natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Referente rosina ES stingri atbalstīt ANO iniciatīvu par sociālās aizsardzības obligāto minimumu, kas palīdzētu apmierināt trūkumā nonākušo iedzīvotāju pamatvajadzības pēc pārtikas.
The Rapporteur urges the EU to strongly support the UN social protection floor initiative, which would help satisfy the basic food needs of impoverished populations.
Pamata pakalpojumi (publisko pakalpojumu pieejamība un piekļuve tiem) un sociālie pārskaitījumi (kurus maksā nabadzīgajiem un neaizsargātajiem, lai uzlabotu nodrošinātību ar pārtiku un uzturu) ir divi galvenie elementi, kas palīdz īstenot cilvēktiesību pieeju.
Essential services (availability and access to public services) and social transfers (paid to the poor and vulnerable to enhance food security and nutrition) are the two main elements helping to realise the human rights approach.
Atzīstot jaunajā paziņojumā ietvertos pozitīvos aspektus, referente pauž nožēlu, ka pārtikas nepietiekamas nodrošinātības pamatcēloņiem nav pievērsta pienācīga uzmanība.
While acknowledging the positive elements included in the new Communication, the Rapporteur regrets that the root causes of food insecurity are not properly addressed.
Efektīvi pasākumi pret pārtikas cenu svārstībām un nekontrolētu zemes iegādi — spekulācijas ierobežošana pārtikas un lauksaimniecības preču tirgos
Effective measures against food price volatility and uncontrolled land acquisition: limit speculation in food and agricultural commodity markets
PLO pārtikas cenu indekss 2011. gada martā bija 230 punkti — par 14 punktiem augstāks nekā 2008. gada pārtikas cenu krīzes augstākais līmenis.
In March 2011, the FAO Food Price Index was 230 points, 14 points above its peak in 2008 during the food price crisis.
Pašlaik plaši atzīst, ka spekulācijai bija galvenā loma 2008. gada cenu smailes izveidē un nesenajos pārtikas preču cenu palielinājumos.
It is now widely recognised that speculation played a key role during the 2008 price spike and in the recent increases in food commodity prices.
Lai gan ieguldījumi preču indeksu fondos palielinājās no USD 13 miljardiem 2003. gadā līdz USD 317 miljardiem 2008. gadā, būtībā pieprasījums un ražošana šajā periodā palielinājās tikai par aptuveni 1,4 %.
While holdings in commodity index funds increased from US Dollar 13 Billion in 2003 to US Dollar 317 billion in 2008, basic demand and production only increased about 1.4% in the same period.
Turklāt naftas cenas svārstības ir tieši saistītas ar pārtikas cenu svārstībām, kas dod problēmai plašāku fonu.
Furthermore, oil price volatility is directly connected to food price volatility which puts the problem in a wider context.
Tāpēc visos risinājumos būs jāņem vērā problēmas sarežģītā būtība.
Any solutions will therefore have to take the complexity of the problem into account.
Referente ir cieši pārliecināta, ka jautājumiem saistībā ar pārtikas cenu svārstībām ir piešķirama augsta prioritāte.
The Rapporteur strongly believes that high priority should be given to issues around food price volatility.
Tāpēc referente aicina ar efektīviem pasākumiem vērsties pret nekontrolētu spekulāciju ar pārtiku un lauksaimniecības precēm.
As a consequence, the Rapporteur calls for effective measures against uncontrolled speculation on food and agricultural commodities.
Var ņemt vērā dažādus risinājumus, piemēram, ierobežot atvasināto finanšu instrumentu pozīcijas, ierobežot tirdzniecības iespējas ar noteiktiem investoriem ar mērķi aizsargāt lauksaimniecības ražošanu, pārtraukt iespējas veikt skaidras naudas darījumus un ievērojami palielināt pārredzamību lauksaimniecības tirgos un tirdzniecībā.
Different solutions can be taken into account such as limiting positions of derivates, limiting trade possibilities to certain investors aiming at safeguarding agricultural production, stopping over the counter trade possibilities and highly increasing transparency in agricultural markets and trade.
