natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(g) nodokļu priekšrocības , ja attiecīgajā dalībvalstī darba ņēmēju uzskata par pastāvīgo iedzīvotāju nodokļu iekasēšanas nolūkā ;
(g) tax benefits , provided that the worker is considered to be resident for tax purposes in the Member State concerned ;
12. pants – 1. punkts – h a apakšpunkts (jauns)
Article 12 – paragraph 1 – point (h)a (new)
(ha) informācija un konsultāciju pakalpojumi, ko sniedz nodarbinātības dienesti;
( ha ) information and counselling services offered by employment offices;
Dalībvalstis var ierobežot ar pilsoņiem vienlīdzīgo attieksmi:
Member States may restrict equal treatment with nationals:
Dalībvalstis var ierobežot ar pilsoņiem vienlīdzīgo attieksmi tikai šādos gadījumos :
Member States may restrict equal treatment with nationals only in the following cases:
12. pants – 2. punkts – a apakšpunkts
Article 12 – paragraph 2 – point a
(a) pieprasot pierādījumus par pienācīgu valodas prasmi, lai piekļūtu izglītībai un apmācībai.
(a) by requiring proof of appropriate language proficiency for access to education and training.
Uz piekļuvi universitātei var attiekties īpašu izglītības priekšnoteikumu izpilde;
Access to university may be subject to the fulfilment of specific educational prerequisites;
12. pants – 2. punkts – b apakšpunkts
Article 12 – paragraph 2 – point (b)
(b) ierobežojot 1. punkta c) apakšpunktā noteiktās tiesības uz studiju stipendijām;
(b) by restricting the rights conferred under paragraphs 1(c) in respect to study grants;
Šāds formulējums ir piemērotāks instrumentam, ar ko reglamentē vispārējas tiesības uz izglītību.
This provision would be more appropriate in an instrument uniformly regulating the right to study.
12. pants – 2. punkts – c apakšpunkts
Article 12 – paragraph 2 - point (c)
(c) ierobežojot 1. punkta h) apakšpunktā noteiktās tiesības uz valsts mājokļiem gadījumos, ja trešās valsts valstspiederīgais tās teritorijā uzturas vai viņam ir tiesības uzturēties vismaz trīs gadus;
(c) by restricting the rights conferred under paragraphs 1(h) in respect to public housing to cases where the third-country national has been staying or who has the right to stay in its territory for at least three years;
(c) ierobežojot 1. punkta h) apakšpunktā noteiktās tiesības uz mājokļiem.
(c) by restricting the rights conferred under paragraphs 1(h) in respect to housing.
12. pants – 2. punkts – d apakšpunkts
Article 12 – paragraph 2 - point (d)
(d) ierobežojot 1. punkta a), b) un g) apakšpunktā noteiktās tiesības attiecībā uz tiem trešo valstu darba ņēmējiem, kuri ir nodarbināti;
(d) by restricting the rights conferred under paragraphs 1(a), (b) and (g) to those third-country workers who are in employment;
12. pants – 2. punkts – e apakšpunkts
Article 12 – paragraph 2 - point (e)
(e) ierobežojot 1. punkta e) apakšpunktā noteiktās tiesības, izņemot tiesības uz bezdarbnieka pabalstu, attiecībā uz tiem trešo valstu darba ņēmējiem, kuri ir nodarbināti.
(e) by restricting the rights conferred under paragraphs 1(e) to third-country workers who are in employment except for unemployment benefits.
Neparedzot tiesiskās aizsardzības līdzekļu piemērošanu, nebūs iespējams efektīvi rīkoties, lai novērstu šajā direktīvā paredzēto tiesību uz vienlīdzīgu attieksmi iespējamos pārkāpumus.
It will not be possible to take effective action against possible violations of the rights to equal treatment enshrined in this Directive unless legal remedies are provided.
Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu visu šajā nodaļā paredzēto tiesību pārkāpumu novēršanu, īstenojot efektīvus, proporcionālus un preventīvus pasākumus, tostarp sankcijas.
Member States shall take the necessary measures to ensure that any infringement of the rights arising under this Chapter is subject to effective, proportionate and dissuasive measures, including the use of penalties where appropriate.
