natgillin/translations-raw huggingface dataset:
nosoda, ka bijušais ministru prezidents Nawaz Sharif ir pret savu gribu izraidīts no valsts bez iespējas atgriezties dzimtenē un piedalīties demokrātiskos procesos, kaut gan Pakistānas Augstākās tiesas 2007. gada 23. augusta lēmums paredz, ka visiem Pakistānas pilsoņiem ir „neatņemamas tiesības iebraukt savā valstī un uzturēties tajā”;
condemning the fact that the former Prime Minister, Nawaz Sharif, has been exiled against his will and prevented from returning home and participating in the democratic process, despite a declaration by the Supreme Court of Pakistan on 23 August 2007 that all Pakistan citizens have 'an inalienable right to enter and remain in the country',
pauž īpašas bažas par vadošo tiesnešu, advokātu un cilvēktiesību aizstāvju, tostarp ANO speciālā korespondenta reliģijas un ticības brīvības jautājumos Asma Jahangir un Augstākās tiesas pārstāvju, aizturēšanu un mājas aresta noteikšanu viņiem; pauž satraukumu par to, ka aizturēšanas ordenis joprojām ir spēkā pret Hina Jilani , kas ir par cilvēktiesību aizstāvju situāciju atbildīgā ANO ģenerālsekretāra īpašais pārstāvis;
extremely concerned at the detention and placing under house arrest of leading judges, lawyers and human rights defenders, including the United Nations Special Rapporteur on freedom of religion or belief, Asma Jahangir, and members of the Supreme Court; alarmed that a detention order remains in place against Hina Jilani, the Special Representative of the UN Secretary-General on Human Rights Defenders,
nosoda stingros ierobežojumus medijiem, jo īpaši visu starptautisko un valstī esošo privāto televīzijas kanālu pārraižu pārtraukšanu, kā arī policijas un drošības spēku nopietnos uzbrukumus žurnālistiem;
condemning the pervasive restrictions placed on the media, in particular the suspension of broadcasts by all international and national privately owned channels, as well as the serious assaults inflicted on journalists by members of the police and security forces,
pauž bažas, ka prezidenta P. Musharraf politika palielinās nestabilitāti valstī, veicinot vardarbību un ekstrēmistu darbības un satraukumu par to, ka ir apdraudēts miers un stabilitāte Pakistānas kaimiņvalstīs un visā reģionā;
concerned that President Musharraf’s policy will lead to greater instability in the country, thus encouraging violence and extremism, and preoccupied by the threats to peace and stability in Pakistan’s neighbourhood and the whole region,
kritizē veidu, kādā prezidents P. Musharraf nodrošināja savu atkārtotu ievēlēšanu par prezidentu brīdī, kad visu opozīcijas deputātu nebija klāt Pakistānas Parlamentā;
criticising the manner in which President Musharraf managed to get himself re-elected as President when the entire opposition was absent from the Pakistani Parliament,
atgādina, ka prezidents P. Musharraf nav izpildījis savu jau 1999. gadā pausto apņemšanos par to, ka „bruņotajiem spēkiem nav paredzēts turpināt pildīt pienākumus ilgāk nekā ir nepieciešams, lai radītu augsni patiesas demokrātijas nostiprināšanai Pakistānā”,
recalling that President Musharraf has not honoured his undertaking, given as long ago as 1999, that 'the armed forces have no intention of staying in charge any longer than is absolutely necessary to pave the way for true democracy to flourish in Pakistan',
pauž dziļu nožēlu par to, ka ES nav pievērsusi pietekamu uzmanību politiskajai situācijai Pakistānā; atzīmē, ka šī samierināšanās politika un ASV, ES un tās dalībvalstu militārā palīdzība Pakistānas militārajai valdībai veicinājušas dziļu politisko krīzi valstī, kurai var būt ārkārtēji bīstama ietekme uz visu reģionu;
deeply deploring the fact that the EU has closed its eyes to the political realities in Pakistan; noting that this appeasement policy and military assistance from the United States, the EU and its Member States for the military government of Pakistan has contributed to the deep political crisis in the country, with extremely dangerous consequences for the whole region,