Īpaši nepieciešami ir nodrošināt arī piekļuvi dabas resursiem, sevišķi tāpēc, ka sīksaimniecību īpašnieku zemi apdraud zemes liela mēroga iegāde, ko galvenokārt veic ārvalstu lauksaimniecības investori.
There is also a particular need for securing access to natural resources, especially as land tenure by smallholder farmers is threatened by large-scale land acquisitions made, notably, by foreign agricultural investors.
Zemes iegāde bieži notiek bez vietējo kopienu iepriekšējas piekrišanas, un ieguvumu sadale ir neadekvāta vai tās vispār nav.
Land acquisitions are often realised without prior consent by local communities and with inadequate or no benefit sharing.
Tā kā daudzās mērķa valstīs pārvalde ir vāja un zemes lietotāju tiesības ir vāji aizsargātas, liela mēroga zemes iegādes var palielināt nabadzību lauku reģionos un var vest pie vietējo iedzīvotāju izraidīšanas.
As many target countries are weakly governed and the right of land users weakly protected, large-scale acquisitions can increase poverty in rural areas and can lead to expulsions of local populations.
Referente uzskata, ka būtu jāatsāk debates par agrāro reformu un zemes pārdalīšanu, lai tādā veidā risinātu sīksaimniecību īpašnieku piekļuvi zemei.
The Rapporteur believes that agrarian reform and land redistribution should be reintroduced into the debate as a way to address access to land by smallholder farmers.
Referente arī uzskata, ka zemes piesavināšanās, kaitējot vietējo kopienu tiesībām uz pārtiku, nav pieņemama un ir jāizstrādā un jāpieņem stingri valsts un starptautiski noteikumi par zemes iegādi.
The Rapporteur also believes that land grabbing to the detriment of the right to food of local communities cannot be accepted and that strict national and international regulation on land acquisition should be developed and adopted.
Referente vēlas atgādināt, ka nodrošinātība ar pārtiku nebūtu jāpakļauj riskam, ko rada pieaugošais pieprasījums pēc biodegvielām, un ir jāizvairās no konkurences situācijām starp pārtikas un enerģijas ražošanu.
The Rapporteur would like to recall that food security should not be jeopardised by the growing demand of agro-fuels and situations of competition between food and energy production have to be avoided.
Tāpēc ES enerģētikas stratēģija būtu jāiesaldē, līdz tiek izslēgta tās iespējamā negatīvā ietekme uz pārtikas nodrošinātības politiku.
Therefore, the energy strategies of the EU should be frozen until its possible negative impacts on food security policies are ruled out.
Turklāt saglabājas lielas briesmas, ka turpināsies lietus mežu izciršana pieaugošā pieprasījuma dēļ.
Furthermore, there is a great danger of further deforestation of rainforest because of the growing demand.
b) ES lauksaimniecības politikas (KLP) nākotne
b) The future of EU agriculture policy (CAP)
Referente rosina Komisiju ņemt vērā KLP pasākumu ārējo ietekmi uz nodrošinātības ar pārtiku stāvokli jaunattīstības valstīs.
The Rapporteur urges the Commission to take into account the external impact of CAP measures on the food security situation in developing countries.
Prasība kontrolēt ar KLP saistīto noteikumu izstrādes ārējo ietekmi uz starptautiskiem pārtikas tirgiem un nodrošinātību ar pārtiku jaunattīstības valstīs ir būtisks pamats, pildot ES uzņemtās saistības par starptautisku taisnīgumu un nabadzības izskaušanu. .
Scrutinising the external impact of rule-making under CAP on international food markets and food security in developing countries is and must be fundamental to the EU’s obligation to honour its commitments to international fairness and poverty eradication. .
Nākamajā KLP jāiekļauj un jāievēro princips „neradi kaitējumu” pārtikas tirgiem jaunattīstības valstīs.
The future CAP should incorporate and adhere to the principle of ‘ do-no-harm ’ to food markets in development countries.
Referente atzinīgi vērtē eksporta subsīdiju samazinājumu un aicina turpināt kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) reformas, lai likvidētu visus pašlaik saglabājušos tirgu kropļojošos pasākumus un ļautu jaunattīstības valstīm konkurētspējīgi darboties pašām savos valsts un reģionālajos tirgos.
