natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Privilēģiju vai imunitātes aizstāvēšanas gadījumos komiteja precizē, vai šie apstākļi rada administratīva vai citāda veida šķēršļus deputāta pārvietošanās brīvībai, viņam ierodoties Parlamenta sanāksmju vietā vai to atstājot, vai deputāta viedokļa paušanai vai balsošanai savu pienākumu pildīšanas laikā, vai arī tie ir pielīdzināmi Protokola par privilēģijām un imunitāti 9. panta aspektiem, ko nenosaka attiecīgās dalībvalsts tiesību akti, un iesniedz atbildīgajai iestādei priekšlikumu izdarīt vajadzīgos secinājumus.
In cases concerning the defence of immunity or privileges, the committee shall state whether the circumstances constitute an administrative or other restriction imposed on the free movement of Members travelling to or from the place of meeting of Parliament or an opinion expressed or a vote cast in the performance of the mandate or fall within aspects of Article [9] of the Protocol on Privileges and Immunities which are not a matter of national law, and shall make a proposal to invite the authority concerned to draw the necessary conclusions.
Komiteja var sniegt pamatotu atzinumu par attiecīgās iestādes kompetenci un par pieprasījuma pieņemamību, taču tā nekādā gadījumā neizsakās par deputāta vainīgumu vai nevainīgumu un par to, vai ir nepieciešama kriminālvajāšana par uzskatiem vai darbībām, kas deputātam piedēvēti, pat tad ne, ja pieprasījuma izskatīšana ļauj komitejai iegūt detalizētas ziņas par lietas materiāliem. (...)
The committee may offer a reasoned opinion about the competence of the authority in question and about the admissibility of the request, but shall not, under any circumstances, pronounce on the guilt or otherwise of the Member nor on whether or not the opinions or acts attributed to him or her justify prosecution, even if, in considering the request, it acquires detailed knowledge of the facts of the case. (...)
Savā pieprasījumā Luigi De Magistris skaidri atsaucās uz Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. pantu.
Article 8 of the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Union was expressly invoked by Luigi De Magistris in his request.
Attiecīgie paziņojumi presei tika publicēti laikā, kad Luigi de Magistris bija Eiropas Parlamenta deputāts, kuru ievēlēja 2009. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās.
The press releases were published at a time when Luigi de Magistris was a Member of the European Parliament, following his election during the 2009 European Parliament elections.
Saskaņā ar Parlamentā iedibināto kārtību tas, ka tiesas process ir saistīts ar civiltiesībām vai administratīvām tiesībām vai ka daži tā aspekti piekrīt civiltiesību vai administratīvo tiesību jomai, pats par sevi nenozīmē, ka saskaņā ar minēto pantu nevar piemērot imunitāti.
In accordance with Parliament’s established practice, the fact that the legal proceedings are of a civil or administrative law nature, or contain certain aspects falling under civil or administrative law, does not per se prevent the immunity afforded by that article from applying.
Saskaņā ar Eiropas Savienības tiesas viedokli 8. pantā paredzētās absolūtās imunitātes piemērošanas joma „ir jānosaka, pamatojoties tikai uz Kopienas tiesībām”
As the Court of Justice has held, the scope of the absolute immunity provided for in Article 8 ‘must be established on the basis of Community law alone’
Iepriekš minētās Marra lietas 26. punkts. .
Marra , cited above, at paragraph 26. .
Tomēr Tiesa nesen ir pieņēmusi vēl vienu lēmumu, ka „paziņojums, ko Eiropas Parlamenta deputāts izdarījis ārpus Eiropas Parlamenta telpām un par kuru tā izcelsmes dalībvalstī ir uzsākts kriminālprocess par apmelojoša paziņojuma paušanu, ir viedoklis, kas pausts, pildot parlamentāros pienākumus, un uz kuru attiecas šajā tiesību normā paredzētā imunitāte, tikai tad , ja šis paziņojums atbilst subjektīvam vērtējumam, kuram ir tieša un acīmredzama saikne ar šādu pienākumu pildīšanu ”
However, the Court has also recently held that ‘a statement made by a Member of the European Parliament beyond the precincts of that institution and giving rise to prosecution in his Member State of origin for the offence of making false accusations does not constitute an opinion expressed in the performance of his parliamentary duties covered by the immunity afforded by that provision unless that statement amounts to a subjective appraisal having a direct, obvious connection with the performance of those duties ’
Iepriekš minētās Patriciello lietas operatīvā daļa. (tekstam pievienots pasvītrojums).
