natgillin/translations-raw huggingface dataset:
7. norāda, ka orgānu ziedošana ir dāvinājums; tāpēc uzsver, ka risinājumu atrašana nopietnajam orgānu trūkumam Eiropā gan ir ārkārtīgi svarīga, bet ir jāciena un jāaizsargā arī brīva izvēle ziedot orgānu;
Points out that organ donation is a gift; therefore stresses that, while finding an answer to the severe organ shortage in Europe is extremely important, the free choice to donate or not to donate an organ needs to be respected and protected as well;
9. tāpēc uzskata, ka ES dalībvalstu pieredzes apmaiņai piemīt būtisks potenciāls, ar kuru var palielināt donoru skaitu un padarīt transplantāciju vienlīdz pieejamu visā ES; tāpēc gaida Komisijas Rīcības plānu spēcīgākai dalībvalstu sadarbībai, lai:
Strongly believes, therefore, that there is significant potential for sharing expertise between EU Member States which can increase donor rates and equalise access to transplantation across the EU; hence, looks forward to the Commission's Action Plan for strengthened cooperation between Member States in order to:
· palielinātu orgānu pieejamību,
· increase organ availability,
· uzlabotu transplantācijas sistēmu efektivitāti un pieejamību,
· enhance the efficiency and accessibility of transplantation systems,
· palielinātu sabiedrības informētību,
· increase public awareness,
· garantētu kvalitāti un drošību;
· guarantee quality and safety;
11. norāda, ka dalībvalstis ir atbildīgas par saviem tiesiskajiem modeļiem; piemin, ka ES ir divi modeļi, katrs ar savām variācijām; uzskata, ka nav nepieciešams pielāgot vai saskaņot tiesību sistēmas; aicina dalībvalstis ieviest savos tiesību aktos iespēju personām iecelt likumīgu pārstāvi, kas var izlemt par ziedošanu pēc šo personu nāves;
Points out that Member States are responsible for their own legal model; notes that in the EU two models exist, each with different variants; considers it unnecessary to adapt or harmonise legal systems; invites Member States to introduce into their legislation the possibility to appoint a legal representative who can decide on donation after one's death;
· pievēršot šim jautājumam medicīnisko darbinieku un vidējā medicīnas personāla uzmanību un izglītojot un apmācot viņus,
· sensitizing, educating and training medical and paramedical staff,
· finansiāli atbalstot slimnīcas, lai tajās varētu pieņemt darbā transplantātu koordinatorus (ārstus, kas strāda intensīvās terapijas nodaļās un saņem mediķu grupas atbalstu) — viņu uzdevums būtu aktīvi strādāt, lai noteiktu potenciālos donorus un sazinātos ar viņu ģimenēm,
· supporting hospitals financially to appoint "in-house transplant coordinators" (doctors working inside the intensive care units who are supported by a medical team); their task would be to actively identify potential donors and approach their families,
· ieviešot kvalitātes uzlabošanas programmas katrā Eiropas slimnīcā vai slimnīcu kopā, kas ir apliecinājusi savu potenciālu orgānu ziedošanas saņemšanā;
· implementing quality improvement programmes in every hospital or cluster of hospitals across Europe where there is proven evidence of potential for organ donation;
17. atzīst, ka tad, kad donoru loks tiek paplašināts, ārstiem var sagādāt raizes paaugstinātā iespējamība, ka pārstādītais orgāns tiks atgrūsts vai tā darbība pakāpeniski pasliktināsies, un tāpēc aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt metodes, kas novērš un ārstē orgānu atgrūšanu tā, lai ārsti varētu droši izmantot paplašināto donoru loku;
Recognises that when the donor pool is expanded, doctors may be concerned about the increased likelihood of rejection of the organs and gradual decline of the function of the grafted organ, and therefore asks the Commission and Member States to support methods to prevent and treat organ rejection so that the “expanded” organ pool can be used with confidence by doctors;
27. uzskata, ka nākotnē ar nosacījumu, ka tiek garantēta izsekojamība, izmantojot biotehnoloģijas metodes, pētniekiem var rasties iespējas izaudzēt orgānus no pašu pacientu vai citu donoru audiem un šūnām; aicina Komisiju veicināt šādu pētniecisko darbu, kuru, ievērojot dalībvalstīs, Pamattiesību hartā un Eiropas Padomes konvencijā par biomedicīnu noteiktās kultūras un ētikas pamatnostādnes, bieži vien veic Eiropas jaunākie vidējie un mazie uzņēmumi biotehnoloģijas jomā;
