natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Turklāt uzņēmumu savstarpējos darījumos nebūtu jāsaskaņo maksājumu termiņi, jo pretējā gadījumā tas būtu pretrunā ar proporcionalitātes un subsidiaritātes principiem, kā arī krasi samazinātos MVU iespējas saņemt tirdzniecības aizdevumu.
Furthermore, payment periods in business-to-business transactions should not be harmonised, as this would be contrary to the principles of proportionality and subsidiarity, and would radically reduce the possibility of trade credit for SMEs.
Iespēja, ka piegādātājs pagarina klientam maksājuma termiņu, ir būtisks MVU konkurētspējas instruments.
The option for a supplier to grant a deferral in the time to pay to a customer is a vital competitive tool for SMEs.
6. pants – virsraksts un 1. punkts – 1. daļa
Article 6 – title and paragraph 1 – subparagraph 1
Nosakot, vai klauzula ir redzami netaisna pret kreditoru, ņem vērā visus lietas apstākļus, tai skaitā labu komercpraksi un ražojuma vai pakalpojuma īpašības .
In determining whether a clause is grossly unfair to the creditor, all circumstances of the case shall be considered, including good commercial practice and the nature of the product or the service .
Dalībvalstis paredz, ka līguma noteikums vai komercprakse attiecībā uz maksājuma dienu vai termiņu, kavējuma procentiem vai piedziņas izmaksu kompensāciju nav izpildāms un ir par iemeslu prasībai par zaudējumu atlīdzību, ja tas ir netaisnīgs pret kreditoru.
Member States shall provide that a term in a contract or a practice relating to the date or period for payment, the rate of interest for late payment or compensation for recovery costs shall be unenforceable and shall give rise to a claim for damages if it is unfair to the creditor.
Nosakot, vai saskaņā ar 1. punktu noteikums vai komercprakse ir netaisnīga pret kreditoru, ņem vērā visus lietas apstākļus, tai skaitā :
In determining whether a term or practice is unfair to the creditor, within the meaning of subparagraph 1, all circumstances of the case shall be considered, including :
a) jebkādas tādas klajas novirzes no labas komercprakses, kas ir pretējas labai ticībai un taisnīgai darījumu veikšanai;
(a) any gross deviation from good commercial practice , contrary to good faith and fair dealing;
b) ražojuma vai pakalpojuma īpašības ; un
(b) the nature of the product or the service ; and
(Visā tekstā svītro terminu “redzami [netaisns]” un ievieš terminus “noteikums” un “komercprakse”.
(The deletion of the word "grossly [unfair]", the introduction of the word "term" and the introduction of the word "practice" apply throughout the text.
Ir skaidrs, ka vārda “noteikums” tulkojums spāņu valodā ir “cláusula”, itāļu valodā — “clausola” un franču valodā — “clause”.
It is understood that the translation for "term" is "cláusula" in Spanish, "clausola" in Italian and "clause" in French.
6. pants – 1. punkts – 2. daļa (jauns punkts)
Article 6 – paragraph 1 – subparagraph 2 (becomes a new paragraph)
Panta 2. punktā minētie līdzekļi ietver noteikumus, kuriem atbilstoši organizācijas , kas ir oficiāli atzītas kā tādas, kas pārstāv uzņēmumus, vai kuru likumīgajās interesēs ietilpst to pārstāvība, var saskaņā ar attiecīgās valsts likumiem iesniegt prasību tiesā vai kompetentās pārvaldes iestādēs, pamatojoties uz to, ka noteikumi vai komercprakse , tostarp atsevišķajā līgumā iekļautie noteikumi vai komercprakse, ir netaisnīgi, lai šīs organizācijas varētu piemērot atbilstīgus un efektīvus līdzekļus to izmantošanas novēršanai.
The means referred to in paragraph 2 shall include provisions whereby organisations officially recognised as, or having a legitimate interest in, representing enterprises may take action according to the national law concerned before the courts or before competent administrative bodies on the grounds that terms or commercial practices, including in the case of an individual contract, are unfair, so that they can apply appropriate and effective means to prevent their use.
