natgillin/translations-raw huggingface dataset:
G. tā kā euro zonā 2009. gada otrajā pusē bija vērojamas ekonomikas stabilizācijas pazīmes un, lai gan ceturkšņa izaugsmes rādītāji joprojām bija niecīgi, tie ceturkšņa beigās izrādījās pozitīvi, taču minētie apkopotie rādītāji liecina par to, ka šī tendence nebija vērojama visās dalībvalstīs, jo dažās dalībvalstīs minētajā laikposmā joprojām turpinājās recesija;
G. whereas there have been signs of economic stabilisation in the euro area over the second half of 2009 and quarterly growth rates, though still weak, have turned positive, though these aggregated figures highlight that this trend has not been reflected in all its Member States, some of which remained in recession during the same period,
H. tā kā, pirms vairākās euro zonas valstīs notika valsts parāda krīze, ECB prognozēja euro zonai 2010. gadā izaugsmi robežās no 0,1 līdz 1,5 % no faktiskā IKP,
H. whereas the ECB expected a growth rate between 0,1% and 1,5% of real GDP in the euro area for 2010 before the sovereign debt crisis occurred in several countries within the euro area,
5. norāda, ka minētā nelīdzsvarotība ievērojami apgrūtina atbilstošas monetārās politikas īstenošanu euro zonā; tādēļ aicina valdības saskaņot to ekonomikas politiku;
Points out that these imbalances pose considerable difficulties for a suitable monetary policy within the euro zone; calls on governments, therefore, to coordinate their economic policies;
Ekonomikas un finanšu stabilitāte
Economic and financial stability
7. uzskata, ka finanšu krīze dažās euro zonas valstīs ir nopietna problēma visai euro zonai un liecina par euro zonas darbības nepilnībām; norāda, ka euro zonā ir jāīsteno reformas un pastiprināta ekonomikas politiku saskaņošana;
Considers that the financial crisis in some countries within the euro area is a serious matter for the euro area as a whole and reflects a dysfunction of the euro area; this shows the need for reform and for stronger coordination of the economic policies within the euro area;
12. uzskata, ka tām dalībvalstīm, kas nepilda euro zonas noteikumus par valsts finansēm un ticamu statistikas datu pieejamību, ir jāpiemēro paplašināts papildu pasākumu klāsts, lai nodrošinātu noteikumu stingrāku ievērošanu;
Considers that Member States not following the rules of the euro area with regard to public finances and access to credible statistics should subjected to an enlarged and incremental spectrum of measures to ensure stricter compliance;
Pārvaldība un lēmumu pieņemšana
Governance and decision-making
Krīzes pārvarēšana
Exit from the crisis
30. uzskata, ka krīze liecina par pēdējo gadu ekonomikas politikas tendencēm, kuru dēļ daudzās valstīs patlaban ir liels valsts parāda un privāto parādsaistību apmērs, kura mazināšanai nāksies strādāt daudzus gadus; uzskata, ka daļai Eiropas valstu būs sarežģītāk nekā citām izkļūt no krīzes un panākt ilgtspējīgu ekonomisko izaugsmi, izstrādāt jauninājumus un izveidot jaunas darba vietas; uzsver, ka visā Eiropā ir jāveic reformas;
Believes, similarly, that the crisis revealed a trend in the economic policies of recent years which have contributed to the current high level of public and private debt which will take many years to correct; deems that some parts of Europe will find it more difficult than others to tackle the consequences and developments of the crisis and achieve sustainable economic growth, new innovations and the creation of new jobs; underlines the need for reforms throughout Europe;
Ārējā dimensija
The external dimension
46. norāda, ka valūtas maiņas kursa augsta svārstīguma laikā euro ir kļuvis vērtīgāks, it īpaši pret ASV dolāru un renminbi, un pauž bažas, ka tas varētu negatīvi ietekmēt euro zonas konkurētspēju;
Points out that, during a period of high-level exchange rate volatility, the euro has increased its strength, particularly against the US dollar and the renminbi, and expresses concern that this could have a detrimental effect on the competitiveness of the euro area;
49. uzsver, ka, neraugoties uz pašreizējo finanšu un ekonomikas krīzi pasaulē, euro zona ir jāpaplašina, taču norāda, ka Māstrihtas kritēriju izpilde ir priekšnoteikums dalībai euro zonā; atzinīgi vērtē euro ātro ieviešanu visās dalībvalstīs, kuras ir izpildījušas attiecīgos kritērijus;
Underlines that, regardless of the current global financial and economic crisis, the euro area should be further enlarged, but points out that meeting the Maastricht criteria is regarded as a precondition for euro membership; welcomes the quick adoption of the euro by all Member States which comply with these criteria;
Šajā ziņojumā ir izvērtēts Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2009. gada pārskats un ECB darbība minētā gada laikā.
