natgillin/translations-raw huggingface dataset:
30. uzsver, ka piesardzības principu tajos jautājumos par dabu, kas saistīti ar bioloģisko daudzveidību, ir svarīgi īstenot saskaņā ar Tiesas nolēmumiem;
Emphasises the importance of implementing the precautionary principle on nature related to biodiversity in line with the decisions of the Court of Justice;
33. uzskata, ka labāka pārrobežu sadarbība varētu būtiski veicināt Natura 2000 mērķu sasniegšanu;
Believes that better cross-border cooperation could have significant benefits for meeting the Natura 2000 objectives;
35. prasa, lai Komisija gaidāmajā bioloģiskās daudzveidības stratēģijā un Natura 2000 kontekstā vairāk pievērstos ekosistēmu pakalpojumiem, vienlaikus īstenojot un pastiprinot centienus panākt labvēlīgu saglabātības statusu sugām un to dzīvotnēm;
Urges the Commission to focus more on ecosystem services in its future biodiversity strategy and within the context of Natura 2000 while at the same time building on and strengthening efforts to achieve favourable conservation status for species and their habitats;
Integrācija citās politikas jomās
Integration into ot her policy areas
41. norāda, ka zemes un mežu platību saimnieciska izmantošana Eiropā būtiski veicinājusi bioloģisko un biotopu daudzveidību, kā arī tradicionālo ainavu daudzveidību, kas mūsdienas tiek uzskatītas par aizsargāšanas vērtām; tālab uzsver, ka, vienīgi saimnieciski izmantojot zemes un mežu platības, ir iespējams ilgstoši nodrošināt tradicionālo ainavu saglabāšanu un bioloģiskās daudzveidības noturīgumu ES;
Points out that agricultural and forestry-related activity in Europe has contributed substantially to a diversity of species and biotopes and a varied agricultural landscape now considered in need of protection; underlines, therefore, that in the long term it is only through agricultural and forestry-related activity that the agricultural landscape can be retained and biological diversity conserved in Europe;
51. atzinīgi vērtē pašreiz notiekošo kopējās zivsaimniecības politikas reformas sagatavošanu un aicina Komisiju nākamajos likumdošanas priekšlikumos iekļaut bioloģiskās daudzveidības kritērijus; turklāt uzstāj, ka saskaņā ar Komisija paziņojumā (COM(2009)162) par ilgtspējīgas nākotnes veidošanu akvakultūrai paustajiem ierosinājumiem un ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2010. gada 17. jūlija rezolūcijā pausto nostāju, būtu jāizstrādā ilgtspējīgi akvakultūras modeļi, kas, iespējams, būtu alternatīva iespēja zivsaimniecības vietā;
Welcomes the reform of the common fisheries policy currently being prepared and calls on the Commission to mainstream biodiversity criteria in its future legislative proposals; furthermore, insists that, as a possible alternative to fishing, sustainable aquaculture models should be developed along the lines proposed by the Commission in its communication on building a sustainable future for aquaculture ( COM(2009)0162 ), taking into account the European Parliament’s position in its resolution of 17 July 2010;
54. uzskata, ka par zivsaimniecības vadību ir atbildīgas reģionālās zivsaimniecības pārvaldības organizācijas (RFMO), kurām ir arī jānodrošina atbildīga tāljūras zveja; tāpēc uzskata, ka ir svarīgi pastiprināt to pilnvaras jo īpaši saistībā ar kontroli un preventīvām sankcijām un ka pirmām kārtām reģionālajām zivsaimniecības pārvaldības organizācijām vajadzētu veikt noteiktu komerciālas nozīmes jūras sugu krājumu apsaimniekošanu un pieprasīt nozvejas apliecību izmantošanu;
Considers that regional fisheries management organisations (RFMOs) are responsible for the management of fisheries and guarantors of responsible fishing on the high seas; considers that it is therefore essential to strengthen their powers, in particular with regard to controls and deterrent penalties, and that it is first and foremost up to RFMOs to manage the stocks of certain marine species of commercial importance and to require the use of catch certificates;
59. norāda, ka, pieaugot pieprasījumam pēc biodegvielas, palielinās spiediens pēc šīs degvielas ražošanas un tas apdraud bioloģisko daudzveidību galvenokārt jaunattīstības valstīs, jo notiek dzīvotņu un ekosistēmu, tostarp arī mitrāju un mežu, pasliktināšanās un pārveide;
