natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Liels skaits Marokas personību un pētnieku norāda uz ģimenes un naturālām lauksaimniecībām pieejamo līdzekļu nepietiekamību.
Many of Morocco’s key figures and researchers are heavily critical of the lack of resources for family-run and subsistence farming.
Visnozīmīgākais piemērs ir atspoguļots „Invest in MED” pētījumā, kurš veikts Eiropas Savienības finansētas programmas ENPI (Eiropas kaimiņattiecību un partnerības investīcijas) vajadzībām (Aptauja Nr. 14, 2010. gada aprīlī, 83. lpp.).
Details of the most significant example can be found in the study conducted by ‘Invest in MED’ for the EU funded European Neighbourhood and Partnership Investment (ENPI) programme (Survey No 14/April 2010 - page 83).
Ir grūti apšaubīt informācijas pamatotību par ieguldījumu, ko veicis Abudabi finanšu fonds TIRIS EURO ARAB ( TEA ), kuram piešķīra zemes platību aptuveni 700 000 hektāru platībā Gilmīmas pilsētā Marokas dienvidos citrusaugu, olīvkoku un dārzeņu plantāciju izveidei.
There can be little doubt about the validity of the information which concerns investments by the Abu Dhabi TIRIS EURO ARAB (TEA) financial fund which was granted 700 000 hectares close to the town of Guelmin in the south of Morocco to plant and harvest citrus fruits, olives and market-garden crops.
Šāda veida projekta izstrāde pierāda, ka brīvās tirdzniecības nolīguma perspektīva ir mudinājusi finanšu dalībniekus laikus izveidot uzņēmējdarbību Eiropas Savienības tiešā tuvumā.
The development of a project of this kind demonstrates how the prospect of a free trade agreement has encouraged financiers to look ahead and establish themselves at the gates of the European Union.
Arī attiecībā uz vidi pārskats ir negatīvs un liek apšaubīt Eiropas Savienības principu aizsargāt vidi un pēc iespējas novērst klimata pārmaiņas.
Turning to the environment, the outlook here is also negative and calls into question the European Union’s principle of protecting the environment and minimising likely climate change.
Saskaņā ar INRA (Nacionālais Lauksaimniecības pētniecības institūts) veikto salīdzinošo pētījumu viena kilograma tomātu audzēšanai Marokā ir nepieciešami 100 litri ūdens, turpretī Francijā — tikai 10 litri.
According to a comparative study by INRA (the National Institute for Agronomy Research), 100 litres of water are needed to produce one kilo of tomatoes in Morocco as opposed to only 10 litres in France.
Tomātu eksports 250 000 tonnu apmērā atbilst 25 miljonu m 3 ūdens eksportam.
Exporting 250 000 tonnes of tomatoes is equivalent to exporting 25 million m3 of water.
Saskaņā ar Berlīnes Humbolta Universitātes veikto pētījumu Sūsas reģionā, kur tomātus audzē visvairāk, pēc pastāvīgiem nokrišņu trūkuma gadiem gruntsūdens slānis pazeminās par 1–2 metriem gadā.
A study by the Humboldt University in Berlin shows that following successive years of low rainfall in the Souss region, where tomato growing is concentrated, the water table is falling by between 1 and 2 metres per year.
Gada deficīts tiek lēsts ap 260 miljoniem m 3 .
The annual deficit is estimated to be 260 million m3.
Tātad tomātu eksports veido ap 10 % šā deficīta.
Tomato exports account for nearly 10 % of this deficit.
Šo samazinošos resursu izmanto uz vietējās pārtikas ražošanas rēķina.
This resource which is being depleted is being used at the expense of local subsistence farms.
No 2006. gada Dahlas (Rietumsahāra) nomalē ir izveidojušās agrorūpnieciskās saimniecības, kurās izmanto piekrastes gruntsūdens slāņa ūdeni.
Agri-businesses have been setting up since 2006 on the outskirts of Dakhla (Western Sahara) where they are drawing on coastal ground water.
Pārmērīga šo rezervju izmantošana ar laiku radīs saldūdens sasāļošanos, apdraudot vietējo iedzīvotāju ūdens apgādi.