This report evaluates the 2009 annual report of the European Central Bank (ECB) and the work done by the ECB during that year.
Tā kā Eiropas Parlamenta paziņojums par ECB 2008. gada pārskatu 2009. gada vēlēšanu dēļ tika sagatavots vēlāk, kopš pēdējā Eiropas Parlamenta ziņojuma par ECB darbību nav pagājis daudz laika.
As the statement of the European Parliament on the ECB annual report 2008 had been delayed due to the elections in 2009, there has not much time passed since the last European Parliament’s statement on ECB activity.
Ziņojumā par 2008. gadu galvenokārt tika apskatīta ECB darbība finanšu un ekonomikas krīzes laikā.
The report on 2008 dealt mainly with the performance of the ECB in the financial and economic crisis.
Diemžēl situācija kopš tā laika nav mainījusies.
Unfortunately, this background hasn’t changed since.
Valstu rīcību ekonomikas, finanšu un aizvien lielākā mērā politikas jomā joprojām būtiski ietekmē krīze.
Still, economic, financial and to an increasing part political actions are widely dominated by the crisis.
Tādēļ ECB 2009. gada pārskatā uzmanība galvenokārt pievērsta ECB reaģēšanai uz krīzi, krīzes pārvarēšanas stratēģijai un pārvaldības jautājumiem.
The ECB annual report 2009 therefore still deals primarily with the ECB’s reaction to the crisis, the exit strategy and governance topics.
Finanšu krīze
The financial crisis
Finanšu un ekonomikas krīze sākās apmēram pirms diviem gadiem, sākoties ASV augsta riska hipotēku tirgus krīzei, un tās pirmais kulminācijas punkts bija uzņēmuma Lehman Brothers sabrukums un tam sekojošās problēmas finanšu tirgos.
The financial and economic crisis started about two years ago with the US sub-prime mortgage crises and reached a first peak with the clash of Lehman Brothers and the following turmoil in financial markets.
Sākumā tā bija finanšu tirgu krīze, bet vēlāk tā izvērtās arī par ekonomikas krīzi, būtiski ietekmējot reālo ekonomiku.
Having been a financial crisis at first, it then turned into an economic crisis as well, hitting the real economy in a second surge.
Valdībām, centrālajām bankām un ECB nācās reaģēt uz tāda mēroga krīzi, kāda nebija piedzīvota kopš pagājušā gs.
Governments, central banks and the ECB had to react to the severest crisis since 1930s.
Nodokļu ieņēmumu kritums un krīzes dēļ radušos sociālo izdevumu pieaugums izraisīja valstu parāda apjoma palielināšanos, pie kura atjaunošanas pirmskrīzes līmenī var nākties strādāt gadiem ilgi.
Falling tax revenues and increased welfare spending due to the crisis brought about government debt that may take years to return to the before crisis level.
To veicināja budžetu stimulējoši papildu pasākumi, taču tie nav galvenais parādu cēlonis.
Additional budgetary stimulus measures contributed to this effect, but are not the main cause to the debts.
Tomēr dati 2009. gadā liecināja, ka banku saistību nodrošināšana, papildu kapitāla ieguldījumi un aktīvu atbalsta shēmas atmaksājas, un ekonomiskās aktivitātes atjaunošanās 2009. gada otrajā pusē norādīja uz ekonomikas krīzes beigām.
However, figures indicated in 2009 that guarantees for bank liabilities, capital injections and asset support schemes paid off and the revival of economic activity in the second half of 2009 indicated the end of the economic crisis.
Tika prognozēta neliela izaugsme 2010. gadā.
There was a slight growth expected for 2010.