Sk. grozījumu attiecībā uz 9. pantu.
See amendment to Article 9.
Pēdējo gadu laikā gan dalībvalstīs, gan sabiedrībā pausts liels atbalsts kopējai Eiropas ekonomiskās imigrācijas politikai, neskatoties uz atšķirīgajām nostādnēm saistībā ar pieeju un vēlamo gala rezultātu.
In recent years both the Member States and public opinion have strongly supported a common European policy on economic immigration, despite differences over the approaches to be taken and the expected final result.
Dalībvalstu demogrāfiskās prognozes tāpat kā ekonomiskā situācija atklājusi, ka imigrācijas politiku varētu izmantot kā regulējošo instrumentu nepieciešamībai pēc darbaspēka.
Demographic forecasts and our Member States’ economic situation have revealed that immigration policy can be conceived as an instrument for regulating our labour force requirements.
Nākamo desmitgažu laikā Eiropas sociālā un ekonomiskā attīstība būs atkarīga no jaunu ekonomisko migrantu uzņemšanas.
In the coming decades Europe’s economic and social development will depend on an influx of new economic migrants.
Tāpēc nepieciešams ieviest aktīvu politiku gan augsti kvalificētu, gan mazāk kvalificētu darba ņēmēju uzņemšanai.
Consequently, active policies need to be established for admitting both highly-skilled workers and less-skilled workers.
2001. gadā Komisija ierosināja direktīvu par trešo valstu valstspiederīgo ieceļošanas un uzturēšanās nosacījumiem, lai strādātu algotu darbu vai veiktu saimniecisko darbību kā pašnodarbinātas personas.
In 2001 the Commission published a proposal for a Directive on the conditions of entry and residence of third-country nationals for the purpose of paid employment and self-employed economic activities.
Kaut arī Eiropas Parlaments to novērtēja atzinīgi, apspriešana Padomē beidzās ar dokumenta pirmo lasījumu.
Despite gaining a favourable opinion from the European Parliament, this proposal did not pass its first reading in the Council.
Komisijas direktīvas ierosinājums, par ko Parlaments aicināts izteikt viedokli, paredz, no vienas puses, apvienotu pieteikšanās procedūru trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri vēlas tikt uzņemti dalībvalsts teritorijā ar nolūku tajā strādāt, un, no otras puses, nosaka tiesības tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri likumīgi strādā dalībvalstī.
The Commission’s proposal for a Directive on which Parliament has been asked to give an opinion envisages, on the one hand, a single application procedure for third-country nationals seeking admission to the territory of a Member State in order to work there and, on the other hand, provides for rights to be granted to third-country nationals working legally in a Member State.
Viens no Eiropadomes 2006. gada decembra legālās imigrācijas politikas plāna mērķiem bija iedibināt „vispārēju godīgu un uz tiesībām balstītu pieeju attiecībā uz migrējošiem darba ņēmējiem”.
One of the aims of the Policy plan on legal migration adopted by the December 2006 European Council was to establish ‘a general framework for a fair and rights-based approach to labour migration’.
Arī pašreizējais direktīvas priekšlikums izstrādāts tā, lai atbilstu mērķiem, kas nostiprināti, iedibinot drošu tiesisko statusu jau uzņemtajiem trešo valstu darba ņēmējiem saskaņā ar vispārējo Lisabonas darba plāna ideju.
This proposal for a Directive also seeks to attain its objectives by establishing a legal status for already admitted third-country workers, in line with the broad philosophy of the Lisbon Agenda.
Jūsu referenta nostāja
Rapporteur’s view
Referents uzsver, ka pašreizējās direktīvas un Zilās kartes direktīvas pieņemšana ir savstarpēji papildinoša.
The rapporteur emphasises that this Directive and that on the Blue Card complement each other.
To vienlaicīga pieņemšana aizkavētu divu līmeņu imigrācijas politikas veidošanos, kas veicinātu augsti kvalificētu darba ņēmēju migrāciju, vienlaikus noraidot mazkvalificētu darba ņēmēju uzņemšanu un tiesības.
The aim of adopting them simultaneously is to avoid the effects of a twin-speed immigration policy, which would favour immigration by highly-skilled people while refusing access and rights for less-skilled workers.
Turklāt šie dokumenti sagrautu priekšstatu par slēgtajām robežām.
These two texts also seek to put an end to the illusion of closed borders.
Referents izsaka gandarījumu par Komisijas priekšlikumu, kas iedibina vispārēju un horizontālu tiesību aktu pamatu ES teritorijā uzņemto trešo valstu darba ņēmējiem, un par tās plānu trešo valstu darba ņēmējiem nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi ar Eiropas pilsoņiem.
The rapporteur welcomes the fact that the Commission has drawn up a proposal establishing an overall, horizontal legislative framework for all third-country nationals admitted to EU territory with a view to working here and that it seeks to ensure that they are treated in the same way as EU citizens.
Viņš apgalvo, ka šī direktīva būtu paraugs nozaru direktīvām, ko Komisija ir ieviesusi vai drīzumā plāno ieviest (proti, direktīva par augsti kvalificētu trešo valstu valstspiederīgo uzņemšanas nosacījumiem, direktīva par sezonas darba ņēmējiem, direktīva par uzņēmuma ietvaros pārceltiem darbiniekiem).
The rapporteur believes that this Directive should serve as a reference document for the sectoral directives which the Commission has published or plans to publish in the near future (i.e. the directive on the conditions of entry for highly-skilled third-country nationals, the directive on seasonal employment and the posted workers directive).
Referents izsaka nožēlu, ka priekšlikums nav vērienīgāks un neattiecas uz visu trešo valstu valstspiederīgo, kuri ES teritorijā vēlas veikt saimniecisko darbību, uzņemšanas nosacījumiem, taču viņš apzinās dalībvalstu nepatiku pret šādu priekšlikumu.
The rapporteur regrets that the proposal was not more ambitious and does not cover the entry conditions for all third-country nationals wishing to pursue an economic activity in the EU, but is aware of the Member States’ reluctance with regard to such a proposal.
Jūsu referents ierosina dažas izmaiņas Komisijas piedāvātajā priekšlikumā, lai noskaidrotu vai pilnveidotu konkrētus aspektus.
Your rapporteur proposes a number of modifications to the proposal as presented by the Commission with a view to clarifying or supplementing certain aspects.
Referents uzsver nepieciešamību precizēt, ka pašreizējās direktīvas saturs neapstrīd dalībvalstu tiesības noteikt uzņemšanas nosacījumus un migrantu skaitu, ko tā vēlas uzņemt savā teritorijā.
Your rapporteur considers it important to make clear that the content of this Directive does not affect the Member States’ right to determine the entry conditions nor the number of migrants they wish to admit to their territory.
Jāprecizē, ka jūsu referents ir pilnīgi pārliecināts par nepieciešamību pēc iespējami plašākas darbības jomas, kā tas priekšlikumā paredzēts.
Your rapporteur is firmly convinced of the need to keep the scope as broad as possible, which the proposal provides for.
Vienotam tiesību kopumam jāattiecas uz visiem dalībvalsts teritorijā uzņemtajiem trešo valstu darba ņēmējiem un arī uz tiem, kuri sākotnēji uzņemti citu iemeslu dēļ, bet ieguvuši tiesības strādāt, pamatojoties uz valsts vai Kopienas tiesību normām.
The common set of rights must apply to all nationals admitted to the territory for employment purposes, and also to all those who were initially admitted for other reasons but who obtained the right to work on the basis of national or Community law.
Arī sezonas darba ņēmēju izslēgšana ir pamatota ar gaidāmo direktīvas ieviešanu, kas īpaši veltīta šai darba ņēmēju kategorijai.
Furthermore, excluding seasonal workers is justified by the existence of a forthcoming of a directive specifically intended to cover that category of workers.
Jāpiebilst, ka šajā direktīvā nav izklāstīts par „pārrobežu” darba ņēmējiem — tiem, kuri strādā vienā, bet uzturas citā valstī.
Note that ‘cross-border’ workers, i.e. those working in a country other than the one in which they reside, are not covered by this Directive.
Patiesībā, saskaņā ar 2. panta b) apakšpunktu šīs direktīvas darbības joma attiecas tikai uz personām, kuri dzīvo un strādā vienā un tai pašā valstī.
In accordance with Article 2(b), the scope of this Directive only extends to people residing and pursuing a professional activity in the same country.
Taču arī „pārrobežu” darba ņēmējiem vajadzētu saņemt aizsardzību un nodarbinātībai atbilstošas garantijas.
However, ‘cross-border’ workers should also benefit from appropriate protection and guarantees as regards employment.
Jebkurā gadījumā specifisku tiesību aktu izstrāde šīs kategorijas darba ņēmējiem tiktu veikta vēlākā posmā.
In any case, a specific regulation will be needed at a later stage for this category of workers.
Saistībā ar juridiskajām izmaiņām, ko Komisijas ierosinātā direktīva varētu ieviest, jūsu referents uzsver, ka eksistē Starptautiskās Darba organizācijas un Eiropadomes konvencijas par migrējošiem darba ņēmējiem, taču tās parakstījušas tikai dažas dalībvalstis.
As far as what the Directive proposed by the Commission could mean in legal terms, your rapporteur notes that while there are ILO and Council of Europe conventions on migrant workers, some Member States have not signed them.
Taču pašreizējā direktīvā iekļauti noteikumi, kas ar precizējumiem būs tieši piemērojami pēc transponēšanas termiņa beigām.
This Directive contains provisions which, because of their specific nature, will be directly applicable once the transposition period is concluded.
Tādējādi šīs direktīvas pieņemšana radītu iespēju sniegt labāku aizsardzību darba ņēmējiem saskaņā ar šīs nozares spēkā esošajiem starptautiskajiem nolīgumiem.
Therefore the adoption of this Directive would have the advantage of providing better protection for workers than they currently enjoy on the basis of the international agreements in force in this field.
Par apvienotu procedūru
On the single procedure
Direktīvas priekšlikums paredz ieviest apvienotu pieteikuma procedūru, lai izsniegtu apvienotu darba un uzturēšanās atļauju.
The proposal for a Directive seeks to put in pace a single application procedure leading to the issuing of a single residence and work permit.
Apvienotas procedūras ieviešanai ir vairākas priekšrocības, ņemot vērā atšķirīgo situāciju dalībvalstīs attiecībā uz saistību starp uzturēšanās un darba atļaujām.
There are several advantages to establishing a single procedure, given the diversity of situations from one Member State to another as far as the relationship between residence permit and work permit is concerned.
Mērķis ir samazināt birokrātiskās procedūras un vienkāršot administratīvos pasākumus iesaistītajām personām: pieteikuma iesniedzējiem, administrācijai vai darba devējiem.
The declared objective is to reduce bureaucratic procedures and simplify the administrative steps for the individuals concerned - applicants, administration or employers.
Šī procedūra un apvienotais dokuments ļautu vienlīdz veiksmīgi atvieglot dokumentu atbilstības kontroli gan administrācijai, gan darba devējiem.
This single procedure and permit will also make it easier for both administration and employers to check the validity of permits.
Dalībvalstīm noteiktās prasības joprojām ir pietiekami elastīgas: vispārēja prasība izveidot vienotas institūcijas sistēmu un aizliegums izsniegt papildu dokumentus, procesuālo garantiju ievērošana (tiesības uz informāciju, lēmuma pamatojums, apelācijas tiesības).
The obligations imposed on the Member States remain sufficiently flexible: general obligation to provide for a ‘one-stop-shop’ system and a prohibition on issuing additional documents, compliance with procedural guarantees (right to information, grounds for the decision, right of appeal).
Procedūra neiejaucas dalībvalstu kompetences sfērā saistībā ar pieteikumu izskatīšanu, izņemot jautājumu par pieteikumu izskatīšanas laiku, ko ir būtiski ievērot.
The procedure in no way interferes with the Member States’ competence as far as the processing of requests is concerned, only as regards the time limit which needs to be complied with.
Saistībā ar personām, kuras tiesīgas iesniegt pieteikumu, pēc jūsu referenta domām, būtu jānoskaidro, vai šāda iespēja ir arī darba devējam.
Your rapporteur believes it necessary to clarify who is authorised to submit a request if the employer also has this possibility.
Par vienotu tiesību kopumu
On the common set of rights
Kopš 1999. gada sanāksmes Tamperē Eiropadome uzsvērusi nepieciešamību Eiropas Savienībā nodrošināt taisnīgu attieksmi trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri likumīgi uzturas tās dalībvalstu teritorijā, un piešķirt līdzvērtīgas tiesības un pienākumus, kādi ir ES pilsoņiem.
The 1999 Tampere European Council declared that the European Union should ensure fair treatment of third-country nationals residing lawfully on the territory of its Member States and grant them rights and obligations comparable to those of EU citizens.
Pašlaik ES vērojamas lielas atšķirības attieksmē pret migrējošiem darba ņēmējiem atkarībā no dalībvalsts.
Currently in the EU there are major differences among the Member States regarding the treatment of migrant workers.
Tāpat vērojama būtiska nevienlīdzība attieksmē pret legāliem migrējošiem darba ņēmējiem un Kopienas darba ņēmējiem.
Moreover, major inequalities in treatment remain between legal migrant workers and Community workers.
Tāpat radies priekšstats, ka šīs tiesības mainās atkarībā no darba ņēmēja izcelsmes valsts un ES dalībvalsts, kurā viņš strādā, jo ir diezgan daudz divpusēju vienošanos starp ES dalībvalstīm un dažām trešajām valstīm, kā arī vienošanās, kas noslēgtas starp ES un dažām trešajām valstīm.
It appears that these rights also vary depending on the workers’ country of origin and the EU country in which they are working, as numerous bilateral agreements exist between EU Member States and certain third-countries, as well as agreements concluded between the EU and certain third countries.
Referents atzinīgi vērtē priekšlikumu piešķirt tiesības tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri likumīgi strādā dalībvalstī, īpaši jomās, kas saistītas ar nodarbinātības veidiem, kuros būtu jāgarantē vienlīdzīga attieksme ar Eiropas pilsoņiem.
Your rapporteur strongly welcomes the proposal to grant rights to third-country nationals working legally in a Member State, particularly in areas connected with employment, where equal treatment with EU citizens must be guaranteed.
Šo tiesību piešķiršana, pēc referenta domām, ir minimāla prasība, kas neietekmē dalībvalstu tiesības saglabāt vai pieņemt labvēlīgākus noteikumus.
As far as your rapporteur is concerned, the granting of these rights is a minimum requirement, without prejudicing the Member States’ right to maintain or adopt more favourable provisions.
Migrantu, kuri legāli uzturas ES teritorijā, un jaunie ceļojušo migrantu sociālo pamattiesību atzīšana veicinātu migrantu integrāciju un arī labāku sociālo kohēziju.
This recognition of basic social rights for migrants legally present in EU territory and for new arrivals will help to improve their integration and therefore improve social cohesion.
Turklāt šis pasākums būtu daļa no aktīvas politikas cīņai pret darbaspēka ekspluatāciju, īpaši attiecībā uz jaunieceļojušiem migrantiem, vienlaikus aizsargājot Eiropas pilsoņus no negodīgas konkurences, kuru veicina nevienlīdzība.
This measure will also constitute a proactive policy to combat exploitation of the labour force, particularly of newly-arrived migrants, while protecting EU citizens from unfair competition emanating from a rights gap.
Tādējādi trešo valstu valstspiederīgie būtu pakļauti taisnīgiem nosacījumiem visā ES neatkarīgi no uzturēšanās vietas.
Third-country nationals would enjoy a level playing field throughout the EU, irrespective of their place of residence.
Saistībā ar visiem minētajiem iemesliem referents vēlas, ka Eiropas Parlaments un Padome pēc iespējas drīzāk panāktu vispārēju vienošanos par Komisijas priekšlikumu, lai „apvienotās atļaujas” direktīva varētu stāties spēkā tuvākajā laikā.
For all these reasons, your rapporteur very much hopes that the European Parliament and the Council can reach an overall agreement on the Commission proposal as soon as possible so that the ‘single permit’ directive can soon enter into force.
ATZINUMS Sniegusi Nodarbinātības un sociālo lietu komiteja
OPINION of the Committee on Employment and Social Affairs (*)
(*) Komiteju iesaistīšanas procedūra — Reglamenta 47. pants
(*) Associated committees – Rule 47 of the Rules of Procedure.
Priekšlikums Padomes direktīvai par apvienotu pieteikšanās procedūru, lai trešo valstu valstspiederīgajiem izsniegtu apvienotu uzturēšanās un darba atļauju dalībvalsts teritorijā, kā arī par vienotu tiesību kopumu trešo valstu darba ņēmējiem, kuri likumīgi uzturas dalībvalstī, veido daļu no ES pasākumiem vispusīgas imigrācijas politikas izstrādei.
The Proposal on a Council Directive on a single application procedure for a single permit for third-country nationals to reside and work in the territory of a Member State and on a common set of rights for third-country workers legally residing in a Member State is a part from the EU policy to develop a comprehensive immigration policy.
Priekšlikums ir vairāku diskusiju grupu darba rezultāts, un 2006. gada decembra Eiropadomes secinājumos ir pausta vienošanās par 2007. gadā veicamajiem pasākumiem, tostarp “attiecībā uz legālo migrāciju izstrādāt labi pārvaldītu migrācijas politiku, kas pilnībā ievēro valstu kompetences, lai palīdzētu dalībvalstīm apmierināt pašreizējās un turpmākās nodarbinātības vajadzības, sekmējot visu valstu ilgtspējīgu attīstību; jo īpaši būtu ātri jāizskata gaidāmie Komisijas priekšlikumi saistībā ar 2005. gada decembra Legālās migrācijas politikas plānu”.
The proposal is seen as a result of a number of Union’s forums, and in December 2006 European Council Conclusions agreed on a series of steps to be taken for 2007, among which to "develop, as far as legal migration is concerned, well-managed migration policies, fully respecting national competences, to assist Member States to meet existing and future labour needs while contributing to the sustainable development of all countries; in particular, the forthcoming Commission proposals within the framework of the Policy Plan on Legal Migration of December 2005 should be rapidly examined".
Šis priekšlikums atsaucas uz norādītajām vajadzībām saskaņā ar Legālās migrācijas politikas plānu, kura mērķis ir, no vienas puses, ar četriem likumdošanas priekšlikumiem noteikt uzņemšanas nosacījumus konkrētām migrantu kategorijām (augsti kvalificētiem darba ņēmējiem, sezonas strādniekiem, algotiem praktikantiem un uzņēmuma ietvaros pārceltiem darbiniekiem), un, no otras puses, ieviest vispārīgu kārtību, kādā tiek īstenota godīga un uz tiesībām balstīta pieeja attiecībā uz darbaspēka migrāciju.
This proposal seeks to respond to these requests in accordance with the Policy Plan on Legal Migration which aimed at laying down admission conditions for specific categories of migrants (highly qualified workers, seasonal workers, remunerated trainees and intracorporate transferees) in four specific legislative proposals on the one hand and introduce a general framework for a fair and rights-based approach to labour migration on the other.
Pēdējo no minētajiem mērķiem paredzēts sasniegt, nodrošinot jau uzņemto trešo valstu darba ņēmēju tiesisko statusu saskaņā ar Lisabonas programmas plašo filosofiju, kā arī ieviešot procedūras vienkāršojumus pieteikumu iesniedzējiem.
This proposal is to meet the latter objective by securing the legal status of already admitted third-country workers, in line with the broad philosophy of the Lisbon Agenda, and by introducing procedural simplifications for the applicants.
Lai sasniegtu šos mērķus, Komisija ir izteikusi priekšlikumu noteikt vienotu tiesību kopumu trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri likumīgi uzturas dalībvalstī un kuri vēl nav tiesīgi iegūt pastāvīgā iedzīvotāja statusu, un ieviest apvienotu pieteikšanās procedūru kopā ar apvienotu uzturēšanās un darba atļauju.
To achieve these objectives the Commission proposes to guarantee a common set of rights to all third-country workers lawfully residing in a Member State and not yet entitled to long-term residence status, and to introduce a single application procedure, along with a single residence/work permit.