Patriciello, cited above, operative part. (emphasis added).
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, komiteja uzskata, ka lietas fakti, kas izklāstīti tiesas pavēstē un Luigi de Magistris rakstveida iesniegumos Juridiskajai komitejai, norāda, ka apgalvojumiem ir tieša, acīmredzama saistība ar Luigi de Magistris kā Eiropas Parlamenta deputāta pienākumu veikšanu, jo īpaši tāpēc, ka publicētā informācija ir saistīta ar papildu rakstisku jautājumu Eiropas Komisijai.
Against this background, the Committee considers that the facts of the case, as manifested in the writ of summons and in Luigi de Magistris’s written submissions to the Committee, indicate that the statements made do have a direct, obvious connection with Luigi de Magistris’s performance of his duties as a Member of the European Parliament, in particular since the published information relates to a follow-up written question to the European Commission.
Tādēļ komiteja uzskata, ka Luigi de Magistris , publicējot attiecīgos paziņojumus presei, pildīja savus Eiropas Parlamenta deputāta darba pienākumus.
The Committee therefore considers that, in publishing the press releases in question, Luigi de Magistris was acting in the performance of his duties as Member of the European Parliament.
Pēc visu par un pret apsvērumu izskatīšanas attiecībā uz deputāta imunitātes aizstāvēšanu, pamatojoties uz iepriekš minētajiem apsvērumiem un saskaņā ar Reglamenta 6. panta 3. punktu Juridiskā komiteja iesaka Eiropas Parlamentam aizstāvēt deputāta Luigi De Magistris imunitāti.
On the basis of the above considerations and pursuant to Article 6(3) of the Rules of Procedure, after considering the reasons for and against defending the Member’s immunity, the Committee on Legal Affairs recommends that the European Parliament should defend the parliamentary immunity of Luigi De Magistris.
Pieņemtie teksti, P7_TA(2010)0296 . ,
Texts adopted, P7_TA(2010)0296 . ,
– ņemot vērā 7. un 9. pantu 1965. gada 8. aprīļa Protokolā par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā, kā arī 6. panta 2. punktu 1976. gada 20. septembra Aktā par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās,
– having regard to Articles 7 and 9 of the Protocol of 8 April 1965 on the Privileges and Immunities of the European Union, and Article 6(2) of the Act of 20 September 1976 concerning the election of the Members of the European Parliament by direct universal suffrage,
Lieta 101/63 Wagner/ Fohrmann un Krier, Recueil , 195. lpp; lieta 149/85 Wybot/ Faure un citi, Recueil , 2391. lpp; lieta T-345/05, Mote /Parlaments, Krājums, II-2849. lpp.; apvienotās lietas C-200/07 un C-201/07 Marra/ De Gregorio un Clemente , Krājums, I-7929. lpp.; lieta T-42/06 Gollnisch /Parlaments. ,
Case 101/63 Wagner v. Fohrmann and Krier [1964] ECR 195; Case 149/85 Wybot v. Faure and Others [1986] ECR 2391; Case T-345/05, Mote v. Parliament [2008] ECR II-2849; Joined Cases C-200/07 and C-201/07 Marra v. De Gregorio and Clemente [2008] ECR I-7929; Case T-42/06 Gollnisch v. Parliament . ,
– ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu ( A7-0413/2011 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs ( A7-0413/2011 ),