Vienlaikus aizvien pieaugošā parāda dēļ valdības visā ES bija spiestas pieņemt tālejošus stingrības pasākumus.
Meanwhile the increasing debt pushed governments all over the EU to decide on far reaching austerity packages.
Šādi pasākumi ir nepieciešami un dažkārt pat pārlieku stingri.
These packages are necessary and in some cases were even overdue.
Taču parāds būtiski ierobežo valdību rīcības spēju, un dažās valstīs var apdraudēt valdības spēju sekmēt ekonomikas atveseļošanos.
However, the debt puts heavy restraints on governments’ capacity to act and in some countries risks to undermine government’s ability to promote economic recovery.
Tādēļ finanšu un ekonomikas krīze 2010. gadā var izvērsties arī par valstu parādu krīzi.
By 2010, the financial and economic crisis risks therefore also to develop into a public debt crisis in a third surge of the crisis.
ECB reakcija uz krīzi
The ECB ’ s response to the crisis
ECB kopš 2008. gada ir turpinājusi īstenot savu politiku, izvirzot par mērķi noturēt inflācijas līmeni nedaudz zem 2 %, bet tuvu šim rādītājam, un vienlaikus palielinot likviditāti tirgos.
The ECB continued its policy from 2008, aiming for an inflation rate below, but close to 2%, while increasing liquidity in the markets.
Tādēļ ECB samazināja procentu likmes līdz 1 % un visa 2009. gada garumā turpināja veikt 2008. gadā ieviestos nestandarta pasākumus.
The ECB therefore adjusted interest rates down to 1% and continued the non standard measures introduced in 2008 throughout the year 2009.
Pieci galvenie kreditēšanas atbalsta elementi bija fiksētas procentu likmes pilna apjoma piešķīrums, kredītnodrošinājumu saraksta paplašināšana, ilgāki refinansēšanas darbību termiņi, likviditātes nodrošinājums ārvalstu valūtās un finanšu tirgus atbalsts, īstenojot apdomīgu, bet nozīmīgu segto parādzīmju pirkšanas programmu.
The five key elements of the enhanced credit support were fixed rate full allotment, an expansion of the list of collateral, longer maturities for refinancing operations, liquidity provisions in foreign currencies, and financial market support through a measured but significant covered bond purchase program.
Šie pasākumi izrādījās sekmīgi plašā mērogā un pasargāja daudzas finanšu institūcijas no sabrukuma.
These measures proved to be widely successful and kept many financial institutions from collapse.
Tomēr likviditāte ne vienmēr tika novirzīta tālāk reālajā ekonomikā, tādējādi netika pilnā mērā izmantots ECB izstrādāto pasākumu ekonomikas atveseļošanas potenciāls.
However, liquidity was not always passed on to real economy, therefore not unfolding the full recovery potential of the ECB’s measures.
Tas tā notika galvenokārt tādēļ, ka, lai gan dažas bankas vilcinājās izsniegt kredītus, krīzes izraisītās ekonomiskās aktivitātes samazināšanās dēļ bija samazinājies pieprasījums pēc kredītiem.
In spite of the fact that some banks might have been reluctant, this was however mostly due to a decreased demand of credit in consequence of the diminished economic activity following the crisis.
Tā kā minētie pasākumi bija nestandarta pasākumi, tos nebija plānots piemērot ilgtermiņā.
As these measures were non standard measures they were not supposed to be applied on a longer term.
Pārsvarā šādu pasākumu pakāpeniska samazināšana notiek dabiski, taču, ja tā nenotiek, ir rūpīgi jāplāno samazināšanas grafiks.
In most cases, the phasing out comes naturally, where this is not the case, a careful timing is needed.
Tas jāveic pakāpeniski un saskaņā ar tirgu vajadzībām — kā ECB to iesāka 2009. gada decembrī.
Phasing out must be done gradually and according to the needs of the markets - as it was already begun by the ECB in December 2009.
Ir jāveic cieša saskaņošana ar dalībvalstu valdībām attiecībā uz to īstenotajām programmām un šo programmu sašaurināšanu, jo īpaši tādēļ, ka finanšu krīze Grieķijā un citās euro zonas valstīs aizsāka jaunu krīzes attīstības posmu.