The Rapporteur welcomes the decrease of export subsidies and calls for further reforms of the Common Agriculture Policy (CAP) in order to eliminate any remaining trade distorting measures and to allow developing countries to perform competitively in their own national and regional markets.
c) Lauksaimniecība un tirdzniecība
c) Agriculture and trade
Referente atkārtoti pauž bažas par ES tirdzniecības stratēģiju, kuras uzmanības centrā ir konkurence un ES produktu piekļuve tirgiem un kura nespēj nodrošināt attīstību veicinošu pieeju.
The Rapporteur reiterates concerns over the EU’s trade strategy which focuses on competition and market access for EU products and which fails to provide a pro-development approach.
Ir jāmudina turpināt tarifu pazemināšanu lauksaimniecības importam no jaunattīstības valstīm, lai veicinātu ilglaicīgu bagātības radīšanu un nodrošinātu šīm valstīm reālas iespējas piekļūt tirgum ne tikai ar lauksaimniecības izejvielām, bet arī ar pārstrādātiem produktiem.
Further reduction of tariffs on agricultural imports from developing countries should be encouraged in order to promote sustained wealth creation and provide real market-access opportunities for those countries, not only for agricultural raw materials but also to processed food products.
Jaunattīstības valstīm ir steidzami jāattīsta savas ražošanas un pārstrādes jaudas, lai palielinātu ienākumus un radītu laba darba iespēju vietējiem iedzīvotājiem.
Developing countries urgently need the development of their own production and processing capacities in order to increase income and create decent work among the local population.
Tā ir galvenā prasība efektīvai cīņai pret badu un nabadzību pasaulē.
This is a basic requirement to effectively fight hunger and poverty in the world.
ES jāatbalsta vietējo un reģionālo pārtikas ražotāju attīstība un viņu spējas ražot, tirgoties un konkurēt vietējos, reģionālos un valsts tirgos.
The EU should support the development of local and regional food producers and their capacities to produce, to trade and to compete on local, regional and national markets.
Šajā sakarībā tā sauktais Vašingtonas konsenss, kas pilnībā pievērsās liberalizācijai, ierobežojumu atcelšanai un privatizācijai, ir izrādījies neveiksmīgs.
In this context, the so-called Washington Consensus with its focus on liberalisation, deregulation and privatisation has failed.
Piemēram, Haiti gadījums rāda šādas ideoloģijas postošās sekas: lai gan Haiti pagājušā gadsimta 70. gados pilnībā sevi apgādāja ar rīsiem, piemērojot 50 % nodokļa likmi rīsu importam, šī proporcija samazinājās līdz 3 % šā gadsimta pirmajos desmit gados.
For example, the case of Haiti shows the devastating consequences of that ideology: while Haiti was self-sufficient with rice in the 1970s, applying a 50% tax rate on rice imports, this rate decreased to 3% in the 2000s.
Tā rezultātā Haiti zaudēja savu pašpietiekamību, un vietējie sīkražotāji tika likvidēti, jo viņi nevarēja konkurēt ar bagātīgi subsidēto rīsu importu.
As a result, Haiti lost its self-sufficiency and local smallholder producers were eliminated because they could not compete with highly subsidised rice imports.
Bils Klintons, pildot īpašā referenta pienākumus par Haiti, 2010. gada martā oficiāli ziņoja ASV Senāta komitejā, ka šī liberalizācijas politika, kas tika veicināta viņa prezidentūras laikā, ir izrādījusies kļūdaina.
Bill Clinton, in his role as Special Rapporteur on Haiti, declared officially in March 2010 to a Committee of the US Senate that this policy of liberalisation, promoted during his presidency, has proved to be a mistake.
Turklāt, pēc referentes domām, nedarbosies priekšlikums, ka rūpnieciski attīstītajām valstīm nākotnē būs jābaro visnabadzīgākās valstis.
In addition, the proposal that industrialised countries will have to feed the poorest countries in the future will not work in the Rapporteur’s perspective.
Referente atbalsta to, lai tirdzniecības nolīgumos starp ES un trešām valstīm tiktu iekļauti principi par tiesību uz pārtiku aizsargāšanu.
