natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Atbalsts ANO mehānismiem un to koordinēšana ar citiem reģionālajiem instrumentiem, kā arī attīstības politikas izmantošana cilvēktiesību aizstāvju aizsardzībai ir vēl viens būtisks aspekts.
Support for the UN mechanisms and coordination with other regional instruments is another important aspect, as well as the need to use the development policy also to protect HRDs.
Lai gan Pamatnostādnes ir ļoti svarīgs dokuments un nosaka ES saistības, gan Eiropas Padomes 2006. gadā veiktie iekšējie novērtējumi
While the guidelines are a very important tool and represent a commitment by the EU, both internal evaluations by the Council in 2006
Padomes secinājumi par ES Pamatnostādnēm par cilvēktiesību aizstāvjiem. , gan arī ārējie novērtējumi, piemēram, Amnesty Internationl 2007. gada ziņojums
Council Conclusions on EU Guidelines on human rights defenders , or external assessments, such as a report of Amnesty International in 2007
"Aizsardzības nodrošināšana?
“ Ensuring Protection?
Padomes secinājumi ietvēra daudz un dažādus ieteikumus misiju vadītājiem, dalībvalstīm un ES iestādēm par informētības uzlabošanas pasākumiem, intensīvākām mācībām, aktīvākiem informatīviem pasākumiem un uzlabotu atbalstu.
The Council conclusions contained a wide set of recommendations to both Heads of Missions, Member States and the EU institutions, on awareness raising activities, increased training, more proactive outreach and strengthened support.
Kopš tā laika ir veikti vairāki pasākumi, lai izstrādātu vietējās Pamatnostādņu īstenošanas stratēģijas un izveidotu vietējās ES līmeņa cilvēktiesību aizstāvju grupas trešās valstīs ar mērķi uzlabot koordināciju starp dažādām misijām, taču darāmā joprojām vēl ir daudz.
Since then, some effort has been put into developing local strategies for implementation, and the setting up of local human rights groups at EU level in third countries, in order to assure increased coordination between different missions, but much still needs to be done.
Lai gan daudzi ieteikumi paliek spēkā vai joprojām jāīsteno konkrētās darbības, Eiropas Ārējās darbības dienesta izveide sniedz pilnīgi jaunas iespējas attiecībā uz Pamatnostādņu īstenošanu.
While many of the recommendations remain valid, or still needs to be transformed into concrete action, the creation of the European External Actions Service puts their implementation in a new challenging context.
Cilvēktiesību aizstāvji, bez šaubām, ir nozīmīgi dalībnieki arī daudzu citu pamatnostādņu īstenošanā, turklāt citas pamatnostādnes var izmantot kā instrumentu viņu atbalstam.
Human rights defenders are of course also important actors for the implementation of many of the other guidelines, at the same time as other guidelines can serve as a tool for their support.
Viens piemērs ir cilvēktiesību dialogi, ko bieži vien sagatavo pilsoniskās sabiedrības semināros, lai sniegtu ieguldījumu dialogu izstrādē, taču daži dialogi arī nodrošina iespēju pievērst uzmanību atsevišķiem gadījumiem vai vismaz izskatīt cilvēktiesību aizstāvju situāciju un problēmas, ar kurām viņi sastopas.
One example are the human rights dialogues, often prepared by civil society seminars, with the idea to give input to the dialogue, while some dialogues also give the opportunity to raise individual cases, or at least to discuss the situation and problems faced by the defenders.
Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instruments ir ES finanšu instruments cilvēktiesību un demokrātijas atbalstam, ko galvenokārt īsteno sadarbībā ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām.
The European Instrument for Democracy and Human Rights is the EU's financial instrument for support to human rights and democracy, mainly implemented in cooperation with civil society organisations.
Viens no 2006. gadā pieņemtās regulas jauninājumiem, ko ieviesa, pārskatot finanšu noteikumus, paredz, ka, izmantojot šo instrumentu, tagad var sniegt atbalstu arī neatzītām NVO, un tas var būt ļoti svarīgi organizācijām, kas strādā instrumenta 1. mērķī paredzētās īpaši sarežģītās situācijās, turklāt tas var būt arī solis uz priekšu, lai īstenotu ES atbalstu cilvēktiesību aizstāvjiem.
