natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Šīs komitejas pieredze un sagatavošanās darbi būs noderīgi ESRK jaunajai konsultatīvajai speciālistu komitejai.
Its experience and preparatory work will be useful for the new Advisory Technical Committee of the ESRB.
Visbeidzot, ECB piedalās EBI sanāksmēs un 2. līmeņa Eiropas Banku komitejā un dos ieguldījumu šo forumu speciālistu diskusijās.
Finally, the ECB participates in the meetings of the EBA as well as the level 2 European Banking Committee (EBC) and will bring its contribution to the technical discussions in these forums.
Turklāt, kā jums zināms, ECB sniedz juridiskus atzinumus par visām ES (un dalībvalstu) iniciatīvām, kas var ietekmēt finanšu stabilitāti, piemēram, par Kapitāla prasību direktīvu (KPD IV).
Furthermore, as you know, the ECB provides legal opinions on all EU (and national) initiatives that may affect financial stability, like for instance CRD IV.
Pirmkārt, jaunie noteikumi „Bāzele III”, tostarp jauni pasākumi attiecībā uz aizņemto līdzekļu īpatsvaru, likviditātes standartiem un pretcikliskiem aizsardzības mehānismiem.
Firstly, the new Basel III rules, including new measures on leverage ratios, liquidity standards and counter-cyclical buffers.
Šo jauno noteikumu ieviešana Eiropā notiek, grozot Kapitāla prasību direktīvu (KPD IV), pie kuras patlaban strādā Eiropas Komisija.
Implementation of these new rules is underway in Europe via changes to the Capital Requirements Directive (CRD IV), which the European Commission is currently working on.
Šajā saistībā es vēlētos uzsvērt, ka uzraudzības regulējumā ir elementi, kas ir ļoti cieši saistīti ar makrouzraudzību, piemēram, pretcikliskie aizsardzības mehānismi, kuros ESRK sadarbībā ar EBI ir paredzēta nozīmīga loma.
I would like to stress here that there are elements of the prudential regulation which are very closely linked to macroprudential supervision, such as the counter-cyclical buffers where the ESRB is expected to play an important role in collaboration with the EBA.
Otrkārt, darbs pie sistēmiski nozīmīgām finanšu iestādēm.
Secondly, the work on systemically important financial institutions (SIFIs).
Tam vajadzētu būt pabeigtam 2011. gadā.
This should be completed in 2011.
Treškārt, krīžu vadība un atrisināšana.
Thirdly, crisis management and resolution.
Attiecībā uz ES Eiropas Komisija janvārī ir izsludinājusi publisku apspriešanos.
As for the EU, the European Commission has issued a public consultation in January.
Piedāvātajā regulējumā būtu noteikumi, kas uzlabotu gan iestāžu, gan institūciju gatavību krīzēm.
The proposed framework would contain provisions to improve the crisis preparedness of both authorities and institutions.
Ar jauno ES regulējumu vajadzētu saskaņot dalībvalstu režīmus un nodrošināt sadarbības mehānismus, ar kuriem būtu efektīvi kārtot pārrobežu banku bankrotus.
The new EU framework should harmonize the national regimes and provide for cooperation mechanisms to effectively handle cross-border bank failures.
Ir vajadzīgi arī uzticami finansēšanas pasākumi, kam varētu izmantot banku nodevas, ar kurām nodrošinātu līdzekļus banku glābšanas fondiem.
Credible financing arrangements are also needed, for which purpose bank levies could be used to raise the resources for resolution funds.
Ceturtkārt, paralēlā banku nozare.
Fourth, the shadow banking sector.
G20 vadītāji 2010. novembra sanāksmē Seulā lūdza Finanšu stabilitātes padomi (FSP) līdz 2011. gada vidum izstrādāt ieteikumus, kas nostiprinātu paralēlās banku nozares regulējumu un uzraudzību.
The FSB was requested by the G20 leaders at their November 2010 meeting in Seoul to develop recommendations by mid-2011 to strengthen the regulation and oversight of the shadow banking system.