C. tā kā saskaņā ar Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 9. pantu Eiropas Parlamenta deputātiem Eiropas Parlamenta sesiju laikā savā valstī ir imunitāte, ko piešķir attiecīgās valsts parlamenta locekļiem; tā kā gadījumā, ja Eiropas Parlamenta deputātu aiztur pārkāpuma izdarīšanas laikā, viņš nevar atsaukties uz imunitāti, un tā neliedz Eiropas Parlamentam izmantot tiesības kādam no tā deputātiem atņemt imunitāti;
C. whereas, according to Article 9 of the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Union, during the sessions of the European Parliament its Members enjoy ‘in the territory of their own State, the immunities accorded to members of their Parliament’, whereas ‘immunity cannot be claimed when a member is found in the act of committing an offence and shall not prevent the European Parliament from exercising its right to waive the immunity of one of its members’;
D. tā kā saskaņā ar Lietuvas Republikas Konstitūcijas 62. pantu Lietuvas parlamenta (Seima) deputātu nedrīkst saukt pie kriminālatbildības vai aizturēt, vai kā citādi ierobežot viņa brīvību, ja tam nav piekritis šis parlaments;
D. whereas, according to Article 62 of the Constitution of the Republic of Lithuania, a Member of the national Parliament (the Seimas) may not be held criminally liable or arrested, nor may his freedom be otherwise restricted, without the consent of the Parliament;
G. tā kā 2010. gada 7. septembrī Parlaments, uzskatot, ka nav sniegti nekādi pārliecinoši pierādījumi par jebkādu tendenciozu vēršanos ( fumus persecutionis ) pret Viktor Uspaskich un ka noziedzīgajiem nodarījumiem, kuros viņš ir apsūdzēts, nav nekādas saistības ar viņa darbību Eiropas Parlamentā, piekrita atcelt Viktor Uspaskich imunitāti;
G. whereas on 7 September 2010 Parliament waived Viktor Uspaskich’s immunity, considering that no cogent evidence had been adduced as to the existence of any fumus persecutionis and that the offences with which Viktor Uspaskich is charged had nothing to do with his activities as a Member of the European Parliament;
Lieta T345/05, Mote /Parlaments, Krājums, II-2849. lpp., 48.–52. punkts. ;
Case T‑345/05 Mote v. Parliament [2008] ECR II-2849, Paragraphs 48-52. ;
Lietuvas varas iestādes apsūdz Viktor Uspaskich , kurš saskaņā ar Lietuvas Republikas Grāmatvedības likuma 21. pantu bija atbildīgs par partijas grāmatvedības organizēšanu un kārtošanu un rīkojās Darba partijas kā juridiskas personas vajadzību un interešu vārdā, par to, ka viņš 2004. gada pavasarī lika kādam no saviem darbiniekiem veikt „dubulto” Darba partijas grāmatvedību.
Viktor Uspaskich - who was responsible, under Article 21 of the Accounting Act of the Republic of Lithuania, for organising the keeping of the party’s accounts and was acting for the benefit and in the interests of the Labour Party as a legal person - is accused by the Lithuanian authorities of having instructed a person to undertake ‘double’ bookkeeping for the Labour Party in Spring 2004.
Vēl jāpiebilst, ka laikā, kad noziedzīgie nodarījumi, kuros V. Uspaskich ir apsūdzēts, varētu būt izdarīti, viņš nebija Eiropas Parlamenta deputāts.
It should be noted in addition that Mr Uspaskich was not Member of the European Parliament at the time when the offences of which he stands accused were allegedly committed.
V. Uspaskich paskaidrojumi saskaņā ar Parlamenta Reglamenta 7. pantu tika uzklausīti 2010. gada 27. janvārī.
On 27 January 2010 Mr Uspaskich was heard in accordance with Article 7 of Parliament’s Rules of Procedure.
