natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Uz finanšu darījumu aplikšanu ar nodokli es raugos skeptiski.
I am sceptical about taxation of financial transactions.
Pirmkārt, es šaubos, vai tam var būt labvēlīga ietekme.
First, I doubt that there are beneficial effects.
Palielinot darījumu izmaksas, šāds nodoklis samazinātu tirgus likviditāti.
By increasing transaction costs, such a tax would reduce market liquidity.
Pretēji dažu šā viedokļa aizstāvju cerībām darījumu nodoklis, iespējams, svārstīgumu palielinātu, nevis samazinātu.
Contrary to the hopes of some proponents, a transaction tax could therefore probably increase, rather than decrease, volatility.
Turklāt šāds nodoklis ietekmētu arī uzņēmumu nespekulatīvos darījumus, jo īpaši tos, kas saistīti ar moderniem ražošanas procesiem, kuros darbojas liels skaits starptautisku piegādātāju un apakšlīgumslēdzēju.
Moreover, such a tax would also affect non-speculative business transactions, especially in modern production processes involving a great number of international suppliers and subcontractors.
Vienam ar tirdzniecību saistītam darījumam valūtas tirgos piemīt tendence izraisīt ar to saistītu darījumu pieplūdumu, jo dīleri savā starpā pārdala pasūtījumus, izlīdzinot to nelīdzsvarotību.
A single trade-related transaction in foreign exchange markets tends to set off a spate of related transactions, as dealers redistribute order balances between themselves.
Ja katru atsevišķu darījumu apliks ar nodokli, uzņēmējdarbības izmaksas varētu ievērojami palielināties gan importētājiem, gan eksportētājiem.
If each individual transaction is taxed, the cost of doing business could increase significantly for both importers and exporters.
Otrkārt, ar šāda nodokļa piemērošanu būtu saistītas milzīgas praktiskas grūtības.
Second, the implementation of such a tax would entail enormous practical difficulties.
Ja šo nodokli nepieņems visā pasaulē, īstermiņa finanšu darījumi gandrīz noteikti valūtas tirgus pārcels uz ārzonām.
Unless adopted worldwide, a tax on short-term financial transactions would almost certainly drive foreign exchange markets offshore.
Ja kāds mēģinātu panākt atbrīvojumu nespekulatīvām plūsmām, tas arī izraisītu milzumu sarežģījumu, lai darījumu vidū tās nošķirtu.
If one tried to exempt non-speculative flows, it would also lead to a host of further complications in distinguishing between transactions.
Vispārīgi runājot, tas varētu novest pie nodokļu strukturizēšanas darbības tirgus dalībnieku nodokļu saistību mazināšanai, kas savukārt varētu veicināt tirgus pārredzamības mazināšanu.
More generally, it could lead to tax-structuring activity designed to reduce market participants’ tax liability, which would tend to reduce market transparency.
Esmu arī ieinteresēts, lai tas būtu saderīgi ar ES līgumiem, un norādu, ka ECB oficiālajā atzinumā ir uzdoti jautājumi par minētā priekšlikuma juridisko aspektu.
I am also concerned about the compatibility with EU treaties, and I note that the ECB has raised legal questions about this in an official opinion.
Šo iemeslu dēļ es arī neuzskatu, ka šāds nodoklis varētu būt izdevīgs euro zonas kandidātvalstīm, kuras vēl tikai vēlas ieviest euro.
For these reasons I also do not believe that such a tax would be beneficial for euro candidate countries.
Tā vietā stabilu valūtas maiņas kursu vajadzētu sasniegt, īstenojot pareizu makroekonomikas politiku un izmantojot pašreizējos Eiropas Valūtas kursa mehānismus.
Stable exchange rates should instead be achieved through sound macroeconomic policies and through the existing European Exchange Rate Mechanisms.
Ko Jūs domājat par Padomes un ECB attiecīgo lomu saistībā ar euro zonas pārstāvību ārpus ES?
What is your view on the respective roles of the Council and the ECB in terms of external representation of the Euro zone?
Euro zonā monetārā politika ir Savienības kompetence.
In the euro area, monetary policy is a Union competence.
Tās ārējo pārstāvību tāpēc nodrošina Savienības iestāde — ECB.
