natgillin/translations-raw huggingface dataset:
26. uzsver, ka ir jāīsteno tāda politika, kura nepieļauj darba ņēmēju izmantošanu, atkārtoti slēdzot netipiskus darba līgumus, kuri neparedz tādas pašas tiesības kā pilnas slodzes darba līgumi; aicina ikvienā Kopienas nodarbinātības politikā saglabāt pastāvīga darba līguma tradicionālo modeli, kas ir dalībvalstu sociālās drošības sistēmu pamats;
Stresses the need to introduce policies that prevent worker exploitation through the accumulation of non-standard contracts that do not contain the same rights as full-time employment contracts; calls for every Community employment policy to continue to keep the traditional model of the open-ended employment contract, which forms the basis of the social security systems in Member States;
33. aicina sociālos partnerus un dalībvalstu iestādes veicināt mūžizglītību un veikt ieguldījumus tajā; turklāt aicina dalībvalstis mudināt uzņēmumus palielināt ieguldījumus mūžizglītībā;
Calls on the social partners and the public authorities in the Member States to promote and invest in lifelong learning; calls, moreover, on Member States to encourage companies to increase their investment in lifelong learning;
36. ir pārliecināts par to, cik svarīgi ir veicināt stabilas darba attiecības, uzlabojot darba organizāciju un attiecību kvalitāti darba vietā, pamatojoties uz uzticību un dialogu; turklāt ir pārliecināts, ka darba tiesības, mūsdienīgi mūžizglītības veidi, ilgtspējīgas sociālās drošības sistēmas un efektīva un iedarbīga nodarbinātības politika var veicināt augstu uzticēšanās līmeni;
Is convinced of the importance of encouraging stable employment relationships by improving the organisation of work and the quality of relationships at the working place based on trust and dialogue; furthermore is convinced that employment law, modern forms of lifelong learning, sustainable social security systems and effective and efficient employment policy can contribute to a high level of confidence;
Skatīt SEC(2006) 639. ;
See SEC(2006) 639 ;
46. uzskata, ka Kopienas iestādēm un dalībvalstīm elastīguma un sociālās drošības kopējie principi ir jāskata kā transversāls jautājums un jāīsteno Lisabonas stratēģijas kontekstā; aicina pārskatīt nodarbinātības pamatnostādnes, ņemot vērā elastīguma un sociālās drošības aspektus; aicina arī kopīgajā nodarbinātības ziņojumā paredzēt īpašu nodaļu par sociālā dialoga kvalitāti un nozīmību; aicina Komisiju un dalībvalstis, īstenojot un uzraugot atklāto koordinācijas metodi, tostarp Eiropas nodarbinātības stratēģiju un nodarbinātības pamatnostādnes, labāk iesaistīt Parlamentu un dalībvalstu parlamentus, kā arī sociālos partnerus, lai tādējādi gūtu maksimālu labumu no šīs politikas; atzīmē, ka nodarbinātības pamatnostādnēs iekļautie pasākumi, tostarp pasākumi saistībā ar elastīgumu un sociālo drošību, ir atbalstāmi no Eiropas Sociālā fona (ESF), jo īpaši apmācības un aktīva darba tirgus pasākumi, un aicina dalībvalstis nodrošināt, ka ESF programmas veicina Eiropas nodarbinātības stratēģijas un elastīguma un sociālās drošības stratēģiju īstenošanu;
Considers that the common principles of flexicurity should be taken up as a cross-cutting issue and implemented by the Community institutions and the Member States within the framework of the Lisbon strategy; calls for a revision of the Employment Guidelines to allow aspects of flexicurity to be taken into account; and also for the inclusion of a specific chapter regarding the quality and strength of social dialogue in the annual Joint Employment Report; calls on the Commission and the Member States to better involve Parliament and national parliaments, as well as the social partners, in the implementation and monitoring of the Open Method of Coordination, including the European Employment Strategy and the Employment Guidelines in order to optimise the efficiency of those policies; notes that the measures that fall within the Employment Guidelines, including flexicurity, are eligible for the European Social Fund (ESF) support, in particular training and active labour market measures, and calls on Member States to ensure that ESF programmes contribute to the implementation of the European Employment Strategy and to flexicurity strategies;
48. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Sociālās aizsardzības komitejai, Eiropas Nodarbinātības komitejai, kā arī dalībvalstu un kandidātvalstu valdībām un parlamentiem.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the Social Protection Committee, the European Employment Committee, and the governments and parliaments of the Member States and the candidate countries.