Considers that, in the future, provided that traceability is guaranteed, biotechnology may offer the possibility for researchers to grow organs from existing tissues and cells, either from the patients themselves or from other tissue donors; asks the Commission to promote such research, which is often carried out by Europe’s emerging SME biotech companies within the cultural and ethical frameworks laid down in the Member States and in the Charter on Fundamental Rights and the Convention on biomedicine of the Council of Europe;
TRANSPLANTĀCIJAS SISTĒMU EFEKTIVITĀTE UN PIEEJAMĪBA
EFFICIENCY AND ACCESSIBILITY OF TRANSPLANTATION SYSTEMS
29. lūdz Komisiju sniegt dalībvalstīm ieteikumus par noteiktu vadlīniju izveidi saistībā ar reģistrāciju, lai nodrošinātu, ka reģistrētās personas sniedz noteiktu informāciju par savu slimību vēsturi, un nodrošinātu donora orgānu kvalitāti un drošumu, jo reģistrācija nav vienkārša vārda pierakstīšana, bet paredz sekas gan donoram, gan saņēmējam;
Asks the Commission to recommend to the Member States certain guidelines as far as registration is concerned to ensure that the registered person submits certain information about his medical history and to ensure the quality and safety of the donor's organs, since registration is not only the simple act of registering by name but implies consequences for both the donor and the recipient;
33. uzsver nepieciešamību izveidot veselības aprūpes speciālistu un atbildīgo valsts iestāžu labu sadarbību, kas radītu papildu priekšrocības; aicina Komisiju veicināt dalībvalstu transplantāciju organizāciju apvienību veidošanos tiesiska, ētiska un tehniska līmeņa sadarbībai; atzīst, ka transplantācijas jomā rodas situācijas, kuras nevar pienācīgi atrisināt dalībvalstīs ar ierobežotu donoru loku; uzskata, ka Eiropas līmeņa sadarbība varētu sniegt acīmredzamas priekšrocības īpaši mazajām dalībvalstīm;
Emphasises that good co-operation between health professionals and responsible authorities is necessary and provides added value; asks the Commission to facilitate alliances between national transplantation organisations in Member States involving cooperation at legal, ethical and technical level; recognises that there are situations in transplant medicine that cannot be adequately addressed in Member States with a limited donor pool; believes that small Member States, in particular, could clearly benefit from European co-operation;
37. norāda, ka informāciju par orgānu ziedošanu un transplantāciju vajadzētu sniegt pārredzamā, objektīvā un nepavēlošā veidā, sniedzot pārskatu par orgānu ziedošanas apmēriem, t.i, par to, ka ir iespējama vairāku orgānu, kā arī audu ziedošana;
Points out that information on organ donation and transplantation should be provided in a transparent, unbiased and non-directive manner, addressing the scope of organ donations, i.e. that donation might include multiple-organ donations as well as tissue donations;
42. atzīst, ka ir svarīgi uzlabot veselības aprūpes speciālistu saziņas prasmes, piemēram, izveidojot vadlīnijas informācijas sniegšanai; uzsver to, ka saziņas jomā ir nepieciešama profesionāla attieksme un ekspertu atbalsts; īpašu uzmanību vajadzētu veltīt gan ziņas saturam, gan labākajam veidam, kā iztirzāt pretrunīgus jautājumus; uzsver to, cik svarīgas labu transplantācijas rezultātu un tās nozīmīguma veicināšanā ir regulāras tikšanās ar plašsaziņas līdzekļu pārstāvjiem;
Acknowledges that it is important to improve the communication skills of health professionals by, for instance, developing information guidelines; stresses the need for a professional attitude towards communication, as well as support from experts in that field; special attention should be paid to both the content of the message and the best means of dealing with the most controversial topics; stresses the importance of regular meetings with media representatives to promote the good results and importance of transplantation;