Darbs ir veikts valstu, reģionālā un starptautiskā līmenī, respektīvi, Starptautiskā norēķinu banka (SNB), SVF un FSP ir strādājuši, lai (i) sagatavotu trūkstošos datus un nostiprinātu analīzes instrumentus sistēmiskā riska apzināšanai un novērtēšanai, (ii) izstrādātu politisku atbildes reakciju, kas būtu orientēta uz finanšu iestādēm, tirgiem un infrastruktūru, un (iii) kopumā centušās izstrādāt saskanīgas makrouzraudzības un makropolitikas sistēmas.
Work has been carried out at the national, regional and international level, namely by the BIS, IMF, FSB on (i) bridging data gaps and enhancing analytical tools to identify and assess systemic risk, (ii) in designing policy responses addressing financial institutions, markets and infrastructures, and (iii) overall efforts in developing a coherent frameworks for macro-prudential oversight and policy.
Sestkārt, patērētāju aizsardzība.
Sixth, Consumer Protection.
G20 ir pilnvarojusi FSP, ESAO un citas starptautiskas organizācijas izpētīt, kā nostiprināt patērētāju aizsardzību.
The G20 has mandated the FSB, the OECD and other international organizations to explore options to enhance consumer protection.
Tā pavērs iespēju ņemt vērā līdzšinējos patērētāju aizsardzības noteikumus vai principus, kas Eiropas līmenī jau ir īstenoti, piemēram, direktīva par finanšu instrumentu tirgiem ( MiFID ) vai patērētāju kredītu direktīva, nodrošinot patērētājiem augsta līmeņa aizsardzību.
It will enable taking into account the existing rules or principles for consumer protection that have already been implemented at a European level, such as in the MiFID or credit consumer directive, offering consumers a high level of protection.
Visbeidzot, grāmatvedības standarti.
Lastly, Accounting standards.
Tiek atzinīgi vērtēti nesenie Finanšu grāmatvedības standartu padomes (FGSP) un Starptautisko grāmatvedības standartu padomes divu padomju centieni, atsaucoties uz G20 aicinājumu tuvināt ASV vispārpieņemtos grāmatvedības principus un starptautiskos finanšu pārskatu standartus.
The recent efforts by the Financial Accounting Standards Board (FASB) and the IASB two Boards in response to the G20 call for convergence between US GAAP and IFRS are welcome.
Tomēr saglabājas tādas būtiskas konceptuālas atšķirības galvenajās jomās, piemēram, attiecībā uz finanšu instrumentu kategorizēšanu un mērīšanu, kas jāatrisina, lai atbildētu uz G20 aicinājumu nodrošināt vienotus kvalitatīvus grāmatvedības standartus.
However, significant conceptual differences between key areas remain, such as the classification and measurement of financial instruments that need to be resolved with a view to responding to the G20 request for a single set of high-quality accounting standards.
D. ECB darbība, demokrātiskā pārskatatbildība un pārredzamība
D. Functioning of the ECB and democratic accountability and transparency
Vai Valdes locekļu dažādajiem pienākumiem ar laiku nebūtu jāmainās, atspoguļojot ECB uzdevumu un prioritāšu izmaiņas?
Shouldn't the different responsibilities of Board members change with time, in line with the changes occurred in the ECB's tasks and priorities?
Es vēlētos uzsvērt, ka ECB Valde ir koleģiāla lēmējstruktūra.
I would like to emphasise that the ECB’s Executive Board is a collegiate decision-making body.
Es saprotu, ka funkcionālu/praktisku apsvērumu dēļ Valde, kas ir kopīgi atbildīga par ECB kopējo darbību, vienojas par ziņošanas kārtību katrā ECB darbības jomā.
Within this collective responsibility for the overall functioning of the ECB, I understand that the Board, for operational/practical reasons, agrees on the reporting lines of each ECB’s business area.
Tas konkrēti nozīmē, ka par katru darbības jomu ziņojumi tiek iesniegti atsevišķiem Valdes locekļiem, savukārt Valde kopumā ir atbildīga par ECB lēmumu pieņemšanu.
This concretely means that each business area reports to individual Executive Board members while the Executive Board as a whole is collectively responsible for the ECB’s decision-making.
