natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vai Jūs uzskatāt, ka ECB vienmēr būtu jāpieņem kā vērtspapīri visas eurozonas valdību obligācijas?
Do you think that ECB should accept as a rule all euro area government bonds as securities?
Novērtējumā par pieņemamo līdzekļu (kā nodrošinājuma) kredītu standartiem monetārās politikas darbībās kredītvērtējuma aģentūru sniegtie reitingi ir vieni no, bet ne vienīgie izmantotie dati.
In the assessment of the credit standards of eligible assets as collateral at mone-tary policy operations, ratings from credit rating agencies are one, but not the only, input used.
Eurosistēmā tiek ņemtas vērā arī citas pazīmes, kas garantē augstu aizsardzību pret risku.
The Eurosystem also takes into account other features guaran-teeing a high risk protection.
Ja valstī tiek realizēta pielāgošanās programma, ļoti svarīga ir valsts atbilstība programmai un ECB novērtējums par programmu.
In the case of a country under an adjustment pro-gramme, the country's compliance with the programme and the ECB’s assess-ment of the programme is of crucial importance.
Attiecībā uz eurozonas valdību obligācijām (kā arī visiem citiem vērtspapīriem) Eurosistēma ir noteikusi standartus savā Eurosistēmas kredītu novērtējumu sistēmā.
As regards euro area government bonds, as with all other securities, the Euro-system has set the standards in its Eurosystem Credit Assessment Framework.
Eurosistēmai pienācīgi ir tiesības noteikt, vai emisija, emitents, debitors vai galvotājs atbilst tās prasībām attiecībā uz augstiem kredītu standartiem, pamatojoties uz visu informāciju, ko tā uzskata par būtisku, un tā var noraidīt, ierobežot aktīvu izmantojumu vai piemērot papildu samazinājumus ar šādu pamatojumu, ja tas nepieciešams, lai nodrošinātu atbilstošu Eurosistēmas aizsardzību pret risku saskaņā ar ECBS Statūtu 18. panta 1. punktu.
The Eurosystem rightly reserves the right to determine whether an issue, issuer, debtor or guarantor fulfils its requirements for high credit standards on the basis of any information it may consider relevant and may reject, limit the use of as-sets or apply supplementary haircuts on such grounds if required to ensure ade-quate risk protection of the Eurosystem in line with Article 18.1 of the Statute of the ESCB.
Kāds ir Jūsu viedoklis par Eiropas kredītvērtējuma aģentūru?
What is your view on a European Credit Rating Agency?
Jaunas, neatkarīgas Eiropas kredītvērtējuma aģentūras iespējamajai izveidei varētu būt potenciāli ieguvumi, jo īpaši tā palielinātu konkurenci starp kredītvērtējuma aģentūrām, tādējādi nodrošinot labākus novērtējumus, iespējams, arī nodrošinot iespēju labāk ņemt vērā dažas Eiropas finanšu jomas īpatnības.
The possible establishment of a new independent European Credit Rating Agency may have potential benefits, notably increasing competition among rat-ing agencies, thereby leading to better assessments, possibly also being able to take better into account some European financial peculiarities.
Tomēr šādai aģentūrai būtu jāsaglabā pilnīga neatkarība no politiskām vai citām ietekmēm.
However, such an agency would need to remain fully independent from political or other influ-ences.
Varētu arī paiet zināms laiks, līdz šāda aģentūra varētu sniegt uzticamus reitingus, kuri ir precīzi, pilnīgi, nepārtraukti un pakļauti apstiprināšanai, pamatojoties uz vēsturisko pieredzi, un tādējādi ir atbilstoši Kredītvērtējuma aģentūru regulā noteiktajiem elementiem.
It may also take some time until such an Agency could credibly issue rat-ings that are rigorous, sound, continuous, and subject to validation based on his-torical experience, and thus in compliance with the features required by the CRA Regulation.
Pamatojoties uz to, es uzskatu, ka ir svarīgi norādīt uz būtisku problēmu: pārmērīgu paļaušanos uz ārējiem reitingiem.
Having said this, I think it is important to point to the fundamental problem of over reliance on external ratings.
Finanšu stabilitātes padome (FSP), ES Komisija un Bāzeles Banku uzraudzības komiteja ( BCBS ) šobrīd veic nozīmīgu darbu šajā jautājumā.
