natgillin/translations-raw huggingface dataset:
21. šajā sakarībā uzsver, ka ir nepieciešams pastiprināt elastības mehānismus katrā iedaļā un starp tām, no vienas puses, un ar īpašiem elastības līdzekļiem, ko var izmantot ārpus rezervēm, no otras puses;
Emphasises, in that connection, the importance of strengthening flexibility mechanisms operating within and between each heading and through specific flexibility instruments which can be mobilised outside the margins;
Pāreja no iestāžu nolīguma uz DFS
Transition from the interinstitutional agreement to the MFF
Gada budžeta procedūra
Annual budgetary procedure
Līguma par Eiropas Savienības darbību (konsolidētā versija) 323. pants. ”;
Article 323 of the Treaty on the Functioning of the European Union (consolidated version). ;
budžeta jomā un var grozīt budžeta projektu līdz samierināšanas komitejas sasaukšanai;
Emphasises the strengthening of the role conferred on the Commission, which acquires a right of initiative in the budgetary sphere and may amend its draft budget until such time as the Conciliation Committee is convened;
Pilnīgi jauni principi
A completely new approach
33. ir pārliecināts, ka grozījumu Līgums nostiprinās Parlamenta pilnvaras, ja tam būs līdzekļi, ar ko efektīvi pārvaldīt grafika saīsināšanu un lielāko nepieciešamību to paātrināt, kā paredz jaunā procedūra;
Is convinced that the Lisbon Treaty will strengthen Parliament’s powers, provided that it equips itself with the means to manage effectively both the tighter timetable and the greater need to plan ahead thoroughly which will result from the introduction of the new procedure;
35. atgādina, ka šīs prioritātes būs arī ļoti noderīgas Parlamentam kā pamatnostādnes tā lasījumam par budžeta projektu un arī kā mandāts tā delegācijai sarunās samierināšanas komitejā;
Points out that these priorities will also be of great value to Parliament both as guidelines for its reading of the draft budget and as a negotiating mandate for its delegation to the Conciliation Committee;
37. uzsver, ka būtu politiski lietderīgi — ievērojot katra kompetenci — ieviest padziļinātu dialogu ar dalībvalstu atbilstošajām komitejām par budžeta projektu un Parlamenta prioritātēm attiecībā uz gada budžeta procedūru;
Highlights the political value of the establishment – in keeping with each body’s respective powers – of in-depth dialogue with the counterpart committees from the national parliaments on the draft budget and Parliament’s priorities for the annual budgetary procedure;
Samierināšanas komiteja
Conciliation Committee
– samierināšanas komitejas tekstu („kopējais projekts”) neuzskatīs par pieņemtu, ja Parlaments pret to iebildīs (ar savu deputātu balsu vairākumu);
– the Conciliation Committee text (‘joint text’) will not be regarded as having been adopted if Parliament rejects it (by a majority of its component members);
– ja Padome kopējo projektu noraida, bet Parlaments apstiprina, tas stājas spēkā vai nu tāds, kāds tas ir, vai arī Parlaments ar kvalificētu balsu vairākumu (tā deputātu balsu vairākums plus 3/5 no balsīm) var likt pieņemt grozījumus, ko tas pieņēmis savā budžeta projekta lasījumā;
– if the Council rejects the joint text whilst Parliament approves it, either it enters into force unchanged, or Parliament may confirm the amendments it adopted at its reading of the draft budget, by a qualified majority (a majority of its component members and three-fifths of the votes cast);
44. atgādina arī, ka iestādēm ir jāvienojas par sastāvu šīs komitejas sekretariātam, kurā, protams, vajadzētu būt abu budžeta iestādes atzaru amatpersonām un jāpiedalās Komisijai;
Points out, further, that the institutions must reach agreement on the composition of the Conciliation Committee secretariat, which should probably consist of officials from the two arms of the budgetary authority, assisted by the Commission;