To norādot, es saprotu arī, ka Valde laika gaitā ziņošanas kārtības sadalījumu maina, un es to uzskatu par ļoti labu praksi, jo tā, no vienas puses, dod iespēju ņemt vērā speciālas zināšanas un attiecīgos gadījumos — ņemt vērā pielāgošanos ārējām norisēm (tādām kā jaunu nodaļu izveidošana, piemēram, darbam ar Target 2 vērtspapīriem ( T2S )), kas galu galā nostiprina arī Valdes koleģialitāti.
Having said that, I also understand that the Executive Board reviews the allocation of reporting lines over time, which I consider a very good practice as it on the one hand allows to take into account specific expertise and, as the case may be, to take into account adjustment to external developments (such as the creation of new business units, e.g. for dealing with T2S) and it eventually also strengthens the collegiality of the Board.
Kā Jums šķiet, ar kādu sistēmu būtu atbilstīgi nodrošināt locekļu taisnīgu rotāciju ECB valdē arī attiecībā uz valstspiederību?
What system do you think is appropriate to ensure an equitable rotation of membership on the ECB-executive board also in terms of nationalities?
ECB Valdes locekļu iecelšanas kritēriji ir ļoti skaidri norādīti Līgumā par Eiropas Savienības darbību un ECBS un ECB statūtos — Valdes locekļus ieceļ no personām ar nevainojamu reputāciju un profesionālu pieredzi monetāros vai banku jautājumos un tikai [euro zonas] dalībvalstu pilsoņi var būt Valdes locekļi.
The criteria for the appointment of ECB’s Executive Board members are very clearly set out in the Treaty on the Functioning of the EU and in the Statute of the ESCB and the ECB "the members of the Executive Board shall be appointed among persons of recognised standing and professional experience in monetary or banking matters”; and “only nationals of [euro area] Member States may be members of the Executive Board”.
Manuprāt, šī procedūra ar Padomes ieteikumu un attiecīgu apspriešanos ar Eiropas Parlamentu un ECB vislabāk nodrošina šo divu prasību izpildi attiecībā uz ECB Valdes locekļu iecelšanu.
In my view, this procedure upon a recommendation from the Council and following consultation of the European Parliament and the ECB ensures that the two requirements for the appointment of members to the Executive Board of the ECB are best met.
Tomēr es vēlētos uzsvērt, ka ECB pēc rakstura ir pārnacionāla, kas nozīmē, ka tās lēmējstruktūru lēmumi tiek pieņemti, ņemot vērā tikai euro zonas perspektīvu, nevis konkrētas nacionālas intereses.
Moreover, I would like to insist on the supranational character of the ECB which implies that the decisions of its decision-making bodies are taken exclusively with a euro area perspective and not with a view to particular national interests.
Šā iemesla dēļ ECB lēmējstruktūru locekļi nepārstāv savas dalībvalstis, bet gan piedalās lemšanā personīgi.
This is also why the members of the ECB decision-making bodies do not represent their Member States but participate in the decision-making in their personal capacity.
Uzskatu, ka prasība iecelt „personas ar nevainojamu reputāciju un profesionālu pieredzi monetāros vai banku jautājumos” ir pietiekama, lai garantētu kompetentu un uz euro zonu orientētu ECB Valdes sastāvu.
I consider the requirement to appoint “persons of recognised standing and professional experience in monetary or banking matters” sufficient to guarantee a competent and euro area oriented composition of the ECB’s Executive Board.
Kādi ir Jūsu uzskati par vajadzību ECB Valdi pārstāvēt cilvēkiem ar daudzveidīgu pieredzi, nevis paļauties tikai uz centrālo banku darbiniekiem?
What is your view on the need to increase the diversity of backgrounds represented in the ECB board rather than relying solely on central bankers?
Līgumā ir prasīts, lai Valdes locekļus ieceltu „no personām ar nevainojamu reputāciju un profesionālu pieredzi monetāros vai banku jautājumos”.
The Treaty requires that members of the Executive Board “shall be appointed among persons of recognised standing and professional experience in monetary or banking matters”.
Netiek prasīts iecelt tikai centrālo banku darbiniekus.
There is no requirement as such to appoint only central bankers.