The FSB, the EU Commission and the Basel Committee on Banking Supervision (BCBS) are currently undertaking important work in this respect.
Kāds ir Jūsu viedoklis par vērtspapīru tirgus programmu (VTP)?
What is your view on the Securities Markets Programme (SMP)?
Jo īpaši, vai, pēc Jūsu domām, tā pārvērš ECB par de facto fiskālo dalībnieku un tādējādi, iespējams, apdraud savu neatkarību?
In particular, in your view does it turn the ECB to a de facto fiscal player and thus possibly endanger its independence?
Saskaņā ar ECB informāciju vērtspapīru tirgus programma (VTP) tika ieviesta 2010. gada maijā, lai atbalstītu disfunkcionālu finanšu tirgus segmentu radītu monetārās politikas lēmumu transmisiju ar mērķi nodrošināt cenu stabilitāti visā eurozonā.
The Securities Markets Programme (SMP) as communicated by the ECB had been introduced in May 2010 to support the transmission of monetary policy de-cisions on account of dysfunctional financial market segments, with a view to ensuring price stability for the euro area as a whole.
2011. gada augustā tika pieņemts lēmums atkal uzsākt obligāciju iepirkšanu, ņemot vērā ievērojamo risku dažu valdības parādu vērtspapīru tirgiem kļūt disfunkcionāliem un spriedzi, kas, neveicot attiecīgus pasākumus, izplatās uz citiem tirgiem.
The decision to start buying bonds again in August 2011 was taken in view of the significant risk of some government debt securities markets becoming dysfunctional and tensions spreading to other markets in the absence of intervention.
Disfunkcionāliem vērtspapīru tirgiem (un jo īpaši valdību obligāciju tirgiem) var būt ievērojami negatīva ietekme uz monetārās politikas nostājas transmisiju attiecībā uz faktisko ekonomiku (un rezultātā — uz cenām).
Dysfunctional securi-ties markets – and government bond markets in particular – can have severe ad-verse effects on the transmission of the monetary policy stance to the real econ-omy (and ultimately to prices).
Skatoties no malas, ir gandrīz nepiespējami novērtēt, vai un kādā apmērā šāda negatīva ietekme uz monetārās politikas nostājas transmisiju attiecībā uz faktisko ekonomiku pastāv realitātē.
From an outside perspective it is almost impos-sible to judge, if and to what extend such adverse effects on the transmission of the monetary policy stance to the real economy take place in reality.
ECB publikācijās, piemēram, ikmēneša biļetenā, jānodrošina pēc iespējas vairāk informācijas.
The publi-cations of the ECB, e.g. the monthly bulletin, should provide as much informa-tion as possible.
Manuprāt, ir svarīgi, lai VTP būtu tikai pagaidu un ierobežota rakstura pasākums un lai būtu paredzamas sistēmas beigas, jo uzlabotais EFSI var īstenot sekundāras tirgus darbības.
From my perspective, it is essential that SMP will be of a tem-porary and limited nature only and that the end of the scheme is foreseeable since the enhanced EFSF can undertake secondary market operations.
Otrs nozīmīgs aspekts ir tāds, ka sekundārās tirgus darbības ir pilnībā „sterilizētas”, lai tās nekavētu monetārās politikas īstenošanu, koordinējot īstermiņa valūtas tirgus procentu likmes atbilstoši monetārās politikas nostājai.
A second important aspect is that secondary market operations are fully sterilized so that they do not hinder the implementation of monetary policy by steering short-term money market interest rates in line with the policy monetary stance.
ECB vienīgais mērķis ir stabilizēt tos tirgus, kuri ir pārstājuši normāli darboties.
The ECB is only aiming to stabilise those markets that stopped functioning normally.
Tomēr pirmais un pilnībā nepieciešamais izdošanās nosacījums ir tāds, ka valdības paātrina fiskālo konsolidāciju un ir nelokāmas attiecībā uz stingru nepieciešamo pasākumu īstenošanu.
But the first – and absolutely necessary – condition for success is that governments accelerate fiscal consolidation and are unwavering in their imple-mentation of the tough measures that are indispensable.