„A. tā kā pret Eiropas Parlamenta deputātu Viktor Uspaskich ir uzsākts kriminālprocess un tā kā viņš Viļņas apgabaltiesā ierosinātā tiesas procesā ir apsūdzēts par noziedzīgiem nodarījumiem pēc Lietuvas kriminālkodeksa 24. panta ceturtās daļas un 222. panta pirmās daļas, 220. panta pirmās daļas, 24. panta ceturtās daļas un 220. panta pirmās daļas, 205. panta pirmās daļas, kā arī pēc 24. panta ceturtās daļas un 205. panta pirmās daļas;
‘ A. whereas criminal proceedings have been brought against Viktor Uspaskich, Member of the European Parliament, who is accused in the proceedings pending in the Vilnius Regional Court of criminal offences under Article 24(4) in conjunction with Article 222(1), Article 220(1), Article 24(4) in conjunction with Article 220(1), Article 205(1) and Article 24(4) in conjunction with Article 205(1) of the Lithuanian Criminal Code,
B. tā kā saskaņā ar Protokola par Eiropas Savienības privilēģijām un imunitāti 9. pantu Eiropas Parlamenta deputātiem Eiropas Parlamenta sesiju laikā savas pilsonības valstu teritorijā ir tāda pati imunitāte, kāda ir piešķirta viņu valsts parlamenta deputātiem, tā kā uz imunitāti nevar atsaukties, ja deputātu aiztur noziedzīga nodarījuma izdarīšanas brīdī, un tā kā imunitāte neliedz Eiropas Parlamentam izmantot savas tiesības atcelt imunitāti kādam no parlamenta deputātiem;
B. whereas, according to Article 9 of the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Union, during the sessions of the European Parliament, its Members enjoy in the territory of their own State the immunities accorded to Member s of their Parliament , whereas immunity cannot be claimed when a Member is found in the act of committing an offence and whereas this does not prevent the European Parliament from exercising its right to waive the immunity of one of its Members,
D. tā kā saskaņā ar Lietuvas Republikas Konstitūcijas 62. pantu Lietuvas parlamenta (Seims) deputātu nedrīkst saukt pie kriminālatbildības, aizturēt vai kā citādi ierobežot viņa brīvību, ja tam nav piekritis Seims;
D. whereas, according to Article 62 of the Constitution of the Republic of Lithuania, a Member of the national Parliament (the Seimas) may not be held criminally liable, arrested, nor may his freedom be otherwise restricted without the consent of the Parliament,
G. tā kā nav sniegti nekādi pārliecinoši pierādījumi par jebkādu tendenciozu vēršanos pret V. Uspaskich (fumus persecutionis) un tā kā noziedzīgajiem nodarījumiem, kuros V. Uspaskich ir apsūdzēts, nav nekādas saistības ar viņa darbību Eiropas Parlamentā”.
G. whereas no cogent evidence has been adduced as to the existence of any fumus persecutionis and the offences with which Mr Uspaskich is charged have nothing to do with his activities as a Member of the European Parliament ’ .
V. Uspaskich 2010. gada 28. oktobrī iesniedza Vispārējā tiesā prasību atcelt Parlamenta 2010. gada 7. septembra lēmumu un kompensēt morālo kaitējumu EUR 10 000 apmērā; prasība tika iekļauta lietu reģistrā kā lieta T-507/10
On 28 October 2010, Mr Uspaskich brought an action in the General Court for the annulment of Parliament’s decision of 7 September 2010 and for damages of EUR 10 000 for non-material damage, which was placed on the cause list as Case T-507/10
Parlamenta priekšsēdētājs 2011. gada 9. maija sēdē saskaņā ar Reglamenta 6. panta 2. punktu paziņoja, ka ir saņēmis Viktor Uspaskich 2011. gada 5. aprīļa pieprasījumu aizstāvēt viņa imunitāti un privilēģijas, pamatojoties uz Protokola par privilēģijām un imunitāti 7. pantu (turpmāk „2011. gada 5. aprīļa pieprasījums”).
At the sitting of 9 May 2011 the President of the Parliament announced, under Rule 6(3) of the Rules of Procedure, that he had received a request from Mr Viktor Uspaskich on 5 April 2011 calling for his immunity and privileges to be defended in relation to Article 7 of the Protocol on Privileges and Immunities (hereinafter ‘the request of 5 April 2011’).
Pēc tam 2011. gada 1. jūnijā Parlamenta priekšsēdētājs Juridiskajai komitejai nosūtīja otru V. Uspaskich 11. aprīļa vēstuli par Parlamenta 2010. gada 7. septembra lēmuma ( P7_TA(2010)0296 ) pārskatīšanu, ar kuru viņa imunitāte tika atcelta.
Subsequently, on 1 June 2011, the President of the Parliament transmitted to the Committee on Legal Affairs a second letter of Mr Uspaskich of 11 April concerning a review of Parliament’s decision of 7 September 2010 No (P7_TA 2010/0296) which waived his immunity.
Priekšsēdētājs aicināja komiteju „šo jautājumu izskatīt iespējami drīz un pēc tam darīt [viņam] zināmus Juridiskās komitejas diskusiju rezultātus”.
The President asked the committee ‘ to take this item into consideration at the earliest convenience and subsequently inform me about the outcome of discussions in the Committee on Legal Affairs ’ .
Koordinatoru 2011. gada 20. jūnija sanāksmē B. Rapkay paziņoja, ka viņš no V. Uspaskich ir saņēmis vēstuli, kurā V. Uspaskich viņu informē par savu lēmumu atsaukt Vispārējā tiesā celto prasību pret Eiropas Parlamentu, minot turpmāk izklāstīto pamatojumu.