aicina Pakistānas valdību nekavējoties pārtraukt ārkārtas stāvokli, atjaunot konstitucionālo kārtību, atcelt visus ierobežojumus tiesībām uz domas un vārda brīvību, tostarp preses brīvību, izbeigt izrēķināšanos ar tiesu varu, advokātiem, medijiem, cilvēktiesību aktīvistiem un politiskajiem oponentiem, atjaunot amatā Pakistānas Augstākās tiesas priekšsēdētāju Iftikhar Chaudhry un citus godājamos tiesnešus, kā arī nekavējoties atbrīvot visus pilsoņus, kas pauduši protestu pret prezidenta P. Musharraf darbībām;
Calls on the Pakistani Government to immediately end the state of emergency, to restore constitutional rule, to remove all restrictions on the exercise of freedom of opinion and expression, including freedom of the press, to end the crackdown on the judiciary, lawyers, media, human rights activists and political opponents, to reinstate the Chief Justice of Pakistan, Iftikhar Chaudhry, and the other honourable judges and to release immediately all citizens who have voiced their opposition to President Musharraf's actions;
aicina ES, tās dalībvalstis un visu starptautisko sabiedrību nekavējoties nosodīt prezidenta P. Musharraf darbības un prasa nekavējoties atjaunot demokrātiju un tiesiskumu Pakistānā; aicina Pakistānas militāros, ekonomiskos un politiskos partnerus, jo īpaši ASV, nekavējoties pārtraukt visu militāro un ekonomisko palīdzību Pakistānai, kamēr prezidents P. Musharraf nav atjaunojis pilnībā pārstāvētu demokrātisku politisko sistēmu;
Calls on the EU, its Member States and the entire international community to immediately condemn the actions of President Musharraf and calls for the immediate restoration of democracy and the rule of law in Pakistan; calls on Pakistan’s military, economic and political partners, particularly the United States of America, to immediately halt all military and economic aid to Pakistan until President Musharraf restores a fully representative, democratically functioning political system;
aicina padomi un Komisiju skaidri norādīt, ka ES un Pakistānas sadarbības turpināšanas pamatā ir demokrātija, tiesiskums un cilvēktiesību ievērošana; uzskata, ka ir jāpārtrauc sadarbības nolīgums starp Eiropas Kopienu un Pakistānas Islāma Republiku par partnerattiecībām un attīstību, kamēr valstī nav atjaunota demokrātija un tiesiskums;
Calls on the Council and Commission to give a clear signal that the basis for the continuation of cooperation between the EU and Pakistan is democracy, the rule of law and respect for human rights; takes the view that until democracy and the rule of law are restored the Cooperation Agreement on Partnership and Development between the European Community and the Islamic Republic of Pakistan should be suspended;
aicina prezidentu P. Musharraf nekavējoties atkāpties no armijas virspavēlnieka amata saskaņā ar Pakistānas iedzīvotāju vēlmi un viņa solījumu tiesu varai un iedzīvotājiem;
Calls on President Musharraf, in line with the wishes of the people of Pakistan and his own promise to the judiciary and the people, to immediately step down from the post of head of the army;
atkārtoti pauž nopietnas bažas par militārās joms ietekmi uz Pakistānas sabiedrību kopumā; aicina ierobežot militāro spēku un bruņoto grupu nozīmi un ietekmi un atjaunot demokrātiskas iestādes; uzsver, ka pāreja uz civilo pārvaldi un demokrātisku iestāžu stiprināšana ir vienīgais iespējamais veids, kā risināt Pakistānas sabiedrības problēmas; pauž bažas, ka pašreizējos apstākļos nav iespējams nodrošināt brīvas un godīgas vēlēšanas bez militāras vai ārvalstu iejaukšanās;
Reiterates its serious concern about the influence of the military on Pakistani society as a whole; calls for the limitation of the role and influence of the military and other armed groups and the rebuilding of democratic institutions; underlines that a transition to civilian rule and to stronger democratic institutions is the only possible way to answer the challenges facing Pakistani society; expresses its concern that under the current circumstances the conditions for free and fair elections without interference from military and outside will not be met;
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī Amerikas Savienoto Valstu administrācijai un Kongresam, kā arī Pakistānas valdībai.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the governments and parliaments of the Member States, the US Congress and Administration and the Government of Pakistan.