44. aicina Komisiju atbalstīt pētniecību pārrobežu orgānu ziedošanas un transplantācijas jomā, lai noteiktu etniskās piederības, izcelsmes valsts, reliģiskās piederības, izglītības līmeņa un sociālā un ekonomiskā līmeņa ietekmi, pieņemot lēmumu ziedot orgānus; lūdz Komisiju un dalībvalstis ātri izplatīt pētījuma rezultātus, lai informētu sabiedrību un kliedētu kļūdainus pieņēmumus;
Asks the Commission to support research into organ donation and transplantation across national boundaries to address the impact of ethnicity, country of origin, religion, level of education and socio-economic class on the decision to offer organs for donation; asks the Commission and Member States to disseminate rapidly the outcomes of research with a view to informing the public and altering misperceptions;
KVALITĀTES UN DROŠĪBAS UZLABOŠANA
IMPROVING QUALITY AND SAFETY
46. atzīst, ka pēctransplantācijas un pēcziedošanas rezultātus vajadzētu pārraudzīt un izvērtēt; uzsver, ka valstu rezultātu optimālas salīdzināmības sasniegšanai vajadzētu veicināt vienotas metodoloģijas izmantošanu datu analīzē, balstoties uz pašlaik dalībvalstīs izmantoto labāko praksi;
Acknowledges that post-transplant and post-donation results should be monitored and evaluated; stresses that a common methodology of data analysis should be promoted, on the basis of the best practices currently employed by Member States, in order to allow optimal comparability of results across countries;
48. aicina Komisiju piešķirt finansējumu Septītajā pamatprogrammā, lai veicinātu pētījumus par labākām un precīzākām diagnostikas metodēm, kas ļaus ātri un efektīvi atklāt tādas slimības kā HIV/AIDS, hepatīts un citas, jo orgānu transplantācijas svarīgs aspekts ir drošība pret dažādiem donora orgānos esošiem kaitīgiem faktoriem un slimību ierosinātājiem;
Calls on the Commission to allocate funds within the Seventh Framework programme to promote research on better and more sensitive diagnostic techniques which will enable early and effective detection of harmful conditions such as HIV/AIDS, hepatitis and others, since an important aspect of organ transplantation is to secure safety from various detrimental factors and agents existing in the organs of the donor;
ORGĀNU TIRDZNIECĪBA
ORGAN TRAFFICKING
51. uzskata, ka, lai cīnītos pret orgānu tirdzniecību nabadzīgākajās pasaules daļās, ir jāpieņem ilgtermiņa stratēģija, lai likvidētu sociālo nevienlīdzību, kuras dēļ šādas darbības notiek; uzsver, ka, lai apkarotu orgānu pārdošanu (jo īpaši jaunattīstības valstīs), vajadzētu izveidot izsekojamības mehānismu, lai nepieļautu, ka šos orgānus ieved Eiropas Savienībā;
Considers that, in order to fight against organ trafficking in the poorer parts of the world, a long-term strategy must be adopted so as to abolish the social inequalities lying at the root of such practices; stresses that, in order to combat the practice of organ selling for money (especially in countries of the developing world), mechanisms of traceability should be put in place so as to prevent these organs entering the European Union;
Orgānu transplantācija ir cilvēka orgānu izmantošana ārstēšanā, aizstājot nefunkcionējošu orgānu ar donora orgānu.
Organ transplantation means therapeutic use of human organs involving the substitution of a non-functional organ for another one coming from a donor.
Veiksmīga orgānu transplantācija, ja tiek ievērota pienācīga pēcoperācijas uzraudzība, var uz daudziem gadiem atjaunot pilnvērtīgu dzīvi un veselību cilvēkiem, kuriem citādi bieži vien būtu nepieciešama intensīvā terapija, kas ir nepatīkama pacientiem un bieži arī noslogo ne tikai dalībvalstu veselības aprūpes sistēmas, bet arī pacienta ģimeni un aprūpētājus.
Successful organ transplants, provided that a proper follow-up procedure is applied, can restore a full and healthy life for many years to people who would otherwise often require intensive care, which is unpleasant for the patients, but also often places a burden not only on the healthcare systems in the Member States but also on the family and carers of the patients.