Points out that growing demand for agri-fuels and the consequent intensification of pressure for their production are threatening biodiversity, notably in developing countries, owing to the degradation and conversion of habitats and ecosystems such as wetlands and forests, among others;
62. aicina Komisiju un dalībvalstis izmantot septītās vides rīcības programmas izstrādes sagatavošanas posmu, lai turpinātu un veicinātu debates un īpašus pasākumus bioloģiskās daudzveidības jomā ES;
Calls on the Commission and the Member States to use the preparatory phase of the development of the Seventh Environment Action Programme to advance and promote the debate as well as specific actions on biodiversity in the EU;
63. uzsver, ka bioloģiskajai daudzveidībai un elastīgām ekosistēmām ir liela nozīme, lai mazinātu klimata pārmaiņas un pielāgotos tām, ņemot vērā to, ka sauszemes un jūras ekosistēmas pašreiz absorbē aptuveni pusi no CO 2 antropogēnās emisijas apjoma;
Underlines the vital importance of biodiversity and resilient ecosystems for climate change mitigation and adaptation, given the fact that terrestrial and marine ecosystems currently absorb around half of anthropogenic CO 2 emissions;
67. uzsver zivsaimniecības būtisko nozīmi no ekonomikas un sociālā viedokļa piekrastes teritoriju attīstībā un no ekoloģijas viedokļa — jūras ekosistēmu saglabāšanā; uzskata, ka KZP ir nevis jāliek šķērsli, bet gan jāveicina tas, ka dalībvalstis ievēro tiesību aktus bioloģiskās daudzveidības jomā, jo īpaši attiecībā uz to, ka Natura 2000 iekļautajās jūras teritorijās tiek ieviesti atbilstīgi aizsardzības pasākumi;
Stresses the essential role played by fisheries from an economic and social point of view in coastal development and from an environmental point of view in marine ecosystems; considers that the CFP must not hinder but facilitate Member States’ compliance with biodiversity legislation, in particular the establishment of adequate protection measures in marine Natura 2000 sites;
70. uzsver bioloģiskās daudzveidības saglabāšanas nozīmi, īstenojot ES stratēģiju 2020. gadam, ne tikai tādēļ, ka tai piemīt iespējas radīt nodarbinātību, bet arī ieguldījuma dēļ, ko tā nodrošina resursu efektīvai un ilgtspējīgai izmantošanai; atzīst, ka arvien pieaugošais materiālu ražošanas, tirdzniecības un patēriņa līmenis ir nozīmīgs virzītājspēks, kas ietekmē bioloģiskās daudzveidības samazināšanos, un tādēļ aicina Komisiju un dalībvalstis pieņemt pasākumus, kas veicina un attīsta resursu efektīva izmantojuma un ilgtspējīga patēriņa un ražošanas (IPR) politikas;
Emphasises the importance of biodiversity conservation in the implementation of the Europe 2020 strategy, owing not only to the employment potential it can generate, but also to the contribution it makes to the efficient and sustainable use of resources; recognises that rising levels of materials production, trade, and consumption are an important driving force behind biodiversity loss, and therefore calls on the Commission and Member States to adopt measures to promote and develop resource efficiency and sustainable consumption and production (SCP) policies;
73. uzskata, ka Komisijai jo īpaši finansējuma kontekstā jāuzņemas lielāka atbildība par dabas vērtību saglabāšanu Natura 2000 tīklā;
Believes that the Community should take greater responsibility for safeguarding natural values in the Natura 2000 network, particularly in the context of funding;
82. uzsver, ka, nosakot ražojumu galīgo cenu tirgū, jāņem vērā ārējās izmaksas, riski un ietekme, piemēram, tradicionālās ainavas saglabāšana, kaitējums bioloģiskajai daudzveidībai vai ar bioloģiskās daudzveidības veicināšanu saistītās izmaksas; norāda, ka ilgtermiņā tas ir uzņēmumu interesēs, ja tie arī nākotnē vēlas izmantot dabas resursus; mudina Eiropas Komisiju pēc iespējas ātrāk un ne vēlāk kā 2010. gada laikā nākt klajā ar paziņojumu par Natura 2000 turpmāko finansēšanu, lai šo aspektu varētu izskatīt kopā ar jauno bioloģiskās daudzveidības stratēģiju laikposmā līdz 2020. gadam;
Underlines the need to incorporate external costs, risks and effects, such as the preservation of agricultural land, the damage done to biodiversity or the costs incurred to support biodiversity, into the final price of products on the market; points out that this is in the long-term interest of companies if they wish to continue to have access to natural resources; urges the European Commission to publish the communication that it has announced on the future financing of Natura 2000 as soon as possible and in any event during 2010 so that this aspect can be examined together with the new biodiversity strategy for the period up to 2020;