Tirgus traucējumi dažu dalībvalstu vērtspapīru tirgu gadījumā rodas sakarā ar faktu, ka valdībām pašām joprojām ir jānodrošina pilna sava uzticamība tirgos un ka Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktā profesionālā uzraudzība netika veikta pareizi.
Market disruptions, in the case of the securities markets of some member countries, are due to the fact that governments, individually, still have to ensure their full credibility in the markets, and that the peer surveillance called for by the Stability and Growth Pact was not exercised correctly.
Nav apšaubāms, ka ECB reizēm bija vienīgā ieinteresētā pusē eurozonā, kas spēja pilnībā darboties, tomēr fiskālā un monetārā politika principā ir skaidri jānodala.
It is undisputed that the ECB was at times the only stakeholder in the euro area fully capable of acting, nevertheless fiscal and monetary policy shall be clearly separated as a matter of principle.
Tādēļ eurozonai ir jādarbojas un jāīsteno nepieciešamie priekšnoteikumi (valsts līmeņa pielāgošanās pasākumi, uzlabots EFSI, ESM, labākas pārvaldības struktūras), lai atgūtu pilnīgas darbības spējas un tādējādi nodrošinātu ECB iespēju atteikties no šiem pasākumiem, tiklīdz tirgus apstākļi to ļauj.
Therefore, the euro area has to act and implement the necessary prerequisites (adjustment measures on the national level, enhanced EFSF, ESM, better governance struc-tures) to regain full capacity to act and thus enable the ECB to withdraw from these activities, as soon as market conditions permit.
Kad, Jūsuprāt, ECB pilnībā pārtrauks pašreizējos ārkārtas pasākumus?
For when do you foresee the ECB's effective exit from the current non-standard measures?
ECB nestandarta monetārās politikas pasākumi tika ieviesti, lai, ņemot vērā novājinātos finanšu tirgus, uzlabotu monetārās politikas transmisijas procesu.
The ECB’s non-standard monetary policy measures have been taken to enhance the transmission process of monetary policy, in view of impaired financial mar-kets.
Tāpēc šo pasākumu pārtraukšana ir saistīta ar finanšu tirgus apstākļu attīstību laika gaitā, kas savukārt lielā mērā ir atkarīga no atbilstīgas valsts politikas, par kuru jāpieņem lēmums un kura jāīsteno.
The exit from these measures therefore is linked to the evolution of finan-cial market conditions over time, which in turn depends to a large degree on ap-propriate national policies to be decided upon and implemented.
Noteikta fiskālā konsolidācija un strukturālās reformas valstīs, kurās finansiālā situācija ir saspringta, ierobežotu riska prēmijas attiecībā uz ienākumiem no obligācijām.
Decisive fiscal consolidation and structural reforms in financially stressed countries would limit risk premiums in bond yields.
Izšķirīgi pasākumi finansiālās grūtībās nonākušo banku rekapitalizācijai dot būtisku ieguldījumu, lai atjaunotu šo banku piekļuvi finanšu tirgiem, ļaujot ECB samazināt tās starpniecības lomu.
Decisive measures for recapitalisation of banks with financial problems would contribute substantially to reviving the access of these banks to money markets, allowing the ECB to reduce its intermediation role.
Vērtspapīru tirgu programma (VTP) — tāpat kā visi pārējie nestandarta monetārās politikas pasākumi, ko ECB ir veikusi, reaģējot uz krīzi — ir pagaidu pasākums.
The SMP – as all other non-standard monetary policy measures the ECB has taken in response to the crisis – is temporary in nature.
Šī programma ir drīzāk papildinoša, nevis papildinājums ECB Padomes lēmumiem par tās procentu pamatlikmēm saistībā ar monetārās politikas transmisijas procesa uzlabošanu.
It is complementary rather than supplementary to the Governing Council’s decisions on its key inter-est rates as it enhances the transmission process of monetary policy.
Tāpat kā visi nestandarta monetārās politikas pasākumi VTP būtu pakāpeniski jāpārtrauc pēc iespējas drīzāk, tiklīdz apstākļi, kuru rezultātā šī programma tika uzsākta, būs mainījušies.
As all non-standard monetary policy measures, the SMP should be phased out as soon as possible, once the conditions that led to the initiation of the programme have dissipated.
Vai Jūs paredzat, ka ECB nostāja attiecībā uz spēcīgo opozīciju pret Grieķijas parāda pārstrukturēšanu mainīsies?