Tomēr pretēji Direktīvai 2000/35 grozījuma mērķis ir prasības iesniegšanas iespēju nodrošināt ne tikai MVU pārstāvības organizācijām, bet arī, piemēram, organizācijām, kas pārstāv konkrētu nozari.
In contrast to Directive 2000/35 however, it seeks to open up this possibility beyond organisations representing SMEs, for example to organisations in a particular industrial sector.
Grozījumā arī precizēts, ka pārstāvības organizācijām nav liegta iespēja iesniegt prasību saskaņā ar valsts tiesību aktiem, pamatojoties vienīgi uz to, ka iespējami netaisnīgie noteikumi pretēji standarta noteikumiem un nosacījumiem ir iekļauti atsevišķajā līgumā.
The amendment also clarifies that representative organisations are not prevented from taking action according to the national law concerned by the mere fact that the allegedly unfair terms are included in an individual contract, as opposed to standard terms and conditions.
Piemēro valstu normatīvos un administratīvos aktus , un 1. punktā minētā tiešsaistes sistēma visiem Savienībā reģistrētiem kreditoriem ir pieejama ar vienādiem nosacījumiem .
National legislation, regulations , administrative provisions shall apply and the online procedure referred to in paragraph 1 shall be available at the same conditions for all creditors who are established in the Union .
Šā panta 1., 2. un 3. punkts neskar Regulas (EK) Nr. 1986/2006 noteikumus.
Paragraphs 1, 2 and 3 shall be without prejudice to the provisions of Regulation (EC) 1986/2006 .
Šā panta 1., 2. un 3. punkts neskar noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regulā (EK) Nr. 1896/2006, ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru 1 .
Paragraphs 1, 2 and 3 shall be without prejudice to the provisions of Regulation (EC) No 1896/2006 of the European Parliament and the Council of 12 December 2006 creating a European order for payment procedure 1 .
Komisijas priekšlikumā labota pārrakstīšanās kļūda.
Correction of a clerical error in the Commission proposal.
Mediācija un labas rīcības kodeksi
Mediation and Codes of Good Conduct
Dalībvalstis veicina tādu sistēmu izveidi, kas domstarpības risinātu ar mediācijas palīdzību, cita starpā iesaistot arī 6. panta 3. punktā minētās organizācijas.
Members States shall promote the adoption of systems to solve conflicts through mediation, involving inter alia the organisations referred to in Article 6(3).
Dalībvalstis un 6. panta 3. punktā minētās organizācijas ar Komisijas atbalstu izstrādā un izplata labas rīcības kodeksus, kuros paredzēti valstu vai Eiropas Savienības līmenī apspriesti atbilstīgi sūdzību iesniegšanas mehānismi, kuru mērķis ir palīdzēt īstenot šo direktīvu.
Member States and the organisations referred to in Article 6(3), with the support of the Commission, shall draw up and disseminate codes of good conduct with appropriate complaints mechanisms, negotiated at national or Union level, and designed to contribute to the proper implementation of this Directive.
par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos (pārstrādāta redakcija)
on the proposal for a directive of the European Parliament and of the Council on combating late payment in commercial transactions (Recast)
Atzinumu sagatavoja: Francesco De Angelis
Rapporteur: Francesco De Angelis
Direktīva 2000/35/EK par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos tika pieņemta 2000. gada maijā un ir spēkā kopš 2002. gada 8. augusta, taču tās ietekme ir bijusi ierobežota.
Directive 2000/35/EC, adopted in May 2000 and in force since 8 August 2002, whose purpose is to combat late payment in commercial transactions, has had a limited impact.
Dalībvalstīs pašreiz pastāv milzīgas atšķirības attiecībā uz maksājumu laiku regulējumu, un maksājumu kavēšanas prakse apdraud uzņēmumu un jo īpaši MVU nākotni, ņemot vērā pašreizējo ekonomikas un finanšu krīzi Eiropā un visā pasaulē.
Disparities between Member States regarding payment discipline remain marked, and delays in payment threaten the survival of businesses, particularly SMEs, especially at a time of economic and financial crisis such as that which Europe and the world are currently experiencing.