One of the novelties in the regulation adopted in 2006, possible through a revision of the financial regulation, is that it can now also give support to non-recognised NGO's, which can be particularly important for those working in particularly difficult situations, covered by objective 1 of the instrument, and a step forward for EU's support to human rights defenders.
Laikā, kad risinājās sarunas par regulu (EK 1889/2006), viena no Eiropas Parlamenta galvenajām prioritātēm bija steidzamas rīcības mehānisma izveide, lai atbalstītu cilvēktiesību aizstāvjus.
During the negotiations on the regulation (EC 1889/2006), one of the absolute priorities of the European Parliament was the introduction of an emergency mechanism to support human rights defenders.
Regulas 9. pantā ar nosaukumu „ Ad hoc pasākumi” ir noteikts šādi: „Komisija var piešķirt maza apjoma dotācijas cilvēktiesību aizstāvju atbalstam, sniedzot palīdzību steidzamiem aizsardzības pasākumiem”.
Article 9 of the regulation, under the title Ad hoc Measures, reads: "the Commission may allocate small grants on an ad hoc basis to human rights defenders responding to urgent protection needs".
Galvenā ideja bija nodrošināt EK delegācijām iespēju piešķirt nelielu finansējumu, lai palīdzētu briesmās nonākušiem cilvēktiesību aizstāvjiem, piemēram, ātrāk aizceļot no valsts.
The idea was mainly to give EC delegations the possibility to dispose of a small envelope to help HRDs in danger, e.g. to facilitate exit from a country.
Šāda veida tiešā palīdzība personai bija iespējama tikai pēc Finanšu regulas grozīšanas, bet tā tiek īstenota patiešām ierobežotā apmērā.
This kind of direct assistance to an individual was only possible after changes to the financial regulation, but has only been carried out to a very limited degree.
Taču, pamatojoties uz delegāciju priekšlikumu, sadarbojoties ar organizācijām, kas saņem finansējumu no EIDHR , personas šo palīdzību ir izmantojušas.
However, on the proposal of delegations, in coordination with organisations receiving funding from EIDHR, individuals have benefitted from this assistance.
Paredzot šos pasākumus, iespējams, pienācīgi nav ņemtas vērā cilvēktiesību aizstāvja ilgtermiņa vajadzības (cilvēktiesību aizstāvim, neapšaubāmi, ir vajadzīgas ne tikai lidmašīnas biļetes, bet arī citas lietas, līdzko viņš/viņa ir nokļuvis(-usi) drošībā), bet joprojām ir būtisks iemesls aicināt īstenot politisko atbildību.
The long-term needs of a human rights defender (apart from an flight ticket, he/she will of course have other needs once in safety) have possibly not been sufficiently taken into account when foreseeing these measures, but there is still a valid point when asking for a political responsibility.
Papildus palīdzībai personai aizceļot no valsts arī citi lietderīgi pasākumi, tostarp nelielu naudas summu piešķiršana, var būt aizsardzības formas, piemēram, piekļuve mobilajiem tālruņiem, atmiņu kartēm pret dokumentiem vērstu uzbrukumu gadījumā u. c.
Apart from helping people to get out of a country, other valuable actions involving minor sums of money could also be a form of protection, such as: access to cell phones, memory cards to document attacks etc.
Saskaņā ar EIDHR stratēģisko dokumentu 2007.–2010. gadam 3. mērķis ietver atbalsta darbības saistībā ar dažādām ES pamatnostādnēm.
Under the Strategy Paper 2007-2010 for EIDHR, objective 3 covers support actions for the different EU guidelines.
Tika piešķirti 16 miljoni eiro īpaša atbalsta nodrošināšanai cilvēktiesību aizstāvjiem šajā laikposmā.
16 million € was allocated for specific support to human right defenders for this period.
Kad 2010. gadā tiks publicēts otrais aicinājums iesniegt priekšlikumus, ir svarīgi nodrošināt, lai tiktu ņemtas vērā gan īstermiņa, gan ilgtermiņa vajadzības.
When a second call for proposal will be published in 2010, it would be important to make sure that both short as well as long term needs are assured.