Lai gan cilvēku orgānu izmantošana transplantācijā ES pēdējo gadu desmitu laikā ir nemitīgi augusi, to cilvēku skaits, kuriem ir nepieciešami transplantāti, ir lielāks nekā transplantācijai pieejamo orgānu skaits.
Although the use of human organs for transplantation has steadily increased during the past decades across the EU, the number of people requiring a transplant is greater than the number of organs available for transplant.
Rietumeiropā gaidīšanas sarakstos pašreiz ir iekļauti gandrīz 40 000 pacientu.
Nearly 40.000 patients are now on waiting lists in Western Europe.
Mirstības rādītājs cilvēkiem, kas gaida sirds, aknu vai plaušu transplantātu, parasti ir no 15 līdz 30 %.
Mortality rates while waiting for a heart, liver or lung transplant usually range from 15 to 30%.
Kvalitāte un drošība
Quality and safety
Izmantojot orgānus ārstēšanā, pastāv risks, ka orgāna saņēmējam var tikt nodotas slimības.
The use of organs in therapy poses a risk of diseases being transmitted to the recipient.
Šādi ir iespējams nodot ne tikai infekcijas slimības (vīrusu, bakteriālās un sēnīšu infekcijas, cilvēka imūndeficīta vīrusu (HIV), B hepatīta vīrusu (HBV), C hepatīta vīrusu (HCV)), bet arī ļaundabīgas slimības, piemēram, dažāda veida vēža slimības.
Risks include not only the transmission of communicable diseases (viral, bacterial, and fungal infections, human, immunodeficiency virus (HIV), hepatitis B virus (HBV), hepatitis C virus (HCV)) but also the transmission of malignant diseases, such as the transmission of different types of cancers.
Lai ieviestu donoru drošuma standarta līmeni, vajadzētu veikt obligātas pārbaudes.
In order to establish the standard level of donor safety, a minimum set of examinations should be performed.
Tomēr pašreiz dalībvalstu vidū par šīm pārbaudēm nav vienprātības.
However, there is no consensus today between Member States on these tests.
Iespējamo donoru novērtēšana pirms pārstādīšanas ir blīvo orgānu pārstādīšanas nozīmīga daļa.
Pre-transplant evaluation of potential donors is a vital part of solid organ transplantation.
Citiem vārdiem sakot, donora piemērotība ir būtisks priekšnoteikums orgāna ziedošanai.
In other words, donor suitability is an essential prerequisite for donation.
Galvenie mērķi ir: noteikt apstākļus, kas liedz donoram ziedot orgānu; pirms transplantācijas noteikt iespējamās infekcijas un riska līmeni, lai izstrādātu stratēģijas pēctransplantācijas negatīvo seku novēršanai.
The main goals include: identifying conditions which disqualify donors; identifying possible pre-transplant infections and defining the level of risk in order to determine strategies for preventing post-transplant effects.
Dzīvo un mirušo donoru izvērtēšana lielākoties atšķiras ar to, cik ilgā laikā šī izvērtēšana notiek.
The differences on screening between the living donor and the deceased donor are largely based on the different time at which this screening takes place.
Dzīvam donoram ir iespējams ārstēt aktīvu infekciju un transplantāciju atlikt līdz brīdim, kad infekcija ir izārstēta.
For the living donor it is possible to treat active infection and to defer transplant until such infection resolves.
Miruša donora izvērtēšanai paredzētais laiks parasti ir mērāms stundās.
By contract the timeframe for deceased donor evaluation is typically hours.
Donoru piemērotības kritērijus vajadzētu izstrādāt saskaņā ar jau pieņemtiem medicīnas standartiem.
Donor suitability criteria should be established according to existing accepted medical standards.
Lai noteiktu labākos pacientu ārstēšanas rezultātus, pēc transplantācijas ir nepieciešama arī ilgtermiņa pacientu uzraudzība un kontrole.
Long-term follow-up and monitoring of patients following transplants are also needed to evaluate the best treatment outcomes for patients.
Pēctransplantācijas rezultātu kontrole un izvērtēšana ir īpaši svarīga, tāpēc to vajadzētu veikt, izmantojot vienotu metodoloģiju, kas nodrošinātu maksimāli augstus veselības un drošības standartus visās dalībvalstīs.