par cilvēktiesību pārkāpumiem Pakistānā
on human rights violations in Pakistan
Eiropas Parlamenta rezolūcija par cilvēktiesību pārkāpumiem Pakistānā
European Parliament resolution on human rights violations in Pakistan
tā kā Pakistānas militārais vadītājs ģenerālis Pervez Musharraf 2007. gada 3. novembrī apturēja Pakistānas konstitūcijas darbību un izsludināja ārkārtas stāvokli pēc tam, kad Augstākā tiesa bija nolēmusi, ka viņa atkārtota ievēlēšana prezidenta amatā būs pretrunā konstitūcijai, jo viņš vienlaikus ir bruņoto spēku virspavēlnieks;
whereas on 3 November 2007 the military leader of Pakistan, General Pervez Musharraf, suspended Pakistan's Constitution and declared a state of emergency in response to the ruling by the Supreme Court that it would be unconstitutional for him to be re-elected President because he is at the same time supreme commander of the army,
tā kā vairāki augsta ranga tiesneši ir atlaisti no amata un atrodas mājas arestā;
whereas various high-ranking judges have been removed from office and placed under house arrest,
tā kā ģenerālis Pervez Musharraf ir iecēlis jaunus Augstākās tiesas tiesnešus, lai panāktu ārkārtas stāvokļa apstiprināšanu saskaņā ar pagaidu konstitucionālo kārtību;
whereas General Pervez Musharraf has appointed new judges to the Supreme Court to approve the state of emergency declared in the Provisional Constitutional Order,
tā kā pēc ārkārtas stāvokļa izsludināšanas ir apcietināti simtiem juristu, tiesnešu, žurnālistu un citu režīma pretinieku;
whereas, as a result of the declaration of the state of emergency, hundreds of lawyers, judges, journalists and other opponents of the regime have already been arrested,
tā kā vairāki ziņojumi liecina par to, ka Pakistānas militārie drošības dienesti spīdzināja un turpina spīdzināt dažus no šiem aizturētajiem;
whereas various reports indicate that some of these people who have been arrested have been and are being tortured by the Pakistani military security services,
tā kā pēc ārkārtas stāvokļa izsludināšanas neatkarīgiem televīzijas un radio raidītājiem vairs nav atļauts veikt apraidi Pakistānas teritorijā un tā kā ir pieņemti jauni tiesību akti, kas ierobežo preses brīvību;
whereas, due to the declaration of the state of emergency, independent television and radio channels are no longer permitted to broadcast within Pakistan's territory and whereas new legislation has been adopted restricting freedom of the press,
tā kā, kopš izsludināts ārkārtas stāvoklis, ir apcietināti simtiem liberālās Pakistānas Tautas partijas ( PPP ) biedru, kuru vadījusi bijusi ministru prezidente Benazir Bhutto ;
whereas, since the declaration of the state of emergency, hundreds of members of the Liberal Pakistan People's Party (PPP) of former Prime Minister Benazir Bhutto have been arrested,
tā kā pēc tam, kad ģenerālis Musharraf izvērsa bruņotos spēkus pret militārā režīma pretiniekiem, bruņoti islāma fundamentālisti arvien aktīvāk turpina aizpildīt varas vakuumu, kas radies vairākos valsts reģionos, un arvien stingrākos žņaugos tur Pakistānas ziemeļrietumu daļu;
whereas, as a consequence of the deployment of military force by General Musharraf against opponents of the military regime, armed Islamic fundamentalists are increasingly filling the power vacuum which has arisen in various parts of the country and reinforcing their stranglehold on the North-west of Pakistan,
tā kā pilnīgo sabiedrības atbalsta trūkumu Musharraf ' militārajam režīmam jau sāk izjust pat armijā, kura arvien vairāk demoralizējas, dažviet tās karavīri masveidā pāriet islāma fundamentālistu pusē, un tātad uz to vairs nevar paļauties cīņā pret kustību Taliban un islāma fundamentālismu kopumā,
whereas the total lack of public support for Musharraf's military regime is now beginning to have repercussions on the army itself, which is becoming increasingly demoralised, is defecting en masse to the Islamic fundamentalists in some places and thus is no longer a reliable factor in the struggle against the Taliban and Islamic fundamentalism in general,