Overexploitation of these reserves will, in the long term, result in the salinisation of fresh water, jeopardising the local population’s water supply.
Eiropas Komisija, vēršot uzmanību uz tarifu jautājumiem, līdz šai dienai joprojām nav novērtējusi minētā nolīguma sociālo, vides un ekonomisko ietekmi.
The social, environmental and economic impacts of this agreement have not, so far, always been assessed by the Commission, which has concentrated on the questions of tariffs.
Ir nepieciešams padziļināts pētījums, lai Parlaments varētu pieņemt lēmumu, pilnībā apzinoties visus faktus.
An in‑depth study is required to allow Parliament to reach a decision in full knowledge of the facts.
Eiropas Savienība, noslēdzot brīvās tirdzniecības nolīgumu, uzreiz un automātiska ietekmē pašas Kopienas budžeta resursus, jo zūd muitas ienākumi.
When the European Union signs free trade agreements this has an automatic direct impact on own resources in the EU budget, due to loss of customs revenue.
Referents izsaka nožēlu, ka Eiropas Komisija par šo jautājumu ir sniegusi vienīgi neskaidras aplēses.
The rapporteur regrets that the Commission has only provided vague estimates concerning this point.
Referents vēlētos, lai Komisija ātri izstrādātu pētījumu un ierosinātu risinājumus nolūkā nodrošināt Eiropas Savienības budžeta integritāti.
The rapporteur would like the Commission to produce a study without delay and put forward solutions to ensure the integrity of the European Union budget.
Pēdējo mēnešu laikā referents vairākkārt ir izvirzījis jautājumu par Eiropas Savienības un Marokas nolīguma teritoriālo darbības jomu.
Several times over the past few months, the rapporteur has raised the question of the territorial range of the agreement between the European Union and Morocco.
Vairākas valstis, tostarp Amerikas Savienotās Valstis, ir parakstījušas brīvās tirdzniecības nolīgumus ar Marokas Karalisti, skaidri izslēdzot Rietumsahāru.
A number of countries, including the United States, have signed free trade agreements with the Kingdom of Morocco from which Western Sahara was expressly excluded.
Šādi noteikumi ir pieņemti nolūkā neietekmēt iznākumu Apvienoto Nāciju Organizācijas vadībā risinātajām starptautiskajām sarunām ar mērķi rast mierīgu risinājumu starp dažādām pusēm.
This was done so as not to influence the outcome of international negotiations being held under the aegis of the United Nations to enable the various parties to find a peaceful settlement.
Tā kā Eiropas Komisijai un Parlamenta Juridiskajam dienestam ir atšķirīgi šā jautājuma novērtējumi, referents uzskata, ka nav iespējams nodrošināt to, lai minētais brīvās tirdzniecības nolīgums būtu saskaņā ar starptautiskajiem līgumiem, kas uzliek pienākumus Eiropas Savienībai un visām tās dalībvalstīm.
As the Commission and Parliament’s Legal Service hold diverging views on this issue, the rapporteur feels unable to guarantee that this free trade agreement will comply with the international treaties binding the European Union and all its Member States.
Lai ievērotu Eiropas Parlamenta reglamenta 52. pantu, referentam ir jūs jāinformē par to, ka pretēji Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejā pieņemtajam atzinumam un šajā paskaidrojumā izklāstītajiem maniem argumentiem Starptautiskās tirdzniecības komitejas ieteikums ir apstiprināt Eiropas Savienības un Marokas nolīgumu.
In order to comply with Rule 52 of Parliament’s Rules of Procedure, the rapporteur is required to inform you that the recommendation of the Committee on International Trade is to approve the agreement between the European Union and Morocco, contrary to the opinion adopted by the Committee on Agriculture and Rural Development and to my arguments set out in this explanatory statement.
