natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kaut arī līdztiesības politika dažādās dalībvalstīs atrodas nevienādā attīstības stadijā, ir būtiski nodrošināt vienlīdzīgu piekļuvi resursiem, tiesībām un varai, jo tas sekmē strukturālas izmaiņas un izmaiņas kultūras jomā, stereotipu izskaušanu un līdztiesības veicināšanu, kas ļautu to īstenot attīstības ceļā bez virzības atpakaļ.
Although the Member States’ equality policies have reached different stages of development, what is essential in every case is to guarantee equal access to resources, rights, and power, implying a need to bring about structural and cultural change, eliminate stereotypes, and promote equality with a view to achieving it in a context of progress as opposed to retrogression.
Pašreizējās problēmas un iegūtā pieredze liecina, ka ir vajadzīga lielāka koordinācija, sieviešu tiesību popularizēšana un sekmēšana, iesaistot sieviešu organizācijas cīņā pret diskrimināciju un nevienlīdzību.
Existing challenges and the experience acquired suggest that women’s rights need to be coordinated more closely, publicised more widely, and promoted more effectively, and that women’s organisations need to play a role in combating discrimination and inequalities.
Šim nolūkam jaunā dzimumu līdztiesības stratēģija Eiropas Savienībā ir jāveido kā rīcības programma un politiska apņemšanās, kas balstās uz Pekinas rīcības platformu, un Padomei tā jāpieņem pēc Eiropas Parlamenta sniegtā atzinuma, lai tai piešķirtu lielāku politisku svaru un dotu jaunu stimulu līdztiesības politikai, paturot prātā, ka sieviešu un meiteņu cilvēktiesības ir vispārējo cilvēktiesību neatņemama un ar tām cieši un nesaraujami saistīta sastāvdaļa.
That is why the EU’s new gender equality strategy needs to be an agenda for action and a political commitment based on the Beijing Platform for Action; after consulting Parliament, the Council should adopt the strategy in order to lend greater political weight and provide fresh impetus for gender equality policy, bearing in mind that the human rights of women and girls form an inalienable and indivisible integral part of universal human rights.
Turklāt ierosinām katru gadu rīkot trīspusēju Padomes, Komisijas un Eiropas Parlamenta sanāksmi par to, kas Eiropas Savienībā paveikts dzimumu līdztiesības stratēģijas jomā.
In addition, the Council, the Commission, and Parliament should hold an annual tripartite meeting to review the progress of the strategy.
Bet, ņemot vērā to, ka visos procesos ir jāiesaista sievietes un sieviešu organizācijas, tiek ierosināts ik gadu rīkot dzimumu līdztiesības konferenci, kurā piedalīsies sieviešu organizācijas un arodbiedrības no dažādām dalībvalstīm, EP deputāti, Eiropas Komisijas un Padomes locekļi, kā arī dalībvalstu parlamentu deputāti, katru gadu pievēršot īpašu uzmanību jau iepriekš zināmai tēmai.
Given that women and the organisations representing them need to be involved in the whole process, a conference on gender equality, attended by women’s organisations and trade unions from the Member States and Members of Parliament, the Commission, the Council, and the national parliaments should be held annually, focusing each year on a predetermined theme.
Ir nepieciešams nekavējoties un pilnībā nodrošināt Eiropas Dzimumu līdztiesības institūta darbību un izstrādāt visus vajadzīgos rādītājus, kas ļaus vispusīgi pētīt vīriešu un sieviešu līdztiesības jautājumus.
The European Institute for Gender Equality should become fully operational without delay, and all the necessary indicators should be devised to enable equality issues to be kept under review wherever they arise.
Eiropas Komisijas ģenerāldirektorātiem ir jāizveido koordinācijas mehānismi, kas ļautu pastāvīgi sekot līdzi tam, kā tiek īstenota abu dzimumu tiesību un iespēju vienlīdzība.
The Commission’s directorates-general should set up coordinating machinery to provide permanent follow-up to gender equality and equal opportunities policies.