Its external representation is therefore ensured by a Union institution, the ECB.
ECB arī pilda citus Eurosistēmas uzdevumus starptautiskās institūcijās un forumos.
The ECB also represents the other tasks of the Eurosystem in international institutions and fora.
Tāds pats pamatojums attiecas arī uz euro valūtas maiņas kursa politiku, par kuru atbild gan ECB, gan Padome un kuru starptautiskajā līmenī aizstāv abas iestādes kopīgi.
A similar reasoning applies to the euro exchange rate policy, for which both the ECB and the Council bear responsibility and which is represented jointly by both institutions at the international level.
Ekonomikas politika ir lielākoties dalībvalstu atbildībā, bet to īsteno saskaņā ar Eiropas pamatprincipiem.
Economic policies are largely a national responsibility, conducted within a European framework.
Tādējādi ekonomikas politikas ārējā pārstāvība ir galvenokārt dalībvalstu ziņā, kurām ir arī finansiālas saistības attiecībā uz to dalību starptautiskās iestādēs un forumos.
As a consequence, the external representation of economic policies devolves primarily on Member States, who also bear financial responsibility associated with their membership in international institutions and fora.
Tāpēc dalībvalstīm attiecīgie jautājumi ir cieši jākoordinē ar kompetentajām Savienības iestādēm, ja tie daļēji vai pilnībā attiecas uz Savienības kompetenci.
That said, Member States need to coordinate closely with the competent Union institutions whenever a subject falls partly, or wholly, under Union competence.
Tomēr, ja dalībvalstis nākotnē pastiprinātu EMS ekonomikas daļu, tās varētu sasniegt savas politikas koordinētāku pārstāvību starptautiskā līmenī, jo īpaši attiecībā uz euro zonu, ņemot vērā, ka uzlabota ekonomikas politikas koordinācijas sistēma būs stingrāka attiecībā uz valstīm ar kopējo valūtu.
However, as Member States step up EMU’s ‘economic leg’ in the future, they could achieve a more coordinated representation of their policies at international level, in particularly for the euro area, given that the enhanced coordination framework for economic policies will be more stringent for the countries sharing the single currency.
Viens veids, kā euro zonai gūt panākumus šajā jomā, ir īstenot LESD 138. pantu, kurā euro zonas dalībvalstīm atļauts noteikt „kopēju nostāju jautājumos, kas ir īpaši nozīmīgi ekonomiskajai un monetārajai savienībai” un nodrošināt „vienotu pārstāvību starptautiskās finanšu iestādēs un konferencēs”.
One way forward for the euro area is to make use of Article 138 of the TFU, which allows euro area countries to adopt “common positions on matters of particular interest for EMU” and to “ensure unified representation within the international financial institutions and conferences”.
Iepriekš minēto iemeslu dēļ es personīgi uzskatu, ka ir lietderīgi šīs iespējas turpmāk izpētīt, kas, protams, galu galā ir dalībvalstīm risināms politikas jautājums.
For the above reasons, I would personally see merits in exploring this option further, which of course is ultimately a political issue for Member States.
Vai Jūs uzskatāt, ka centrālās bankas spēj efektīvi cīnīties ar pārmērīgu svārstīgumu?
Do you think that Central Banks are able to fight efficiently against excessive volatility?
Atbilstīgi ECB priekšsēdētāja nostājai es arī nevēlētos komentēt valūtas maiņas kursus.
In line with the ECB president's stance, I also prefer not to comment on exchange rates.
To sacīdams, es pilnībā atbalstu ECB priekšsēdētāja Jean ‑Claude Trichet , ASV Valsts kases sekretāra Timothy Geithner un ASV Federālo rezervju sistēmas Valdes priekšsēdētāja Ben Bernanke uzskatu, ka stingrs un stabils dolārs attiecībā pret galvenajām peldošajām valūtām ir ASV un pasaules ekonomikas interesēs.
Having said that, I fully share the assessment of President Trichet, the United States Secretary of the Treasury Geithner, and the Chairman of the Board of Governors of the Federal Reserve System Bernanke that a strong and stable dollar vis-à-vis major floating currencies is in the interest of the United States and the global economy.