par priekšlikumu Padomes lēmumprojektam par Eiropas Savienības un Marokas Karalistes nolīguma noslēgšanu vēstuļu apmaiņas veidā par savstarpējiem liberalizācijas pasākumiem attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem, zivīm un zivsaimniecības produktiem, 1., 2. un 3. protokola un šo protokolu pielikumu aizstāšanu un grozījumiem Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumā, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses
on the draft Council decision on the conclusion of an Agreement in the form of an Exchange of Letters between the European Union and the Kingdom of Morocco concerning reciprocal liberalisation measures on agricultural products, processed agricultural products, fish and fishery products, the replacement of Protocols 1, 2 and 3 and their Annexes and amendments to the Euro-Mediterranean Agreement establishing an association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Kingdom of Morocco, of the other part
Atzinumu sagatavoja: Lorenzo Fontana
Rapporteur: Lorenzo Fontana
Priekšlikums par nolīgumu ļaus Marokai tūlīt liberalizēt 45 % (vērtības ziņā) importa no Eiropas Savienības, savukārt Kopiena varēs liberalizēt 55 % importa no Marokas.
The draft agreement will allow Morocco to immediately liberalise 45% of the value of imports from the European Union while the Community will liberalise 55% of its imports from Morocco.
Nolīgumā papildus tam paredzēts arī atvieglojumu apjoma pieaugums dārzniecības un augļkopības nozarē, kurā Marokas produkti sastāda 80 % no Eiropas Savienības importa.
The agreement also provides for increased concessions in the fruit and vegetable sector, in which Moroccan products account for 80% of the EU’s imports.
Apstiprinot šāda veida nolīgumu, Kopienas tirgus var tikt pakļauts riskiem, ko rada iespējamā ekonomikas lejupslīde teritorijās, kuras specializējušās dārzeņu un augļu audzēšanā.
Any endorsement of such an agreement would subject the Community market to risks caused by potential negative economic repercussions on regions which specialise in vegetable cultivation.
Pastāvošās tirgus krīzes gadījumā, kas ietekmē dārzeņu un augļu nozari, arī neliels produktu daudzums no trešām valstīm var beigu beigās radīt nestabilitāti.
Given the serious market crisis affecting the fruit and vegetable sector, even modest quantities of products from third countries could lead to further instability.
Īpašas bažas rada Kopienas sistēmas spēja uzraudzīt un likt ievērot termiņus un tarifu kvotas, ko bieži neievēro Marokas uzņēmumi, kā par to ziņojušas dažādas šīs nozares asociācijas 2009. un 2010. gadā.
Of particular concern is the Community system’s ability to monitor and enforce time frames and tariff quotas, which are often ignored by Moroccan operators, as reported by a number of trade associations between 2009 and 2010.
Kopumā nelīdzsvarotība attiecībā uz saskaņoto tarifu samazinājumu starp abām pusēm ir acīmredzama.
Essentially, there is an objective imbalance in the tariff reductions agreed upon by the two parties.
Augstie Kopienas standarti vides aizsardzības, darbinieku apstākļu, arodbiedrību aizsardzību, antidempinga standartu un pārtikas drošības jomās neattiecas uz Eiropas Savienībā importētajiem Marokas produktiem.
High Community standards in environmental protection, working conditions, trade union protection, anti-dumping rules and food safety are not reciprocated in Moroccan products imported into the EU.
Vides aizsardzības jomā īpaši jāatzīmē spēcīga Eiropas produktu diskriminācija attiecībā pret Marokas produktiem sanitārā un fitosanitārā līmenī.
As far as environmental protection is concerned, there is strong discrimination against European products compared to Moroccan ones, in terms of sanitary and phytosanitary provisions.
Priekšlikumā par nolīgumu nav paredzēts risināt pastāvošās problēmas attiecībā uz ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, kuras pēc nolīguma stāšanās spēkā apspriedīs turpmākajās sarunās.
The draft agreement does not settle the issues relating to geographical indications (GI), which have been postponed to future negotiations to be opened after the agreement enters into force.
Rietumsahāras teritoriju jautājums, par kuru Parlamenta juridiskajiem dienestiem ir pieprasīts juridisks atzinums, ir jāapsver uzmanīgi.
The issue of the Western Sahara territories, with regard to which Parliament’s legal services have been asked for an opinion, calls for careful assessment.