The Rapporteur supports to include principles for safeguarding the right to food into trade agreements between the EU and third countries.
Tāpēc izvērtējums par ES tirdzniecības politikas, attīstības politikas un ārpolitikas ietekmi uz cilvēktiesībām būs izšķirīgi svarīgs, lai tiesības uz pārtiku kļūtu par realitāti.
Therefore, human rights impact assessments of EU trade, development and foreign policies would be crucial to make the right to food a reality.
Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteja aicina par jautājumu atbildīgo Attīstības komiteju rezolūcijas priekšlikumā, ko tā pieņems, iekļaut šādus ierosinājumus:
The Committee on Agriculture and Rural Development calls on the Committee on Development, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
2. atgādina, ka Eiropas Savienībai ir jānodrošina maksimāla sadarbības un attīstības politikas saskaņa ar tirdzniecības politiku, ņemot vērā gan dalībvalstu, gan jaunattīstības valstu vajadzības un problēmas;
Recalls that the European Union should ensure maximum consistency between its cooperation and development policies and its trade policies, taking account of the needs and concerns both of the EU Member States and of the developing countries;
4. aicina Komisiju, dalībvalstis un citus attīstības palīdzības sniedzējus, tostarp NVO, ieguldījumus precīzāk virzīt lauksaimniecības nozarei, lai vietējiem iedzīvotājiem nebūtu iemesla aizceļot;
Calls on the Commission, the Member States and other development aid donors, including NGOs, to target their investment more closely on the agricultural sector in order to provide local people with a reason not to move elsewhere;
11. ir pārliecināts, ka ES vajadzētu atbalstīt reģionālo integrāciju un vietējo lauksaimniecības pārtikas tirgu ilgtspējīgu attīstību un īpaši reģionālos tirdzniecības nolīgumus, kas veicina stabilu un ilgtspējīgu ražošanas un pārstādes jaudas veidošanos vietējā līmenī, kā arī būtisku attīstības palīdzības daļu veltīt šim mērķim;
Believes that the EU should support regional integration and the sustainable development of local agrofood markets in developing countries and especially regional commercial agreements promoting the development of viable and sustainable production and processing capacities at local level, and dedicate a substantial part of its development aid to this purpose;
14. uzsver, ka ANO Klimata pārmaiņu fonda sarunu kontekstā ES vajadzētu rūpēties par to, lai būtiska jaunattīstības valstīm piešķirto līdzekļu daļa tiktu efektīvi izlietota vietējās lauksaimniecības politikas stiprināšanai, īpašu vērību veltot sociālajai attīstībai un vides ilgtspējībai;
Stresses that in the context of the UN Climate Change Fund negotiations the EU should push to ensure that a substantial part of the monies allocated to developing countries is effectively used to reinforce local agricultural policies, with due regard for sustainable social and environmental development;
16. uzsver, ka zemei ir jābūt pieejamai visiem un ka ir jāaizsargā mazo lauksaimnieku zemes īpašumtiesības, nomas un izmantošanas tiesības, kā arī vietējo iedzīvotāju piekļuve dabas resursiem, lai novērstu turpmāku zemes monopolizāciju, kuras mērogi vairākos pasaules reģionos, īpaši Āfrikā, kļūst satraucoši;
Stresses that the land should be accessible to all and that it is necessary to protect the land, tenancy and land use rights of small local farmers and the access of local communities to natural resources, in order to prevent further land takeovers, as is already happening to an alarming extent in certain regions of the world, especially Africa;
19. uzskata, ka ES būtu jāveicina tādu vietējo šķirņu sēklu izmantošana, kurs ir piemērotas jaunattīstības valstu klimatiskajiem apstākļiem un kuras var viegli glabāt, tirgot un piegādāt lauksaimniekiem, jo uz tām neattiecas intelektuālā īpašuma tiesības;
Considers that the EU should contribute to promoting the use of seeds from local varieties which are adapted to climatic conditions in developing countries and which can be easily stored, traded and supplied to farmers, as they are free of intellectual property rights;