83. uzsver integrētu vides pārskatu nozīmi saiknes analizēšanā starp vidi un ekonomiku Eiropas, valsts un reģionālā līmenī, lai novērtētu ražošanas un patēriņa modeļu ietekmi uz dabas resursiem, un aicina dalībvalstis regulāri sniegt Eiropas Kopienu Statistikas birojam un Eiropas Vides aģentūrai nepieciešamos datus;
Stresses the importance of integrated environmental accounting in analysing the link between the environment and the economy at European, national and regional level in order to assess the effects of production and consumption patterns on the natural resources and calls on the Member States to regularly provide Eurostat and the European Environment Agency with the necessary data;
85. atzinīgi vērtē Komisijas apvienoto ziņojumu par 2001.–2006. gadu, kurā ir novērtēts aizsargāto dzīvotņu un sugu saglabātības stāvoklis ES un dalībvalstu panākumi, īstenojot Natura 2000 tiesību aktus, tomēr pauž nožēlu par tādu gadījumu daudzo skaitu, kad saglabātības stāvoklis raksturots kā „nezināms”; aicina dalībvalstis uzlabot ziņojumus, bet EVA un Komisiju — panākt datu lielāku ticamību un salīdzināmību turpmākajos ziņojumos;
Welcomes the Commission’s composite report 2001-2006, evaluating the conservation status of protected habitats and species in the EU and the progress made by Member States in implementing Natura 2000 legislation, but regrets the high number of ‘unknown’ qualifications; calls on Member States to improve their reporting and on the EEA and the Commission to ensure a better reliability and comparability of data in its future reports;
Starptautiski aspekti
International aspects
90. prasa, lai Komisija atbalstītu saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Vides programmu veidoto starpvaldību platformu politikām bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmu pakalpojumu zinātnes jomā un sniegt palīdzību šīs platformas izveidē;
Urges the Commission to support the creation of an intergovernmental platform for policies in the field of biodiversity and ecosystem services science, under the auspices of the United Nations Environment Programme, and to help create that platform;
93. mudina Komisiju un dalībvalstis efektīvi saskaņot vides noturīguma aspektu attiecībās ar trešām valstīm, vienlaikus ievērojot sociālās tiesības un garantijas saistībā ar vietējo kopienu un pirmiedzīvotāju aizsardzību un līdzdalību lēmumu pieņemšanas procesos, īpašu uzmanību pievēršot zemes izmantojumam un mežu aizsardzībai un turpināt tā dēvēto „zaļo diplomātiju”; aicina dalībvalstis un Komisiju nodrošināt, lai „no divpadsmit punktiem sastāvošajā ES rīcības plānā Tūkstošgades attīstības mērķu atbalstam” tiktu atzīts, ka attīstības sadarbībā un ārējās darbībās ir obligāti nepieciešams ietvert vides ilgtspēju, un lai tajā tiktu paredzēta mērķtiecīga finansiāla līdzdalība bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmu pakalpojumu atbalstam;
Encourages the Commission and Member States to effectively mainstream environmental sustainability in their relations with third countries ‘ alongside respect for social rights and guarantees regarding the protection and participation of local communities and indigenous populations in decision-making processes, with particular regard to soil use and forest protection and to continue the ‘Green Diplomacy’; calls on Member States and the European Commission to ensure that the ‘twelve-point EU action plan in support of the Millennium Development Goals’ recognises the imperative for environmental sustainability to be mainstreamed through its development cooperation and external actions and provides for a focused financial intervention in support of biodiversity and ecosystem services;
96. pauž ārkārtīgu nožēlu par CITES konferences neapmierinošo iznākumu, jo netika īstenoti ES pilnvaru galvenie elementi, proti, jūras sugu aizsardzība no lielas komerciālas ieinteresētības;
Strongly regrets the disappointing outcome of the CITES conference, where the main elements of the EU mandate were not realised, such as the protection of marine species of high commercial interest;
„Viss vērtīgais ir neaizsargāts.”