Konkrēti nolīgumā uzsvērtas jau esošās nopietnās problēmas konkurences jomā, ko rada darbaspēka izmaksu atšķirības Eiropas Savienībā un Marokā, kuras pārtikas lauksaimniecības politika ir vērsta uz attīstību un liela apjoma eksportu.
More specifically, the agreement highlights the already serious competitiveness problems caused by labour cost differentials between the EU and Morocco, the latter’s food and agriculture policy being geared to development and to the export of large quantities of products.
Turklāt Kopienas ražotājiem jau tagad ir jācīnās ar skaidri redzamiem kvotu paaugstinājumiem, kurus radījuši nolīgumi ar citām Vidusjūras reģiona valstīm.
Moreover, Community producers already have to deal with the substantial quota increases resulting from agreements with other Mediterranean countries.
Eiropas ražotājus nelabvēlīgi ietekmē tas, ka Marokas ražojumi, piemēram, tomāti, ienāk Kopienas tirgū citos periodos salīdzinājumā ar parasto Eiropas tirdzniecību, nelabvēlīgi ietekmējot tirgus — galvenokārt radot cenu nepastāvību.
European producers are penalised by the fact that Moroccan products, such as tomatoes, enter the Community market at different times compared to normal EU marketing periods; this has a serious impact on market development and, first and foremost, on price volatility.
Turklāt uzskata, ka Parlamentam, kā paredzēts Lisabonas līgumā, būtu ievērojami jāpalīdz Komisijai, radot sinerģiju, sadarbojoties, kopīgi risinot problēmas un apmainoties ar labas prakses piemēriem visa likumdošanas procesa laikā.
Parliament should also be put in a position – as provided for in the Lisbon Treaty – to offer the Commission greater input, based on synergy, collaboration, problem sharing and exchange of good practices throughout the entire legislative process.
Tāpēc nolīgumu varētu līdzsvarot, papildinot to ar grozījumiem sākotnējo cenu un sanitāro, fitosanitāro un vides atšķirību izlīdzināšanas jomā un iekļaujot vajadzīgos sociālos un antidempinga nosacījumus.
In this case, the agreement could be given greater balance by incorporating it into the reform of the entry price regime, by ironing out the sanitary, phytosanitary and environmental differences and by inserting the necessary social and anti-dumping clauses.
Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteja aicina par jautājumu atbildīgo Starptautiskās tirdzniecības komiteju ierosināt Parlamentam atteikties sniegt piekrišanu.
The Committee on Agriculture and Rural Development calls on the Committee on International Trade, as the committee responsible, to propose that Parliament withhold its consent.
par priekšlikumu Padomes lēmuma projektam par Eiropas Savienības un Marokas Karalistes nolīguma noslēgšanu vēstuļu apmaiņas veidā par savstarpējiem liberalizācijas pasākumiem attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem, zivīm un zivsaimniecības produktiem, 1., 2. un 3. protokola un šo protokolu pielikumu aizstāšanu un grozījumiem Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumā, ar kuru izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses
on the draft Council decision on the conclusion of an Agreement in the form of an Exchange of Letters between the European Union and the Kingdom of Morocco concerning reciprocal liberalisation measures on agricultural products, processed agricultural products, fish and fishery products, the replacement of Protocols 1, 2 and 3 and their Annexes and amendments to the Euro-Mediterranean Agreement establishing an association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Kingdom of Morocco, of the other part
par projektu Padomes lēmumam par to, lai noslēgtu 2010. gada Starptautisko kakao nolīgumu
on the draft Council decision on the conclusion of the International Cocoa Agreement 2010
Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komiteja
Committee on International Trade
– ņemot vērā Padomes lēmuma projektu (09771/2011),
– having regard to the draft Council decision (09771/2011),
– ņemot vērā projektu 2010. gada Starptautiskajam nolīgumam par kakao (08134/2011),
– having regard to the draft International Cocoa Agreement 2010 (08134/2011),
– ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. panta 3. un 4. punktu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunkta v) daļu ( C7‑0206/2011 ),
– having regard to the request for consent submitted by the Council in accordance with Article 207(3) and (4) and Article 218(6), second subparagraph, point (a)(v), of the Treaty on the Functioning of the European Union ( C7-0206/2011 ),
– ņemot vērā Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas ieteikumu ( A7-0024/2012 ),
– having regard to the recommendation of the Committee on International Trade ( A7-0024/2012 ),
Ar 2010. gada Starptautisko kakao nolīgumu
The 2010 International Cocoa Agreement
http://www.icco.org/pdf/agree10english.pdf .. tiks aizstāts pašreizējais 2001. gada nolīgums, kurā ES ir nolīguma puse
http://www.icco.org/pdf/agree10english.pdf . will replace the existing 2001 Agreement to which the EU is a party
Iepriekšējie starptautiskie kakao nolīgumi ir datēti 1972., 1975., 1980., 1986., 1993. un 2001. gadā. .