21. uzskata, ka jaunattīstības valstu atbalsta politikai ir noteikti jāietver izglītības un apmācības, darbavietu veidošanas projekti, kas dotu jauniešiem iespēju turpināt ilgtspējīgas lauksaimniecības studijas, lai uzlabotu un specializētu ražošanu un lai tā kļūtu ilgtspējīga, novēršot iedzīvotāju aizceļošanu no laukiem un samazinot nabadzību;
Believes that a support strategy for developing countries must include a plan for education and training, oriented towards job creation, which will enable young people to study sustainable agricultural science with a view to developing better-quality, specialised and sustainable forms of production, thus containing the drift from the countryside and reducing poverty;
par gada ziņojumu par Eiropas Ombuda darbību 2010. gadā
on the Annual Report on the European Ombudsman’s activities in 2010
– ņemot vērā gada ziņojumu par Eiropas Ombuda darbību 2010. gadā,
– having regard to the Annual Report on the European Ombudsman’s activities in 2010,
– ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 24. panta trešo punktu, 228. un 298. pantu,
– having regard to Article 24, third paragraph, Article 228, and Article 298 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU),
– ņemot vērā 2008. gada 18. jūnija rezolūciju
– having regard to its resolution of 18 June 2008
– ņemot vērā pamatnolīgumu par sadarbību, kas noslēgts starp Eiropas Parlamentu un ombudu 2006. gada 15. martā un kas stājās spēkā 2006. gada 1. aprīlī,
– having regard to the framework agreement on cooperation concluded between the European Parliament and the Ombudsman on 15 March 2006, which entered into force on 1 April 2006,
– ņemot vērā 2009. gada 1. janvāra Eiropas Ombuda statūtu īstenošanas noteikumus
– having regard to the implementing provisions of the Statute of the Ombudsman of 1 January 2009
Pieņemti 2002. gada 8. jūlijā un grozīti ar ombuda 2004. gada 5. aprīļa lēmumu un 2008. gada 3. decembra lēmumu. ,
Adopted on 8 July 2002 and amended by decisions of the Ombudsman of 5 April 2004 and 3 December 2008. ,
– ņemot vērā Lūgumrakstu komitejas ziņojumu ( A7-0285/2011 ),
– having regard to the report of the Committee on Petitions ( A7-0285/2011 ),
A. tā kā gada ziņojums par Eiropas Ombuda darbību 2010. gadā oficiāli tika iesniegts Eiropas Parlamenta priekšsēdētājam 2011. gada 10. maijā un tā kā ombuds Nikiforos Diamandouros iepazīstināja ar savu ziņojumu Lūgumrakstu komiteju Briselē 2011. gada 23. maijā;
A. whereas the Annual Report on the European Ombudsman’s activities in 2010 was formally submitted to the President of Parliament on 10 May 2011 and the Ombudsman, Mr Nikiforos Diamandouros, presented the report to the Committee on Petitions in Brussels on 23 May 2011,
B. tā kā LESD 24. pantā noteikts, ka „ikviens Savienības pilsonis var vērsties pie ombuda, kura institūts izveidots saskaņā ar 228. pantu”;
B. whereas Article 24 of the TFEU lays down that ‘every citizen of the Union may apply to the Ombudsman established in accordance with Article 228’,
C. tā kā Pamattiesību hartas 41. pants nosaka, ka „ikvienai personai ir tiesības uz objektīvu, godīgu un saprātīgos termiņos veiktu jautājumu izskatīšanu Savienības iestādēs un struktūrās”;
C. whereas Article 41 of the Charter of Fundamental Rights states that ‘Every person has the right to have his or her affairs handled impartially, fairly and within a reasonable time by the institutions and bodies of the Union’,
D. tā kā ombuda kompetencē ir izskatīt lietas saistībā ar kopējo ārpolitiku, drošības politiku un Eiropadomes pienākumu izpildi;
D. whereas the common foreign policy, the security policy and the responsibilities of the European Council fall within the Ombudsman’s remit,
E. tā kā Hartas 43. pantā noteikts, ka „ikvienam Savienības pilsonim un jebkurai fiziskai personai, kas dzīvo kādā dalībvalstī, vai juridiskai personai, kuras juridiskā adrese ir kādā dalībvalstī, ir tiesības vērsties pie Eiropas ombuda ar sūdzībām par Savienības iestāžu vai struktūru pieļautām administratīvām kļūmēm, izņemot kļūmes, ko, pildot tiesu iestādes pienākumus, pieļāvusi Eiropas Savienības tiesa”;