Der uzsvērt, ka ir svarīgi izstrādāt tādu politiku, kas nodrošina integrētu pieeju dzimumu līdztiesības jautājumiem dažādās jomās, proti, ekonomikas, finanšu, tirdzniecības, sociālajā un budžeta jomā.
The gender equality policies applying in various fields of activity, including the economic, financial, commercial, social, and budgetary spheres, have to based on an integrated approach.
Komisijai un dalībvalstīm vajadzētu izplatīt labas prakses piemērus un nosodīt sieviešu tiesību sistemātiskas neievērošanas gadījumus, jo īpaši ja tie skar strādājošas sievietes, proti, sakarā ar prēmiju piešķiršanu par padarītu darbu, kvalitāti, ražīgumu vai uzcītību, kas vienmēr nelabvēlīgi ietekmē maternitātes un paternitātes tiesības, bērnu un citu apgādājamo aprūpi, kā arī tiesības apvienoties arodorganizācijā un politiskās tiesības.
The Commission and the Member States should publicise examples of good practice and speak out against those cases in which women’s rights, and especially those of working women, are systemically violated; one matter to which particular attention should be drawn is the use of bonuses for ‘production’, ‘quality’, ‘productivity’, or ‘regular attendance’, the invariable purpose of which is to make maternity and paternity rights subject to conditions and create difficulties in terms of supporting children or other dependants, as well as limiting trade union and political rights.
Arī Eiropas Parlamentā un tā daudzveidīgajos pasākumos, ko veic komitejas un delegācijas, īpaša uzmanība visās jomās ir jāpievērš līdztiesības jautājumiem.
In Parliament too, across its varied range of activities, extending to committees and parliamentary delegations, particular importance should be assigned to equality issues.
Tematiskās jomas un mērķi
Policy areas – aims
Dzimumu līdztiesība un iespējas vīriešiem un sievietēm ir jāīsteno, nodrošinot vispārēju sociālo attīstību, kas nepieļauj atkāpes.
Gender equality and equal opportunities should be achieved in a context of social progress for all and not of retrogression.
Tādēļ ir svarīgi turpināt Pekinas rīcības platformas (Pekina+15) analīzi, kas iesākta Zviedrijas prezidentūras laikā, lai, ņemot to par pamatu, ne tikai izstrādātu attiecīgos rādītājus, bet arī nospraustu mērķus un ieviestu vajadzīgo politiku katrā no tajā minētajām 12 jomām.
It is therefore important to build on the analysis of the Beijing Platform (Beijing + 15) with a view not just to developing appropriate indicators, but also to defining goals and adopting the necessary policies in all of the 12 areas covered.
Šajos krīzes apstākļos steidzami jānosaka prioritāte cīnīties pret nabadzību, pārskatot makroekonomikas, monetāro, sociālo un darba politiku, kas ir krīzes pamatā, lai nodrošinātu ekonomisko un sociālo taisnīgumu sievietēm, izstrādājot stratēģiju, kura veicinās ienākumu taisnīgu sadali, garantēs iztikas minimumu, cilvēka cienīgas algas un pensijas, paredzēs vairāk darba vietu, kas pielāgotas sieviešu tiesībām, nodrošinās visām sievietēm un meitenēm piekļuvi kvalitatīviem publiskajiem pakalpojumiem, uzlabos sociālo aizsardzību un vietējos aprūpes pakalpojumus, proti, piedāvās mazbērnu novietnes, bērnudārzus, dienas aprūpes centrus, pašvaldību atpūtas un ģimenes atbalsta centrus, kā arī nodrošinās to pieejamību visām sievietēm, bērniem un gados vecākiem cilvēkiem.
In this time of crisis, one priority has to be to fight poverty by reforming the macroeconomic, monetary, social, and labour market policies lying at its roots with a view to guaranteeing economic and social justice for women and pursuing strategies to promote fair distribution of income, guarantee a minimum income and decent wages and pensions, create more jobs with rights for women, enable all women and girls to benefit from public services of a high standard, and improve welfare provision and neighbourhood services, for example crèches, nursery schools, kindergartens, day centres, and community leisure and family support centres, making them accessible to women, children, and older people as a whole.