Protams, centrālo banku darbinieki šai prasībai atbilst, taču tas neizslēdz citu profesiju cilvēkus ar citu profesionālo pieredzi.
Obviously, this requirement is fulfilled by central bankers, but, certainly does not exclude any other professional background and experience.
Faktiski mana profesionālā pieredze un arī citu centrālo banku augsta ranga darbinieku profesionālā pieredze ir diezgan daudzveidīga un neaprobežojas vien ar pieredzi centrālajā bankā.
In fact, my own professional experience, as well as many senior central banking officials, is quite diverse and not limited to central banking.
Iepazīstoties ar pašreizējo Valdes locekļu biogrāfijām, jūs konstatēsiet ļoti daudzveidīgu pieredzi, kas ienes vērtīgas zināšanas lēmumu pieņemšanas procesā.
Also looking at the curricula of the current members of the Executive Board you will find diversity of backgrounds which add valuable expertise to the decision-making process.
Vai Jūs varētu sīkāk paskaidrot savu viedokli par demokrātisko pārskatatbildību attiecībā uz ECB un kopumā uz centrālo banku darbību?
Could you elaborate on your views on the concept of democratic accountability with regards to the ECB and central banking in general?
Es uzskatu, ka starp centrālo banku neatkarību un pārskatatbildību sabiedrības un tās vēlēto pārstāvju priekšā jābūt līdzsvaram.
I consider that central bank independence needs to be balanced with accountability to the public and its elected representatives.
Kopumā pārskatatbildība ir demokrātiskās leģitimitātes pamatnosacījums un tās būtiska sastāvdaļa.
In general terms, accountability is a fundamental precondition for, and a core element of, democratic legitimacy.
To var saprast kā neatkarīgas centrālās bankas pienākumu pienācīgi izskaidrot un attaisnot savus lēmumus pilsoņiem un to vēlētajiem pārstāvjiem, tādējādi tai liekot uzņemties atbildību par savu pilnvaru izpildi.
It can be understood as the obligation of an independent central bank to properly explain and justify its decisions to the citizens and their elected representatives, thereby making it responsible for fulfilling its mandate.
Pārskatatbildība nodrošina arī centrālās bankas uzdevumu izpildi augsti profesionālā līmenī.
Accountability also ensures that the central bank’s tasks are performed with a high level of professionalism.
Būdama ar Līgumu dibināta struktūra, kas darbojas tai piešķirto pilnvaru robežās, ECB pilda tiesību aktos paredzēto uzdevumu — uzturēt cenu stabilitāti un euro zonā kopumā veikt citas centrālās bankas funkcijas.
As a body established by virtue of the Treaty, and acting within the limits of the powers conferred upon it, the ECB has the statutory task of maintaining price stability and of performing other central banking functions for the euro area as a whole.
Tādēļ ECB pirmkārt un galvenokārt atskaitās ES pilsoņiem un oficiālāk — ES Parlamentam, kas ir vienīgā Eiropas iestāde, kuru ir nepastarpināti ievēlējuši ES pilsoņi.
Therefore, the ECB is accountable first and foremost to EU citizens, and – more formally – to the European Parliament, which is the only European institution directly elected by EU citizens.
ECB pārskatatbildība tiek nodrošināta ar vairākiem jau iedibinātiem līdzekļiem.
The ECB has a number of established means for discharging its accountability.
Papildus preses konferencēm, ko katru mēnesi sniedz priekšsēdētājs un priekšsēdētāja vietnieks (sk. arī 28. atbildi), ECB publicē ikmēneša biļetenu un iesniedz gada ziņojumu Eiropas Parlamentam (un Padomei).
Apart from the monthly press conferences of the President and Vice-President (see also answer 28), the ECB publishes its Monthly Bulletin, and its Annual Report is presented to the European Parliament (and Council).
ECB priekšsēdētājs reizi trīs mēnešos apmeklē ECON komiteju, savukārt citi Valdes locekļi tiek bieži aicināti uz ECON komiteju un/vai Parlamentu saistībā ar īpašiem jautājumiem.
The ECB President appears before the ECON Committee on a quarterly basis, while other members of the Executive Board are frequently invited to appear in ECON/Parliament on specific topics.