nosoda ārkārtas stāvokļa izsludināšanu un aicina atjaunot konstitucionālo kārtību, kā arī bez ierunām atjaunot tādas pamatbrīvības kā vārda brīvība, preses brīvība un tiesības uz taisnīgu un objektīvu tiesu;
Condemns the declaration of the state of emergency, and calls for the constitutional order to be restored and for fundamental freedoms such as freedom of expression, freedom of the press and the right to a fair and impartial trial to be unconditionally restored;
aicina atbrīvot nelikumīgi aizturētos;
Calls for all unlawfully arrested persons to be released;
norāda, ka tiesnešu atlaišana no amata un turēšana mājas arestā ir ANO Tiesu neatkarības deklarācijas pārkāpums un aicina viņus tūlīt atbrīvot un atjaunot amatā;
Points out that removing judges from office and placing them under house arrest violates the UN Declaration on the Independence of the Judiciary and calls for them to be released immediately and restored to office;
aicina ģenerāli Musharraf nekavējoties atkāpties no bruņoto spēku virspavēlnieka amata, šādi izrādot cieņu pret konstitūciju;
Calls on General Musharraf to resign immediately as supreme commander of the army, thus respecting the Constitution;
aicina ģenerāli Musharraf sarīkot 2008. gada janvārī vēlēšanas un nodrošināt tām aizklātu, brīvu un taisnīgu norisi;
Calls on General Musharraf to organise elections in January 2008 and ensure that the elections are secret, free and fair;
pauž lielas bažas par radušos varas vakuumu, par ziemeļrietumu Pakistānas un citu reģionu „talibanizāciju”, kā arī par Pakistānas armijas uzticamības straujo kritumu cīņa pret islāma fundamentālismu;
Is very concerned about the power vacuum which has arisen, about the growing 'Talibanisation' of the North-west of Pakistan and other areas and about the rapidly declining reliability of the Pakistan army in the struggle against Islamic fundamentalism;
uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un Pakistānas Republikas valdībai.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission and the Government of the Republic of Pakistan.
par ES atbildi uz nestabilām situācijām jaunattīstības valstīs
on the EU response to situations of fragility in developing countries
Eiropas Parlamenta rezolūcija par ES atbildi uz nestabilām situācijām jaunattīstības valstīs
European Parliament resolution on the EU response to situations of fragility in developing countries
ņemot vērā Komisijas 2007. gada 25. oktobra paziņojumu Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai — „ES atbilde uz nestabilām situācijām — iesaistīšanās situācijās, kad ilgtspējīga attīstība, stabilitāte un miers ir apdraudēti” COM(2007)0643; SEC (2007) 1417. ,
having regard to the Communication from the Commission to the Council, the European Parliament, the European Economic and Social Committee and the Committee of Regions ‘Towards an EU response to situations of fragility – engaging in difficult environments for sustainable development, stability and peace’ of 25 October 2007 COM(2007)643; SEC(2007)1417. ,
ņemot vērā Eiropas Konsensu attīstības jomā,
having regard to the European Consensus on Development,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006.gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1905/2006, ar ko izveido finanšu instrumentu sadarbībai attīstības jomā, kurš pazīstams kā „Attīstības sadarbības instruments”,
having regard to Regulation (EC) No 1905/2006 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2006 establishing a financing instrument for development cooperation, known as the 'Development Cooperation Instrument',
ņemot vērā Kotonū nolīgumu,
having regard to the Cotonou Agreement,
ņemot vērā Āfrikas Savienības politiku attiecībā uz atjaunošanas un attīstības darbu pēckonflikta situācijās, kuru ĀS augstākā līmeņa sanāksmē 2006. gada jūlijā Bandžulā pieņēma 52 dalībvalstis,