Pasākumiem jābūt koordinētiem un savstarpēji papildinošiem un jāietver cilvēktiesību aizstāvji, kas ir mazāk zināmi vai dzīvo attālos reģionos.
Activities need to be coordinated and complementary, and reach human rights defenders who might not be so well known, or living in remote areas.
Kā jau minēts iepriekš, var paredzēt arī specifiskus pasākumus attiecībā uz īpaši neaizsargātām grupām.
Specific actions for especially vulnerable groups, as mentioned above, could also be foreseen.
Tā kā pašlaik vairums palīdzības saņēmēju organizāciju ir Eiropas organizācijas, ir būtiski nodrošināt, lai projekti veicinātu arī vietējo iespēju uzlabošanu partneriem trešās valstīs.
As most current beneficiary organisations are European, it is important to make sure projects also include local capacity building for partners in third countries.
Viens no galvenajiem Eiropas Parlamenta uzdevumiem ir uzraudzīt un rūpīgi kontrolēt citu ES iestāžu darbu, bet Eiropas Parlaments arī pats ir svarīga iestāde un dalībnieks cilvēktiesību aizstāvju aizsardzības jomā, veicot uzklausīšanas, pieņemot rezolūcijas un cita starpā piešķirot Saharova balvu.
One of the main functions of the European Parliament is to monitor and scrutinise the work of the other EU institutions, but the European Parliament is also in itself an important institution and actor as regards the promotion and protection of human rights defenders, through hearings, resolutions and not the least the Sakharov Prize.
2008. gadā mēs kopā ar Eiropas Komisiju un ANO organizējām vērienīgu konferenci, atzīmējot Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas sešdesmito gadadienu, kā arī ANO Deklarācijas par cilvēktiesību aizstāvjiem pieņemšanas desmito gadadienu.
In 2008, we organised together with the European Commission and the UN, a big conference commemorating the 60th Anniversary of the Universal Declaration of Human Rights, as well as the 10th Anniversary of the adoption of the UN Declaration on human rights defenders.
Eiropas Parlaments nodrošina publisku piekļuvi gandrīz visām tā darbībām, tādējādi veidojot pamatu diskusijām un publiskām prezentācijām par cilvēktiesību aizstāvju jautājumiem sanāksmēs un uzklausīšanās.
The European Parliament assures public access to almost all its activities, thereby providing a platform for discussion and public presentations of HRDs in meetings and hearings.
Šāda pārredzamība var ne tikai nodrošināt lielāku aizsardzību, bet arī pakļaut personas lielākam riskam.
This visibility can in itself give increased protection, but can also expose the individuals to increased risks.
Klātbūtne Eiropas Parlamentā ir bijusi vairāku arestu iemesls — Hu Jia gadījums, iespējams, ir viens no zināmākajiem.
Appearances in the European Parliament have sometimes resulted in arrests, Hu Jia maybe being one of the most notable cases.
Uzlabota sadarbība starp ES iestādēm, piemēram, Eiropas Parlamenta iepriekšēji paziņojumi Eiropas Komisijai par cilvēktiesību aizstāvju ierašanos vai rūpīgāka sagatavošanās cilvēktiesību aizstāvju drošības situācijas novērošanai pēc viņu uzstāšanās EP, varētu būt viens no veidiem, kā efektīvāk novērst šos riskus.
Increased cooperation between the EU institutions, e.g. the European Parliament notifying the European Commission in advance of visiting HRDs, or increased preparedness to follow up on the security situation for HRDs intervening in the EP, could be one way to better deal with these risks.
Kā visās vēlētās asamblejās, ar balsojumu pieņemti teksti, Eiropas Parlamenta gadījumā — rezolūcijas, ir nozīmīgākais veids, kā darīt zināmu nostāju par dažādiem jautājumiem, tostarp cilvēktiesībām.
As for all elected assemblies, texts adopted by vote, resolutions in the case of the European Parliament represent the most significant way of communicating its position on a broad range of subjects, including human rights.
Steidzamas rezolūcijas, ko tagad izstrādā saskaņā ar Reglamenta 122. pantu, joprojām ir visbiežāk izmantotais tiesiskais pamats, lai risinātu cilvēktiesību jautājumus EP, un daudzas no tām attiecas uz atsevišķiem gadījumiem.