Kopš 2010. gada jūnija, beidzoties renminbi faktiskajai piesaistei ASV dolāram, tā vērtība pret ASV dolāru ir augusi gandrīz par 5 %, savukārt pret euro tā ir samazinājusies vairāk nekā par 8 % un tā faktiskā nominālā vērtība — gandrīz par 4 % (2011. gada 24. maija dati).
Since the exit of its de facto peg to the US dollar in June 2010, the renminbi has appreciated by almost 5% against the US dollar, but it has depreciated by more than 8% against the euro and by almost 4% in nominal effective terms (as of 24 May 2011).
Mēs mudinām Ķīnas varas iestādes izmantot elastību, ko tām paver jaunie politikas principi, pieļaujot renminbi faktiskās vērtības pakāpenisku paaugstināšanu.
We encourage the Chinese authorities to use the flexibility offered by the new policy framework to allow a gradual appreciation of the renminbi in effective terms.
Starptautiskā sabiedrība ir vienisprātis — kā pagājušajā gadā Seulā to atkārtoti apstiprināja G20 vadītāji augstākā līmeņa sanāksmē —, ka virzība uz valūtas maiņas kursa sistēmām, ko vairāk noteiktu tirgus, valūtas maiņas kursa stabilitātes veicināšana, lai atspoguļotu ekonomisko pamatu, un atturēšanās devalvēt valūtu, lai celtu konkurētspēju, atbilst attiecīgo jauno tirgus ekonomikas valstu, tostarp Ķīnas, un starptautiskās sabiedrības interesēm.
The international community agrees –as restated by G20 Leaders at their Summit in Seoul last year– that moving towards more market-determined exchange rate systems, enhancing exchange rate stability to reflect underlying economic fundamentals, and refraining from competitive devaluation of currencies, are in the interest of the emerging economies concerned, including China, and of the international community.
Ar to valstu iestādēm, kuru valūta ir viena no galvenajām peldošā kursa valūtām, mums ir kopējas intereses nodrošināt spēcīgu un stabilu starptautisko finanšu sistēmu.
Together with the authorities of the other major floating currencies, we have a shared interest in a strong and stable international financial system.
Valūtas maiņas kursam vajadzētu atspoguļot ekonomikas pamatprincipus.
Exchange rates should reflect economic fundamentals.
Valūtas maiņas kursu pārmērīgs svārstīgums un haotiskas izmaiņas negatīvi ietekmē ekonomikas un finanšu stabilitāti.
Excess volatility and disorderly movements in exchange rates have adverse implications for economic and financial stability.
Tādēļ ir jāturpina cieši uzraudzīt valūtas tirgus un attiecīgi jāsadarbojas.
This implies to continue to monitor exchange markets closely, and cooperate as appropriate.
Akadēmiskajā literatūrā ir ieteikts, ka izņēmuma gadījumos sadarbība, piemēram, valūtas intervenču veidā, var būt efektīva, ja un kad šādas intervences ir saskaņotas, atbilst pamatprincipiem un oficiālajai saziņai un tiek veiktas, kad valūtas kursa nesaskaņotības apmērs ir salīdzinoši liels.
The academic literature suggests that, in exceptional circumstances, cooperation in the form of e.g. foreign exchange interventions can be effective if and when such interventions are concerted, consistent with fundamentals and official communication, and undertaken when the magnitude of exchange rate misalignment is relatively large.
Šajā ziņā plaši tiek uzskatīts, ka sekmīgas bijušas saskaņotās G7 intervences (piemēram, 2000. gadā attiecībā uz euro un 2011. gadā — uz jenu).
In this respect, concerted interventions by the G7 (for instance, in 2000 on the euro; or 2011 on the yen) are widely viewed as having been successful.
Runājot par euro starptautisko nozīmi, es atbalstu neitrālo nostāju, ko ECB pieņēma 1999. gadā, proti, nedz veicināt, nedz kavēt euro kā starptautiskas valūtas izmantošanu.
On the international role of the euro, I agree with the neutral stance adopted by the ECB in 1999, neither trying to hinder nor trying to foster its international use.
Šī politiskā nostādne joprojām ir pilnībā aktuāla, jo valūtu starptautiskajai izmantošanai vajadzētu izrietēt no tirgus virzīta procesa, kurā ārvalstu ekonomikas dalībnieki nolemj, vai valūta ir pievilcīgs vērtības uzkrāšanas līdzeklis.