Tādējādi būtu iespējams radīt darba vietas atbilstīgi sieviešu tiesībām, veicinot sociālo integrāciju.
This could afford an opportunity to create jobs with rights for women and help to foster social inclusion.
Ir svarīgi veikt steidzamus pasākumus cīņā pret diskrimināciju darba samaksas jomā un celt darba prestižu, vai nu pārskatot spēkā esošo direktīvu, vai pakāpeniski izstrādājot nozaru plānus un nospraužot konkrētus mērķus, lai novērstu tiešo un netiešo diskrimināciju, vai arī mudinot uz sarunām par darba koplīguma slēgšanu, veicinot padomdevēju apmācību līdztiesības jautājumos un izstrādājot attiecīgos plānus uzņēmumos un citās darbavietās;
Steps need to be taken as a matter of urgency to combat discrimination in terms of wages and the value to be assigned to work, whether by revising the existing directive or by drawing up phased industry-wide plans, with clear-cut goals, aimed at doing away with direct and indirect forms of discrimination or by encouraging collective bargaining and the training of equality advisers and laying down equality plans for factories and other workplaces.
Nepietiek tikai ar paziņojumu sniegšanu vien, kā to darīja Komisija 2007. gada jūlijā, nākot klajā ar savu paziņojumu „Likvidēt atšķirības sieviešu un vīriešu darba samaksā”.
It is not enough to submit a communication, as the Commission did in July 2007, on the subject of reducing the gender pay gap.
Tāpat nevar aprobežoties tikai ar cēloņu analīzi, risinot jautājumus par darba samaksas atšķirībām.
Nor is it enough to examine the reasons for wage disparities.
Ir būtiski nākt klajā ar šīs analīzes rezultātiem, un jācer, ka Komisija izdarīs secinājumus un noteikti ierosinās veicamos pasākumus, lai mazinātu atšķirības sieviešu un vīriešu darba samaksā.
It is essential to reveal the findings, and it is to be hoped that the Commission will draw conclusions and, without fail, put forward measures aimed at narrowing the gender pay gap.
Vajadzīga plašāka rīcība, aktīvāka izpratnes veidošana un kontrole uzņēmumos, lai nodrošinātu sievietēm labākus darba apstākļus, pievēršot uzmanību darba slodzei, maternitātes un paternitātes tiesību ievērošanai, sieviešu sociālajai funkcijai, darba, ģimenes un privātās dzīves līdzsvarošanai un aicinot pagarināt maternitātes un paternitātes atvaļinājumu, kā arī pilnīgi to apmaksāt, nodrošināt apmaksātu paternitātes atvaļinājumu un cīnīties pret mēģinājumiem apstrīdēt šīs tiesības.
Greater action, awareness-raising, and supervision are needed at the workplace in order to create better working conditions for women, taking into account working times, compliance with maternity and paternity rights and their social function in terms of work-life balance and calling for wider uptake of maternity and parental leave, with full pay, the establishment of paid paternity leave, and remedies where the above rights are challenged.
Vajadzīga tāda politikai un rīcība, kas ļauj visās jomās izskaust pret sievietēm vērstu vardarbību, atbalstot sieviešu cilvēktiesības, izskaužot ar dzimumu saistītos stereotipus un jebkādu diskrimināciju sabiedrībā un ģimenē, cita starpā izglītībā, apmācībā, plašsaziņas līdzekļos un politiskajā dzīvē, pieprasot attiecīgu izglītības un līdztiesības veicināšanas politiku.
It is necessary to adopt the policies and actions required to eradicate violence against women in every walk of life, promoting women’s human rights, combating gender stereotypes and all forms of discrimination in society and the family, not least in education, training, the media, and politics; policies must serve to educate and to promote equality.
Ir jāpievērš sevišķa uzmanība to sieviešu stāvoklim, kuras strādā kopā ar dzīvesbiedru lauksaimniecības, amatniecības, tirdzniecības un zvejas nozarē, kā arī mazos ģimenes uzņēmumos, kur sievietes ir mazāk aizsargātas nekā vīrieši, lai veiktu jaunus pasākumus, kas aizsargā mātes, novērš netiešo diskrimināciju, garantē sociālo aizsardzību un drošību, kā arī citas sieviešu, tostarp pašnodarbināto sieviešu, tiesības.