Urgent resolutions, now based on rule 122, remain the most used legal basis to address human rights issues within the EP, and many of them deal with individual cases.
EP pasūtītajā ESIC pētījumā
In the study of EUIC, commissioned by the EP
„Aktivitāšu ietekme.
Beyond Activism.
Eiropas Parlamenta rezolūciju un citu pasākumu ietekme cilvēktiesību jomā ārpus Eiropas Savienības”, 2006. gada oktobris. ir analizētas visas no 1999. līdz 2006. gadam pieņemtās rezolūcijas.
The Impact of the resolutions and other activities of the EP in the field of human rights outside the European Union , October 2006 , all resolutions adopted between 1999 and 2006 are analysed.
Rezolūcijās no 786 atsaucēm uz atsevišķām situācijām 74 atsaucēs ir minēti cilvēktiesību aizstāvji (t. i., 9,4 % no visām atsaucēm); pārējās minētās personas ir politiķi, arodbiedrību pārstāvji, žurnālisti u. c.
Human rights defenders are featured in 74 out of 786 references to individual situations in resolutions (i.e. 9.4% of the total), others being politicians, unionists, journalists etc.
Daudzi atsevišķi gadījumi ir minēti arī sarakstē, piemēram, Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja, parlamentārās delegācijas priekšsēdētāja vai Cilvēktiesību apakškomitejas priekšsēdētāja vēstulēs iesaistītajām iestādēm.
Many individual cases are also raised in correspondence, e.g. by the President of the Parliament or the Chair of a parliamentary delegation or the Chair of the Subcommittee on Human Rights to authorities involved.
Visi rezolūcijās minētie atsevišķie gadījumi ir norādīti EP gada pārskata par cilvēktiesībām pielikumā, turklāt dažreiz tiek norādītas arī īstenotās papildu iniciatīvas.
All individual cases subject to a resolution are listed in an annex to the EP annual report on human rights, sometimes also indicating further initiatives undertaken.
Taču ir iespējams nodrošināt sistemātiskāku kontroli un uzlabot veikto darbību rezultātu izklāstu.
There is however room for a more systematic follow-up and an improved track record of actions undertaken.
Viens no risinājumiem ir izveidot īpašu datubāzi, kāda pašlaik tiek izstrādāta Padomē.
One possibility could be to create a specific data base, as is currently being developed within the Council.
Tādējādi tiktu veicināta arī nepieciešamā informācijas apmaiņas uzlabošana par dažādu iestāžu veiktajām darbībām, ko tik bieži pieprasa Eiropas Parlaments.
This could also facilitate a necessary increased information exchange on activities carried out by the different institutions, as often requested by the European Parliament.
Kopš 1988. gada Eiropas Parlaments piešķir Saharova balvu par domas brīvību laureātiem par viņu centieniem cilvēktiesību un pamatbrīvību labā.
Since 1988, the European Parliament is awarding the Sakharov Prize for Freedom of Thought to laureates for their efforts on behalf of human rights and fundamental freedoms.
Balvas nodrošinātā pamanāmība daudzos gadījumos uzlabo laureātu situāciju.
The visibility the prize gives, in many cases improve the situation of the laureates.
Kā daudzi no cilvēktiesību aizstāvjiem pārliecinājās 2008. gadā rīkotās konferences laikā, atzīmējot balvas nodibināšanas divdesmito gadadienu, viņu darba atzīšana, piešķirot balvu, sniedz reālu atbalstu un morālu gandarījumu, savukārt naudas prēmija var būt noderīga gan laureātam, gan viņa aizstāvētajām personām.
As many of them have witnessed in the conference organised in 2008 on the occasion of the 20th anniversary of the prize, the recognition of their work though the award offers real support and 'moral boosting', while the financial grant can be beneficial, both for the laureate and the cause defended.
Tiek cerēts, ka, izveidojot Saharova balvas laureātu tīklu, ilglaicīgā atbalsta ietvaros Eiropas Parlaments varēs vairāk pievērst uzmanību Saharova balvas laureātu turpmākām gaitām un uzlabot sadarbību ar viņiem, kā arī labāk uzsvērt laureātu iespējamo ieguldījumu un pieejamību saistībā ar dažādiem pasākumiem.