A close coordination with the national governments of member states concerning their programs and their cutting back of these programs is needed; especially since the financial crisis in Greece and other euro countries opened a new chapter in the development of this crisis.
Finanšu stabilitāte un EMS
Financial stability and the EMU
Notikumiem Grieķijā un citās euro zonas valstīs, protams, bija kompleksi cēloņi, taču problēmas lielā mērā bija radušās pašu mājās, jo nebija veiktas iekšējās strukturālās reformas.
The events in Greece and other countries in the euro area have of course complex causes, but the problems are to a large extent home-made, resulting from missing internal structural reforms.
Tomēr minētie notikumi ietekmēja visu euro zonu, jo tai bija jāsniedz palīdzība grūtības nonākušajiem, turklāt dažu euro zonas valstu problēmas ietekmēja euro kā valūtu un kā visas euro zonas valūtu.
However, the whole euro area is concerned by these events - not only by being obliged to help, but also by the effects the problems of some euro counties have on the euro as a whole and as the currency of the whole euro area.
Problēmas lielā mērā, iespējams, bija radušās pašu mājās, taču sākotnēji bija iecerēts, ka Ekonomikas un monetārā savienība (EMS) izdarīs zināmu spiedienu uz dalībvalstīm, lai tās veiktu reformas.
Besides, the problems might be home-made to a large extend, but originally, the Economic and Monetary Union (EMU) was supposed to put a certain pressure for reform on member states.
Attiecīgās valstis neizmantoja iespēju īstenot reformas pašas, taču arī EMS tās nepiespieda to darīt.
The relevant countries missed their opportunities to impose reforms on their own but they were not forced to do so by the EMU either.
Tādējādi EMS īsti nedarbojās tā, kā bija iecerēts, Stabilitātes un izaugsmes pakta principi netika vienmēr ievēroti un laika gaitā izrādījās, ka pārkāpumi, kas pirmajā brīdī bija šķituši nenozīmīgi, bija būtiski iedragājuši visa pakta darbību.
Thus, the EMU did not entirely work the way it was planned to do, the principles of the Stability and Growth Pact were not always respected and what seemed to be slight infringements at first side turned out to have undermined the whole pact severely over time.
Referents uzskata, ka minētā situācija ir jālabo un ir jāstiprina Stabilitātes un izaugsmes pakts.
I consider that this needs to be repaired; the Stability and Growth Pact needs to be strengthened.
Turklāt krīzes laikā atklājās, ka EMS nav bijusi pienācīgi līdzsvarota.
In addition, the crisis revealed the fact that the EMU has been badly balanced in the past.
Tā kā monetārajā savienībā politisku iemeslu dēļ nenotika valstu ekonomikas politiku integrācija, nekontrolēti attīstījās būtiskas euro zonas valstu ekonomisko sistēmu atšķirības un euro zonai nebija iepriekš paredzēta krīžu pārvaldības mehānisma, kas savukārt apgrūtināja iespēju ātri un efektīvi rīkoties tādā situācijā kā Grieķijas krīze.
The politically founded lack of integration of economic policies in the monetary Union made the unchecked evolvement of substantial economic imbalances between the euro area countries possible and left the euro area without a predefined crisis management mechanism which in turn makes a rapid and strong response to a challenge like the Greek crisis difficult.
Lai pārvarētu pašreizējo krīzi un novērstu jaunas krīzes, euro zonai būs jānovērš minētās neatbilstības.
The euro area will need to solve this imbalance to stem this crisis and to prevent a new one.
Uzraudzības sistēmas reforma
Supervisory reform
Papildus iepriekš minētajam krīze parādīja, ka tirgos ir tendence veidoties sistēmiskam riskam, kas agrāk netika reģistrēts.
Additionally, the crisis showed that markets are prone to systemic risk which was yet unchecked.
Tādēļ ES reformē savu pārraudzības kārtību, izveidojot Eiropas Sistēmisko risku kolēģiju (ESRK), kas būs atbildīga par ES finanšu sistēmas makrouzraudzību.
The EU is therefore reforming its supervisory arrangements, establishing a European Systemic Risk Board (ESRB) which will be responsible for the macro-prudential oversight of the financial system within the EU.