Pēc ziņojuma par Darba tiesību modernizēšanu Komisija 2007. gada jūlijā
The Commission, following its report on the Modernisation of Labour Law, published in July 2007
Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Ceļā uz kopīgiem elastīguma un sociālās drošības principiem: vairāk un labākas darba vietas, izmantojot elastīgumu un sociālo drošību”.
Communication from the Commission to the Council, the European Parliament, the European Economic and Social Committee and the Committee of Regions entitled 'Towards Common Principles of Flexicurity: More and Better Jobs through flexibility and security.
COM(2007) 0359 publicēja paziņojumu par elastīguma un sociālās drošības īstenošanas modeļiem, pamatojoties uz ekspertu grupas rekomendācijām
COM(2007) 0359. its communication on the pathways of flexicurity on the basis of the recommendations of its expert group
Diskusija par elastīgumu un sociālo drošību, kas ir cieši saistīta ar diskusijām par darba tiesībām, notiek ļoti piemērotā laikā, ņemot vērā to, ka Eiropas Savienības dalībvalstu labklājības sistēmas pašlaik saskaras ar īpašām problēmām, jo notiek arvien lielāka pasaules un Eiropas valstu integrācija, pastāv bezdarba līmenis, Eiropas sabiedrība novecojas, tehnoloģisko izmaiņu gaita ir ļoti strauja un pieaug sieviešu loma darba tirgū.
Closely linked to the debate on labour law, the debate on flexicurity is also very timely given that the welfare systems of the Member States of the European Union face challenges due to the progressive integration of world and European economies, high unemployment, the ageing of European society, the pace of technological change and the increasing role of women in the labour market.
Tomēr tikai tāda Eiropas Savienība, kas balstās uz ekonomisko un sociālo kohēziju, kura aizsargā tās kopējas vērtības, var būt pietiekami spēcīga, lai aizstāvētu savas intereses, kā arī lai saglabātu un veicinātu tās vērtības, kas tiek asociētas ar Eiropas sociālo modeli — vienlīdzība, solidaritāte, indivīda tiesības un atbildība, resursu sadale, visiem pilsoņiem nodrošinot piekļuvi augstas kvalitātes sabiedriskajiem pakalpojumiem, — un ar jau sasniegtajiem augstajiem sociālajiem standartiem.
However, only an EU based on economic and social cohesion that defends its common values can be strong enough to defend its interests and preserve and enhance the values associated with the European social model – equality, solidarity, individual rights and responsibilities, non-discrimination and redistribution with access for all citizens to high-quality public services - and the high social standards already achieved.
Eiropas integrācija vienmēr ir notikusi, apvienojot Eiropas tiesību aktu izstrādi un reformas valstu, reģionālā un vietējā līmenī.
European integration has always progressed via the combination of European legislation and reforms on the national, regional and local levels.
Eiropa piedāvā nenovērtējamu iespēju izveidot valstu tiesību aktus un attīstīt iekšējo tirgu.
The European framework offers an inestimable opportunity to frame national legislation and the evolution of the Internal Market.
ES sociālās jomas acquis , no vienas puses, un atklātas koordinācijas metode apvienojumā ar valstu reformu programmām, no otras puses, ir izveidojuši dalībvalstu sociālās politikas koordinācijas sistēmu.
The EU acquis in the social field on one hand and the Open Method of Coordination together with the National Reform Programs on the other have created the framework for the coordination of Member States' social policies.