Earlier International Cocoa Agreements date back to 1972, 1975, 1980, 1986, 1993 and 2001. .
Jaunā nolīguma mērķis ir veicināt starptautisku sadarbību pasaules kakao ekonomikā; nodrošināt atbilstošu vidi, lai starp valdībām un ar privāto sektoru apspriestu visus ar kakao saistītos jautājumus; dot ieguldījumu dalībvalstu nacionālās kakao ekonomikas stiprināšanā; censties panākt pamatotas cenas, kas rada taisnīgus ieguvumus ražotājiem un patērētājiem; veicināt ilgtspējīgu kakao ekonomiku no tautsaimniecības, sociālā un vides viedokļa; veicināt pasaules kakao ekonomikas pārredzamību, apkopojot, analizējot un izplatot attiecīgu statistiku un veicot atbilstošus pētījumus; censties novērst tirdzniecības šķēršļus; veicināt un sekmēt šokolādes un kakao produktu patēriņu; mudināt nolīguma puses uzlabot kakao kvalitāti.
The new agreement's objectives are to promote international cooperation in the world cocoa economy; to provide an appropriate framework for discussion on all cocoa matters among governements and with the private sector; to contribute to the strengthening of the national cocoa economies of Member countries; to strive towards obtaining fair prices leading to equitable economic returns to both producers and consumers; to promote a sustainable cocoa economy in economic, social and environmental terms; to promote transparency in the world cocoa economy through the collection, analysis and dissemintation of relevant statistics and the undertaking of appropriate studies; to strive for elimination of trade barriers; to promote and to encourage consumption of chocolate and cocoa-based products; to encourage members to enhance cocoa quality.
Kopumā nolīgums cenšas ieviest vairāk pārredzamības un ilgtspējas nozarē, no kuras dotajiem iztikas līdzekļiem visā pasaulē atkarīgi vairāk nekā 50 miljoni cilvēku
Overall, the agreement intends to bring more transparency and sustainability into a sector on which 50 million livelihoods depend throughout the world
SKO un Pasaules Kakao fonda dati. .
ICCO and World Cocoa Foundation data. .
Starptautiskā Kakao organizācija (SKO), kas izveidota 1973. gadā un atrodas Londonā, AK, nodrošinās šā nolīguma noteikumu īstenošanu un uzraudzīs tā darbību.
The International Cocoa Organisation (ICCO), established in 1973 and located in London, UK, will administer the provisions and supervise the operation of this Agreement.
Visas šā nolīguma puses ir SKO locekles.
All parties to the Agreement are members of the ICCO.
Termiņš, līdz kuram 2010. gada Starptautiskais kakao nolīgums ir atvērts parakstīšanai, un termiņš tā pieņemšanas, noslēgšanas un ratifikācijas dokumentu deponēšanai ir līdz 2012. gada 30. septembrim.
The 2010 Cocoa Agreement is open for signature and deposit of the instruments of acceptance, conclusion and ratification until 30 September 2012.
Tādējādi ES ir jāpabeidz ratificēšanas procedūra saskaņā ar Lisabonas līgumu līdz šim datumam.
Therefore, the EU must finalize its ratification procedure in accordance to Lisbon Treaty requirements before that date.
Kopš Lisabonas līguma īstenošanas visiem nolīgumiem, kas aptver jomas, kurām piemēro parasto likumdošanas procedūru, ir nepieciešama Eiropas Parlamenta piekrišana.