Plaši lietoto maksājumu kavēšanas praksi nosaka apstākļi, taču biežāk maksājumu kavēšana ir tīša, kas destabilizē iekšējo tirgu un ievērojami apgrūtina pārrobežu tirdzniecību.
Widespread resort to delays in payment, dictated by necessity or more often deliberate, destabilises the internal market and seriously damages international trade.
Turklāt dalībvalstīs, kurās maksājumu kavēšana ir sevišķi liela problēma, uzņēmumiem jo īpaši draud pakāpeniska ienākumu samazināšanās un pat bankrots.
Moreover, in the Member States where this problem is most prevalent, businesses face greater risks of a steady decline in revenue until the point of bankruptcy.
Šī problēma izteiktāka ir darījumos starp publiskām iestādēm un uzņēmumiem, tomēr neviennozīmīga ir iespēja atšķirīgi regulēt darījumus starp privātuzņēmumiem.
The problem is most serious in transactions between the public authorities and businesses, although the desirability of different treatment for transactions between private parties is debatable.
Arī privātā sektora uzņēmumiem un jo īpaši MVU var uzspiest nelabvēlīgus līguma noteikumus, ko tie pieņem, nevēloties sabojāt attiecības ar nozīmīgiem privātā sektora klientiem.
The latter too – many of them SMEs – may be exposed to iniquitous contract clauses which they have accepted out of a fear of damaging their relations with a large private customer.
Atzinuma sagatavotājs Komisijas priekšlikumu vērtē atzinīgi.
In his opinion, the rapporteur welcomes the Commission proposal.
Tomēr viņš ierosināja vairākus grozījumus, kuri pamatā atbilst Komisijas priekšlikumā ietvertajai pieejai un kuru mērķis pēc satura un būtības ir ieviest skaidrību un noteiktību attiecībā uz direktīvas interpretāciju un transkripciju.
However, he feels that he should propose a few amendments to both the form and the substance which, while upholding the general approach in the Commission proposal, are intended to promote clarity and certainty in the interpretation and transposition of the Directive.
Atzinuma sagatavotājs uzskata, ka publiskām iestādēm paredzēto noteikumu piemērošanas joma ir jāpaplašina, ietverot publisko pakalpojumu uzņēmumus.
The rapporteur considers that the scope of the provisions concerning public authorities should be extended to public utilities.
Turklāt viņš ierosina izdarīt grozījumus attiecībā uz termiņu noteikšanu, debitoriem piemērojamo papildmaksu preventīvo raksturu, direktīvā paredzēto līguma atkāpju ierobežošanu un uzņēmumu pasīvu/ aktīvu informēšanu par viņu jaunajām tiesībām.
He also proposes amendments regarding the certainty of periods, the incentive character of the additional penalties applicable to debtors, a reduction in the contractual derogations permitted by the legislation and passive/active information of businesses about their new rights.
Atzinuma projekts ir saskaņā ar atbildīgās Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas referentes Barbara Weiler sagatavoto darba dokumentu.
The draft opinion is consistent with the working document drafted by the rapporteur of the committee responsible, the Committee on the Internal Market and Consumer Protection, Mrs Barbara Weiler.
Turklāt Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas sniegtā atzinuma sagatavotājs uzskata, ka ir jāievieš uzņēmumu aizsardzības elementi, jo īpaši attiecībā uz MVU.
However, in the opinion of the Committee on Industry, Research and Energy, the rapporteur considers it incumbent upon him to include additional elements to protect businesses, especially SMEs.
Viņš arī ir ierosinājis maksājumu kavēšanas gadījumā par obligātu noteikt piedziņas izmaksu kompensēšanu un procentu atlīdzināšanu.
In particular, he proposes making binding the application of the penalties in the form of compensation for recovery costs and interest in the event of late payment.
Tādējādi netiks pieļauts, ka debitori būtu tiesīgi vērsties pret kreditoriem, un līdz ar to kreditori būs aizsargāti no komerciāla rakstura pretpasākumiem, ko varētu veikt debitori.
This would obviate the requirement for individual creditors to have the ability to assert their rights, protecting them against the risk of commercial retaliation by the debtor.