‘ All things of value are defenceless. ’
Šķiet, ka ar šo holandiešu dzejnieka, mākslinieka un fotogrāfa Lucebert (1924–1994) dzejas rindu kodolīgi var raksturot lielo problēmu, ar kuru mums nākas saskarties bioloģiskās daudzveidības jomā.
This line of verse by the Dutch poet, artist and photographer Lucebert (1924-1994) seems to sum up succinctly the great challenge we face in the area of biodiversity.
No vienas puses, sabiedrības interesēs ārkārtīgi svarīgi ir saglabāt bioloģisko daudzveidību un ekosistēmas un nepieļaut to stāvokļa turpmāku pasliktināšanos.
On the one hand, maintaining biodiversity and ecosystems and preventing them from degrading further is invaluable to society.
Bioloģiskās daudzveidības samazināšanās apturēšana nav tikai ētisks pienākums — priekšstats par vadības uzņemšanos liek mums saglabāt planētu tādā veidā, lai tā varētu uzņemt arī nākamās paaudzes.
Halting the loss of biodiversity is not only our ethical duty – the concept of stewardship obliges us to maintain our planet in such a way that it can also sustain future generations.
Tam visam ir jēga, raugoties arī no ekoloģijas un ekonomikas viedokļa.
It also makes ecological and economic sense.
Tādēļ bioloģiskās daudzveidības aizsardzība ir mūsu pašu interesēs, raugoties arī no ekonomikas viedokļa.
Therefore, also from an economic perspective, protecting biodiversity is in our self-interest.
Galu galā, bioloģiskie resursi ir pīlāri, uz kuriem mēs veidojam civilizāciju.
After all, biological resources are the pillars upon which we build civilisations.
Bioloģiskās daudzveidības samazināšanās apdraud pārtikas krājumus, atpūtas un tūrisma iespējas, iespējas risināt klimata pārmaiņu problēmu un kokmateriālu, zāļu un enerģijas avotus.
The loss of biodiversity threatens our food supplies, opportunities for recreation and tourism, capability to deal with climate change and sources of wood, medicines and energy.
No otras puses, šķiet, ka esam attālinājušies no dabas un cenšamies atrast šo „dabas vērtību”.
On the other hand, we seem to have disconnected ourselves from nature and are struggling to find this ‘value of Nature’.
Mūsu izmantotajos ražošanas paņēmienos un cenā, ko maksājam par precēm un pakalpojumiem, nav ņemtas vērā (vai ņemtas vērā tikai ļoti nosacīti) izmaksas, kas rodas, samazinoties bioloģiskajai daudzveidībai vai pasliktinoties ekosistēmām.
Our production methods and the price we pay for goods and services do not – or only to a limited extent – take into account the cost of biodiversity loss or ecosystem degradation.
Tāpat nav pienācīgi novērtēti arī pakalpojumi vai darbības, ar kurām mēģina apturēt bioloģiskās daudzveidības samazināšanos un saglabā vērtīgas ekosistēmas.
Equally, services or activities attempting to halt the loss of biodiversity and maintaining valuable ecosystems often do not receive a just reward.
Lai gan „cenas noteikšana” ekosistēmu pakalpojumiem varētu būt pretrunīga rīcība, pēc pašreizējo pētījumu
Although ‘putting a price’ on ecosystem services may be controversial, ongoing studies
Ekosistēmu un bioloģiskās daudzveidības ekonomika ( TEEB ), sk. http://www.teebweb.org/ . rezultātiem var spriest, ka pašlaik, samazinoties bioloģiskajai daudzveidībai, labklājība katru gadu samazinās par aptuveni EUR 50 miljardiem (nedaudz mazāk par 1 % no IKP) un līdz 2050. gadam samazinājums sasniegs EUR 14 triljonus vai 7 % no aprēķinātā ikgadējā IKP.
The Economics of Ecosystems and Biodiversity (TEEB), see http://www.teebweb.org/ . seem to indicate that the welfare loss from the loss of biodiversity is currently around € 50 billion per year (just under 1% of GDP), rising to € 14 trillion or 7% of estimated GDP per year in 2050.