Es personīgi atbalstu regulāru dialogu starp ECB valdes locekļiem un Eiropas Parlamenta deputātiem.
I personally am in favour of a regular dialogue between ECB board members and European parliament members.
Turklāt ECB Padomes locekļi piedalās daudzos publiskos pasākumos un sniedz intervijas vietējā, dalībvalstu un starptautiskā līmenī.
In addition, the members of the Governing Council take on numerous public engagements and give interviews at local, national and international level.
ECB jau sen atturas pieņemt Eiropas Parlamenta aicinājumu publiskot tās Padomes sēžu protokolus.
The ECB has long refrained from accepting the European parliament's request to publish the minutes of its Governing Council's meetings.
Kā Jums šķiet, ar kādiem šķēršļiem un neērtībām šāda publiskošana saistās?
What do you think are the impediments and inconveniences of such publications?
Vai Jūs atbalstītu to, ka ECB tuvākajā nākotnē publiskotu Padomes sanāksmju protokolus?
Would you be in favour of the publication by ECB of the minutes of its Governing Councils meetings in the near-term future?
ECB Padomes protokolu publicēšanu varētu uzskatīt par vienu no iespējamiem veidiem, kādā ECB varētu īstenot savu pārskatatbildību.
The publication of the minutes of the ECB Governing Council meetings could be seen as one possible means through which the ECB would exercise its accountability.
Tomēr ir svarīgi atzīt, ka ECB Padome ir koleģiāla un vienlaikus virsnacionāla struktūra.
However, it is important to recognize that the ECB Governing Council is a collegial and, at the same time, a supranational body.
Tas nozīmē, ka ECB Padomes locekļi, kas pārstāv dažādas dalībvalstis, ir kopīgi atbildīgi par Padomes pieņemtajiem lēmumiem un tādējādi par tiem arī kopīgi atskaitās.
This means that the members of the ECB Governing Council, coming from different Member States, are jointly responsible for the decisions taken by the Council and thus are collectively accountable.
Pastāv bažas, ka protokolu publicēšana varētu apdraudēt Padomes locekļu neatkarību, jo varētu pakļaut locekļus nevēlamiem mēģinājumiem ietekmēt to neatkarību un tādējādi padarīt tos individuāli atbildīgus.
There is a concern that the publication of the minutes could hamper the independence of the Governing Council members, because it could expose them to undesirable attempts to impede on their impartiality and thereby to make them individually accountable.
Esmu personīgi nobažījies par to, ka šī rīcība varētu novest pie Padomes locekļu šķirošanas pēc piederības valstīm, kuras viņi Padomē nepārstāv.
Also, I personally am concerned by the fact that it might lead to a categorization of governing council members according to their countries which they do not represent in the governing council.
Tādēļ uzskatu, ka līdzšinējā prakse, izmantojot priekšsēdētāja preses konferences, ko notur tūlīt pēc katras monetārās politikas sanāksmes, un publicējot ievadpaziņojumu, kas nodrošina vispusīgu apkopojumu par politikai būtisku ekonomisko norišu vērtējumu, ir efektīvs veids, kā Padomes nostāju pasniegt un paskaidrot sabiedrībai, vienlaikus aizsargājot locekļu individuālo nostāju.
Therefore, I consider the current practise of the President’s press conferences, held immediately after each monetary policy meeting, and the publication of the introductory statement, which provide a comprehensive summary of the policy-relevant assessment of economic developments, to be an effective means of presenting and explaining the Governing Council’s stance to the public, while at the same time protecting the individual positions of the members.
Tā kā šī pieeja sabiedrībai nodrošina vispusīgu informāciju un visus attiecīgos skaidrojumus reālajā laikā, es neredzu pārliecinošu pamatojumu mainīt līdzšinējo praksi.
As this approach provides the public with comprehensive information and all relevant explanations in real-time, I see no strong reason to change the current practice.
Turklāt centrālajai bankai vajag izskaidrot analītisko pamatu, kas tiek izmantots iekšējā lēmumu pieņemšanā un ekonomikas stāvokļa vērtēšanā, un bieži paskaidrot, kādi ekonomiskie apsvērumi ir politikas lēmumu pamatā, un kādā veidā tiek nodrošināts līdzsvars.