By the creation of the Sakharov Network, it is also hoped that the European Parliament can improve the follow-up and connection with Sakharov Prize laureates as part of a sustained support, as well as better capitalise on the possible contribution and availabilities of the laureates for different actions.
Ņemot vērā iepriekš minēto, referents vēlas sniegt šādus ieteikumus attiecībā uz ES politiku par cilvēktiesību aizstāvjiem:
In light of the above, the rapporteur wishes to make the following recommendations on the EU policies on human rights defender s:
· Lisabonas līgums tā 3. un 21. pantā turpina attīstīt Eiropas Savienības ārpolitikas mērķus un nosaka cilvēktiesību veicināšanu un aizsardzību par būtisku Eiropas Savienības ārējās darbības uzdevumu.
· The Treaty of Lisbon further develop the objectives of the Union's foreign policy in its article 3 and 21 and puts the promotion and protection of human rights at the centre of the Union's external action.
Galvenā prioritāte — nodrošināt, lai cilvēktiesību veicināšana kā Eiropas Savienības ārpolitikas pamatvērtība un mērķis tiktu pienācīgi atspoguļota EĀDD struktūrā, tostarp cilvēkresursos.
First priority has to be given to ensure that the promotion of human rights as both basic value and objective of the Union's foreign policy be duly mirrored in the structure of the EEAS, including in the human resources.
· Komisijas delegācijas trešās valstīs kļūs par Eiropas Savienības delegācijām — šis process jau tiek īstenots —, un tām būs jāuzņemas nozīmīga loma ES pārstāvības un cilvēktiesību politikas īstenošanas jomā, tāpēc ir jānodrošina, lai regulāri tiktu iesaistīts augsti kvalificēts politiskais konsultants cilvēktiesību un demokrātijas jautājumos.
· Commission delegations in third countries will become Union delegations, a process already underway, and will have to play a crucial role in terms of representation of the EU and the implementation of the human rights policy, thereby the need to systematically include a high qualified political councillor on human rights and democracy.
Šādas personas iesaistīšana vienlaicīgi arī nostiprinātu ES cilvēktiesību politikas saskaņotību un pamanāmību, un šis cilvēks varētu būt cilvēktiesību aizstāvju kontaktpersona uz vietas.
The appointment of such a person could at the same time reinforce the coherence and the visibility of the EU Human Rights Policy and be considered as a focal point for human rights defenders on the ground.
· ES delegācijām trešās valstīs ir pienācīgi un pilnīgi jāīsteno Pamatnostādnes par cilvēktiesību aizstāvjiem un līdz 2010. gada beigām jāiegulda lielāki centieni, lai tās visas izstrādātu vietējās stratēģijas.
· The EU Guidelines on Human Rights Defenders need to be duly and fully implemented by EU Delegations in third countries and by the end of 2010 increased efforts are needed to make sure that they all develop local strategies.
Tāpēc būtu ļoti ieteicams, lai vietējo stratēģiju izstrādi, tostarp to regulāru novērtēšanu, institucionalizētu augstā pārstāve / Komisijas priekšsēdētāja vietniece, lai nodrošinātu lielāku atbilstību Eiropas Savienības politikai un šādu aizsardzības pasākumu faktisku īstenošanu.
It would therefore be highly recommended that the elaboration of local strategies, including their regular evaluation, is institutionalised by the VP/HR, so as to ensure greater consistency of the Union's policy and a real implementation of such protecting measures.
Cilvēktiesību aizstāvju iesaistīšana vietējo stratēģiju izstrādē un uzraudzīšanas procesā nodrošinātu šo stratēģiju efektivitāti.
The involvement of human rights defenders into the drafting and monitoring process of local strategies will condition the effective value of these strategies.
Cilvēktiesību aizstāvju un diplomātu sanāksmju plānošana vienu reizi gadā noteikti veicinātu šā procesa attīstību.
The meetings of human rights defenders and diplomats planned at least once a year can clearly contribute to the setting-up of such process.
· Vietējo stratēģiju saraksts būtu jāiesniedz Eiropas Parlamentam vai vismaz jāiekļauj ES gada pārskatā par cilvēktiesībām.