This policy position remains fully valid since the international use of currencies should be the outcome of a market-driven process in which foreign economic agents decide on whether a currency is an attractive store of value.
Īstenojot uz stabilitāti vērstu monetāro politiku un veicinot finanšu integrāciju Eiropā, ECB un Eurosistēma var netieši sekmēt euro starptautisko izmantošanu, jo šī valūta ir kļuvusi par otro pasaulē svarīgāko rezervju valūtu.
By pursuing a stability-oriented monetary policy and fostering financial integration in Europe, the ECB and the Eurosystem might contribute indirectly to the international use of the euro which has become the second-most important reserve currency in the world.
Kāds ir Jūsu viedoklis par pašreizējo koordinācijas līmeni?
What are your views on the current level of coordination?
G20 ir bijusi izšķiroša nozīme, nodrošinot augsta līmeņa politisku impulsu krīzes ierobežošanā, krīzes pārvaldībā un turpmāku krīžu novēršanā.
The G20 has played a crucial role in providing high-level political impetus for crisis containment, crisis management and future crisis prevention.
Pēc šīs krīzes pārvarēšanas ir jāturpina nodrošināt G20 kohēziju, kā arī to, lai līdz šim pieņemtās politikas nostādnes tiktu pilnībā un konsekventi īstenotas.
G20 cohesion must continue to be ensured, as we put the crisis behind us, not least to ensure that policies agreed to date are fully and consistently implemented.
Tādēļ ļoti atzinīgi vērtējams tas, ka G20 valstu vadītāji uzsvēruši nozīmīgumu, kāds ir starptautiskas politiskas sadarbības turpināšanai, lai novērstu finanšu krīzes pamatcēloņus un liktu pamatu stabilai pasaules ekonomikas izaugsmei.
It is hence highly welcome that G20 Leaders underline the importance of continued international policy cooperation to address the root causes of the financial crisis and to lay the foundations for sound global economic growth.
Tā kā es pats esmu piedalījies daudzās G20 valstu finanšu ministru un centrālo banku vadītāju sanāksmēs, kā arī augstākā līmeņa sanāksmēs, man jāsaka, ka G20 valstu vadītāju kolektīvā atbildīguma augstais līmenis vieš manī pārliecību.
Having myself attended many meetings of G20 finance ministers and central bank governors, as well as Summits, I must say that I am encouraged by the high level of collective responsibility by G20 members.
Pirmkārt, G20 satvars stiprai, noturīgai un līdzsvarotai izaugsmei ir viens no daudzpusējās sadarbības pamatmehānismiem.
First, the G20 Framework for Strong, Sustainable and Balanced Growth is a key mechanism in multilateral cooperation.
Šā satvara mērķis ir palīdzēt vadīt pāreju no reaģēšanas uz krīzi uz stipras, noturīgas un līdzsvarotas globālas izaugsmes modeli, kā arī risināt globālās nelīdzsvarotības problēmu, kura veicināja finanšu krīzi.
The aim of this framework is to help manage the transition from crisis response to a strong, sustainable and balanced pattern of global growth as well as to address the global imbalances that contributed to the financial crisis.
Patlaban ir svarīgi, lai G20 dalībvalstis pilnībā izpildītu savas saistības, kuras tās apņēmušās saskaņā ar šo satvaru.
It is now important that all G20 members fully live up to their commitments made within this framework.
Šajā ziņā liela nozīme ir drosmīgiem pasākumiem, lai nosargātu fiskālo ilgtspējību, un vērienīgām strukturālām reformām.
In this respect, bold measures to safeguard fiscal sustainability and ambitious structural reforms are key.
Otrkārt, G20 valstu vadītāji ir atbalstījuši galvenos elementus finanšu sistēmas pārveidošanai, tostarp darbu, ko veikusi Bāzeles komiteja un Finanšu stabilitātes padome (FSP).
Second, G20 Leaders endorsed the key building blocks for the transformation of the financial system, including the work done by the Basel Committee and the FSB.
Patlaban ir būtiski, lai G20 dalībvalstis pilnībā un konsekventi īstenotu panāktās vienošanās un uzņemtos vadību, rādot piemēru pieņemto saistību izpildē.
