natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lisabonas stratēģija — patiesie rezultāti
The Lisbon Strategy - th e true results
uzsver, ka, kaut gan mums ir sācies Lisabonas stratēģijas pēdējais posms (2008.–2010. g.), šī stratēģija nav spējusi sasniegt noteiktos mērķus — vidējo ekonomikas izaugsmi par 3%, pilnīgu nodarbinātību, 3% no Kopienas IKP piešķiršanu pētniecības un attīstības izdevumiem un nabadzības samazināšanu, lai izskaustu to pavisam;
Stresses that as we enter this last cycle 2008-2010 the Lisbon Strategy has failed to meet its declared objectives of average economic growth of 3%, full employment, an overall R&D expenditure of 3% of Community GDP and reducing poverty aiming at its eradication;
atzīmē, ka vidējā ekonomiskā izaugsme 15 vecajās ES dalībvalstīs jau vairākus desmitus gadu ir palēninājusies; atzīmē, ka Komisija nesen ir pārskatījusi savas prognozes, norādot, ka ir gaidāma jauna ekonomiskās izaugsmes palēnināšanās; atgādina, ka laikā no 2000. līdz 2006. gadam 27 dalībvalstu Eiropas Savienībā vidējais gada pieauguma līmenis ir samazinājies līdz 1,6% (15 dalībvalstu Eiropas Savienībā — 1,3%), salīdzinot attiecīgi ar vidējo rādītāju 2,9 un 2,8% laikā no 1996. līdz 2000. gadam;
Notes that average economic growth in the EU-15 has decelerated decade after decade; notes that the Commission has recently reviewed its forecasts pointing to a new deceleration of economic growth; recalls the decreasing average annual growth rate of 1.6 % in the EU-27 (1.3 % in the EU-15) between 2000 and 2006, compared to, respectively, 2.9 and 2.8 % on average between 1996 and 2000;
atzīmē, ka saglabājas un atsevišķos gadījumos palielinās reģionālās atšķirības, kā arī ekonomiskā un sociālā nevienlīdzība starp dalībvalstīm un to iekšienē; norāda, ka ir valstis un reģioni, kuru atšķirības no Es vidējiem rādītājiem patlaban nevis samazinās, bet gan palielinās;
Notes the persistence, and in some cases the increase, of regional disparities and economic and social inequalities between and within Member States; points out that currently there are countries and regions diverging from instead of converging with the EU average;
atzīmē, ka Eiropas Savienībā laikā no 2000. līdz 2005. gadam bezdarbnieku skaits palielinājās par vienu miljonu un ka vairāk nekā 18 miljoni personu bija bez darba; atzīmē, ka vidējais nodarbinātības pieaugums ir lēns un nepietiekams, lai 2010. gadā sasniegtu mērķi nodarbināt 70% personu; īpaši vērš uzmanību uz to, ka pēdējos desmit gados nodarbinātība ir palielinājusies galvenokārt uz nepastāvīga darba pieauguma rēķina un vairāk nekā puse no kopējā pieauguma bija nepilnas slodzes darba vietas;
Notes that from 2000 to 2005 the EU's number of unemployed increased by one million, and that in 2006 there were more than 18 million persons unemployed in the EU; notes the slow average employment growth, not sufficient to reach the objective of 70% by 2010; draws particular attention to the fact that the employment growth in the last decade is mostly due to the increase in insecure work, with part-time work accounting for over half the overall increase;
ar bažām atzīmē, ka vīriešu un sieviešu situācija darba tirgū aizvien būtiski atšķiras, jo sieviešu bezdarba līmenis, salīdzinot ar kopējo un vīriešu bezdarba līmeni, saglabājas nepieļaujami augstāks; uzskata par nepieņemamu to, ka kopš 2003. gada nav mazinājušās atšķirības sieviešu un vīriešu darba samaksā, jo sievietes joprojām nopelna vidēji par 15% mazāk nekā vīrieši (privātajā sektorā par 25%, rūpniecībā par 30% mazāk), un ka aizvien nav panākta dzimumu līdztiesība karjeras ziņā;
Notes with concern that the differences between men and women in the labour market remain significant, since the female unemployment rate remains unacceptably higher compared to the total and to the male unemployment rate; finds it unacceptable that since 2003 there has been no decrease in the gender pay gap, as women continue to earn on average 15% less than men (25% less in the private sector, and 30% in industry) and that gender equality in careers is still not a reality;