Diskusija par elastīgumu un sociālo drošību varētu būt šīs sistēmas sastāvdaļa, bet dažādās reformas elastīguma un sociālās drošības modeļu ieviešanas nolūkā būs jāveic visatbilstošākajā līmenī.
The flexicurity debate can be part of this framework and the different parts of the reforms for the pathways will have to be carried through at the most appropriate level.
Lai gan nav iespējams vienāds risinājums visās situācijās, jo Eiropas dalībvalstu darba tirgi un sociālā politika atšķiras, mūsu iekšējais tirgus ir radījis un turpina radīt visām dalībvalstīm kopīgas problēmas, kuras var visvieglāk atrisināt ES līmenī.
Although no one-size-fits-all solution can achieved due to the differing characteristics of the European Member States labour markets and social policies, our internal market also created and continues to create common challenges that can best be best tackled at the EU level.
ES uzdevums, vienlaicīgi ievērojot dalībvalstu pilnvaras, nav tikai nodrošināt paraugprakses apmaiņas platformu, bet arī veidot diskusiju, vienojoties par tiesību aktiem, pamatnostādnēm un etaloniem, kas ieviešami dalībvalstu līmenī.
The role of the EU, while respecting the competence of the Member States, is not simply to be a platform of exchange of best practice, but also to frame the debate by agreeing legislation, guidelines and benchmarks, for implementation at Member States level.
Kā liecina vairāki pētījumi, elastīguma un sociālās drošības modeļi var darboties tikai uzticēšanos veicinošā vidē.
As several studies have indicated, flexicurity models can only function in an environment which fosters trust.
Būtiski ir izpētīt sekas, kas rodas visām iesaistītajām pusēm, tostarp darba devējiem, darba ņēmējiem un sabiedrībai kopumā.
It is crucial to reflect upon the consequences for all stakeholders including employers, employees and the society at large.
Cilvēki pieņems vairākkārtējas pārmaiņas, ja viņiem būs nodrošinātas garantijas un kompensācijas mehānismi.
People will accept recurring change if they have guarantees and compensating mechanisms.
Tas nozīmē cilvēku iespējas izdarīt izvēli attiecībā uz savu dzīvi, nesaskaroties ar lieliem, karjeru/pensiju ietekmējošiem riskiem.
This involves the empowerment of individuals to make choices over their lives without facing major risks for their carriers/pensions.
Tas nozīmē stiprinātu sociālo aizsardzību un darba tirgus sistēmas, kvalitatīvu sociālo infrastruktūru un pamattiesības apvienojumā ar attīstītiem apspriešanās procesiem.
This involves strengthened social protection and labour market systems, a quality social infrastructure and core rights with developed consultation processes.
Lai veicinātu šo uzticību, pastāv vairākas metodes, kuras dalībvalstis varētu izmantot, taču tas var notikt tikai tad, ja šo metožu pamatā ir spēcīga Eiropas sistēmā, kas rūpējas par visu (potenciālo) darba ņēmēju sociālajām un nodarbinātības pamattiesībām.
To foster this trust there are several 'pathways' which Member States could follow, but this can only function if they are embedded in a substantial European framework which cares for a core of social and employment rights for all (potential) workers.
Spēcīga Eiropas tiesību sistēma ar sociālo partneru pilnīgu līdzdalību valstu, nozaru un Eiropas līmenī ir obligāts priekšnoteikums, lai dalībvalstis varētu ieviest elastības un sociālās drošības modeļus, kuru pamatā ir uzticēšanās.
A strong European framework with the full participation of the social partners on national, sectoral and European level is an absolute precondition to allow Member States to implement flexicurity pathways based on trust.
Tas nozīmē, ka Eiropas sociālajiem partneriem kopā ar saviem kolēģiem valstu līmenī ir jāuzņemas galvenā loma, izstrādājot nepieciešamos Eiropas tiesību aktus, kuri Eiropas uzņēmumiem un darba ņēmējiem sniegtu tās garantijas, kuras nepieciešamas to elastīgumam un sociālajai drošībai.
This means that European social partners, along with their national counterparts, need to play a leading role in designing the necessary European legislative framework which would provide European businesses and workers with the guarantees needed for their flexibility and security.
Elastīgums un sociālā drošība nozīmē Eiropas sociālā modeļa attīstīšanu, kas savukārt vairo mūsu kompāniju ražīgumu un konkurētspēju.
Flexicurity is about enhancing Social Europe, which in turn enhances the productivity and the competitiveness of our companies.
Eiropas sociālais modelis, kas apvieno konkurētspējīgus uzņēmumus un augsti kvalificētu, pielāgoties spējīgu darbaspēku, ir jāveido vienlaikus gan valstu, gan Eiropas līmenī, satuvinot un harmonizējot Eiropas tiesību aktus ekonomikas, nodarbinātības, sociālajā un vides jomā.
The European Social Model, including highly competitive businesses and a highly-skilled adaptable workforce, should be constructed simultaneously at the national and the European levels by bringing closer and harmonising European legislation in the economic, employment, social and environmental fields.
Lai ES būtu efektīvāka, tai ir ne tikai ātri jāreformē sava institucionālā sistēma, bet arī jānodrošina saviem pilsoņiem un uzņēmumiem politika, kura mīkstinātu palielinātas konkurences un tirgus atvērtības blakus efektus, kas dažreiz rada jaunu veidu riskus gan darba devējiem, gan darba ņēmējiem.
Not only does the EU need to quickly reform its institutional setup to be more effective, it must provide policies to its citizens and businesses which mitigate the side effects of increased competition and market opening which sometimes create new types of risk for both employers and employees.
Elastības un sociālās drošības koncepcija tiek piedāvāta, jo tas ir veids, kā vienmērīgāk sadalīt šos riskus, taču diskusiju par to aizēno aizspriedumi un aizdomas.
Flexicurity has been proposed as a way of more evenly distributing these risks but the debate over it has been clouded by prejudice and suspicion.
Dalībvalstīs, kas ieviesa visaptverošu elastīguma un sociālās drošības politiku (Ziemeļvalstis un Nīderlande), tā ir labi funkcionējoša un plaši atbalstīta pieeja, lai garantētu gan dinamiskas ekonomikas, gan nodrošināta darbaspēka mērķu sasniegšanu.
Member States which implemented comprehensive flexicurity policies (Nordic and The Netherlands), it is a well-functioning and widely supported approach to reconciling the objectives of a dynamic economy and a secure workforce.
Eiropas līmenī ir izplatītas bažas, ka šis termins ir aizgūts, lai piesegtu ierobežojumu atcelšanas mēģinājumus, priekšroku dodot darba devēju, nevis darba ņēmēju vajadzībām.
At European level, there are widespread fears that the term has been hijacked to provide cover for what is essentially a deregulatory drive, giving priority to the needs of employers over those of employees.
Tādēļ diskusijas sākumā ir skaidri un nepārprotami jādefinē elastīgums un sociālā drošība.
Therefore the starting point of the debate should be a clear and unambiguous definition of flexicurity.
Eiropā pastāv vairāki elastīguma un sociālās drošības modeļi, kuros dažādā mērā ir apvienots iekšējais elastīgums un drošība uzņēmumos ar ārējo elastīgumu un drošību, ņemot vērā dalībvalstu pagātni, tiesiskās tradīcijas, ekonomisko situāciju, valsts finanses un attiecību sistēmas rūpniecības nozarē.
There are various models of flexicurity in Europe, combining to different degrees internal flexibility and security within enterprises, and external flexibility and security in accordance with the Member States' historical pasts, legal traditions, economic situations, public finances and industrial relations systems.
Taču tie pamatojas uz vienotiem solidaritātes, taisnīguma, tiesību un atbildības principiem.
However, they are based on common principles of solidarity, equity, rights and responsibilities.
Tādējādi elastīguma un drošības prasības nav pretrunā viena otrai, bet gan savstarpēji pastiprina viena otru.
Thus flexibility and security requirements are not contradictory but rather mutually reinforcing.
Tādēļ to kombinācija ir jāuztver kā iespēja.
Therefore, the combination of these two should be seen as an opportunity.
Elastīgums nozīmē uzņēmumu un darba ņēmēju spēju pielāgoties, vienlaikus saglabājot augsta līmeņa sociālo aizsardzību, sociālo drošību un bezdarbnieku pabalstus, veselības un darba drošības aizsardzību, efektīvu darba tirgus politiku, kā arī mūžizglītības un apmācības iespējas.
Flexicurity combines the ability firms and workers to adapt with a high level of social protection, social security and unemployment benefits, health and safety protection, active labour market policies and life long learning and vocational training opportunities.
Šādu pieeju stiprina atkārtotas un efektīvas trīspusējas kolektīvās sarunas, aktīvi piedaloties darba devējiem un darbiniekiem, kā arī vispusīgi noteikumi saistībā ar sociālo labklājību un vispārēja piekļuve augstas kvalitātes pakalpojumiem, piemēram, bērnu un citu apgādībā esošu personu aprūpes pakalpojumiem.
This is supported by recurrent and effective collective bargaining taking place in a tri-partite structure with strong and representative social partners as well as broad welfare provisions and universal access to good quality services such as childcare and care for other dependents.
Šajā saistībā elastīguma un sociālās drošības definīcija, kas dota Komisijas Zaļajā grāmatā par darba tiesībām un tās paziņojumā par elastīgumu un sociālo drošību, ir pārāk šaura un nav atbilstoši orientēta uz politiku.
In this respect, the definition of flexicurity in the Commission's Green Paper on labour law and its Communication on Flexicurity is too narrow and is not adequately policy-oriented.
Komisijas pamatpieņēmums, ka riski un ieguvumi ir jāsadala starp darba ņēmējiem ar aizsargātiem līgumiem un tiem darba ņēmējiem, kam šādu līgumu nav („piederošas” un „nepiederošas” personas), nav pelnījis atzinību.
The basic assumption by the Commission that the risks and benefits need to be spread among workers with protected contracts and those who do not have such contracts (insiders and outsiders) is regrettable.
Darbaspēka segmentāciju var pārtraukt tikai tādā gadījumā, ja sociālie partneri — gan darba devēji, gan darba ņēmēji — piekrīt sabalansēt tiesības un pienākumus.
Segmentation of the labour can be ended only if the social partners, both employers and employees agree on the balance of rights and obligations.
Tādēļ ir būtiski sociālos partnerus iesaistīt diskusijā par elastīgumu un sociālo drošību, turklāt tas bija jādara jau agrāk.
It is therefore crucial to include the social partners in the debate on flexicurity and this should have been done earlier.
Lai gan Komisija principā atbalsta spēcīgu sociālo partnerību, paziņojumā nav konkretizēta sociālās partnerības veicināšanas un stiprināšanas stratēģija Eiropas un valstu līmenī.
Although the Commission supports strong social partnership in principle, the communication does not specify a strategy for promoting and strengthening social partnership on the European and national levels.
Turklāt Komisijas apgalvojumu, ka stingra nodarbinātības aizsardzība rada bezdarbu, neapstiprina Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) pārskats par nodarbinātību 2006. gadā
Moreover, the Commission's claim that strict employment protection creates unemployment is not supported by the OECD's 2006 Employment Outlook
http://www.oecd.org/document/38/0,2340,en_2649_201185_36261286_1_1_1_1,00.html , kurā ir apgalvots, ka tiesību akti nodarbinātības aizsardzības jomā neietekmē kopējo nodarbinātības līmeni.
http://www.oecd.org/document/38/0,2340,en_2649_201185_36261286_1_1_1_1,00.html report which claims that employment protection legislation has no influence on the total employment rate.
Tādējādi darba tirgus jaunpienācējiem un tiem, kas tajā atgriežas, ir nepieciešams pirmais darbs, nodrošinot vieglāku piekļuvi darba tirgum, tomēr šajos darbos ir jāievēro pamattiesības, kas šos darba ņēmējus aizsargātu no negodīgas attieksmes.