Besides, the central bank needs to explain the analytical framework used for its internal decision-making and its assessment of the state of the economy, and to frequently make clear what the economic rationale underlying its policy decisions is and how a balancing act is being made.
Kādus secinājumus Jūs izdarāt no salīdzinājuma starp Federālās Rezervju bankas un Eiropas Centrālās bankas īstenoto pārredzamības politiku?
What conclusions do you draw from the comparison between the transparency policies followed by the Federal Reserve Bank and by the ECB?
Ko Jūs domājat par to, ka Federālā Rezervju banka vai Anglijas banka publicē savu sanāksmju protokolus?
What do you think about the publication by the Fed or the Bank of England of the minutes of their meetings?
Vai Jūs uzskatāt, ka šo politiku varētu piemērot ECB?
Do you think this policy could be applied by the ECB?
Mūsdienīgs pārredzamības režīms nozīmē prasību centrālajai bankai nepārprotami paskaidrot, kā tā interpretē savas pilnvaras, un atklāti paskaidrot savas politikas mērķus.
A state of the art transparency regime requires the central bank to clearly explain how it interprets its mandate and to be forthcoming about its policy goals.
Tas palīdz sabiedrībai uzraudzīt un izvērtēt centrālās bankas sniegumu.
This helps the public to monitor and evaluate the central bank’s performance.
Attiecībā uz monetāro politiku bankai saistībā ar pārredzamību galvenā uzmanība jāpievērš tam, cik efektīvi tās monetārā politika palīdz īstenot likumā noteiktos mērķus.
With regard to monetary policy, the bank’s overriding concern with regard to transparency must be the effectiveness of monetary policy in meeting its statutory objectives.
ECB ir paziņojusi oficiālu monetārās politikas stratēģiju un paskaidro savus lēmumus attiecībā uz monetāro politiku, kas nozīmē šīs stratēģijas faktisko piemērošanu reālajā laikā.
The ECB has announced a formal monetary policy strategy and explains monetary policy decisions applying that strategy de facto, in real-time.
Mūsdienās lielākā daļa centrālo banku uzskata pārredzamību par attiecīgās monetārās politikas sistēmas būtisku sastāvdaļu.
Nowadays, most central banks consider transparency to be a crucial component of their monetary policy framework.
Centieni uzlabot pārredzamību tiek vērtēti atzinīgi, ja tie palīdz nodrošināt labāku sabiedrības izpratni par monetāro politiku un tādējādi — tās lielāku uzticamību un efektivitāti.
Efforts to enhance transparency are welcome, if they contribute to ensuring that monetary policy is better understood by the public and becomes more credible and effective.
Šajā ziņā lielākā daļa centrālo banku, tostarp Federālā Rezervju banka un ECB ir uzsvērušas, cik liela nozīme ir efektīvai saziņai un pienācīgai mijiedarbībai ar sabiedrību.
In this respect, most central banks, including the Fed and the ECB, have stressed the importance of effective communication and proper interaction with the public.
Tā kā centrālajai bankai var būt vairāki veidi, kā pastiprināt komunikāciju, ne vienmēr ir skaidrs, kāds pārredzamības modelis attiecīgajos nosacījumos būtu vislabākais.
Because a central bank may have several options to enhance its communications, it is not always clear what transparency mode is best under given circumstances.
Kas attiecas uz lēmējstruktūru protokolu publicēšanu, šis ir viens iespējams elements lēmumu komunicēšanas līdzekļu klāstā.
Concerning the publication of the minutes of decision making bodies, this is one possible element in the array of means of communicating decisions.
Noteiktos apstākļos tā var būt noderīga papildu informācija par viedokļu daudzveidību lēmējstruktūrā un par lēmuma motivāciju.
Under certain circumstances, it may provide useful additional information on the diversity of views within a decision making body and the reasoning underlying the decision.
Tomēr, kā es paskaidroju atbildē uz 27. jautājumu, tai var būt arī būtiski trūkumi, kas neveicina komunikāciju.
However, as I explained in the answer to question 27, it may entail notable downsides which do not enhance communication.