45. vērš uzmanību uz to, ka noteikums, kurš paredz, ka Komisija savu projektu vairs nevar grozīt pēc samierināšanas komitejas sasaukšanas, vairs neļauj izmantot tradicionālo rudens labojumu vēstuli, lai ņemtu vērā to, kas līdz attiecīgajai dienai paredzēts attiecībā uz lauksaimniecības politiku un atbilstošo ietekmi uz budžetu; uzskata, ka šādā gadījumā vispiemērotākā procedūra būtu tāda, ka Komisija, ja vajadzīgs, iesniegtu īpašu labojumu budžeta projektu (lauksaimniecības „LBP”), tiklīdz būtu galīgā veidā noteikti visi lauksaimniecības dati;
Draws attention to the fact that the rule stipulating that the Commission may no longer amend its draft budget once the Conciliation Committee has been convened will preclude the use of the traditional autumn letter of amendment to take account of the updated forecasts for agricultural policy and their budgetary implications; takes the view that, if these circumstances arise, the most appropriate procedure would involve the submission by the Commission – if necessary – of a specific draft amending budget (an ‘agricultural SAB’) once all the agricultural data have been finalised;
Saikne ar likumdošanas pilnvarām
Relations with the legislative authority
47. turklāt atgādina, ka Lisabonas līgums uz visām Eiropas Savienības iestādēm attiecina pienākumu nodrošināt budžeta disciplīnas ievērošanu; atgādina, ka Parlamenta Reglaments jau tagad paredz īpašu procedūru, lai nodrošinātu šī principa ievērošanu; uzskata, ka būs jāpalielina šīs procedūras izmantošana un tās efektivitāte;
Points out, moreover, that the Lisbon Treaty extends to all Union institutions the obligation to enforce budgetary discipline; points out that Parliament’s Rules of Procedure already lay down a specific procedure designed to ensure that that principle is observed; takes the view that this procedure will have to be made more workable and effective;
Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (konsolidētā versija) 322. panta 1. punkta a) apakšpunktu, tai ir jāietver finanšu noteikumi, „kuros jo īpaši nosaka budžeta apstiprināšanas un īstenošanas [...] procedūru”. ; uzskata, ka šis formulējums aptvertu samierināšanas komitejas darbību, spēkā stāšanās mehānismu un, protams, to finanšu regulas noteikumu īstenošanu, uz kuriem tiešā veidā attiecas Lisabonas līguma grozījumi (proti, OI un NOI iedalījuma atcelšana, jauna koplēmuma procedūra pārvedumiem u. c.);
Notes, however, that the Financial Regulation should incorporate all the provisions needed to define the budgetary procedure, in accordance with the provisions of the Treaty; takes the view that such provisions would cover the functioning of the Conciliation Committee, the mechanism triggering conciliation, and, naturally enough, the updating of the provisions of the Financial Regulation directly affected by the changes introduced by the Lisbon Treaty (i.e. the abolition of the distinction between CE and NCE, a new codecision procedure for transfers, etc.);
53. piekrīt, ka šo finanšu regulas pielāgošanu nedrīkst nekādā gadījumā sajaukt ar tās trīsgadu pārskatīšanu, kas paredzēta 2010. gadā;
Argues that these changes to the Financial Regulation must be kept strictly separate from the three-yearly review of that document scheduled for 2010;
54. atzīmē, ka Lisabonas līguma spēkā stāšanās ietekmēs arī Eiropas Savienības budžetu saistībā ar jauninājumiem, ko tas paredz iestāžu jomā, jo īpaši saistībā ar Eiropadomes statusa paaugstināšanu līdz iestādes līmenim, kurai tiek izveidota fiksēta prezidentūra, kā arī saistībā ar Augstā pārstāvja amata izveidi un Eiropas Ārējās darbības dienesta izveidi, kura uzdevums būs sniegt atbalstu tā darbībai;
Notes that the entry into force of the Lisbon Treaty will also have an impact on the Union budget through the institutional innovations it contains, in particular the elevation of the European Council to the status of institution, accompanied by the establishment of a fixed Presidency, and the creation of the post of High Representative and of the European External Action Service, whose task will be to support the High Representative in his or her work;