Every attention should be brought to bear on the situation of women working with their spouses in agriculture, craft industries, commerce, or fisheries and on that of small family businesses, in which women are in a more vulnerable position than men; new measures should be taken to protect mothers, eliminate indirect discrimination, safeguard welfare provision, social security, and other entitlements accorded to women, including those working in a self-employed capacity.
Neraugoties uz paveikto seksuālās un reproduktīvās veselības jomā, joprojām pastāv daudz problēmu, un ir svarīgi nodrošināt sievietēm tiesības uz brīvību noteikt savas seksuālās un reproduktīvās tiesības.
In spite of the progress in the area of sexual and reproductive health, there are still many unresolved problems, and women therefore have to be given control over their sexual and reproductive rights.
Ir jāpanāk, ka tiek ievērotas dažas svarīgas EP rezolūcijas, proti, 2010. gada 10. februāra rezolūcija par cilvēku tirdzniecības novēršanu un rezolūcija par vīriešu un sieviešu līdztiesību Eiropas Savienībā.
It is essential to ensure compliance with a number of important EU resolutions, not least those of 10 February 2010 on preventing trafficking in human beings ( P7_TA(2010)0018 ) and equality between women and men in the EU ( P7_TA(2010)0021 ).
par ES politiku cilvēktiesību aizstāvju atbalstam
on EU policies in favour of human rights defenders
Referente: Heidi Hautala
Rapporteur: Heidi Hautala
par ES politiku cilvēktiesību aizstāvju atbalstam
on EU Policies in favour of human rights defenders
– ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtus, Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju, starptautiskos paktus par cilvēktiesībām, Starptautisko paktu par civilajām un politiskajām tiesībām ( ICCPR ) un Starptautisko paktu par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām ( ICESCR ),
– having regard to the Charter of the United Nations, the Universal Declaration of Human Rights, the International Covenants on Human Rights, the International Covenant on Civil and Political Rights (IOCPR) and the International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights (ICESCR);
– ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Deklarāciju par cilvēktiesību aizstāvjiem un Apvienoto Nāciju Organizācijas īpašā referenta darbību saistībā ar cilvēktiesību aizstāvju situāciju,
– having regard to the United Nations Declaration on Human Rights Defenders and the activities of the United Nation Special Rapporteur on the Situation of Human Rights Defenders,
– ņemot vērā Lisabonas līgumu, jo īpaši tā 3. un 21. pantu, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartu,
– having regard to the Lisbon Treaty, notably Articles 3 and 21 thereof, and to the Charter of Fundamental Rights of the European Union,
– ņemot vērā Eiropas Savienības Pamatnostādnes par cilvēktiesībām, jo īpaši Eiropas Savienības Pamatnostādnes par cilvēktiesību aizstāvjiem, kas pieņemtas 2004. gada jūnijā un pārskatītas 2008. gadā; ņemot vērā arī Pamatnostādnes par cilvēktiesību dialogiem, kas pieņemtas 2001. gada decembrī un pārskatītas 2009. gadā,
– having regard to the European Union Guidelines on Human Rights, and in particular to the European Union Guidelines on Human Rights Defenders, adopted in June 2004, and reviewed in 2008; having regard also to the Guidelines on Human Rights Dialogues, adopted in December 2001 and reviewed in 2009,
– ņemot vērā ES ārējos nolīgumos iekļautās cilvēktiesību klauzulas,
– having regard to human rights clauses in the EU’s external agreements;
– ņemot vērā īpašās pamatnostādnes, kas izstrādātas Eiropas Parlamenta deputātiem par cilvēktiesību ievērošanas un demokrātijas veicināšanas darbībām to vizītēs uz trešām valstīm,
– having regard to its specific guidelines for human rights and democracy actions of MEPs in their visits to third countries,
– ņemot vērā Saharova balvas par domas brīvību statūtus, kas pieņemti Eiropas Parlamenta 2003. gada 15. maija Priekšsēdētāju konferencē un grozīti 2006. gada 14. jūnijā,