E. whereas Article 43 of the Charter states that ‘Any citizen of the Union and any natural or legal person residing or having its registered office in a Member State has the right to refer to the Ombudsman of the Union cases of maladministration in the activities of the Community institutions or bodies, with the exception of the Court of Justice acting in its judicial role’,
F. tā kā pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā Eiropas Savienības Pamattiesību harta ir kļuvusi juridiski saistoša lielākajā daļā dalībvalstu, piešķirot papildu leģitimitāti Eiropas ombuda lēmumiem;
F. whereas the Charter for Fundamental Rights of the European Union has become legally binding in most Member States following the entry into force of the Lisbon Treaty, conferring additional legitimacy on the decisions of the European Ombudsman ,
G. tā kā, stājoties spēkā Lisabonas līgumam, tika izveidots juridiskais pamats kopīgiem noteikumiem par administratīvām procedūrām ES iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās, kuras saskaņā ar LESD 298. pantu „saņem atvērtas, efektīvas un neatkarīgas Eiropas administrācijas atbalstu”, un šīs izmaiņas, tostarp Eiropas Ārējās Darbības dienesta izveide un tas, ka Eiropas Padome ir kļuvusi par ES iestādi, ietekmē arī Eiropas Ombuda darbu;
G. whereas the entry into force of the Lisbon Treaty introduced a legal basis for common rules on administrative procedures within the EU institutions, bodies, offices and agencies, which pursuant to Article 298 of the TFEU ‘shall have the support of an open, efficient and independent European administration’, as well as having an impact on the work of the European Ombudsman, inter alia as a result of the establishment of the European External Action Service and the fact that the European Council has become an EU institution,
H. tā kā administratīvas kļūmes rodas, kad publiska struktūra nedarbojas saskaņā ar tai saistošu noteikumu vai principu;
H. whereas maladministration occurs when a public body fails to act in accordance with a rule or principle which is binding upon it,
I. tā kā Eiropas Parlaments 2010. gada 20. janvāra plenārsēdē Strasbūrā N. Diamandouros atkārtoti ievēlēja par Eiropas ombudu un tā kā 2010. gada 25. oktobrī viņš nodeva zvērestu Eiropas Savienības Tiesā Luksemburgā;
I. whereas Mr Diamandouros was re-elected European Ombudsman by Parliament in its plenary session in Strasbourg on 20 January 2010 and took his oath before the Court of Justice in Luxembourg on 25 October 2010,
J. tā kā 2010. gada 27. septembrī Eiropas Ombuda institūcija atzīmēja savu piecpadsmito gadadienu; tā kā šo piecpadsmit gadu laikā ombuds ir atbildējis vairāk nekā 36 000 sūdzību iesniedzējiem un pabeidzis vairāk nekā 3800 izmeklēšanas par iespējamām administratīvām kļūmēm;
J. whereas on 27 September 2010 the European Ombudsman institution celebrated its fifteenth anniversary; whereas in this decade and a half the Ombudsman has answered more than 36 000 complainants and completed more than 3 800 inquiries into possible maladministration,
K. tā kā ombuds šīs institūcijas piecpadsmitajā gadadienā pieņēma jaunu stratēģiju savam 2009.–2014. gada pilnvaru termiņam; tā kā šajā stratēģijā uzmanība vērsta uz ieinteresēto personu uzklausīšanu, rezultātu ātrāku nodrošināšanu, pozitīvu ietekmi uz Savienības pārvaldības kultūru, savlaicīgas un lietderīgas informācijas sniegšanu ieinteresētajām personām un sabiedrībai, kā arī pieejamo resursu izmantojuma pastāvīgu pārskatīšanu;
K. whereas the Ombudsman used the fifteenth anniversary of his institution to launch a new strategy for his 2009-2014 mandate; whereas this strategy focuses on listening to stakeholders, delivering results faster, impacting positively on the Union’s administrative culture, providing timely and useful information to stakeholders and the public, and rethinking constantly the use of the resources available,