having regard to the ‘African Union Policy on Post Conflict Reconstruction and Development’, adopted by 52 Member States at the Banjul Summit of the AU in July 2006,
ņemot vērā ESAO/APK Nestabilo valstu grupas izstrādātos desmit principus par pareizu starptautisko iesaisti nestabilās valstīs un situācijās, kuri apstiprināti APK augstākā līmeņa sanāksmē 2007. gada 3. un 4. aprīlī Parīzē,
having regard to the ‘Ten Principles for good donor engagement in fragile states and situations’ of the OECD/DAC Fragile States Group, endorsed at the High-Level Meeting of the DAC on 3-4 April 2007 in Paris,
ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas 2005. gada 24. oktobra Rezolūciju Nr. 60/1 par ANO 2005. gada Pasaules augstākā līmeņa sanāksmes rezultātiem, jo īpaši ņemot vērā šīs rezolūcijas 138.-140. punktu par atbildību aizsargāt,
having regard to UN General Assembly Resolution 60/1 of 24 October 2005 on the 2005 World Summit Outcome, and in particular paragraphs 138-140 thereof on the responsibility to protect,
tā kā kopš 90. gadiem valstis, kas nespēj pildīt savas „tradicionālās” funkcijas un nodrošināt tālejošu attīstību un kurās darbojas vājas institūcijas, Pasaules Banka un starptautiskās attīstības kopiena dēvē par „nestabilām valstīm”;
whereas, since the 1990s, states that lack capacity to fulfil their ‘traditional’ functions and to drive development forward and have weak institutions have been named ‘fragile states’ by the World Bank (WB) and the international development community,
tā kā valsts nestabilitāte ir drīzāk empīriska nekā normatīva parādība un tā ir atkarīga no mainīgiem un nevis sākotnējiem apstākļiem; tā kā nestabila situācija pastāv pirms vai pēc krīzes; tā kā atbildību par to, lai valstis vairs nebūtu „nestabilas”, nes šo valstu pilsoņi;
whereas state fragility is more an empirical concept than a normative one and it is a dependent variable and not an original condition; whereas a situation of fragility exists either before a crisis or after one; whereas the responsibility for determining when states are no longer ‘fragile’ should be that of their citizens,
tā kā, neraugoties uz to, ka nav izstrādāta skaidra „nestabilitātes” definīcija, ir iespējams noteikt valstis, kas atrodas nestabilās situācijās, un tā kā to daudzo valstu skaits, kuras Pasaules Banka ir nodēvējusi par „nestabilām”, laikā no 2000. gada līdz 2006. gadam ir gandrīz divkāršojies no 14 uz 26, no kurām 14 valstis atrodas Subsahāras Āfrikā;
whereas, despite the fact that there is no unambiguous working definition of the concept, it is possible to identify states undergoing situations of fragility and the number of states judged by the WB to be ‘fragile’ almost doubled from 14 to 26 between 2000 and 2006, of which 14 are in Sub-Saharan Africa,
tā kā ir svarīgi izprast nestabilitātes ārējos un iekšējos faktorus, lai šādām valstīm varētu sniegt palīdzību un atbalstu, no kura labumu tiešā veidā gūst šo valstu iedzīvotāji un kas veicina reģionāla un pasaules mēroga mieru un labklājību;
whereas it is essential to understand the external and internal factors of fragility in order to provide assistance and empowerment to such states, for the direct benefit of their citizens and for the sake of regional and global peace and prosperity,
tā kā dažādi nestabilitātes veidi (piemēram, nosliece uz konfliktiem, tā sauktais resursu lāsts, slikta pārvaldība, jūras robežu trūkums) nosaka iejaukšanās dažādību; tā kā attiecīgā valsts var piedzīvot dažāda veida nestabilitāti, kas tādējādi apgrūtina kategorizāciju un īpaša pasākuma piemērošanu;
whereas different kinds of fragility (for instance being conflict-prone, the so-called ‘resource curse’, bad governance, being landlocked) call for different kinds of intervention; whereas a given country might come under different types of fragility, thus rendering categorising and specific action difficult,