Otrkārt, Eiropas Finanšu uzraudzītāju sistēmā (EFUS) tiks izveidotas trīs jaunas Eiropas uzraudzības iestādes, kas aizstās pašreizējās uzraudzības komitejas.
Second, The European System of Financial Supervisors (ESFS) will establish three new European Supervisory Authorities that will replace the existing supervisory committees.
Referents atzinīgi vērtē šos svarīgos soļus, kuri novērsīs krīzes laikā konstatētos trūkumus uzraudzības sistēmā.
I welcome these important steps which will close the gap in supervision that became so clear in this crisis.
ECB būs cieši iesaistīta ESRK darbā, sniedzot analītisku, statistisku, administratīvu un loģistikas atbalstu un ECB Ģenerālpadomes locekļiem piedaloties ESRK valdes sanāksmēs.
The ECB will be closely involved in the work of the ESRB by providing analytical, statistical, administrative and logistical support and by the participation of the members of the General Council of the ECB in the General Board of the ESRB.
Lai gan ESRK noteikti gūs labumu no ECB specializētajām zināšanām, minētā līdzdalība liek mazliet šaubīties par ECB neatkarību nākotnē.
Even though the ESRB will certainly benefit from the expertise of the ECB this involvement leaves some doubts about the future independence of the ECB.
Joprojām ir atklāti jautājumi par atbildību par jaunajā sistēmā pieņemtajiem lēmumiem.
Questions of liability for decisions in the new system remain open.
Mums ir jāapdomā, kā mēs rīkosimies situācijā, ja ieteikums, kura izstrādē ECB būs piedalījusies, izrādīsies neveiksmīgs, un kā mēs nodrošināsim, ka ECB jaunajā sistēmā joprojām ir neatkarīga.
We need to ask ourselves how we will deal with the possibility that a recommendation to which the ECB contributed will turn out badly and how we will make sure that the ECB remains independent in the new system.
Jaunu ECB pienākumu paredzēšana attiecībā uz ESRK nekādā ziņā nedrīkst apdraudēt ECB neatkarību.
The new tasks conferred upon the ECB with regard to the ESRB should not compromise the independence of the ECB in any way.
Jautājums par ECB neatkarību kā tādu un par neatkarību attiecībā uz ESRK ir jāturpina apspriest nākamajās monetārā dialoga sanāksmēs, cita starpā arī tādēļ, ka ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā 2009. gada decembrī ECB ir piešķirts ES iestādes statuss.
The question of independence in general as well as with regards to the ESRB in specific will certainly remain a topic for upcoming Monetary Dialogues, not least due to the new status of an EU institution conferred to the ECB by the entry into force of the Lisbon Treaty in December 2009.
Eiropas Parlaments joprojām ir galvenā institūcija, ar kuras starpniecību ECB par savu darbu ir jāatskaitās Eiropas pilsoņiem, tādēļ EP vēl nopietnāk veiks savu pienākumu pārbaudīt ECB darbību.
The European Parliament remains the primary institution through which the ECB is accountable to the European citizen; it will therefore take its task of scrutinising the ECB’s performance even more serious.
Ņemot vērā šo jauno ECB statusu un Eiropas Parlamenta lomas palielināšanos koplēmuma procedūrā līdz ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā, referents vēlētos vēl vairāk pastiprināt ECB atbildību, paredzot kārtību, ar kuru saskaņā Padomes izvirzītos ECB valdes locekļu amata kandidātus apstiprina ar Eiropas Parlamenta balsojumu.
Given this new status and the increased importance of the European Parliament as co-decider due to the Lisbon Treaty, I would like to see the accountability of the ECB even strengthened by subjecting the candidates for the Executive Board of the ECB proposed by the Council to a vote by the European Parliament.
Šāds balsojums Eiropas Parlamentā liktu labāko kandidātu izvēles procedūrā vēl lielāku uzmanību pievērst tādiem kritērijiem kā kvalifikācija un pieredze.
Such a vote in the Parliament would also put even more emphasis on criteria like qualification and experience in the procedure of choosing the best candidates.
Regulējuma reforma
Regulatory reform
Papildus uzraudzības struktūras reformai ES pašreiz pārskata savus finanšu jomu reglamentējošos noteikumus, izdarot vispārējus secinājumus pēc krīzes.