Ārkārtas situācija
An urgent state of affairs
Bioloģiskā daudzveidība turpina samazināties satraucoši straujā tempā.
The loss of biodiversity is continuing at an alarming rate.
Tiek lēsts, ka visā pasaulē pašreizējais sugu izzušanas ātrums ir par 50–1000 reižu lielāks nekā to dabiskais izzušanas ātrums.
Worldwide, the current global species extinction rate is estimated at 50 to 1000 times higher than the natural background rate.
Paredzams, ka līdz 2050. gadam samazinājuma temps palielināsies desmitkārt.
The rate of loss is projected to accelerate 10-fold by 2050.
Eiropas Savienībā 42 % zīdītāju, 43 % putnu, 45 % tauriņu, 30 % abinieku, 45 % rāpuļu un 52 % saldūdens zivju draud iznīcība.
In the EU, 42% of mammals, 43% of birds, 45% of butterflies, 30% of amphibians, 45% of reptiles and 52% of freshwater fish are threatened with extinction.
EK Bioloģiskās daudzveidības rīcības plāna īstenošanas vidusposma novērtējumā, kas veikts 2008. gadā, Komisija paziņoja, ka 50 % sugu un līdz 80 % dzīvotņu, kuras Eiropa ir ieinteresēta saglabāt, atrodas nelabvēlīgā saglabātības stāvoklī.
In its mid-term assessment of implementing the EC biodiversity action plan in 2008, the Commission stated that 50% of species and up to 80% of habitats of the European conservation interest have an unfavourable status.
Domājot par klimata pārmaiņām, bioloģiskās daudzveidības samazināšanās apturēšana un elastīgu ekosistēmu saglabāšana vai atjaunošana kļūst vēl jo svarīgāka, ņemot vērā to, ka sauszemes un jūras ekosistēmas pašreiz absorbē aptuveni pusi no CO 2 antropogēnās emisijas apjoma, un, tā kā šīm ekosistēmām piemīt spēja uztvert un saglabāt oglekli, tās ir ārkārtīgi vērtīgas.
Halting the loss of biodiversity and conserving or restoring resilient ecosystems is all the more important with a view to climate change, given the fact that terrestrial and marine ecosystems currently absorb around half of anthropogenic CO 2 emissions, which make them invaluable for their carbon capture and storage capacity.
Savukārt ekosistēmu pasliktināšanās un iznīcināšanas dēļ var rasties ievērojams siltumnīcefekta gāzu emisijas apjoms, un arvien vairāk tiek gūti pierādījumi tam, ka Zemes spēja absorbēt oglekli samazinās globālās sasilšanas un citu nelabvēlīgu apstākļu dēļ.
On the other hand, the degradation and destruction of ecosystems can release significant volumes of greenhouse gases and there is growing evidence that the capacity of the Earth’s carbon sinks is decreasing, due to global warming and other stress factors.
Tādēļ ekosistēmu saglabāšana ir ārkārtīgi svarīga, lai mazinātu klimata pārmaiņas un pielāgotos tām.
Maintaining ecosystems is therefore of vital importance for climate change mitigation and adaptation.
Diemžēl, līdzšinējās starptautiskās un Eiropas iniciatīvas un vienošanās par bioloģiskās daudzveidības samazināšanās apturēšanu un ekosistēmām nav bijušas sekmīgas.
Previous international and European initiatives and agreements to halt the loss of biodiversity and ecosystems have unfortunately not been successful.
Pasaules augstākā līmeņa sanāksmē, kas notika 1992. gadā Rio, pieņēma Konvenciju par bioloģisko daudzveidību, un ES to ratificēja 1993. gadā.
In 1992, as a result of the Rio Earth Summit, the Convention on Biological Diversity was adopted, which was ratified by the EU in 1993.
ES 1998. gadā pieņēma bioloģiskās daudzveidības stratēģiju, bet 2001. gadā to papildināja ar četriem bioloģiskās daudzveidības rīcības plāniem par dabas resursu saglabāšanu, lauksaimniecību, zivsaimniecību un ekonomikas un attīstības sadarbību.