Atzinuma sagatavotāja ierosinājumā ietvertas vairākas ēnu referentu norādes, kas izteiktas pirmajā viedokļu apmaiņā par direktīvas priekšlikumu.
The rapporteur's proposal incorporates a number of ideas received from the shadow rapporteurs during the initial exchange of views on the proposal for a directive.
Saskaņā ar atzinuma sagatavotāja kolēģu ieteikumu īpaši norādīts, ka ir jāierobežo iespēja atkāpties no Eiropas likumdevēju pieņemtajām normām.
In particular, the rapporteur endorses the need - pointed out by colleagues - to reduce the derogations applicable to the provisions of European legislation.
Visbeidzot, līdz šim nav ticis panākts visiem pieņemams risinājums attiecībā uz vienotu zaudējumu piedziņas un procentu likmi (5 %), ko kreditori ir tiesīgi saņemt no publiskām iestādēm gadījumā, ja kavēta maksājumu procedūra.
Lastly, it has not yet been possible to arrive at a widely agreed solution with regard to the lump sum compensation (5%) which the creditor is entitled to receive from public authorities guilty of late payment.
Šo jautājumu atzinuma sagatavotājs izskatīs nākamajā komitejas viedokļu apmaiņā un gadījumā, ja netiks panākts risinājums, par šo jautājumu iesniegs ad hoc grozījumu.
The rapporteur reserves the right to consider the matter during the next exchange of views and, possibly, to adopt a position on it by tabling an ad hoc amendment.
(10a) Pat ja Savienības iestādēm šī direktīva nav tieši saistoša, vajadzētu nodrošināt, ka šīs iestādes atbilstoši labai praksei piemēro šajā direktīvā paredzētos noteikumus par maksājumiem.
(10a) Even if the Union's institutions are not directly bound by this Directive, it should be ensured that those institutions, as a matter of good practice, apply the payment provisions laid down in this Directive.
Eiropas iestādēm vajadzētu rādīt priekšzīmi, maksājumus konsekventi veicot paredzētajā termiņā.
The European Institutions should lead by example by consistently making timely payments.
(16) Pieredze liecina, ka komercdarījumu līgumos noteiktais maksājumu laiks bieži vien ievērojami pārsniedz 30 dienas.
(16) Experience shows that contractual payment periods for commercial transactions are often significantly longer than 30 days.
Tādēļ būtu vispārīgi jānosaka, ka komercdarījumos maksājuma laiks nedrīkst pārsniegt 30 dienas ; gadījumos, ja ilgāka maksājuma laika noteikšana ir pienācīgi pamatota saskaņā ar nepieciešamības principu vai īpašiem valsts tiesību aktu noteikumiem un ja starp debitoru un kreditoru ir panākta skaidra vienošanās, maksājuma laiku varētu pagarināt, nepārsniedzot 60 dienas.
Therefore, payment periods in commercial transactions should be as a general rule limited to a maximum of 30 days ; in cases where longer payment periods are duly justified in accordance with the principle of necessity or with special provisions of national law and where an explicit agreement has been made between the debtor and the creditor, the payment period could be extended to a maximum of 60 days .
Visu veidu komercdarījumiem jāpiemēro vienādi maksājumu noteikumi, lai ne publisko, ne privāto uzņēmumu darbības jomā nepieļautu neizdevīgu konkurences apstākļu rašanos.
The same set of payment provisions should apply for all kinds of commercial transactions to avoid competitive disadvantages either for public or for private companies.
Komercattiecības starp uzņēmumiem un publiskām iestādēm daudzējādā ziņā ir līdzīgas komercattiecībām starp diviem uzņēmumiem.
Commercial relationships between undertakings and public authorities are in many ways similar to commercial relationships between undertakings.
Lai jo īpaši nepieļautu neizdevīgu maksājumu laiku uzspiešanu mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, visos gadījumos procenti ir jānomaksā ne vēlāk kā 60 dienas pēc rēķina saņemšanas.
In order to avoid disadvantageous payment periods in particular for small and medium-sized enterprises, interest shall be payable at all events not later that 60 days after the receipt of the invoice.