In addition to the reform of the supervisory architecture, the EU is currently undertaking a revision of its financial regulatory framework to draw lessons from the crisis on a large scale.
Tostarp ir sagatavoti vairāki Eiropas Komisijas priekšlikumi uzraudzības sistēmas pilnveidošanai, lai pārvaldītu krīzi un regulētu ēnu banku sektoru.
This includes a number of proposals of the European Commission to complete prudential arrangements, to manage the crisis and to regulate the shadow banking sector.
Tie ir priekšlikumi par banku kapitāla palielināšanu, dinamisku noteikumu ieviešanu, lielāku uzmanību pievēršot likviditātei, vērtspapirizācijas kārtību, atvasināto instrumentu un prēmiju reglamentēšanu, kredītreitingu aģentūru uzraudzību, banku noregulējuma fondu un vairāki citi priekšlikumi.
Amongst these there are an increase in bank capital, the introduction of dynamic provisions, giving greater consideration to liquidity, a framework for securitisation, the regulation of derivatives and bonuses, the supervision of credit rating agencies or the introduction of a bank resolution fund and others more.
Daudzi no šiem priekšlikumiem ir atbalstāmi, taču referents neuzskata tos visus par nepieciešamiem, jo dažiem no tiem var būt pat kaitīga ietekme un pārlieku lielas reglamentēšanas tendence.
Many of these proposals are to be welcomed, but I would consider not all as necessary, some might even have the harmful potential and a tendency of over-regulation.
Referents arī uzskata, ka ir pamats bažām par ES normatīvo, uzraudzības, grāmatvedības un nodokļu noteikumu cikliskajiem aspektiem, taču, pēc referenta domām, nedrīkst aizmirst par finanšu un reālās ekonomikas ciešo saikni.
I share concerns about the pro-cyclical aspects of our regulatory, prudential, accounting and taxation rules, but in my opinion, we should not forget about the very close link between financial and real economy.
Kad tiek veikta finansiālo aspektu regulēšana, kas vairāku iemeslu dēļ ir nepieciešama, tas ietekmē arī reālo ekonomiku.
Whenever we regulate financial economy - which is in many aspects necessary - this will also affect real economy.
Otrkārt, ir arī jāpatur prātā, ka finanšu ekonomika darbojas pasaules mērogā un arī finanšu un ekonomikas krīze ir aktuāla visā pasaulē.
Second, we should also keep in mind that the financial economy is a global one and the financial and economic crisis is a global one.
Tādēļ ir jāsamazina finanšu sistēmas trauslums pasaules mērogā un jāizdara secinājumi pēc krīzes, lai uzlabotu riska pārvaldības kvalitāti un finanšu tirgu pārredzamību.
We therefore need to reduce the fragility of the financial system on global level and lessons from the crisis need to be drawn on global level to improve the quality of risk management and the transparency of financial markets.
Tādēļ ļoti svarīga ir starptautiska un galvenokārt transatlantiska sadarbība.
International and above all transatlantic cooperation is therefore crucial.
Referents uzskata, ka tas Eiropas Parlamentam ir jāņem vērā, rūpīgi un neatkarīgi izvērtējot visus regulējuma reformas priekšlikumus.
I think, the European Parliament should have this in mind, while having a close and independent look on all proposals for regulatory reform.
Finanšu jomu reglamentējošo noteikumu pārskatīšana un strukturālo reformu process, lai ekonomisko savienību padarītu tikpat sekmīgu kā monetārā savienība, stiprinās euro zonu.
The revision of the financial regulatory framework together with a structural reform process to make economic union a comparable success to monetary union will strengthen the euro area.
Tas ir grūts uzdevums, taču, ja mums izdosies šādā veidā atjaunot ekonomisko izaugsmi, euro zona pēc krīzes var kļūt vēl stiprāka, nekā tā bija pirms krīzes.
This is a big challenge, but if we succeed and manage to revive economic growth in this way, the euro area can come out of the crisis even stronger than it was before.
Igaunijas vēlme ieviest euro ir laba zīme un liecina par uzticību euro valūtai, kas joprojām pastāv arī krīzes laikā.
The request of Estonia to adopt the euro is a good sign and shows the confidence in the euro that still exists even in this time of crisis.