– having regard to the Statute of the Sakharov Prize for Freedom of Thought, adopted by the European Parliament Conference of Presidents on 15 May 2003, and modified on 14 June 2006,
– ņemot vērā iepriekš pieņemtās rezolūcijas par situāciju saistībā ar cilvēktiesībām pasaulē, jo īpaši pielikumus par atsevišķiem gadījumiem,
– having regard to its previous resolutions on the situation with regard to human rights in the world, and especially to its annexes on individual cases,
– ņemot vērā regulāri notiekošās debates un steidzamās rezolūcijas par cilvēktiesību, demokrātijas un tiesiskuma pārkāpumiem,
– having regard to the regular debates and urgency resolutions on cases of breaches of human rights, democracy and the rule of law,
– ņemot vērā Ministru komitejas 2008. gada 6. februāra Deklarāciju par Eiropas Padomes rīcību, lai uzlabotu cilvēktiesību aizstāvju aizsardzību un veicinātu viņu darbību,
– having regard to the Declaration of the Committee of Ministers on Council of Europe action to improve the protection of human rights defenders and promote their activities, adopted on 6 February 2008,
– ņemot vērā Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas 2009. gada 24. februāra Rezolūciju par cilvēktiesību aizstāvju situāciju Eiropas Padomes dalībvalstīs
– having regard to the resolution adopted on 24 February 2009 by the Council of Europe Parliamentary Assembly on the situation of human rights defenders in Council of Europe member states
– ņemot vērā Eiropas Padomes Ministru komitejas 2007. gada 10. oktobra Ieteikumu par nevalstisko organizāciju juridisko statusu Eiropā
– having regard to the Recommendation on the legal status of Non-Governmental Organisations in Europe
– ņemot vērā reģionālos cilvēktiesību instrumentus, tostarp Eiropas Cilvēktiesību konvenciju, Āfrikas Cilvēktiesību hartu un Āfrikas Cilvēktiesību komisijas ( ACHPR ) pieņemtās rezolūcijas par cilvēktiesību aizstāvjiem, Amerikas Cilvēktiesību konvenciju un Arābu Cilvēktiesību hartu,
– having regard to regional human rights instruments, including in particular the European Convention on Human Rights, the African Charter on Human and Peoples’ Rights and the resolutions adopted by the African Commission on Human and Peoples’ Rights (ACHPR) on human rights defenders, the American Convention on Human Rights and the Arab Charter on Human Rights,
– ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulu (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss)
– having regard to Regulation (EC) No 810/2009 of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 establishing a Community Code on Visas (Visa Code)
– ņemot vērā dažu ES dalībvalstu īstenotās apdraudēto cilvēktiesību aizstāvju aizsardzības un patvēruma programmas,
– having regard to the programmes for protecting and sheltering threatened human rights defenders which are being implemented in some EU Member States,
– ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu ( A7-0157/2010 ),
– having regard to the report of the Committee on Foreign Affairs (
B. tā kā saskaņā ar 1998. gadā pieņemto ANO deklarāciju „cilvēktiesību aizstāvis” ir termins, ko izmanto, lai raksturotu personu, kura atsevišķi vai kopā ar citām personām rīkojas, lai veicinātu vai aizsargātu cilvēktiesības ar miermīlīgiem līdzekļiem;
B. whereas, according to the UN Declaration adopted in 1998, ‘human rights defender’ is a term used to describe persons who, individually or with others, act to promote or protect human rights through peaceful means,
C. tā kā cilvēktiesību aizstāvji visā pasaulē ir nozīmīgas personas cilvēka pamattiesību aizsardzības un veicināšanas jomā, kuras nereti riskē ar savu dzīvību, un tā kā cilvēktiesību aizstāvji, savā darbā ievērojot taisnīguma un pārredzamības principus un ar precīziem ziņojumiem palīdzot radīt uzticamību, ir arī galvenie aktīvisti demokrātisko principu nostiprināšanā savā valstī; tādējādi veidojot cilvēcisko saikni starp demokrātiju un cilvēktiesību ievērošanu;