56. norāda, ka Kopējās ārpolitikas un drošības politikas ietvaros Lisabonas līgums paredz izstrādāt jaunu kārtību, kā ātri piešķirt iespēju izmantot Savienības budžetu un izveidot darbības sākuma fondu no dalībvalstu piešķirtajiem līdzekļiem; tomēr uzsver, ka parasti visas Savienības ārējās darbības jāfinansē no Kopienas piešķīrumiem, un tikai izņēmuma kārtā — ārkārtas apstākļos — no līdzekļiem, kas nav Savienības budžeta līdzekļi;
Points out that in the framework of the CFSP and the common security and defence policy the Lisbon Treaty provides for the establishment of new procedures to grant rapid access to the Union budget and to create a start-up fund of Member State contributions; stresses, however, that all external actions of the Union should as a rule be financed from Community appropriations, and only exceptionally – in the event of an emergency – on the basis of contributions outside the Union budget;
Saskaņošana ar valstu budžetiem
Coordination with national budgets
59. atzīmē, ka lēmumu par Savienības budžeta izdevumu pārskatīšanu attiecībā uz plašākiem Savienības mērķiem pietiekami pamatos katras dalībvalsts valsts budžeta un, iespējams, arī reģionu budžetu izdevumu pārskatu ikgadējās publikācijas par šo mērķu realizāciju;
Points out that the decision on the apportionment of EU budget expenditure in the light of the EU’s major objectives would be usefully informed by the annual publication, by each Member State, of the appropriations under national and, where applicable, regional budgets that contribute to achieving those objectives;
Lisabonas Līgums ievieš būtiskas izmaiņas Savienības finanšu jomā, jo īpaši tādā ziņā kā iestāžu attiecības un lēmumu pieņemšanas procedūras.
The Treaty of Lisbon makes sweeping changes in the area of the Union’s finances, particularly as regards interinstitutional relations and decision-making procedures.
Tas arī nosaka precīzu hierarhiju starp Savienības finanšu un budžeta jautājumu galvenajiem tiesību aktiem, tādējādi nodrošinot precizējumus, kas nepieciešami lēmumu pieņemšanas sistēmai.
At the same time, the Treaty establishes a precise hierarchy between the basic acts of the financial and budgetary life of the Union, with the aim of bringing necessary clarification to the decision-making system.
No Lisabonas Līguma noteikumiem izrietošā principa pamatā ir četri galvenie aspekti:
The principle that derives from the provisions of the Treaty of Lisbon is related to four main axes:
- dalībvalstis būtībā paliek budžeta ieņēmumu noteicējas – to pamatā ir Savienības pašas resursi;
- The Member States basically remain in charge of budget revenue through the Union’s own resources.
- Padomei un EP pašu resursu robežās ir katrā ziņā jāvienojas par izdevumu plānu, kas kļūst juridiski saistošs;
- The Council and the EP must agree, within the limits of own resources, on the programming of expenditure, which becomes legally binding.
- Obligāto un neobligāto izdevumu nošķiršana ir atcelta: budžets tā kopumā ir jāpieņem kopīgi EP un Padomei, ievērojot daudzgadu finanšu shēmu.
- The distinction between compulsory and non-compulsory expenditure is abolished: the budget as a whole must be adopted jointly by the EP and the Council, in compliance with the multiannual financial framework.
Turklāt tiek palielinātas EP pilnvaras budžeta pieņemšanas procedūrā: nevienu gada budžetu nevar pieņemt bez EP piekrišanas, bet EP var panākt budžeta pieņemšanu pret Padomes gribu;
In addition, the EP’s powers in the budget adoption procedure are strengthened: no annual budget may be adopted without the EP’s agreement, whereas the EP may force the adoption of a budget against the Council’s wishes.