2) “publiska iestāde” ir līgumslēdzēja iestāde, kas definēta Direktīvā 2004/18/EK;
(2) ‘public authority’ means any contracting authority , as defined by Directive 2004/18/EC;
2) “publiska iestāde” ir līgumslēdzēja iestāde, kas neatkarīgi no līguma priekšmeta vai vērtības definēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvā 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs 1 , un Direktīvā 2004/18/EK , kā arī jebkura no Līguma par Eiropas Savienību 13. pantā minētajām Savienības iestādēm ;
(2) ‘public authority’ means any contracting authority as defined by Directive 2004/17/EC of the European Parliament and of the Council of 31 March 2004 coordinating the procurement procedures of entities operating in the water, energy, transport and postal services sectors 1 and by Directive 2004/18/EC , regardless of the subject or value of the contract, and any of the Union's institution mentioned in Article 13 of the Treaty on European Union ;
Lai novērstu pārpratumus, ka Direktīvā 2004/17/EK definētās līgumslēdzējas iestādes vairs netiek iekļautas, ir jāietver atsauce uz Direktīvu 2004/17/EK.
In order to avoid the misunderstanding that contracting authorities as defined by Directive 2004/17/EC are no longer included, there should be a reference to Directive 2004/17/EC.
Tā kā Direktīvu 2004/18/EK un Direktīvu 2004/17/EK piemēro tikai konkrētiem līguma priekšmetiem un tikai sākot no konkrētas līguma summas, skaidri jānorāda, ka šos ierobežojumus nepiemēro saistībā ar Direktīvu 2000/35/EK.
As Directives 2004/18/EC and 2004/17/EC apply only to specific subjects of contracts and only above a certain threshold, it should be made clear that the same restrictions do not apply in the case of Directive 2000/35/EG.
Maksājumu kavējumi skar ne tikai dalībvalstu iestādes, bet arī ES iestādes.
Late payments concern also EU institutions, not only national authorities.
ES iestādes nedrīkst uz sevi neattiecināt noteikumus, kas piemērojami citām publiskām iestādēm.
The EU institutions cannot exclude themselves from provisions imposed to other public authorities.
3a) “nozaru uzņēmums” neatkarīgi no līguma vērtības ir jebkurš uzņēmums, kas Direktīvas 2004/17/EK nozīmē darbojas ūdensapgādes, enerģētikas vai transporta pakalpojumu nozarē;
(3a) ‘sectoral undertaking’ means any undertaking operating in the water, energy or transport services sector within the meaning of Directive 2004/17/EC, regardless of the value of the contract;
“Nozaru uzņēmumiem” tirgū ir sevišķi nozīmīga vieta to īpašā stāvokļa dēļ.
‘Sectoral undertakings’ have a particularly strong position on the market due to their particular position.
Šie uzņēmumi ir vienīgie piegādātāji ūdensapgādes, energoapgādes un transporta pakalpojumu infrastruktūras jomā, un uz tiem faktiski neattiecas konkurence.
They are the only suppliers in the area of water, energy and transport supply infrastructure and are not subject to any real competition.
Līdz ar to nozaru uzņēmumi bieži vien var vienpusīgi noteikt savus pirkšanas nosacījumus un maksājumu termiņus.
Thus sectoral undertakings can very often set their ‘purchase conditions’ and payment deadlines unilaterally.
Šo izdevīgo stāvokli nedrīkst izmantot ļaunprātīgi.
This powerful position should not be abused.
Tādēļ nozaru uzņēmumiem jāpiemēro tie paši noteikumi, ko piemēro nozaru līgumslēdzējām iestādēm.
Sectoral undertakings should therefore be treated in the same way as sectoral contracting authorities.