Do you foresee the stance of the ECB to change as regards the strong opposition towards a restructuring of Greek debt?
Attiecībā uz jautājumu par parāda pārstrukturēšanu Grieķijā ECB pastāvīgi ir norādījusi uz trīs svarīgākajām atziņām.
As regards the question of debt restructuring in Greece, the ECB has been con-stantly insisting on three key messages.
Pirmkārt, ECB ir paziņojusi, ka jebkādai privātā sektora dalībai ir jābūt brīvprātīgai, un tas tiek ievērots.
First, the ECB said that any participa-tion by the private sector had to be voluntary in nature, and this is being fol-lowed.
Otrkārt, ECB ir paziņojusi, ka bija nepieciešams nepieļaut „kredītdarījumu”, un izskatās, ka arī turpmāk tas netiks pieļauts.
Second, the ECB said that it was necessary to avoid a ‘credit event’, and it also seems likely that this will be avoided.
Treškārt, ECB arī paziņoja, ka būtu jāizvairās no „selektīvas saistību nepildīšanas”, lai Grieķija nomaksātu tās parāda obligācijas un stingri ievērotu programmu, par kuru panākta vienošanās, tādējādi palīdzot nodrošināt to, ka izmaksas, ko varētu radīt zaudējumi, domino efekts un negatīvā ietekme uz eurozonas kaimiņiem, tiek samazinātas.
Third, the ECB also said that a ‘se-lective default’ should be avoided so that Greece honours its debt obligations and strictly adheres to the agreed programme and, in so doing, helps to ensure that costs in terms of losses, spillovers and contagion to euro area peers are minimised.
Lēmumi, kurus 21. jūlijā pieņēma valstu vai valdību vadītāji, ietver piesardzības pasākumus, kas nepieciešami, lai risinātu problēmas, uz kurām šajā sakarā norādījusi ECB.
The decisions taken by the Heads of State or Government on 21 July include necessary precautions to address the ECB’s concerns in this regard.
Attiecībā uz Grieķijas gadījumā paredzamo specifisko privātā sektora iesaistīšanos eurozonas valstu vai valdību vadītāji 21. jūlijā atzina, ka, ņemot vērā Grieķijas ārkārtējo un unikālo situāciju, tai piemērotā pieeja bija ārkārtēja un unikāla.
With regard to the specific private sector involvement foreseen for Greece, the euro area Heads of State or Government on 21 July recognised that the approach followed for Greece was exceptional and unique in response to an exceptional and unique situation.
Visas pārējās eurozonas dalībvalstis svinīgi no jauna apliecināja savu stingro apņemšanos pilnībā nomaksāt savu valsts parādu un izpildīt savas saistības ilgtspējīgas fiskālās konsolidācijas un strukturālo reformu jomā.
All other euro area member countries solemnly reaffirmed their firm determination to honour fully their own individual sovereign debt and their commitments to sustainable fiscal consolidation and structural reform.
ECB uzskata, ka šī stingrā apņemšanās ir obligāts pamatnoteikums un visa valstu parāda uzticamība ir izšķirīgs elements, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti eurozonā kopumā.
The ECB views this firm determination as absolutely fundamental and sees the credibility of all the sovereign debt a decisive element for ensuring financial stability in the euro area as a whole.
Ņemot vērā paredzēto otro eurozonu / SVF programmu attiecībā uz Grieķiju, par kuru principā 21. jūlijā arī tika pieņemts lēmums, trijotnei (SVF, Komisijai un ECB) ir jāsniedz parāda ilgtspējības analīze.
In light of the envisaged second euro area/IMF programme for Greece, which was in principle also decided on 21 July, a debt sustainability analysis must be provided by the Troika.
Programma un privātā sektora līdzdalība ir jāizplāno tā, lai Grieķijā tiktu saglabāta vai panākta ilgtspējīga parāda situācija.
The programme and the private sector involvement have to be designed in a way to maintain or achieve a sustainable debt situation for Greece.
ECB ir viena no trijotnes dalībniecēm, un tā ievēros trijotnes nostāju attiecībā uz finanšu stabilitātes nodrošināšanu eurozonā kopumā.
The ECB is part of the Troika and will follow its stance on ensuring fi-nancial stability in the euro area as a whole.