It is now crucial for G20 members to fully and consistently implement the agreements reached and to lead by example in living up to the commitments made.
Patlaban notiek darbs valstu un reģionālajā līmenī G20 mērķu un FSP konkrēto, detalizēto un vērienīgo ieteikumu īstenošanā, lai stiprinātu finanšu stabilitāti, un šajā procesā jau ir gūti panākumi.
Work is underway at national and regional levels to implement the G20 objectives and the FSB’s concrete, detailed and ambitious recommendations for strengthening financial stability, and this is already delivering results.
Taču vēl ir veicami svarīgi uzdevumi inter alia , lai pilnībā īstenotu jaunos „Bāzeles III” banku kapitāla un likviditātes standartus, risinātu ar sistēmiski svarīgām finanšu iestādēm saistītus jautājumus, kā arī pastiprinātu ēnu banku sistēmas uzraudzību un regulēšanu.
But important tasks remain, inter alia to fully implement the new Basel III bank capital and liquidity standards, to address systemically important financial institutions, as well as to strengthen the monitoring and regulation of shadow banking.
Citas svarīgas jomas ir atvasināto ārpusbiržas instrumentu un atvasināto preču instrumentu tirgu noturības un pārredzamības uzlabošana, izstrādājot makrouzraudzības sistēmas un instrumentus un sasniedzot stingrāku grāmatvedības standartu konverģenci.
Other important areas include improving the robustness and transparency of OTC and commodity derivatives markets, developing macroprudential frameworks and tools and achieving convergence on strengthened accounting standards.
Treškārt, tiek īstenoti būtiski centieni stiprināt starptautiskās monetārās sistēmas darbību.
Third, important efforts are underway to strengthen the functioning of the International Monetary System.
Darbs inter alia ir uzsākts pie saskaņotas pieeju un pasākumu izstrādes, lai risinātu iespējami destabilizējošu kapitāla plūsmu, kā arī globālās likviditātes pārvaldības, jautājumu.
Work has begun inter alia on devising coherent approaches and measures to deal with potentially destabilizing capital flows as well as the management of global liquidity.
Attiecībā uz kapitāla plūsmām es vēlos uzsvērt, ka kapitāla pieplūduma pagaidu kontrole būtu jāuzskata par politikas instrumentu, ko izmanto kā pēdējo līdzekli, nevis par pareizu makroekonomikas, makrouzraudzības un strukturālu pasākumu aizstājēju.
With regard to the area of capital flows, I would stress that, as a rule, temporary controls of capital inflows should be seen as a policy instrument of last resort and not a substitute for sound macroeconomic, macro-prudential and structural measures.
Lai ierobežotu kapitāla kontroles izkropļojumus un negatīvus ārējos faktorus, ir patiesi svarīgi stiprināt starptautisko sadarbību, piemēram, vienojoties par principiem un paraugpraksi.
To limit the distortions and negative externalities of capital controls, it is indeed important to strengthen international cooperation e.g. by agreeing on principles and best practices.
Attiecībā uz globālās likviditātes pārvaldību es vēlos uzsvērt, ka būtu vēlami lielāki centieni izprast savstarpējo finansiālo saistību.
As far as the management of global liquidity is concerned, I would emphasize that efforts to better understand financial interconnectedness are welcome.
Kā jau iepriekš minēju, neviens mehānisms pārrobežu likviditātes novirzīšanai pasaules mērogā nedarbosies bez tiešas vai netiešas centrālo banku sadarbības, jo tikai tā ir iespējams nodrošināt vēlamos likviditātes apjomus.
That said, any mechanism to channel cross-border liquidity at the global level will not work without the direct or indirect co-operation of central banks, since only the latter have the ability to provide the desired amounts of liquidity.
Šajā sakarībā centrālās bankas nevar un nedrīkstētu ex ante uzņemties saistības krīzes situācijā nodrošināt likviditāti starptautiskā mērogā.
In that context, central banks cannot, and should not, commit ex ante to the provision of international liquidity in a crisis.
Kādi būtu Jūsu ieteikumi, lai stiprinātu saikni starp makrouzraudzību un mikrouzraudzību?
What would you recommend to strengthen the links between macro and micro supervision?