Since the implementation of the Lisbon Treaty, all agreements covering fields to which the ordinary legislative procedure applies are subject to the European Parliament's consent.
Šeit ietilpst ES kopējā tirdzniecības politika, kura ir 2010. gada kakao nolīguma sastāvdaļa.
This includes the EU's common commercial policy, of which the 2010 Cocoa Agreement forms part.
Tādējādi, pirms var noslēgt 2010. gada kakao nolīgumu, ir nepieciešama Parlamenta piekrišana.
Consequently, the 2010 Cocoa Agreement must be granted Parliament's consent before it can be concluded.
Parlamenta piekrišana ir oficiāls posms, kas seko pēc tam, kad nolīgumu ir parakstījusi ES Padome, un pēc kura nolīgumu oficiāli slēdz Padome.
Parliamentary consent is the formal step that follows signature of the Agreement by the Council of the EU and that precedes the formal conclusion of the Agreement by the Council.
ES parakstīja 2010. gada kakao nolīgumu 2011. gada 10. jūnijā, un kopš minētā datuma to piemēro provizoriski.
The 2010 Cocoa Agreement was signed by the EU on 10 June, 2011, and it has been provisionally applied since that date.
Līdz 2011. gada oktobra beigām 2010. gada kakao nolīgumu ir parakstījušas arī trīs lielākās kakao eksportētājas valstis (Kotdivuāra, Gana un Indonēzija) un Šveice.
By the end of October 2011, the 2010 Cocoa Agreement had also been signed by the 3 biggest cocoa exporters (Côte d'Ivoire, Ghana and Indonesia) and Switzerland.
2010. gada Starptautiskais kakao nolīgums
International Cocoa Agreement 2010
2010. gada 25. jūnijā ANO Konference par kakao
On 25 June 2010, the United Nations Cocoa Conference
To organizēja Apvienoto Nāciju Organizācijas Tirdzniecības un attīstības konferences ( UNCTAD ) paspārnē. , kura apvieno pasaules vadošās kakao ražotājas un patērētājas valstis, vienojās par 2010. gada Starptautisko kakao nolīgumu, ar kuru tiks aizstāts 2001. gada nolīgums.
Organised under the auspices of United Nations Conference for Trade and Development (UNCTAD). , which assembles the world’s leading cocoa-producing and consuming countries, agreed on the International Cocoa Agreement 2010, which will replace the one dating to 2001.
Jauno līgumu piemēros 10 gadus, un to var pagarināt vēl par diviem divu gadu periodiem.
The new pact will be applicable for a period of 10 years and may be extended for two additional two-year periods.
2010. gada nolīguma mērķis ir radīt nosacījumus taisnīgai un ilgtspējīgākai globālajai kakao tirdzniecībai, nostiprinot starptautisko sadarbību ražotāju un patērētāju starpā SKO ietvaros.
The 2010 Agreement aims to create conditions for fairer and more sustainable global trade in cocoa by strengthening international co-operation between producers and consumers within the ICCO framework.
Nolīgums paredzēs efektīvāku un iekļaujošāku SKO pārvaldes struktūru, kuras dalībvalstis pašlaik pārstāv gandrīz 85 % pasaules kakao produkcijas un vairāk nekā 60 % pasaules kakao patēriņa.
The Agreement will provide for a more efficient and inclusive governing structure of ICCO, whose member countries currently represent almost 85% of world cocoa production and more than 60% of world cocoa consumption.
Eksportētājiem un importētājiem būs vienāds balsu skaits Starptautiskajā Kakao padomē ( ICC ), SKO augstākajā pārvaldes orgānā.
Exporting and importing members hold identical share in votes in the International Cocoa Council (ICC), the highest governing body of the ICCO.
Balsu svērums ir proporcionāls vidējam eksporta un importa apjomam iepriekšējos trīs kakao cikla gados.
Voting weight is proportional to the average volume of exports and imports in the preceding three cocoa years.
ES ir vienota nolīguma puse, un tai ir vairāk nekā puse importētāju dalībnieku balsu.
The EU is a single contracting party, holding over half of importing members' votes.