Kā Jūs nodrošināsiet VTP un Nodrošināto obligāciju pirkšanas programmas pārredzamību?
How will you ensure transparency regarding the SMP and Covered Bond Purchase Programme?
ECB pilnībā atbalsta pārredzamības un atvērtības principus.
The ECB fully subscribes to the principles of transparency and openness.
Tomēr ir iespējami apstākļi, kuru dēļ no šiem principiem ir jāatkāpjas.
But there can be conditions which call for a deviation from these principles.
Attiecībā uz sīkākas informācijas izpaušanu par darbībām, kas veiktas VTP un CBPP ietvaros, informācijas pieejamība varētu ietekmēt šo programmu efektivitāti un lietderīgumu.
As re-gards giving more details about transactions conducted in the context of the SMP and the CBPP, this could harm the effectiveness and efficiency of these programmes.
Šāda informācija ļautu finanšu tirgus dalībniekiem paredzēt obligāciju iegādi, ko veiks Eurosistēma, un izstrādāt pārdošanas stratēģijas, kuras ļautu gūt labumu no ECB intervences.
It could allow financial market participants to anticipate purchases by the Eurosystem, and develop trading strategies that would allow it to benefit from the ECB’s interventions.
Tāpēc Eurosistēmai būtu jāiegādājas lielāks obligāciju daudzums, lai sasniegtu vēlamo rezultātu.
This would imply that the Eurosystem would need to purchase larger amounts of bonds to achieve its desired effects.
Attiecībā uz joprojām notiekošo obligāciju iegādi VTP ietvaros ECB jau reizi nedēļā sniedz informāciju par iegādātajiem obligāciju daudzumiem obligāciju tirgos kopumā.
As re-gards the purchases in the context of the SMP that are still ongoing, the ECB al-ready provides on a weekly basis information on the amounts for which it inter-vened on bond markets on an aggregate basis.
Kā Jūs vērtējat TARGET 2 sistēmas palielinātās saistības un ECB locekļu parādus?
How do you evaluate the grown Target II liabilities and receivables of the ECB members?
Liela apjoma pārrobežu maksājumu plūsmas starp bankām eurozonā ir normāla monetārās savienības iezīme.
Large cross-border payment flows between banks in the euro area are a normal feature of monetary union.
Pirms finanšu krīzes plūsmas starp valstīm bija visumā līdzsvarotas: valsts banku sistēmā visumā bija iespējams kompensēt maksājumu aizplūdi, kas bija saistīta ar preču un pakalpojumu tīro importu vai aktīvu iegūšanu ārvalstīs un to ieplūdi, galvenokārt ar līdzekļu piesaisti pārrobežu starpbanku tirgū.
Before the financial crisis, the flows tended to be broadly balanced across countries: a country’s banking system could broadly compensate payment outflows associated with net imports of goods and services or the acquisition of assets abroad with inflows, notably by raising funds in the cross-border interbank market.
Finanšu un valsts parāda krīzes dēļ tas vairs nav iespējams: dažās eurozonas valstīs (piemēram, Grieķijā, Portugālē un Īrijā) aizplūde banku sistēmās ir lielāka nekā ieplūde, bet citās eurozonas valstīs (piemēram, Vācijā) ir pretēji.
With the financial and sovereign debt crisis, this has no longer been the case: outflows are larger than inflows for the banking systems of some euro area countries (such as Greece, Portugal and Ireland), and vice versa for other euro area countries (such as Germany).
Šīs nelīdzsvarotās pārrobežu maksājumu plūsmas nozīmē, ka banku sistēmām dažās valstīs ir nepieciešama lielāka centrālās bankas likviditāte nekā citās valstīs, kurās vērojama komercbanku līdzekļu ieplūde.
These imbalanced cross-border payment flows imply that the banking systems need more central bank liquidity in some countries than in others where commercial bank money is inflowing.
Tā rezultātā likviditātes neto sadalījums visā Eurosistēmā ir nevienmērīgs: dažas valsts centrālās bankas nodrošina lielāku neto likviditāti (atkarībā no konkrētās valsts banku sistēmas apmēra) nekā citas.
As a result, the net distribution of liquidity throughout the Eurosys-tem is uneven: some National Central Banks provide in net more liquidity (in re-lation to the size of their countries' banking systems) than others.