6) “likumiskie procenti” ir vienkārši procenti par maksājuma kavējumu, kuru likme atbilst vismaz septiņiem procentu punktiem virs pamatlikmes;
(6) ‘statutory interest’ means simple interest for late payment at a rate which is the sum of the reference rate, plus at least seven percentage points;
6) “likumiskie procenti” ir vienkārši procenti par maksājuma kavējumu, kuru likme atbilst vismaz deviņiem procentu punktiem virs pamatlikmes;
(6) ‘statutory interest’ means simple interest for late payment at a rate which is the sum of the reference rate, plus at least nine percentage points;
Ja saistībā ar 3. un 5. panta grozījumiem, kuru mērķis ir ieviest viendabīgāku, atbilstīgāku un samērīgāku publiskajā un privātajā sektorā piemērojamo noteikumu kopumu, nedaudz paaugstinātu likumiskos procentus, varētu panākt abu sektoru pārstāvju ieinteresētību īstenot labāku maksājumu praksi.
In conjunction with amending Articles 3 and 5 to reflect a more uniform, equitable and proportionate set of rules applying to both the public and private sectors, a slight increase in the mandatory statutory interest rate would be a way of encouraging both sectors to engage in better payment practices.
Procenti maksājumu kavējumu gadījumā komercdarījumos starp uzņēmumiem
Interest in case of late payment in commercial transactions between undertakings
a) procenti par maksājuma kavējumu ir maksājami no dienas, kas seko līgumā noteiktajai maksājumu dienai vai maksājumu laika beigu dienai , ievērojot b) apakšpunktā norādīto termiņu, un maksājuma laiks nepārsniedz 60 dienas, skaitot no līgumā minēto preču saņemšanas vai pakalpojumu sniegšanas dienas ;
(a) interest for late payment shall become payable from the day following the date or the end of the period for payment fixed in the contract , which shall take into account the time limits provided in point (b) and which shall not exceed 60 days from the date of receipt of the goods or performance of the services to which the contract relates ;
b) ja maksājumu diena vai maksājumu laika beigu diena līgumā nav noteikta, procenti par maksājuma kavējumu ir maksājami automātiski bez vajadzības atgādināt, kad pagājis viens no turpmāk minētajiem laikposmiem:
(b) if the date or period for payment is not fixed in the contract, interest for late payment shall become payable automatically within any of the following time limits:
iii) ja pieņemšanas vai pārbaudes procedūra, ar kuru ir jāpārbauda preču vai pakalpojumu atbilstība līgumam, ir paredzēta ar likumu vai līgumā un ja debitors saņem faktūrrēķinu vai līdzvērtīgu maksājuma pieprasījumu agrāk vai dienā, kad notiek šāda pieņemšana vai pārbaude, — 30 dienas pēc minētās dienas .
(iii) if a procedure of acceptance or verification, by which the conformity of the goods or services with the contract is to be ascertained, is provided for by statute or in the contract and if the debtor receives the invoice or the equivalent request for payment earlier or on the date on which such acceptance or verification takes place, 30 days after that date.
iii) ja pieņemšanas vai pārbaudes procedūra, ar kuru ir jāpārbauda preču vai pakalpojumu atbilstība līgumam, ir paredzēta ar likumu vai līgumā un ja debitors saņem faktūrrēķinu vai līdzvērtīgu maksājuma pieprasījumu agrāk vai dienā, kad notiek šāda pieņemšana vai pārbaude, — 30 kalendārās dienas pēc pēdējās minētās dienas ;
(iii) if a procedure of acceptance or verification, by which the conformity of the goods or services with the contract is to be ascertained, is provided for by statute or in the contract and if the debtor receives the invoice or the equivalent request for payment earlier or on the date on which such acceptance or verification takes place, 30 calendar days after this latter date ;
ba) faktūrrēķina saņemšanas diena nav noteikta līgumiskas vienošanās veidā starp debitoru un kreditoru.
(ba) the date of the receipt of the invoice is not subject to a contractual agreement between debtor and creditor.
Dalībvalstis nodrošina, ka pamatlikme, ko piemēro:
Member States shall ensure that the applicable reference rate:
Dalībvalstis nodrošina, ka gadījumā, ja saskaņā ar 3. un 5. pantu komercdarījumos ir maksājami kavējuma procenti un līgumā nav noteikts citādi, kredotoram ir tiesības saņemt no debitora šādas summas:
Member States shall ensure that, when interest for late payment becomes payable in commercial transactions in accordance with Articles 3 and 5 and unless otherwise specified in the contract , the creditor is entitled to obtain from the debtor any of the following amounts: