natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tiesvedības gaitā 2010. gada 17. decembrī Vispārējās tiesas priekšsēdētājs noraidīja pieteikumu par pagaidu noregulējumu (proti, par Parlamenta 2010. gada 7. septembra lēmuma izpildes apturēšanu)
In the course of the proceedings, on 17 December 2010, the President of the General Court dismissed an application for interim measures ( i.e. for the suspension of the application of Parliament’s decision of 7 September 2010)
V. Uspaskich iesniedza jaunu prasību pret tiesas priekšsēdētāja rīkojumu (lieta C-66/11 P (R)).
Mr Uspaskich appealed against the order of the President (Case C-66/11 P (R)).
Parlamenta priekšsēdētājs 2011. gada 9. maija sēdē saskaņā ar Reglamenta 6. panta 2. punktu paziņoja, ka ir saņēmis Viktor Uspaskich 2011. gada 5. aprīļa pieprasījumu aizstāvēt viņa imunitāti un privilēģijas, pamatojoties uz Protokola par privilēģijām un imunitāti 7. pantu (turpmāk „2011. gada 5. aprīļa pieprasījums”).
At the sitting of 9 May 2011 the President of the Parliament announced, under Rule 6(3) of the Rules of Procedure, that he had received a request from Mr Viktor Uspaskich on 5 April 2011 calling for his immunity and privileges to be defended in relation to Article 7 of the Protocol on Privileges and Immunities (hereinafter "the request of 5 April 2011").
Saskaņā ar Reglamenta 6. panta 3. punktu priekšsēdētājs ar 2011. gada 27. maija vēstuli šo pieprasījumu nosūtīja Juridiskajai komitejai.
The President referred the request to the Committee on Legal Affairs under Rule 6(3), by letter of 27 May 2011.
Pēc tam 2011. gada 1. jūnijā Parlamenta priekšsēdētājs Juridiskajai komitejai nosūtīja otru V. Uspaskich 11. aprīļa vēstuli par Parlamenta 2010. gada 7. septembra lēmuma ( P7_TA(2010)0296 ) pārskatīšanu, ar kuru viņa imunitāte tika atcelta.
Subsequently, on 1 June 2011, the President of the Parliament transmitted to the Committee on Legal Affairs a second letter of Mr Uspaskich of 11 April concerning the revision of Parliament’s decision of 7 September 2010 No (P7_TA 2010/0296) which waived his immunity.
Priekšsēdētājs aicināja komiteju „šo jautājumu izskatīt iespējami drīz un pēc tam darīt [viņam] zināmus Juridiskās komitejas diskusiju rezultātus”.
The President asked the committee "to take this item into consideration at the earliest convenience and subsequently inform me about the outcome of discussions in the Committee on Legal Affairs".
Koordinatoru 2011. gada 20. jūnija sanāksmē B. Rapkay paziņoja, ka viņš no V. Uspaskich ir saņēmis vēstuli, kurā V. Uspaskich viņu informē par savu lēmumu atsaukt Vispārējā tiesā celto prasību pret Eiropas Parlamentu, minot turpmāk izklāstīto pamatojumu.
At the coordinators' meeting of 20 June 2011, Mr Rapkay made it known that he had received a message from Mr Uspaskich informing him that he had decided to withdraw his claim against the European Parliament in the General Court for the following reason:
V. Uspaskich rakstīja: „Lūdzu Eiropas Parlamentu, proti, JURI komitejas koordinatorus no jauna izskatīt lēmumu par manas imunitātes atcelšanu.
He had "asked the European Parliament, i.e. JURI coordinators to reconsider the decision on waiver of immunity in my case.
Sākot no šodienas, vairs netiek vesta manis ierosinātā tiesvedība pret Parlamentu un nekas netraucē Parlamentam izskatīt jautājumu vēlreiz.
Starting from today, there is no more proceedings of mine versus the Parliament, and nothing stops the Parliament from considering the issue once again.
Vēstulei pievienoju divus dokumentus: savu ES Vispārējās tiesas priekšsēdētājam adresēto vēstuli par prasības atcelšanu un pasta apliecinājumu, ka vēstule patiešām ir nosūtīta.”
Please find 2 documents attached: my letter withdrawing the claim addressed to the President of the EU General Court, and the confirmation from the post that the letter has been indeed sent."
Ņemot to vērā, komitejas koordinatori nolēma lūgt Parlamenta priekšsēdētāju nodrošināt, ka par šo pieprasījumu paziņo Parlamentam un to nodod komitejai saskaņā ar Reglamenta 6. panta 3. punktu.
Accordingly, the committee's coordinators decided to ask the President of Parliament to arrange for this matter to be announced in Parliament and referred to the committee pursuant to Rule 6(3) of the Rules of Procedure.
Parlamenta priekšsēdētājs 2011. gada 4. jūlijā atbilstīgi sniedza paziņojumu (turpmāk „2011. gada 11. aprīļa pieprasījums”).
The President of Parliament duly made the announcement on 4 July 2011 (hereinafter "the request of 11 April 2011").
Tajā pašā dienā Tiesa Juridisko dienestu informēja par V. Uspaskich pieteikuma atsaukšanu (šoreiz atsaukums iesniegts pareizi, t. i., lietuviski (lietas izskatīšanas valodā) un to iesniedza V. Uspaskich advokāts).
On the same day, the Legal Service was notified by the Court of the withdrawal of Mr Uspaskich's application (this time done properly, in Lithuanian (the language of the case) and by his lawyer).
Ar Vispārējās tiesas 2011. gada 3. augusta rīkojumu lieta ir svītrota no reģistra.
The case was removed from the register by order of the General Court of 3 August 2011.
Līdz ar to nav pamata apelācijai pret rīkojumu noraidīt pieprasījumu par pagaidu noregulējumu.
The appeal against the order dismissing Mr Uspaskich's request for interim measures is consequently to no purpose.
V. Uspaskich tika uzklausīts 2011. gada 10. oktobrī saskaņā ar Reglamenta 7. panta 3. punktu.
Mr Uspaskich was heard in accordance with Rule 7(3) of the Rules of Procedure on 10 October 2011.
Pieprasījumi aizstāvēt imunitāti
The requests for defence of immunity
a) 2011. gada 5. aprīļa pieprasījums
(a) The request of 5 April 2011
V. Uspaskich 2011. gada 5. aprīļa pieprasījumā prasa aizsargāt viņa imunitāti saskaņā ar Reglamenta 6. panta 3. punktu.
In his request of 5 April 2011, Mr Uspaskich calls for his immunity to be defended pursuant to Rule 6(3) of Parliament's Rules of Procedure.
Viņš apsūdz Lietuvas Republiku par koordinēta uzbrukuma veikšanu pret viņu un Lietuvas Darba partiju.
He accuses the Republic of Lithuania of conducting a coordinated attack on him and the Lithuanian Labour Party.
Viņš apgalvo: „Šā uzbrukuma rezultātā ir pārkāpts kāds manis kā Eiropas Parlamenta deputāta imunitātes aspekts — privilēģija brīvi pārvietoties, kas garantēta Protokola par privilēģijām un imunitāti 7. pantā.”
He claims that this attack has resulted in a "violation of an aspect of my immunity as a Member of the European Parliament: the privilege of freedom of movement, which is guaranteed by Article 7 of the Protocol on Privileges and Immunities".
Konkrētāk, viņš apgalvo, ka Viļņas apgabaltiesas noteiktais tiesas sēžu grafiks neļauj viņam apmeklēt Eiropas Parlamenta sanāksmes, „piemēram, pirmdienu rītos” (faktiski turpmākajos V. Uspaskich iesniegumos ir redzams, ka tiesas sēdes ir pārceltas tā, lai notiktu katru ceturtdienu, un šā iemesla dēļ viņam nākas zaudēt trešdienas, ceturtdienas un piektdienas kā Eiropas Parlamenta darba dienas.
More specifically, he contends that the timetable of hearings adopted by the Vilnius Regional Court prevents him from attending meetings at the European Parliament "for example on Monday morning" (in point of fact it is clear from Mr Uspaskich's further submissions that he is claiming that the hearings are scheduled to be held every Thursday, which causes him to lose Wednesday, Thursday and Friday as working days at the European Parliament.
Viņš gribētu, ka par tiesas sēžu laiku tiktu noteikta pirmdienas priekšpusdiena katru nedēļu).
He would prefer the hearings to be scheduled for Monday morning each week).
V. Uspaskich , citējot Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 16. marta rīkojumu lietā T-345/05 R V./Parlaments
Mr Uspaskich, citing the order of the President of the General Court of 16 March 2007 in Case T-345/05 R V. v Parliament
Krājums, II-25. lpp., 87. un 88. punkts. , paziņo, ka Lietuvas tiesa, nosakot savu sēžu grafiku, pārkāpj Protokola 7. pantu.
[2007] ECR II-25, paras 87 and 88. , states that the Lithuanian court is in breach of Article 7 of the Protocol in setting its timetable of hearings.
V. Uspaskich turpina apgalvot, ka viņam, pirms Parlaments pieņēma lēmumu imunitāti atcelt, nav bijis iespējams pilnībā darīt zināmu savu viedokli.
Mr Uspaskich further maintains that he did not have the chance to put forward his point of view effectively before Parliament adopted the decision waiving his immunity.
Kā viņš uzstāj, tas ir Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta
In his contention, this constitutes a violation of Article 41 of the European Charter of Fundamental Rights
Ikvienai personai ir tiesības uz objektīvu, godīgu un pieņemamā termiņā veiktu jautājumu izskatīšanu Savienības iestādēs un struktūrās.
Every person has the right to have his or her affairs handled impartially, fairly and within a reasonable time by the institutions, bodies, offices and agencies of the Union .
Šīs tiesības ietver:
This right includes:
a) ikvienas personas tiesības tikt uzklausītai, pirms tiek veikts kāds individuāls pasākums, kas to varētu nelabvēlīgi ietekmēt;
(a) the right of every person to be heard, before any individual measure which would affect him or her adversely is taken;
b) ikvienas personas tiesības piekļūt materiāliem, kas uz to attiecas, ievērojot konfidencialitātes, kā arī profesionālā noslēpuma un komercnoslēpuma likumīgas aizsardzības apsvērumus;
(b) the right of every person to have access to his or her file, while respecting the legitimate interests of confidentiality and of professional and business secrecy;
c) pārvaldes pienākumu pamatot savus lēmumus. pārkāpums un tiek pārkāptas viņa tiesības uz aizstāvību.
(c) the obligation of the administration to give reasons for its decisions. and a violation of his fundamental right of defence.
Viņš sūdzas, ka Juridiskā komiteja nav devusi viņam iespēju pirms lēmuma pieņemšanas iepazīties ar lēmuma projektu vai komentēt to un ka jautājumi Lietuvas ģenerālprokuroram ir nosūtīti, viņu neinformējot.
He complains that the Legal Affairs Committee did not give him the opportunity to see or comment on the draft decision before it was adopted and that questions were sent to Lithuania's Chief Public Prosecutor without his knowledge.
Runājot konkrētāk, V. Uspaskich sūdzas, ka Parlaments ir atcēlis viņa imunitāti saskaņā ar kļūdainu izpratni, ka atbilstoši Lietuvas tiesību aktiem imunitāte bija jāatceļ, jo nodarījumi, par ko viņu apsūdz, ir izdarīti, pirms viņš tika ievēlēts Eiropas Parlamentā, un tie nav saistīti ar viņa darbību Eiropas Parlamenta deputāta amatā.
At a more detailed level, Mr Uspaskich complains that Parliament waived his immunity under the erroneous impression that under Lithuanian law immunity had to be waived because the alleged offences were committed before he was elected to the European Parliament and are not linked to his activities as an MEP.
Viņš arī sūdzas, ka Parlaments nav ņēmis vērā viņa apgalvojumus par politisku vajāšanu un viņa lietā nav izvērtējis fumus persecutionis .
He further complains that Parliament ignored his allegations of political persecution and did not apply fumus persecutionis in his case.
b) 2011. gada 11. aprīļa pieprasījums
(b) The request of 11 April 2011
V. Uspaskich savā otrā 2011. gada 11. aprīļa vēstulē paziņo, ka 9. aprīlī WikiLeaks ir publicējusi Amerikas Savienoto Valstu vēstniecības Viļņā 2006. gada oktobra diplomātisko ziņojumu, kurš adresēts ASV Valsts departamentam un kurā ir teikts, ka Lietuvas Ārlietu ministrijas valsts sekretārs apstiprinājis — Lietuvas valdība, kurai ir aizdomas par V. Uspaskich saistību ar Krievijas Ārzemju izlūkošanas dienestu, ir organizējusi Lietuvas Darba partijas vajāšanu.
In his second letter of 11 April 2011, Mr Uspaskich states that on 9 April WikiLeaks made public a diplomatic note of the United States Embassy in Vilnius of October 2006 addressed to the US State Department, in which it is mentioned that the State Secretary at the Lithuanian Ministry of Foreign Affairs confirmed that the persecution of the Lithuanian Labour Party was organised by the Lithuanian Government, owing to the suspicion that Mr Uspaskich had relations with the Russian Foreign Intelligence Service.
V. Uspaskich apgalvo — šis ziņojums pierāda, ka viņš ir politiskas vajāšanas upuris un ka Eiropas Parlaments, atceļot viņa imunitāti, ir rīkojies kļūdaini, jo nav piemērojis fumus persecutionis principu.
Mr Uspaskich contends that this note proves that he is the victim of political persecution and that, in waiving his immunity, the European Parliament erroneously failed to apply fumus persecutionis .
Minot šos apsvērumus, Viktor Uspaskich prasa pārskatīt Parlamenta 2010. gada 7. septembra lēmumu, pamatojoties uz Reglamenta 6. panta 2. punktu
On those grounds, Viktor Uspaskich requests the revision of Parliament’s decision of 7 September 2010 on the basis of Rule 6(2)
Par visiem Parlamenta priekšsēdētājam adresētajiem dalībvalsts kompetentas iestādes pieprasījumiem atcelt deputāta imunitāti paziņo plenārsēdē, un tos nodod atbildīgajai komitejai. vai arī uz Reglamenta 6. panta 3. punktu
Any request addressed to the President by a competent authority of a Member State that the immunity of a Member be waived shall be announced in Parliament and referred to the committee responsible . or, in the alternative, on the basis of Rule 6(3)
Par visiem Parlamenta priekšsēdētājam adresētajiem deputātu vai bijušo deputātu pieprasījumiem aizstāvēt deputāta imunitāti un privilēģijas paziņo plenārsēdē, un tos nodod atbildīgajai komitejai. .
Any request addressed to the President by a Member or a former Member to defend privileges and immunities shall be announced in Parliament and referred to the committee responsible. .
Juridiskā analīze
Legal Analysis
Attiecībā uz apgalvojumu V. Uspaskich 2011. gada 5. aprīļa vēstulē, kurā prasīts aizstāvēt viņa imunitāti ar pamatojumu, ka Lietuvas iestāžu sāktais kriminālprocess viņam neļauj veikt Parlamenta deputāta pienākumus vai apgrūtina to veikšanu, kā arī ierobežo brīvu viņa pārvietošanos, ko garantē Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 7. pants
As regards the claim made in his letter of 5 April 2011 for the defence of his immunity on the ground that the criminal proceedings initiated by the Lithuanian authorities prevent him from performing, or make it difficult for him to perform, his parliamentary duties, and restrain his freedom of movement, as guaranteed by Article 7 of the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Union
7. pantā ir noteikts, ka „Eiropas Parlamenta locekļiem, kas dodas uz Eiropas Parlamenta sanāksmes vietu vai atgriežas no tās, nepiemēro nekādus administratīvus vai citādus brīvas pārvietošanās ierobežojumus.
Article 7 provides that " No administrative or other restriction shall be imposed on the free movement of members of the European Parliament travelling to or from the place of meeting of the European Parliament.
a) viņu valdības piešķir tādas pašas iespējas, kā augstākajiem ierēdņiem, kas dodas uz ārzemēm pildīt īslaicīgus oficiālus uzdevumus; b) citu dalībvalstu valdība piešķir tādus pašus atvieglojumus kā ārvalstu valdību pārstāvjiem, kas ieradušies valstī īslaicīgos oficiālos uzdevumos. , būtu jādod atsauce uz 2008. gada 15. oktobra spriedumu lietā T‑345/05 Mote /Parlaments
(a) by their own governments, the same facilities as those accorded to senior officials travelling abroad on temporary official missions; (b) by the governments of other Member States, the same facilities as those accorded to representatives of foreign governments on temporary official missions . , reference should be made to the judgment of 15 October 2008 in Case T‑345/05 Mote v. Parliament
Ir vērts plašāk citēt šā sprieduma 48. un turpmākos pantus:
Paragraph 48 et seq. of that judgment are worth citing in extenso :
„Protokola 8. panta [tagad 7. panta] pirmās daļas iedarbība ir aizliegums dalībvalstīm radīt administratīvus ierobežojumus, it īpaši savā nodokļu praksē, Parlamenta deputātu pārvietošanās brīvībai (Tiesas 1981. gada 15. septembra spriedums lietā 208/80 Bruce of Donington, Recueil, 2205. lpp., 14. punkts).
"the effect of the first paragraph of Article 8 [now Article 7] of the Protocol is to prohibit Member States from imposing, inter alia by their practices in matters of taxation, administrative restrictions on the free movement of Members (Case 208/80 Bruce of Donington [1981] ECR 2205, paragraph 14).
Kā tas ir precizēts minētajā noteikumā, privilēģija nodrošina Parlamenta deputātu brīvu pārvietošanos uz Parlamenta sanāksmes vietu un prom no tās.
As that provision states, the privilege is intended to ensure that Members may exercise their freedom to travel to or from the place of meeting of the Parliament.
49 Tomēr svarīgi ir uzsvērt – lai gan Protokola 8. panta pirmajā daļā, saskaņā ar kuru nepiemēro administratīvus “vai citādus” ierobežojumus, šie ierobežojumi nav uzskatīti izsmeļoši, tie ierobežojumi neietver tādus, kas izriet no tiesu procesiem, tāpēc ka pēdējiem ir piemērojams 10. pants [tagad 9. pants], ar kuru ir noteikts imunitātes tiesiskais regulējums, kas ir ārpus 9. panta [tagad 8. panta] īpašās piemērojamības attiecībā uz parlamentāriešu balsojumu vai viedokli pienākumu pildīšanas laikā.
49 However, those restrictions, although not listed comprehensively by the first paragraph of Article 8 of the Protocol, which refers to administrative ‘or other’ restrictions, do not include restrictions arising out of legal proceedings since such restrictions fall within the scope of Article 10 [now Article 9] , which sets out the legal regime governing immunities, except in the specific area, provided for in Article 9 [now Article 8], of opinions expressed or votes cast by Members in the performance of their duties.
Protokola 10. panta pirmās daļas b) punktā skaidri ir minēts, ka Parlamenta deputāts visu citu dalībvalstu teritorijā Parlamenta sesijas laikā ir atbrīvots no tiesvedības.
Legal proceedings are expressly mentioned by subparagraph (b) of the first paragraph of Article 10 of the Protocol as being among the restrictions from which the Member is immune, in the territory of any Member State other than his own, during the sessions of the Parliament.
Tāpat saskaņā ar Protokola 10. panta pirmās daļas a) punktu Parlamenta deputātam attiecīgajā laikā savas valsts teritorijā ir tāda pati imunitāte, kā savas valsts parlamenta deputātiem, no kurām dažās valstīs parlamentārieši ir pasargāti no iespējamiem tiesu procesiem.
Likewise, under subparagraph (a) of the first paragraph of Article 10 of the Protocol, Members enjoy, during the same period, in the territory of their own States, the immunities accorded to members of their parliaments, some of which protect members of national parliaments from legal proceedings to which they may be subject.
Visbeidzot 10. panta otrajā daļā ir paredzēts, ka imunitāte tāpat attiecas uz Parlamenta deputātiem, kamēr viņi dodas uz Parlamenta sanāksmes vietu un prom no tās.
Lastly, the second paragraph of Article 10 provides that immunity likewise applies to Members while they are travelling to and from the place of meeting of the Parliament.
Šāda noteikuma esamība, kas, tāpat kā Protokola 8. panta pirmā daļa, Parlamenta deputātus aizsargā pret viņu brīvas pārvietošanās aizskārumu, apstiprina, ka šajā pēdējā noteikumā minētie ierobežojumi neaptver visus iespējamos Parlamenta deputāta brīvas pārvietošanās aizskārumus un, kā par to liecina iepriekš izskatītie 10. panta noteikumi, ka uz tiesas procesiem attiecas šajā pēdējā pantā noteiktā tiesiskā sistēma.
The existence of that provision, which, like the first paragraph of Article 8 of the Protocol, protects Members against interference with their freedom of movement, confirms that the restrictions mentioned by the first paragraph of Article 8 do not include all possible interference with the freedom of movement of Members and that, as shown by the provisions of Article 10 examined above, legal proceedings must be regarded as being covered by the legal regime established by Article 10.
50 Protokola 10. panta mērķis ir nodrošināt Parlamenta deputātu neatkarību, lai uz viņiem Parlamenta sesiju laikā netiktu izdarīts spiediens, kas izpaužas kā aresta vai tiesvedības draudi (Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2000. gada 2. maija rīkojums lietā T–17/00 R Rothley u.c./Parlaments, Recueil, II–2085. lpp., 90. punkts).
50 The objective of Article 10 of the Protocol is thus to safeguard the independence of Members by ensuring that pressure, in the form of threats of arrest or legal proceedings, is not brought to bear on them during the sessions of the Parliament (order in Case T ‑17/00 R Rothley and Others v Parliament [2000] ECR II-2085, paragraph 90).
51 Protokola 8. panta uzdevums ir aizsargāt Parlamenta deputātus pret tādiem brīvas pārvietošanās ierobežojumiem, kas nav saistīti ar tiesvedībām .
51 Article 8 of the Protocol has the function of protecting Members against restrictions on their freedom of movement, other than judicial restrictions.
52 Tā kā netika apgalvots, ka risku aizskart Motes parlamentāro pienākumu izpildi radīja cita veida ierobežojumi, nevis tādi, kas izrietēja no viņa izcelsmes valsts tiesu iestāžu ierosinātā procesa, jākonstatē, ka Parlaments, nolemdams atcelt Motes imunitāti, neizskatot nedz jautājumu par viņam kā Parlamenta deputātam piešķirto privilēģiju, nedz par 8. panta pārkāpumu šajā gadījumā, nav pieļāvis kļūdu tiesību piemērošanā.”
52 As it has not been asserted that the risks of interference with the exercise by Mr Mote of his parliamentary functions were constituted by restrictions of a kind other than those stemming from the proceedings brought by the law enforcement authorities of his Member State of origin, it must be concluded that the Parliament did not err in law when it decided to waive Mr Mote’s immunity without ruling on the privilege which was granted to him in his capacity as a Member or deciding that Article 8 of the Protocol had been infringed in the present case."
Būtu jāpiezīmē, ka V. Uspaskich citētais Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 16. marta rīkojums lietā T-345/05 R V./Parlaments
It should be noted that the order of the President of the General Court of 16 March 2007 in Case T-345/05 R V. v Parliament
Krājums, II-25. lpp., 87. un 88. punkts. ir dots tās pašas tiesvedības ietvaros.
[2007] ECR II-25, paras 87 and 88. , cited by Mr Uspaskich, was given in the same proceedings.
Citētajos punktos Vispārējā tiesa tikai atzīmēja, ka plānotā A. N. Mote lietas izskatīšana nebūtu traucējusi viņa piedalīšanos Parlamenta sesijā.
In the paragraphs cited, the General Court merely observed as a finding of fact that the trial as planned of Mr Mote would not interfere with Parliament's part session.
Lietā Mote /Parlaments Vispārējā tiesa nepārprotami noteica, ka Protokola 7. pantā nav paredzēta imunitāte, bet gan privilēģija un ka tas neaizsargā pret Parlamenta deputātu brīvas pārvietošanās ierobežojumiem, kas ir saistīti ar tiesvedībām.
In Mote v. Parliament , the General Court clearly held that Article 7 of the Protocol does not contain an immunity but a privilege and does not protect against judicial restrictions on Members' freedom of movement.
No tā izriet, ka Parlaments nevar pievienoties V. Uspaskich 2011. gada 5. aprīļa pieprasījumam aizstāvēt viņa imunitāti, pamatojoties uz Protokola 7. pantu.
Consequently, it is impossible for Parliament to accede to Mr Uspaskich's request of 5 April 2011 to defend his immunity on the basis of Article 7 of the Protocol.
Jebkurā gadījumā tam, ka V. Uspaskich , kā viņš to apgalvo, nevar apmeklēt Parlamenta sanāksmes trešdienās, ceturtdienās un piektdienās, tiešais cēlonis nav tas, ka Parlaments ir atcēlis viņa imunitāti, bet gan Lietuvas tiesas lēmums.
In any event, the proximate cause of Mr Uspaskich's alleged inability to attend meetings at Parliament on Wednesdays, Thursdays and Fridays is not the fact that Parliament waived his immunity, but the decision of the Lithuanian Court.
Atbilstoša vieta, kur apstrīdēt šo lēmumu, ir tiesa Lietuvā vai Luksemburgā.
The proper place to attack that decision is in court in Lithuania or in Luxembourg.