C. whereas human rights defenders all over the world are crucial actors when it comes to the protection and promotion of basic human rights, often at the risk of their own lives, and whereas human rights defenders are also key players for the consolidation of democratic principles in their countries, maintain impartiality and transparency in their work and develop credibility through accurate reporting, thereby constituting the human link between democracy and respect for human rights,
D. tā kā atbalsts cilvēktiesību aizstāvjiem ir sen iedibināts elements Eiropas Savienības ārējo attiecību politikā cilvēktiesību jomā; tā kā tomēr ES atbalsts atšķiras atkarībā no valsts;
D. whereas support for human rights defenders is a long-established element of the European Union’s human rights external relations policy; whereas, however, EU support varies depending on the countries concerned,
E. tā kā Eiropas Savienība, pievienojoties Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai (ECHR), jo īpaši ir ieinteresēta cilvēktiesību aizsardzības nostiprināšanā atbilstīgi Lisabonas līguma noteikumiem;
E. whereas in particular the European Union is specifically concerned with strengthening protection of human rights, as provided for in the Lisbon Treaty, through the accession of the European Union to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR),
F. tā kā Eiropas Parlamentam ir liela nozīme cilvēktiesību aizstāvju darbības veicināšanā un aizsardzībā, veicot uzklausīšanas, pieņemot rezolūcijas, vēstules un cita starpā piešķirot Saharova balvu, kā arī ziņojot par cilvēktiesībām visā pasaulē;
F. whereas the European Parliament plays an important role as regards the promotion of human rights and democracy, including protection of their defenders, through delegations to third countries, hearings, resolutions, letters and not the least the Sakharov Prize, as well as in its reports on human rights worldwide;
G. tā kā Eiropas Savienība arvien vairāk koordinē savas darbības ar citiem reģionāliem un starptautiskiem mehānismiem, kas izveidoti Āfrikā, Eiropā un Amerikas kontinentos, lai cieši uzraudzītu cilvēktiesību aizstāvju situāciju un mudinātu valstis nodrošināt labvēlīgu vidi viņu darbam atbilstīgi starptautiskajām un reģionālajām cilvēktiesību saistībām;
G. whereas the European Union is also increasingly coordinating its actions with other regional and international mechanisms, established in Africa, Europe and the Americas to closely monitor the situation of human rights defenders and urge States to ensure an enabling environment for their work, in accordance with international and regional human rights obligations,
H. tā kā cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošana ES visā pasaulē veicina patiesu uzticamību Eiropas Savienībai kā cilvēktiesību aizstāvei visā pasaulē;
H. whereas the European Union’s credibility as a protector of human rights defenders in the world is closely linked to its internal respect for human rights and fundamental freedoms,
I. tā kā cilvēktiesību aizstāvji savā darbā paši sastopas ar cilvēktiesību pārkāpumiem un tā kā šie pārkāpumi ietver nogalināšanu, nāves draudus, piespiedu aizvešanu un nolaupīšanu, patvaļīgu apcietināšanu un aizturēšanu un citādu iebiedēšanu un mocīšanu, piemēram, apmelošanas kampaņas, un tā kā visi šie pārkāpumi var būt vērsti arī pret cilvēktiesību aizstāvju tuvākajiem ģimenes locekļiem, tostarp bērniem, un citiem radiniekiem, lai atturētu cilvēktiesību aizstāvjus no viņu darbības turpināšanas; tā kā daudzos reģionos cilvēktiesību aizsardzības pasākumus apdraud cilvēktiesību aizstāvju darba ierobežojumi un vajāšanas;
I. whereas human rights defenders face human rights violations themselves in the course of their work and whereas these violations include killings, death threats, abductions and kidnappings, arbitrary arrest and detention, and other actions of harassment and intimidation, for example through defamation campaigns, and whereas all these violations can also target the immediate family members of human rights defenders, (including their children), and their other relatives, so as to prevent them from continuing their activities; whereas human rights campaigns are affected in many regions by restrictions on their activities and the persecution of human rights defenders,