uzsver, ka būtiska problēma joprojām ir jauniešu bezdarbs, kas patlaban ir ap 18%, un ka pēdējos 25 gados bezdarba samazināšanā nav panākts jūtams pavērsiens; ņem vērā Komisijas vērtējumu par Eiropas nodarbinātības stratēģijas desmit gadiem, kurā tā konstatē, ka jauniešiem iespēja neatrast darbu ir vairāk nekā divas reizes lielāka, salīdzinot ar pieaugušajiem darbspējīgā vecumā;
Stresses that youth unemployment remains a key problem which today stands at around 18% and that over the last 25 years no real breakthrough has been achieved in reducing it; takes note of the Commission's evaluation of ten years of the European Employment Strategy where it states that 'young people are more than two times as likely to be unemployed than prime-age adults';
norāda, ka kopš 2000. gada ir palielinājusies ienākumu nevienlīdzība — attiecība starp 20% visbagātāko un 20% visnabadzīgāko iedzīvotāju ir palielinājusies no 4,5:1 līdz 4,8:1, kas liecina, ka Eiropas Savienībā būtiski ir pastiprinājusies bagātības koncentrēšanās;
Points out that income inequalities have risen since 2000, with the ratio between the 20% richest and the 20% poorest having increased from 4.5:1 to 4.8:1 in 2006, reflecting a substantial increase in the concentration of wealth in the EU;
uzskata, ka nevar samierināties ar sociālās nevienlīdzības un nabadzības palielināšanos Eiropas Savienībā, kad 78 miljoni cilvēku, it īpaši sievietes un bērni, dzīvo nabadzībā vai tuvu nabadzības robežai; uzsver, ka Eiropas Savienībā nodarbinātu personu nabadzība rada vairāk nekā trešo daļu no vispārējiem nabadzības riskiem;
Finds it unacceptable that social inequalities and poverty are increasing in the EU, with 78 million people living in or at risk of poverty, especially women and children; stresses that in-work poverty accounts for more than a third of the overall poverty risk in the EU;
norāda, ka gadam ieguldījumi pētniecībā un attīstībā, izsakot tos procentos no IKP, laikā no 2000. līdz 2005. nav palielinājušies, apstājoties pie 1,9% 2005. gadā ES–15 un 1,4% ES–25, t. i., tālu no ES mērķa līdz 2010. gadam panākt 3% no IKP;
Points out that investment in research and development in terms of percentage of GDP stagnated between 2000 and 2005, standing at 1.9 % in 2005 in the EU-15 and 1.4 % in the EU-25, a long way from the EU target of 3% of GDP by 2010;
Lisabonas stratēģija — pasludināto mērķu un neoliberālisma politikas pretrunas
The L isbon Strategy - t he contradiction between proclaimed objectives and neo-liberal policies
vērš uzmanību uz pretrunām starp tā sauktajiem Lisabonas mērķiem — padarīt Eiropu „par tādu pasaulē konkurētspējīgāko un dinamiskāko, uz zinātnes atziņām balstīto ekonomiku, kas spēj nodrošināt ilgtspējīgu ekonomisko attīstību, radot vairāk un labākas darba vietas un plašāku sociālo kohēziju” — un īstenotajiem neoliberālajiem politikas virzieniem;
Draws attention to the contradiction between the so-called 'Lisbon Objectives' - to make Europe 'the most competitive and dynamic knowledge-based economy in the world, capable of sustainable economic growth with more and better jobs and greater social cohesion'- and the neo-liberal policies applied;
pauž nožēlu, ka Komisija savā paziņojumā 2008. gada pavasara Eiropadomes sanāksmei nav izvērtējusi Lisabonas stratēģijas astoņu darbības gadu dziļās sociālās un ekonomiskās sekas;
Regrets that the Commission, in its Communication to the 2008 Spring Council, has failed to address the deep social and economic consequences of eight years of the Lisbon Strategy;
pauž nožēlu, ka Komisija, gluži pretēji, turpinot liberalizāciju un palielinot nedrošību, cenšas paplašināt neoliberālo programmu un veicina Lisabonas programmas eksternalizāciju;
Deplores the fact that the Commission, on the contrary, is pushing for a deepening of its neo-liberal programme. with further liberalisations and increased insecurity, and is promoting the 'externalization' of the Lisbon Agenda;