· The list of local strategies should be provided to the Parliament or at least in the EU annual report on human rights.
Ir jāpieprasa, lai Eiropas Parlamenta parlamentārajās uzklausīšanās pirms ES delegāciju priekšsēdētāju iecelšanas, ko veic augstā pārstāve / Komisijas priekšsēdētāja vietniece, viņi paustu skaidru apņemšanos attiecībā uz šo pasākumu.
A clear commitment in favour of this measure by Heads of EU Delegations should be requested in case of parliamentary hearings by Parliament before their appointment by VP/HR.
· Ir jāmaina pašreizējā pieeja, kad cilvēktiesību jautājumi tiek izolēti no visiem pārējiem jautājumiem.
· The current approach consisting in isolating human rights issues from all others has to be reversed.
Cilvēktiesību aizstāvju darbības veicināšanas un aizsardzības jautājums ir jāiekļauj Eiropas Savienības ārpolitikas visos līmeņos, visos aspektos un instrumentos, lai uzlabotu saskaņotību, efektivitāti un ticamību ES atbalstam cilvēktiesību aizstāvjiem.
The promotion and protection of human rights defenders have to be integrated at all levels and in all aspects and instruments of the Union's Foreign policy in order to increase coherence, effectiveness and credibility of the EU support for HRD.
Valsts stratēģijas par cilvēktiesībām un demokrātiju pieņemšana, lai izmantotu to kā atsauces dokumentu, nosakot katras valsts prioritātes šajā jomā, un iekļautu visās attiecīgajās ES ārpolitikas jomās un instrumentos saistībā ar attiecīgo trešo valsti, būtu liels ieguldījums šādas mērķtiecīgas pieejas īstenošanai.
The adoption of a Country Strategy on Human Rights and Democracy to be considered as a reference document establishing country-specific priorities in this field and mainstreamed into all relevant external EU policies and instruments with the third country concerned could substantially contribute to this targeting approach.
· Vietējo stratēģiju būtiskākie aspekti saistībā ar ES Pamatnostādņu par cilvēktiesību aizstāvjiem īstenošanu būtu jāiekļauj valsts stratēģijas dokumentos, EKP rīcības plānos un EIDHR gada darba programmās.
· Major aspects of local strategies for the implementation of the EU Guidelines on Human Rights Defenders should be reflected in Country Strategy papers, ENP Action Plans and Annual Action Programmes of the EIDHR.
Jautājums par cilvēktiesību aizstāvju atbalstu un aizsardzību ir jāiekļauj visos cilvēktiesību dialogos un EKP cilvēktiesību apakškomiteju darbā, ņemot vērā veicamo darbību steidzamību, un regulāri jāiekļauj politiskā dialoga ar trešām valstīm, tostarp asociācijās vai sadarbības padomēs un divpusējās augstākā līmeņa sanāksmēs, būtiskāko jautājumu darba kārtībā.
The support for and protection of human rights defenders must go beyond human rights dialogues and ENP human rights subcommittees considering the urgent character of actions to be taken and have to be systematically high on the agenda of the political dialogue with third countries, including within Association or Cooperation Councils and bilateral Summits.
· Izmantojot EIDHR , kas jau ir pierādījis spēju atbalstīt un veicināt cilvēktiesību ievērošanu un tiesiskuma nostiprināšanu, arī turpmāk ir jāattīsta tiešais atbalsts cilvēktiesību aizstāvjiem.
· The EIDHR which has already demonstrated its capacity to support and promote the respect for human rights and the strengthening of the rule of law should continue to further enhance the direct support for human rights defenders.
· Ir jāveido ciešāka saikne starp cilvēktiesību dialogiem, ko organizē pirms divpusējām augstākā līmeņa sanāksmēm, piemēram, tiekoties ar cilvēktiesību aizstāvjiem pirms šādām sanāksmēm.
· A closer bridge has to be built up between Human Rights dialogues organised prior to bilateral summits, such as the holding of meetings with human rights defenders prior to the summit.
Šāda veida darbības varētu pārsniegt pašreizējās šādu dialogu robežas un nodrošināt reālus rezultātus un lietderību.
This kind of action could overcome the current limits of these dialogues and provide tangible results and usefulness.