At the coordinators’ meeting of 20 June 2011, Mr Rapkay made it known that he had received a message from Mr Uspaskich informing him that he had decided to withdraw his claim against the European Parliament in the General Court for the following reason:
V. Uspaskich rakstīja: „Lūdzu Eiropas Parlamentu, proti, JURI komitejas koordinatorus no jauna izskatīt lēmumu par manas imunitātes atcelšanu.
He had ‘ asked the European Parliament, i.e. JURI coordinators to reconsider the decision on waiver of immunity in my case.
WikiLeaks 2011. gada 9. aprīlī publicēja ASV vēstniecības Viļņā konfidenciālo ziņojumu, kurā teikts, ka Lietuvas valdības valsts sekretārs ir informējis amerikāņu diplomātus par Lietuvas valdības plāniem izraidīt mani no Lietuvas manas etniskās izcelsmes dēļ (etniskais krievs nozīmē krievu spiegs).
On 9 April 2011 WikiLeaks disclosed a secret note of the USA Embassy in Vilnius, where it is stated that State Secretary of the Government of Lithuania had informed the American diplomats the Government of Lithuania ‘ engineered ’ expelling me from Lithuania on the ground of my ethnic origin (ethnic Russian means Russian spy).
Vēstulei pievienoju divus dokumentus: savu ES Vispārējās tiesas priekšsēdētājam adresēto vēstuli par prasības atcelšanu un pasta apliecinājumu, ka vēstule patiešām ir nosūtīta.”
Please find 2 documents attached: my letter withdrawing the claim addressed to the President of the EU General Court, and the confirmation from the post that the letter has been indeed sent.
Parlamenta priekšsēdētājs 2011. gada 4. jūlijā atbilstīgi sniedza paziņojumu (turpmāk „2011. gada 11. aprīļa pieprasījums”).
The President of Parliament duly made the announcement on 4 July 2011 (hereinafter ‘the request of 11 April 2011’).
Tajā pašā dienā Tiesa Juridisko dienestu informēja par V. Uspaskich pieteikuma atsaukšanu (šoreiz atsaukums iesniegts pareizi, t. i., lietuviski (lietas izskatīšanas valodā) un to iesniedza V. Uspaskich advokāts).
On the same day, the Legal Service was notified by the Court of the withdrawal of Mr Uspaskich’s application (this time done properly, in Lithuanian (the language of the case) and by his lawyer).
Līdz ar to nav pamata apelācijai pret rīkojumu noraidīt pieprasījumu par pagaidu noregulējumu.
The appeal against the order dismissing Mr Uspaskich’s request for interim measures is consequently to no purpose.
V. Uspaskich 2011. gada 5. aprīļa pieprasījumā prasa aizsargāt viņa imunitāti saskaņā ar Reglamenta 6. panta 3. punktu.
In his request of 5 April 2011, Mr Uspaskich calls for his immunity to be defended pursuant to Rule 6(3) of Parliament’s Rules of Procedure.
Viņš apgalvo: „Šā uzbrukuma rezultātā ir pārkāpts kāds manis kā Eiropas Parlamenta deputāta imunitātes aspekts — privilēģija brīvi pārvietoties, kas garantēta Protokola par privilēģijām un imunitāti 7. pantā.”
He claims that this attack has resulted in a ‘ violation of an aspect of my immunity as a Member of the European Parliament: the privilege of freedom of movement, which is guaranteed by Article 7 of the Protocol on Privileges and Immunities ’ .
Konkrētāk, viņš apgalvo, ka Viļņas apgabaltiesas noteiktais tiesas sēžu grafiks neļauj viņam apmeklēt Eiropas Parlamenta sanāksmes, „piemēram, pirmdienu rītos” (faktiski turpmākajos V. Uspaskich iesniegumos ir redzams, ka tiesas sēdes ir pārceltas tā, lai notiktu katru ceturtdienu, un šā iemesla dēļ viņam nākas zaudēt trešdienas, ceturtdienas un piektdienas kā Eiropas Parlamenta darba dienas.