atzīmē, ka kopš 2000. gada Eiropas Savienībā bažas rada gausa ekonomikas un nodarbinātības izaugsme, produktivitātes pieauguma radītās peļņas pārvietošanās no darba ņēmējiem pie darba devējiem un pastāvīgi augsts bezdarbs un nabadzība, sociālā atstumtība, nestabila nodarbinātība un ienākumu nevienlīdzība;
Notes that since 2000 the EU has been plagued by sluggish economic and employment growth, a transfer of productivity gains from workers to shareholders, and the persistence of high levels of unemployment, poverty, social exclusion, insecure work and income inequality;
vēlreiz apliecina, ka Lisabonas stratēģija, kā Eiropadome to formulēja 2000. gada martā un 2005. gadā (ar nepārprotamu galveno Eiropas darba devēju organizāciju atbalstu), ir bijis galvenais Eiropas Savienības līdzeklis, ar ko veicināt sabiedrisko un komunālo pakalpojumu liberalizāciju un privatizāciju, darba tirgus elastīgumu un pielāgošanās spējas, algu izlīdzināšanu un to, ka privātajam sektoram tiek nodoti daudzi sociālās drošības pakalpojumi, tostarp pensijas un veselības aprūpe;
Reaffirms that the Lisbon Strategy, as defined by the European Councils of March 2000 and 2005 (with the clear support of the major European employers' organisations), has been the main tool within the EU to promote the liberalisation and privatisation of public utilities and services, flexibility and adaptability of labour markets, wage restraint, and the opening-up to private interests of the bulk of social security provisions, including pensions and health;
pauž nožēlu, ka ar tā saucamo Lisabonas stratēģijas pārskatīšanu 2005. gadā vēl lielāks uzsvars tika likts uz neoliberālismu, un atgādina, ka šī pieeja ir materializējusies konkrētās visu dalībvalstu reformu programmās, apdraudot sociālo dimensiju un ignorējot tās ekonomiskās, sociālās un vides problēmas, ar kurām saskaras dažādas ES dalībvalstis;
Regrets the fact that the so-called revival of the Lisbon Strategy in 2005 has accentuated even more the neo-liberal content, and recalls that this content has been translated into concrete national reform programmes by all Member States, putting at risk the social dimension and disregarding the economic, social and environmental problems faced by the different EU Member States;
uzsver, ka Kopienas Lisabonas programma un saskaņā ar pārskatīto Lisabonas stratēģiju izstrādātās valsts reformu programmas ir instruments, ar ko visās dalībvalstīs nodrošināt šīm strukturālajām reformām valstisku pamatojumu un attīstīt tās tālāk, it īpaši darba tirgus un sociālās drošības jomā, un ka tam būs smagas ekonomiskās un sociālās sekas, kuras vēl pastiprinās Integrētās pamatnostādnes, kā arī Stabilitātes un izaugsmes pakts; uzskata, ka šīs reformas apdraudēs darba ņēmēju, pensionāru, sabiedrisko pakalpojumu lietotāju un patērētāju tiesības;
Stresses that the Community's Lisbon Programme and the national reform programmes in the framework of the revised Lisbon Strategy are a tool to provide national justification for and push forward the same structural reforms in all the Member States, in particular as regards the labour market and social security, and that this will have serious economic and social consequences, intensified by the integrated guidelines and the Stability and Growth Pact; considers that these reforms will jeopardise the rights of workers, pensioners, public service users and consumers;
uzsver, ka pašreiz notiekošās tirgu liberalizācijas un komunālo pakalpojumu uzņēmumu privatizācijas rezultātā nav panākti vērā ņemami ieguvumi cenu, pakalpojumu kvalitātes vai publiskā sektora izdevumu samazināšanas ziņā; atzīmē, ka — gluži pretēji — patērētāju un sabiedrisko pakalpojumu lietotāju asociācijas ir ziņojušas par cenu pieaugumu, pakalpojumu kvalitātes kritumu un izmaksu palielināšanos; turklāt atzīmē, ka liberalizācija tajās nozarēs, kurās tā īstenota, ir veicinājusi darba vietu skaita samazināšanos un privāto monopolu izveidi, kas apdraud darba ņēmēju, sabiedrisko pakalpojumu lietotāju un patērētāju intereses;
Stresses that the ongoing process of liberalising markets and privatising public utilities has not brought any visible gains in terms of prices, service quality or a reduction in public expenditure; notes, on the contrary, that consumers' and public service users' associations have reported price increases, a drop in the level of service quality and increases in the costs of provision; notes, furthermore, that liberalisation has contributed to the destruction of jobs in the sectors affected and the creation of private monopolies that put the rights of workers, public service users and consumers at risk;
tāpēc noraida sabiedriskā transporta, enerģētikas un komunikāciju sistēmu liberalizāciju un it īpaši nesenās vienošanās par starptautisko dzelzceļa pasažieru pārvadājumu, sevišķi satiksmes un pasta pakalpojumu, liberalizāciju;
Rejects, therefore, the liberalisation of public transport, energy and communications systems and, in particular, the recent agreements on liberalisation of international passenger rail particular traffic and postal services;
uzsver sabiedrisko pakalpojumu nozīmi sociālās, ekonomiskās un teritoriālās kohēzijas veicināšanā Eiropas Savienībā; uzsver, ka valsts strukturālajām nozarēm nav jābūt pakļautām konkurencei, bet gan jābūt valsts iestāžu īpašumā un pārvaldībā, jo tas ir vienīgais veids, kā nodrošināt piedāvāto pakalpojumu kvalitāti, pieejamību un atbilstošas cenas, tādējādi garantējot arī lietotāju tiesību ievērošanu;
Highlights the importance of public services for the promotion of social, economic and territorial cohesion in the EU; stresses that public structural sectors should not be open to competition but, rather, should be owned and managed by public authorities, as the only way to ensure the quality, availability and affordability of the service provided and so guarantee the users' rights;
uzsver, ka Eiropas nodarbinātības stratēģija, veicinādama nodarbinātības iespējas un darba ņēmēju pielāgošanās spējas, ir radījusi iespējas atcelt darba tirgus ierobežojumus, pāriet no patstāvīgām uz nepastāvīgām darba vietām, samazināt darba ņēmēju tiesības un vājināt koplīgumus;
Stresses that the European Employment Strategy has provided the tools for the deregulation of labour markets, the transition from stable to insecure jobs and the weakening of workers' rights and collective bargaining as it promotes the employability and adaptability of workers;
uzskata, ka nesenie Eiropas Kopienu Tiesas nolēmumi „ Vaxholm-Laval ” un „ Viking Line ” lietās liecina, pie kā noved pašreizējo Līgumu nostādnes, kuras ir saglabātas Lisabonas līgumā; pauž dziļu nožēlu par Tiesas uzskatu, ka Eiropas Savienībā konkurences noteikumi ir svarīgāki par visu citu, tādējādi sociālo dempingu un darba ņēmēju tiesību mazināšanu atzīstot par likumīgu;
Considers that the recent rulings of the European Court of Justice (ECJ) on the Vaxholm-Laval and Viking Line cases show where the orientation of the current Treaties, which remains in the Treaty of Lisbon, leads to; deeply regrets the way the ECJ has prioritised competition rules in the EU above all else, legitimating social dumping and undermining workers' rights;
stingri noraida jauno „elastdrošības” koncepciju un centienus to padarīt par vispārēju pieeju Eiropas nodarbinātības stratēģijas un Integrēto izaugsmes un nodarbinātības pamatnostādņu nākamo triju gadu laikposmam;
Strongly rejects the new concept of 'flexicurity' and the attempt to make it the overarching approach for the next three-year cycle of the European Employment Strategy and the Integrated Guidelines for Growth and Jobs;
uzskata, ka šī koncepcija veicina darba ņēmēju atlaišanas liberalizāciju, darbaspēka (un algu) pielāgošanu uzņēmējdarbības cikliem ar noteikumu, ka dalībvalstu nodarbinātības dienesti uzņemas segt darbaspēka pielāgošanās un rotācijas izmaksas, kā arī veicina darba līgumu ierobežojumu atcelšanu, tādējādi apdraudot sociālo kohēziju un darbavietu kvalitāti; brīdina, ka zem šīs stratēģijas slēpjas arī nodoms pārskatīt bezdarbnieku pabalstu shēmas, lai samazinātu šos pabalstus un laikposmu, kurā tie pienākas;