The monitoring and evaluation of post-transplant results is crucial and should therefore be carried out on the basis of a common methodology, which ensures the maximum health and safety standards in all Member States.
Pašlaik orgānu transplantātus pēc transplantācijas uzrauga tikai apmēram 9 līdz 12 mēnešus.
Currently, organ transplants are only followed up for around 9 months to 12 months following the transplant.
Transplantācijas rezultātu izvērtēšanas periodu vajadzētu pagarināt līdz vairākiem gadiem, lai vislabāk novērtētu gan klīniskos, gan ekonomiskos rezultātus.
Evaluation of transplant outcomes should be extended to several years, to give the best evaluation of outcomes, both clinically and in economic terms.
Orgānu trūkums
Organ Shortage
Nopietnais orgānu donoru trūkums vēl joprojām ir galvenā problēma, ar ko saskaras ES dalībvalstis attiecībā uz orgānu pārstādīšanu.
The severe shortage of organ donors remains the main challenge that Member States face with regard to organ transplantation.
Aizvien garākas rindas rada ievērojamas problēmas.
Growing waiting lists are a serious problem.
Rietumeiropā vairāk nekā 40 000 pacientu pašlaik gaida savu kārtu uz nieres transplantāciju.
More than 40,000 patients are currently waiting for a kidney in Western Europe.
Rindas ir kļuvušas garākas gan visās ES valstīs, gan citviet pasaulē.
Waiting lists have become longer in all EU countries as well as in the rest of the world.
Rindu garumu un gaidīšanas laiku ir ļoti grūti saīsināt pat gadījumos, kad vērojams stabils donoru skaita pieaugums.
Even in cases of sustained increases in the number of donors, waiting lists and waiting times are very difficult to shorten.
Par nozīmīgāko metodi ziedošanas rādītāju paaugstināšanai ir atzīta efektīvas sistēmas izveide to cilvēku atrašanai, kas pēc nāves varētu kļūt par orgānu donoriem, tiklīdz dalībvalstīs būs izpildītas visas obligātās prasības attiecībā uz piekrišanu ziedot orgānus.
The establishment of an efficient system for identifying persons that could become organ donors upon their death, once all mandatory consent requirements in Member States have been met, is a key element in fighting organ shortage.
Orgānu piemērotības izvērtēšana ir daudzpakāpju process, kas ietver: a) infekcijas slimību vai audzēju nodošanas riska noteikšanu par pieņemamu vai nepieņemamu un b) praktisku pasākumu ieviešanu riska izvērtēšanai, katrā atsevišķā gadījumā nosakot pārnēsājamo slimību, orgāna saņēmēja īpašo stāvokli saistībā ar šo pārnēsājamo slimību, pieejamos profilakses līdzekļus un slimības ārstēšanu.
The process of evaluation of organ suitability is a multiphase event, focused on a) the definition of acceptable-unacceptable risk of transmission of infectious or neoplastic diseases and b) the establishment of practical steps for the risk evaluation process, considering in the single case the transmittable disease, the specific conditions of the recipient with respect to the transmittable disease, the available means of prevention and the treatment of the disease.
Vēl viena svarīga iespēja, kā paplašināt donoru loku, ir veicināt altruistisku ziedojumu popularizēšanu dzīvu donoru vidū.
Another important option in expanding the donor pool is considering the promotion of altruistic donations from living donors.
Kad donoru loks tiek šādi paplašināts, ārstu lielākās rūpes ir paaugstinātā iespējamība, ka pārstādītais orgāns tiks atgrūsts vai tā darbība pakāpeniski pasliktināsies.
When the donor pool is expanded in this way, doctors are concerned with increased likelihood of rejection of the organs and gradual decline of the function of the grafted organ.
Ir svarīgi atbalstīt metodes, kas novērš un ārstē orgānu atgrūšanu tā, lai ārsti varētu droši izmantot paplašināto donoru loku.
It is vital to support methods to prevent and treat organ rejection so that the expanded pool can be used with confidence by doctors.