In 1998, the EU adopted a biodiversity strategy with four biodiversity action plans which were presented in 2001, on conservation of natural resources, agriculture, fisheries, and economic and development cooperation.
Daba un bioloģiskā daudzveidība ir arī viena no četrām ES sestajā vides rīcības programmā ietvertajām prioritātēm, pārējās prioritātes ir klimata pārmaiņas, resursu un atkritumu apsaimniekošana un veselība saistībā ar vidi.
Nature and biodiversity are also one of the four priorities of the EU’s sixth environment action programme, together with climate change, resource and waste management and health in relation to the environment.
Komisija 2006. gadā izstrādāja rīcības plānu, kā apturēt bioloģiskās daudzveidības samazināšanos, un noteica tajā četras prioritāras jomas: bioloģiskā daudzveidība ES, ES un bioloģiskā daudzveidība pasaulē, bioloģiskā daudzveidība un klimata pārmaiņas un zināšanu bāze.
In 2006, the Commission unveiled an action plan to halt biodiversity loss, identifying four priority areas: biodiversity in the EU, the EU and global biodiversity, biodiversity and climate change, and the knowledge base.
Diemžēl, neraugoties uz šīm iniciatīvām, nav sasniegts ES mērķis, par kuru vienojās Eiropas augstākā līmeņa sanāksmē Gēteborgā 2001. gadā, proti, līdz 2010. gadam apturēt bioloģiskās daudzveidības samazināšanos.
Despite these initiatives the EU’s objective, as agreed to at the European Summit in Gothenburg in 2001, to halt the loss of biodiversity by 2010 has unfortunately not been met.
Lai gan situācija ir satraucoša, Eiropas iedzīvotāji nav pietiekami informēti par bioloģiskās daudzveidības samazināšanās problēmu un tās negatīvajām sekām.
Despite the urgency of the situation, European citizens are insufficiently aware of biodiversity loss and its adverse consequences.
Saskaņā ar „Eurobarometer” 2010. gada aprīlī veikto pētījumu tikai 38 % eiropiešu zina, ko nozīmē jēdziens „bioloģiskā daudzveidība”, savukārt 28 % aptaujāto zina vārdu, bet ne tā nozīmi.
According to a Eurobarometer survey in April 2010, only 38% of Europeans know the meaning of the term ‘biodiversity’, while 28% know the word but not its meaning.
Jāpiebilst, ka vairākums aptaujāto uzskata, ka bioloģiskās daudzveidības samazināšanās ir nopietna problēma, tomēr viņi neuzskata, ka šī problēma skars konkrēti viņus.
Admittedly, a majority consider biodiversity loss to be a serious issue, but they do not think they will be personally affected by it.
Tikai 17 % respondentu uzskata, ka viņi jau ir izjutuši bioloģiskās daudzveidības samazināšanās sekas.
Only 17% of respondents believe that they are already touched by biodiversity decline.
Aptaujātie iedzīvotāji uzskata, ka zināšanu trūkums par to, kas būtu jādara, ir galvenais iemesls, kāpēc viņi neko nedara, lai cīnītos pret bioloģiskās daudzveidības samazināšanos.
As the most important reason for their lack of action to combat biodiversity loss, citizens cite a lack of knowledge about what can be done.
Tādēļ steidzami jārīko informētības palielināšanas kampaņas par šo jautājumu.
An awareness raising campaign in this area is therefore sorely needed.
ES instrumenti un politika
EU instruments and policies
Galvenais ES līmeņa instruments bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmu aizsardzībai ir Natura 2000 , kas ir saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu izveidots aizsargājamu dabas teritoriju tīkls visā ES.
The key EU-level instrument for safeguarding biodiversity and ecosystems is Natura 2000, an EU-wide network of nature protection areas established under the
Galvenais Natura 2000 mērķis ir „sekmēt bioloģisko daudzveidību, aizsargājot dabiskās dzīvotnes un savvaļas faunu un floru Eiropā esošajā dalībvalstu teritorijā”
The main objective of Natura 2000 is to ‘contribute towards ensuring bio-diversity through the conservation of natural habitats and of wild fauna and flora in the European territory of the Member States.’
Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 2. pants (Dzīvotņu direktīva). .
Council Directive 92/43/EEC of 21 May 1992 on the conservation of natural habitats and of wild fauna and flora (Habitats Directive), Article 2.