Considers that this concept promotes the liberalisation of firing, the adjustment of labour (and wages) to the business cycle with the public employment services of the Member States assuming the costs of labour recycling and rotation, and the deregulation of work contracts, jeopardising social cohesion and the quality of work; warns that behind this strategy there also lies the purpose of reviewing unemployment benefit schemes with the aim of reducing benefits and their duration;
vērš uzmanību uz to, ka vēl augsts ir tādu skolēnu īpatsvars, kuri priekšlaicīgi pārtrauc mācības, it īpaši dažās dalībvalstīs;
Draws attention to the still high rate of early school leavers, particularly in some Member States;
uzskata, ka, lai padarītu ES par „pasaulē konkurētspējīgāko un dinamiskāko uz zinātnes atziņām balstīto ekonomiku”, ir jāatsakās no pašreizējiem izglītības un mācību politikas virzieniem, kas ieguldījumus pētniecībā, attīstībā un izglītībā pakļauj brīvā tirgus kaprīzēm un tādējādi pamato zināšanu, izglītības un pētniecības pielīdzināšanu precei (Boloņas process);
Considers that in order to make the EU 'the most competitive and dynamic knowledge-based economy in the world' a break is needed with the current education and training policies tying investment in research and development and education to the whims of the free market and thus justifying the commodification of knowledge, education and research (the Bologna process);
uzskata, ka ES monetārā un fiskālā politika ar tās Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajiem pamatmērķiem panākt cenu stabilitāti un budžetu konsolidāciju ir bijusi ierobežojoša; uzsver, ka nominālā konverģence, kas nepieciešama euro ieviešanai, un pēc tam notikušais ir negatīvi ietekmējis ekonomikas un nodarbinātības izaugsmi, sociālo un ekonomisko kohēziju un dalībvalstu ekonomiku reālo konverģenci, kā arī publiskās investīcijas, līdz ar to apdraudot jau tā vājo ekonomikas atlabšanu un cīņu pret bezdarbu;
Considers that monetary and fiscal policy in the EU has been restrictive, with its overarching objectives of price stability and budget consolidation in line with the Stability and Growth Pact; stresses that the process of nominal convergence towards the euro and what followed has had a negative impact on economic and employment growth, on social and economic cohesion, on real convergence between the Member States, and on public investment, putting at risk the current meagre economic recovery and the fight against unemployment;
vērš uzmanību uz neseno finanšu tirgu krīzi, kas pamatīgi un aizvien vairāk ietekmē ne tikai ASV, bet arī ES un citu valstu tautsaimniecības; uzsver, ka ir pastiprinājušies riski, kuri var radīt finanšu krīzi, jo kapitāla tirgos ir atcelti ierobežojumi un visā pasaulē šie tirgi kļuvuši nestabilāki, pieaugot „kazino” veida tautsaimniecībām, kas pastāvīgi apdraud „īsto” ekonomiku; noraida ierobežojumu atcelšanu, kā paredzēts rīcības plānā finanšu pakalpojumu sniegšanai, kurš iekļauts Lisabonas stratēģijā;
Draws attention to the recent rupture of financial markets, affecting deeply and more and more not only the US but the EU and other economies; stresses the increased risks of financial crisis due to the deregulation of capital markets and their increased volatility worldwide, with an increase in 'casino' economies that pose a permanent danger to the real economy; rejects the deregulation envisioned in the action plan for financial services included in the Lisbon Strategy;
vērš uzmanību uz Eiropas Centrālās bankas monetārās politikas nostādņu sekām un ECB uzstājību, ka prioritārai jābūt cenu stabilitātei, kaut gan Federālo rezervju sistēma tajā pašā laikā procentu likmes ir pazeminājusi un Starptautiskais Valūtas fonds pauž brīdinājumus par šo situāciju;
Draws attention to the consequences of the monetary orientations of the European Central Bank and its insistence on giving priority to price stability, at a time when the Federal Reserve System is lowering the interest rates and even the International Monetary Fund is issuing warnings on the situation;
vērš uzmanību uz ES ārpolitikas programmu, kam raksturīga aizvien agresīvāka ārējās tirdzniecības un investīciju politika, kā arī attiecību ar mazāk attīstītajām valstīm neoliberāla pārveidošana;