Lietderīga ir izrādījusies arī tādu veselības aprūpes speciālistu apmācība un nodarbinātība, kas ir atbildīgi par potenciālo donoru identificēšanu, tāpēc to vajadzētu veicināt, kad vien tam ir pietiekami resursi.
The training and employment of health professionals responsible for identifying potential donors has also proven to be useful and must be encouraged wherever resources allow it.
Biotehnoloģijas jomā jau tiek piedāvāti risinājumi, piemēram, ārstniecības metodes, ar kuru palīdzību tiek samazināts atgrūšanas risks, tādējādi nodrošinot lielāku pieejamo orgānu skaitu un ļaujot ārstiem ārstēt vai pat novērst orgānu atgrūšanu.
Biotechnology is already offering solutions e.g., treatments that reduce rates of rejection, which will, in turn, support the availability of more organs, by allowing doctors to treat or even prevent rejection.
Tāpēc ar šo metožu palīdzību ir iespējams izmantot paplašināto donoru loku, samazinot ar šo donoru ziedoto orgānu saistīto risku.
This, therefore, helps support the expanded donor pool, by reducing the risk associated with expanded organ programmes.
Ir vērts pieminēt, ka nākotnē, izmantojot biotehnoloģijas metodes, pētniekiem var rasties iespēja izaudzēt orgānus no pašu pacientu (autologiem) vai citu donoru (alogēniem) audiem.
It is worth mentioning that in the future, biotechnology may offer the possibility for researchers to grow organs from existing tissues, either from the patient themselves (autologous) or from other tissue donors (allogeneic).
Kad vien iespējams, ievērojot dalībvalstīs noteiktos kultūras un ētikas pamatstandartus, vajadzētu stimulēt darbu, kas veicina šādus pētījumus, ko bieži vien veic Eiropas mazie un vidējie biotehnoloģijas uzņēmumi.
Work to promote such research, which is often carried out by Europe’s emerging SME biotech companies, should be stimulated wherever possible, within the cultural and ethical frameworks laid down in the Member States.
Organizatoriskie aspekti
Organisational aspects
Organizatoriskās sistēmas ietekmē ne tikai orgānu kvalitāti un drošumu, bet arī pieejamību.
Organisational systems not only have an impact on quality and safety of organs but also on their availability.
Dažādās dalībvalstīs un pat vienas dalībvalsts ietvaros orgānu ziedošanā un transplantācijā vērojamas lielas atšķirības.
There are severe discrepancies in organ donation and transplantation activity within and between Member States.
Atšķirīgas organizatoriskas sistēmas Eiropā ir radušās atšķirīgas izcelsmes un vēstures rezultātā.
The different organisational systems in Europe are the result of their origin and history.
Valstu salīdzinājums liecina, ka ziedošanas galīgie rādītāji valstī ne vienmēr saskan ar to cilvēku procentuālo skaitu, kas iepriekš izteikuši gatavību ziedot orgānus attiecīgajā valstī.
Comparison between countries shows that final national donation rates do not always correlate with the percentage of people who have previously declared themselves ready to donate in these countries.
Tas skaidri norāda to, ka ir svarīgi izveidot efektīvu transplantācijas sistēmu, lai nodrošinātu, ka orgāni, kurus cilvēki vēlas ziedot, kļūtu pieejami.
This clearly indicates the importance of having an efficient transplant system in place ensuring that the organs of people willing to donate become available.
Jebkuras šīs jomas darbības priekšnoteikums ir atbilstīgas transplantācijas sistēmas izveide valsts līmenī.
A prerequisite for any action in this area is the establishment of an adequate transplant system at national level.
Šādā sistēmā ir nepieciešams iekļaut atbilstošu tiesisko regulējumu, kas nav vērsts uz tirdzniecību, un labu tehnisku risinājumu, kā arī organizatorisku atbalstu.
Such a system requires an appropriate legal framework, which is not market-oriented, and a good technical approach as well as organisational support.
Kompetentām iestādēm organizatoriskajā sistēmā ir izšķiroša nozīme.
The role of competent authorities is crucial in the organisational system.
Šīm iestādēm jānodrošina, lai tiktu ievēroti pamatstandarti, un jāorganizē ziedošanas un transplantācijas darbības.
These authorities must ensure compliance with basic standards and organise the donation and transplantation activities.