Vai Jūs uzskatāt, ka ESRK un Eiropas Uzraudzības iestāžu pilnvaras būs efektīvas?
Do you believe the ESRB and the ESA's will have effective powers?
Mikrouzraudzības un makrouzraudzības mijiedarbību un koordināciju nodrošina ESRK starpinstitucionālā struktūra, ar kuru saskaņā Eiropas Uzraudzības iestādes pārstāv to priekšsēdētāji kā balsstiesīgi locekļi.
The interplay and coordination between micro- and macro-prudential supervision are ensured by the inter-institutional structure of the ESRB whereby the ESAs are represented through their chairs as voting members.
Turklāt ESRK un Eiropas Uzraudzības iestāžu (un vispārīgāk — dalībvalstu uzraudzības iestāžu) sadarbība tiek nodrošināta, Eiropas Finanšu uzraudzības sistēmas (EFUS)
Furthermore, the cooperation between the ESRB and the ESAs (and more generally the national supervisors) is ensured by the provision in the legislation of a broad duty of cooperation and exchange of information among the components of the European System of Financial Supervision (ESFS
ESRK un Eiropas Uzraudzības iestādes kopā ar dalībvalstu finanšu uzraudzības iestādēm un Eiropas Uzraudzības iestāžu apvienoto komiteju veido Eiropas Finanšu uzraudzības sistēmu (EFUS). dalībniekiem tiesību aktos paredzot vispārēju sadarbošanās un informācijas apmaiņas pienākumu.
The ESRB and the ESAs, together with the national financial supervisors and the Joint Committee of the ESAs, form the European System of Financial Supervision (ESFS). ).
Makrouzraudzības un mikrouzraudzības iestāžu sadarbība būs it īpaši svarīga, jo ir sagaidāms, ka makroprudenciālo uzraudzību īstenos galvenokārt ar prudenciālās uzraudzības un regulatīvo instrumentu palīdzību.
The cooperation between macro and micro supervisors will be in particular crucial as macroprudential supervision is expected to be implemented mostly through prudential supervisory and regulatory tools.
Tādēļ ESRK piešķirto makroprudenciālo pilnvaru īstenošanai būs nepieciešama pienācīga koordinācija ar dalībvalstu uzraudzības iestādēm, kurām ESRK adresēs savus ieteikumus.
Therefore, the implementation of the macroprudential mandate assigned to the ESRB will require proper coordination with the national supervisory authorities that will be the addressee of the ESRB’s recommendations.
Šajā kontekstā īpaši nozīmīga loma būs Eiropas Uzraudzības iestādēm, kas ar tiesiskā regulējuma palīdzību tiek pilnvarotas nodrošināt to, ka pienācīgi tiek ņemti vērā ESRK brīdinājumi un ieteikumi.
In this context, of particular importance will be the role of the ESAs, which are mandated by the legislative framework to ensure the proper follow-up to ESRB warnings and recommendations.
ESRK šis tiesiskais regulējums paredz pilnvaras brīdināt par risku un sniegt ieteikumus attiecīgajā politikas jomā.
As regards the ESRB, the legal framework provides it with the power to issue risk warnings and policy recommendations.
Tas lielā mērā atspoguļo De Larosière grupas ieteikumus attiecībā uz tādas struktūras izveidi, kas būtu atbildīga par makroprudenciālo uzraudzību, pamatojoties uz ECB, dalībvalstu centrālo banku un dalībvalstu uzraudzības iestāžu kompetenci un to darbinieku speciālajām zināšanām un izmantojot tās.
This largely reflects the recommendations of the De Larosière Group for the establishment of a body responsible for macro-prudential supervision, based on and drawing upon the competence and expertise of the ECB, national central banks and national supervisors.
Oficiāli izveidota 2010. gada 16. decembrī, ESRK jau ir noturējusi divas valdes sanāksmes, ir izveidojusi konsultatīvās komitejas un pašlaik darbojas ar pilnu jaudu.
Legally established on 16 December 2010, the ESRB already had two meetings of its General Board, has established its advisory committees and is now fully operational.
Tiesiskais regulējums uztic ECB sniegt ESRK analītisku, statistisku, loģistisku un administratīvu atbalstu.
The ECB has been entrusted by the legislative framework with the provision of analytical, statistical, logistical and administrative support to the ESRB.