More specifically, he contends that the timetable of hearings adopted by the Vilnius Regional Court prevents him from attending meetings at the European Parliament ‘for example on Monday morning’ (in point of fact it is clear from Mr Uspaskich’s further submissions that he is claiming that the hearings are scheduled to be held every Thursday, which causes him to lose Wednesday, Thursday and Friday as working days at the European Parliament.
Viņš sūdzas, ka Juridiskā komiteja nav devusi viņam iespēju pirms lēmuma pieņemšanas iepazīties ar lēmuma projektu vai komentēt to un ka jautājumi Lietuvas ģenerālprokuroram ir nosūtīti, viņu neinformējot.
He complains that the Legal Affairs Committee did not give him the opportunity to see or comment on the draft decision before it was adopted and that questions were sent to Lithuania’s Chief Public Prosecutor without his knowledge.
7. pantā ir noteikts, ka „Eiropas Parlamenta locekļiem, kas dodas uz Eiropas Parlamenta sanāksmes vietu vai atgriežas no tās, nepiemēro nekādus administratīvus vai citādus brīvas pārvietošanās ierobežojumus.
Article 7 provides that ‘ No administrative or other restriction shall be imposed on the free movement of Members of the European Parliament travelling to or from the place of meeting of the European Parliament.
a) viņu valdības piešķir tādas pašas iespējas kā augstākajiem ierēdņiem, kas dodas uz ārzemēm pildīt īslaicīgus oficiālus uzdevumus; b) citu dalībvalstu valdības piešķir tādas pašas iespējas kā ārvalstu valdību pārstāvjiem, kas pilda īslaicīgus oficiālus uzdevumus. , būtu jādod atsauce uz 2008. gada 15. oktobra spriedumu lietā T‑345/05 Mote /Parlaments
(a) by their own governments, the same facilities as those accorded to senior officials travelling abroad on temporary official missions; (b) by the governments of other Member States, the same facilities as those accorded to representatives of foreign governments on temporary official missions . , reference should be made to the judgment of 15 October 2008 in Case T‑345/05 Mote v. Parliament
„Protokola 8. panta [tagad 7. panta] pirmās daļas iedarbība ir aizliegums dalībvalstīm radīt administratīvus ierobežojumus, it īpaši savā nodokļu praksē, Parlamenta deputātu pārvietošanās brīvībai (Tiesas 1981. gada 15. septembra spriedums lietā 208/80 Bruce of Donington, Recueil, 2205. lpp., 14. punkts).
‘ the effect of the first paragraph of Article 8 [now Article 7] of the Protocol is to prohibit Member States from imposing, inter alia by their practices in matters of taxation, administrative restrictions on the free movement of Members (Case 208/80 Bruce of Donington [1981] ECR 2205, paragraph 14).
49 Tomēr svarīgi ir uzsvērt – lai gan Protokola 8. panta pirmajā daļā, saskaņā ar kuru nepiemēro administratīvus “vai citādus” ierobežojumus, šie ierobežojumi nav uzskatīti izsmeļoši, tie ierobežojumi neietver tādus, kas izriet no tiesu procesiem, tāpēc ka pēdējiem ir piemērojams 10. pants [tagad 9. pants], ar kuru ir noteikts imunitātes tiesiskais regulējums, kas ir ārpus 9. panta [tagad 8. panta] īpašās piemērojamības attiecībā uz parlamentāriešu balsojumu vai viedokli pienākumu pildīšanas laikā.
49 However, those restrictions, although not listed comprehensively by the first paragraph of Article 8 of the Protocol, which refers to administrative ‘ or other ’ restrictions, do not include restrictions arising out of legal proceedings since such restrictions fall within the scope of Article 10 [now Article 9] , which sets out the legal regime governing immunities, except in the specific area, provided for in Article 9 [now Article 8], of opinions expressed or votes cast by Members in the performance of their duties.
Tāpat saskaņā ar Protokola 10. panta pirmās daļas a) punktu Parlamenta deputātam attiecīgajā laikā savas valsts teritorijā ir tāda pati imunitāte, kā savas valsts parlamenta deputātiem, no kurām dažās valstīs parlamentārieši ir pasargāti no iespējamiem tiesu procesiem.
Likewise, under subparagraph (a) of the first paragraph of Article 10 of the Protocol, Members enjoy, during the same period, in the territory of their own States, the immunities accorded to Member s of their parliaments, some of which protect Member s of national parliaments from legal proceedings to which they may be subject.