Thus new-comers or returnees to the labour-market need stepping-stone jobs for easier access, but these need to include a core of rights which protect these workers from unfair treatment.
Šajā sakarā Komisija nav pienācīgi izskaidrojusi, ko tā domāja ar terminu „pietiekams” elastīgums darba ņēmēju pieņemšanā darbā.
In this respect, the Commission did not adequately explain what it meant by 'sufficient' flexibility in recruitment.
Ir nepieciešama skaidra darbu sadale starp ES un dalībvalstīm, skaidri nosakot, kas jādara Eiropas līmenī un kas — valstu līmenī.
There is a need for a clear division of labour between the EU and the Member States; what needs to be done on the European level and what on the national one.
Komisijas paziņojumu var papildināt, parādot Eiropas Savienības lomu elastīguma un sociālās drošības politikas veidošanas procesā.
The Commission's communication can be complemented by exposing the role of the European Union in the flexicurity policy-making process.
Tie Eiropas tiesību akti, kuru pieņemšana vai pārskatīšana atpaliek, nav minēti.
Key European legislation whose adoption or revision is lagging behind is not mentioned.
Tādām direktīvām kā Direktīvai par darba laiku, Direktīvai par aģentūru darbību, Direktīvai par norīkošanu darbā un Direktīvai par Eiropas Uzņēmumu padomi un par darba ņēmēju informēšanu un konsultēšanos ar tiem ir jāgarantē un jāpalielina darba ņēmēju aizsardzība visā ES, lai veicinātu to uzticēšanos un sabalansētu riskus saistībā ar palielinātas konkurences, pārstrukturēšanas un darba tirgus elastīguma radīto spiedienu.
Directives such as Working Time, Temporary Agency, Posting of Workers and the European Works Council and information and consultation of workers need to guarantee and raise protection to employees across the EU in order to enhance their trust and to balance the risks associated with the pressures of enhanced competition, restructuring and labour market flexibility.
Šī ir daļa no elastīguma un sociālās drošības modeļu ieviešanas procesa, tāpat kā neskaitāmie līgumi, ko Eiropas sociālie partneri noslēguši par darbu uz noteiktu laiku, bērna kopšanas atvaļinājumu, darbu uz nepilnu slodzi un tāldarbu.
This is part of the flexicurity pathways as are the numerous agreements concluded by the European social partners on fixed-term work, parental leave, part-time work and teleworking.
Sociālie partneri ir jāsasauc visos līmeņos (Eiropas, valstu, nozaru, reģionālajā un vietējā), lai apspriestu, kā veicināt elastīgumu un sociālo drošību gan iekšēji, gan ārēji.
Social Partners should be convened at all levels (European, national, sectoral, regional and local) to discuss how to enhance the flexibility and security both internally and externally.
Valstu līmenī dalībvalstu saskaņotie kopējie principi ir jāievieš ar Lisabonas stratēģijas palīdzību, un tādēļ tie ir jāiekļauj grozītajās Eiropas nodarbinātības pamatnostādnēs, jo tie pārstāv to sistēmu, kas dalībvalstīm jāievieš ar savām nacionālajām reformu programmām.
On the national level, the common principles agreed between the Member States need to be implemented via the Lisbon strategy and therefore need to be included in the revised European Employment Guidelines as they represent the framework to be implemented by the Member States through their National Reform Programmes.
Komisijas paziņojumā minēta nepieciešamība garantēt „darba aizsardzības pamatlīmeni”.
The Commission communication mentions the need to guarantee a 'basic level of job protection'.
Lielāki ieguldījumi mūžizglītībā un arodizglītībā un oficiālās, neformālās un neoficiālās izglītības lielāka atzīšana ir elastīguma un sociālās drošības politikas priekšnoteikums.
Higher investment into lifelong learning and vocational training and the better recognition of formal, non-formal and informal learning are preconditions of any flexicurity policy.
Ceturtais Eiropas darba apstākļu pārskats (2005)
The fourth European working conditions surveys (2005)