tā kā nestabilu situāciju novēršana ir ilgtermiņa process un tam ir nepieciešamas ilgstošas un ilgtermiņa saistības gan no attiecīgo valstu, gan starptautiskās kopienas puses;
whereas addressing fragility situations is a long-term process and requires a sustained and long-term commitment both from the countries affected and from the international community,
tā kā Āfrikas Savienība atzīst, ka atjaunošana ir vispirms politisks un nevis tehnisks jautājums, uzsverot tādēļ nepieciešamību izveidot likumīgu valsts institūciju, uz vienošanos balstītu pārvaldi, īstenot konstruktīvus pasākumus attiecībā uz mazāk aizsargātām iedzīvotāju grupām un palielināt veiktspēju saistībā ar vienlīdzīgu varas sadalījumu un savstarpējo atbildību Āfrikas Savienības politika attiecībā uz atjaunošanas un attīstības darbu pēckonflikta situācijās, kuru ĀS augstākā līmeņa sanāksmē 2006. gada jūlijā Bandžulā pieņēma 52 dalībvalstis. ;
whereas the African Union recognises that reconstruction is primarily a political rather than a technical matter; stressing, therefore, the need to build legitimate state authority, for consensus-based governance, for affirmative action for vulnerable groups and for local capacity building within the framework of an equitable distribution of power and mutual accountability ‘African Union Policy on Post-Conflict Reconstruction and Development’, adopted by 52 Member States in the Banjul Summit of the AU in July 2006. ,
tā kā nestabilu situāciju rašanās iemesli bieži vien ir saistīti ar nabadzību un sliktiem dzīves apstākļiem, kas ārkārtējos gadījumos izraisa valsts sabrukumu un rada pastāvīgu nedrošību; tā kā aizsardzības un attiecīgo valstu iedzīvotāju tiesību trūkums prasa ES un starptautiskās kopienas iejaukšanos un tā kā tam ir jāpievērš galvenā uzmanība;
whereas situations of fragility are often rooted in poverty and bad living conditions, leading in most extreme cases to state collapse and permanent insecurity; whereas the lack of protection and rights for the citizens of the countries affected requires - and must be at the centre of - action from the EU and the international community,
tā kā valsts veidošanas jomā joprojām nenotiek pietiekama pieredzes apmaiņa starp valstīm un palīdzības donoriem un tādējādi nav iespējas mācīties vienam no otra kļūdām;
whereas there is still not enough sharing of state-building experiences between countries and between donors, thus preventing lessons from being learned,
tā kā ir vajadzīgs divkāršs atbildības mehānisms: starp palīdzības donoriem un saņēmējām valstīm un starp šīm valstīm un to iedzīvotājiem;
whereas there is a need for a double mechanism of accountability: between the donors and the recipient countries and between the latter and their people,
tā kā daudzējādi finansēšanas līdzekļi ir pakļauti dublēšanās riskam vai resursu pārvietojuma trūkumam un tie apgrūtina jau novājināto sabiedrību atbildību un līdzdalību,
whereas multiple funding instruments run the risk of duplication or of a lack of resource allocation and make accountability and participation more difficult for societies that era already weakened,
uzskata, ka nestabilitāte ir sarežģīta attīstības problēma, un uzsver, ka nestabilitātes novēršanai ir nepieciešama skaidra un saskaņota darba programma, kuras pamatā ir „nekaitīguma” princips, t.i., kas ir piemērota attiecīgai situācijai un kurā ir ņemti vērā ilgtermiņa apsvērumi, un kurā ir saskaņoti daudzējādie mērķi un dažādo ieinteresēto pušu nostājas, ievērojot galveno mērķi — samazināt nabadzību un sasniegt Tūkstošgades attīstības mērķus;
Considers that fragility is a complex development challenge and stresses the need for a well defined and coherent fragility agenda, based on the principle of ‘doing no harm’, i.e. adapted to the situation, taking long-term considerations into account and coordinating the multiple aims and approaches of the different stakeholders in the light of the main and overarching objective of reducing poverty and achieving the MDGs;