Tas rada Eurosistēmas iekšējos atlikumus: dažas NCB izvirza prasījumu pret ECB, citas uzņemas saistības.
This leads to intra-Eurosystem balances: some NCBs develop a claim vis-à-vis the ECB, oth-ers a liability.
Šos VCB atlikumus dēvē par TARGET 2 prasījumiem un saistībām, jo no maksājumu plūsmu nelīdzsvarotības starp valstīm rodas maksājumu sistēma, ko izmanto, lai apstrādātu un segtu šīs plūsmas ar centrālo banku līdzekļiem, un ko Eurosistēmā sauc par TARGET 2 .
These NCB balances are called “TARGET2” claims and liabilities because the imbalances in the payment flows across countries emerge in the payment system used to process and settle such flows in central bank money, which for the Eurosystem is TARGET2.
Tādējādi NCB nelīdzsvarotība (kuras kopējā summa ir nulle) TARGET 2 sistēmā atspoguļo Eurosistēmas NCB veikto nevienmērīgo centrālo banku likviditātes sadali.
The TARGET2 imbalances of NCBs (which in total add up to zero) thus reflect the uneven distribution of central bank liquidity by the NCBs of the Eurosystem.
Šis nevienmērīgais sadalījums Eurosistēmā nodrošina stabilitāti, jo tas ļauj finansiāli drošām bankām — pat tām, kas darbojas finansiāli saspringtā situācijā esošās valstīs —segt to likviditātes vajadzības pret atbilstošu nodrošinājumu.
This uneven distribution within the Eurosystem provides stability as it allows fi-nancially sound banks – even those in countries under financial stress – to cover their liquidity needs, against eligible collateral.
Tas veicina efektīvu monetārās politikas īstenošanu plašākā eurozonas ekonomikā, tādējādi saglabājot cenu stabilitāti eurozonā vidējā termiņā.
This contributes to the effective transmission of monetary policy to the wider euro area economy, and thereby to maintaining price stability in the euro area over the medium term.
Ekonomikas un monetārajā savienībā NCB prasījums TARGET 2 sistēmā pats par sevi nenozīmē to, ka NCB ir pakļauta finansiālam riskam.
In Economic and Monetary Union, the claim of an NCB in TARGET2 does not, in itself, reflect the NCB’s exposure to financial risk.
Eurosistēmas riski ir saistīti ar likviditātes nodrošināšanu bankām un tādējādi ar pašām monetārās politikas operācijām.
The risk exposure of the Eurosystem relates to the provision of liquidity to banks, and thus to the mone-tary policy operations themselves.
Operacionālais risks tiek mazināts ar drošu riska vadības sistēmu, un jebkuri atlikušie riski vienmēr tiek sadalīti starp Eurosistēmas NCB atbilstoši to attiecīgajām ECB kapitāla daļām; tas nav saistīts ar atsevišķu centrālo banku TARGET 2 pozīcijām.
The operational risk is mitigated by a sound risk management framework, and any residual risk is, as a rule, shared among the NCBs of the Eurosystem in accordance with their respective shares in the ECB’s capital; it is not related to the TARGET2 positions of individual central banks.
Uzskaitiet, lūdzu, prioritārā secībā strukturālās reformas, kuras, Jūsuprāt, ir ES prioritātes, un pamatojiet savu izvēli.
Please list in order of importance the structural reforms which you believe are a priority in the EU and justify your choices.
Visām eurozonas dalībvalstīm ir jāīsteno nozīmīgas un visaptverošas strukturālās reformas, lai stiprinātu to konkurētspēju un nodarbinātību, palielinātu ekonomikas elastīgumu un uzlabotu ilgtermiņa izaugsmes potenciālu.
Substantial and comprehensive structural reforms need to be implemented by all euro area Member States in order to strengthen their competitiveness and em-ployment, increase the flexibility of their economies and enhance their longer-term growth potential.
Vērienīgas strukturālās reformas ir ļoti svarīgas saistībā ar uzticības atjaunošanu.
Ambitious structural reforms are crucial for restoring confidence.
Lai īstenotu šos mērķus, būtu jāiedarbina ekonomikas politikas koordinēšanas instrumenti.
The instruments of economic policy coordination should be geared at supporting those objectives.