Draws attention to the EU's external agenda, which is characterised by an increasingly aggressive external trade and investment policy and by a neo-liberal reshaping of relations with less developed countries;
stingri iebilst pret to, ka ES veicina tā sauktos ekonomikas partnerattiecību nolīgumus ar trešām valstīm, kuros, lai atsāktu Dohas sarunas, ir paredzēta šo valstu sabiedrisko un komunālo pakalpojumu liberalizācija un ir garantēta tirgus atvēršana Eiropas uzņēmumiem;
Strongly opposes the EU's promotion of the so-called Economic Partnership Agreements with third countries, imposing the liberalisation of their public services and utilities and guaranteeing the opening of markets to European business, in order to overcome the stalling of the Doha talks;
pauž nožēlu, ka ES ir pieņēmusi 2008. gada budžetu, kura pamatā ir neratificētajā „Eiropas Konstitūcijā” minētās un tagad Lisabonas līgumā iekļautās prioritātes, proti, konkurence/konkurētspēja, drošība un militarizācija, kaut gan vajadzētu risināt sociālās, saimnieciskās un vides problēmas, ar ko jāsaskaras paplašinātajai Eiropas Savienībai, kā arī nodrošināt ES kohēzijas vajadzības;
Regrets that the EU adopted a budget for 2008 based on the priorities stated in the non-ratified 'European Constitution' and now present in the 'Treaty of Lisbon' project, i.e. on competition/competitiveness, security and militarisation, instead of addressing the social, economic and environmental challenges facing the enlarged EU and its cohesion needs;
Laiks pārmaiņām — jauna Solidaritātes un ilgtspējīgas attīstības stratēģija
Time for change - a new ' Strategy for Solidarity and Sustainable Development '
aicina Padomi apņemties, ka tā pati nostāsies uz patiesu pārmaiņu ceļa, un galveno uzmanību pievērst pilsoņu labklājības un dzīves standartu nodrošināšanai, nabadzības novēršanai, kā arī sociālās un ekonomiskās kohēzijas un resursu ilgtspējīgas izmantošanas attīstīšanai;
Calls on the Council to commit itself to real change and to focus on securing the welfare and living standards of citizens, fighting poverty, and developing social and economic cohesion and the sustainable use of resources,
uzsver, ka ir vajadzīga jauna stratēģija, lai izvēlētos Eiropai jaunu virzienu uz pilnīgu nodarbinātību, pienācīgām darba vietām, kurās ievēro tiesības, uz labākām algām, sociālo un ekonomisko kohēziju un sociālo aizsardzību visiem, nodrošinot augstu dzīves līmeni; tas ļautu pievērst uzmanību katras dalībvalsts, it īpaši mazāk attīstīto dalībvalstu, attīstības vajadzībām, tas veicinātu patiesu konverģenci, palīdzētu samazināt dalībvalstu attīstības plaisu un novērstu pašreizējās ekonomiskās, sociālās un reģionālās atšķirības;
Stresses that a new strategy is needed to set a new path for Europe: a path of full employment, decent jobs with rights, better wages, social and economic cohesion and social protection for all, guaranteeing the highest living standards; a path that pays heed to the development needs of each Member State, in particular the less developed, that promotes real convergence, and that helps reduce the development gap between Member States and the existing economic, social and regional disparities;
tāpēc aicina Lisabonas stratēģiju aizstāt ar Eiropas Solidaritātes un ilgtspējīgas attīstības stratēģiju, kuras pamatā būtu iepriekš minētie principi un kurā iekļautu jaunu ekonomikas, sociālās un vides politikas virzienu kopumu, kas sekmētu ieguldījumus
Calls, therefore, for the Lisbon Strategy to be replaced by a ' European Strategy for Solidarity and Sustainable Development ' based on the abovementioned principles, with a new set of economic, social and environmental policies to encourage investment:
i) visos darba kvalitātes aspektos (algās, stabilitātē, darba apstākļos, mācībās) un kvalifikācijas celšanā, lai darbaspēks būtu labi apmācīts un profesionāls,
(i) in the quality of work in all its aspects (wages, stability, working conditions and training) and improving qualifications, in order to achieve a highly trained and skilled workforce,