Parlamenta atbildība tiek palielināta budžeta disciplīnas jomā.
- Parliament’s responsibility in the area of budget discipline is increased.
Lisabonas līguma (turpmāk –LL) noteikumi paredz, ka finanšu regulu pieņem EP un Padome, izmantojot parasto likumdošanas procedūru (LESD 322. pants), proti, izmantojot koplēmuma procedūru.
Under the provisions of the Treaty of Lisbon (TL), the financial regulation must be adopted by the EP and the Council under the ordinary legislative procedure (Article 279 TFEU), i.e. codecision.
Referents šajā darba dokumentā vēlas aplūkot izmaiņas, ko Lisabonas Līguma pieņemšana radītu attiecībā uz budžeta procedūru un ar to saistītās Parlamenta pilnvaras.
The rapporteur will explore the changes that would result from adoption of the Treaty of Lisbon as regards the budget procedure and the relevant powers of Parliament.
Ir jāsaprot, ka, lai gan Līgums no jauna apstiprina vairākus Savienības finanšu organizācijas pamatprincipus (budžeta disciplīna, pareiza finanšu pārvaldība utt.), tas ievieš arī nozīmīgas izmaiņas, jo īpaši attiecībā uz budžeta procedūru.
While it reaffirms certain basic principles of the way the Union’s finances are organised (budgetary discipline, sound financial management etc.), the Treaty makes some significant changes, particularly to the budget procedure.
Galvenās tēmas – nākotnē paredzamā finanšu plāna un finanšu regulas mijiedarbību attiecībā uz noteikumiem, kas pašlaik paredzēti iestāžu nolīgumā; ar iestādēm saistīto aspektu izmaiņu un Savienības jauno kompetenču ietekme uz budžetu.
The main issues covered will be the links between the future financial framework and the Financial Regulation as regards the measures currently provided for in the IIA, the budgetary implications of the institutional changes, and the Union’s new competences.
Savienības finansējums (LESD 311. pants)
II - Financing of the Union (Article 269 TFEU)
Līgums negroza Savienības finansēšanas pamatprincipus.
The Treaty has not altered the logic of how the Union is financed.
Pamatlēmums par Eiropas resursu sistēmu paliek dalībvalstu kompetencē: Padomes vienprātīgs lēmums, kas stājas spēkā tikai pēc tam, kad to apstiprinājušas visas dalībvalstis, kuras to dara saskaņā ar saviem attiecīgajiem konstitucionālajiem noteikumiem.
The fundamental decision on the system of European resources remains, as before, a matter for the Member States: a decision adopted unanimously by the Council, which does not enter into force until it is approved by the Member States in accordance with their respective constitutional requirements.
Lai gan iniciatīva pieder Komisijai un EP šajā procedūrā piedalās ar atzinumu, šīs būtībā ir dalībvalstu pilnvaras.
Although the Commission has the initiative and the EP takes part in the process by delivering its opinion, this power essentially rests with the Member States.
Līdzekļu pietiekamības princips ir saglabāts tādā pašā veidā, kādā tas ir pastāvošajos līgumos: „ Savienība nodrošina līdzekļus, kas vajadzīgi, lai tā sasniegtu savus mērķus un īstenotu savu politiku ” (LESD 311. panta pirmā daļa).
The principle of sufficient resources remains in the same form as it appears in the current Treaties: ‘ The Union shall provide itself with the means necessary to attain its objectives and carry through its policies ’ (first paragraph of Article 269 TFEU).
LL tomēr ir vienlaikus gan precizējis dažus aspektus, gan palielinājis Kopienas lomu finanšu sistēmā.
Nevertheless, the TL has at the same time clarified certain aspects and sets in motion the ‘Communitisation’ of the system.
Tas ievieš jaunu elementu pašu resursu lēmuma saturā, paredzot iespēju „ noteikt jaunas pašu resursu kategorijas vai likvidēt esošu kategoriju ”.
It introduces a new element to the substance of the decision on own resources, making it possible to ‘ establish new categories of own resources or abolish an existing category ’.
Tomēr tas tikai apstiprina jau pastāvošo realitāti: tā kā Līgums šajā līmenī neko nenosaka, Savienības rīcībā esošo pašu resursu veidus nosaka ar lēmumu par pašu resursiem.
However, this simply confirms the current reality: as the Treaty does not operate at this level, it is the own-resources decision that establishes the types of own resources available to the Union.
Tas pats attiecas uz šo resursu summu, kas, protams, ietver iespēju tos mainīt, atcelt vai ieviest jaunus.
The same applies to the amount of such resources, which naturally includes the possibility of amending or abolishing them or creating new ones.
Referents uzskata, ka šāda pieeja paver iespēju virzīties uz pašu resursu sistēmu, kas no pilsoņu viedokļa būtu taisnīgāka, pārredzamāka un uzskatāmāka.
In the rapporteur’s view, this opens the way in future to moving towards a system of own resources that is fairer, more transparent and more visible to the public.
LESD 311. pantā iekļauta jauna daļa paredz, ka pašu resursu sistēmas īstenošanas pasākumus pieņem ar Padomes regulu, kura pieņemta ar kvalificēto vairākumu un EP piekrišanu.
Under a new paragraph added to Article 269 TFEU, measures implementing the own‑resources system will be adopted by a Council regulation adopted by a qualified majority and with the consent of the EP.
Šis noteikums, neraugoties uz ierobežojumu, kas paredz, ka īstenošanas pasākumus pieņem, ievērojot ar „pašu resursu” lēmumu noteiktās robežas, paver iespēju palielināt EP nozīmi pašu resursu jomā.
Despite the restriction that the implementing measures are taken within the limits provided for by the own-resources decision, this provision opens the way to a greater role for the EP as regards own resources.
Jāsecina, ka, lai gan Līgumā paredzētie jauninājumi var nodrošināt pozitīvu attīstību, ir jāpauž nožēla, ka nav izmantota iespēja panākt būtisku progresu, proti, attiecīgo sistēmu pārveidot par patiesiem Savienības pašas resursiem, kas Savienības iestādēm nodrošinātu patiesu līdzdalību šajā procedūrā un nozīmīgāku lomu piešķirtu Eiropas Parlamentam.
In conclusion, while the Treaty takes some steps in the right direction, it is regrettable that the opportunity was missed to make substantial progress, for example by transforming the system into genuine Union own resources, which would allow for genuine participation by the Union’s institutions in the procedure and would give the European Parliament a more influential role.
Daudzgadu finanšu shēma
III - The multiannual financial framework
Kā Parlaments iepriekš vairākkārt prasījis, LL nostiprina principu, kas paredz, ka daudzgadu finanšu shēma ir juridiski saistošs akts
The TL, as Parliament has called for on numerous occasions, lays down the principle that the multiannual financial framework is legally binding
Dalībvalstis uzskatīja, ka juridiski saistošā statusa noteikšana ir obligāts priekšnoteikums tam, lai atceltu obligāto izdevumu un neobligāto izdevumu nošķiršanu, jo vairākas dalībvalstis uzskatīja, ka EP budžeta pilnvaru paplašināšana, aptverot visus Savienības izdevumus, ir jāsaista ar stingrāku budžeta disciplīnu.
For the Member States, this legally binding formalisation was the necessary counterbalance to the abolition of the distinction between compulsory and non-compulsory expenditure, as several Member States felt that extending the EP’s budgetary powers to the Union’s expenditure as a whole should be subject to rigorous budgetary discipline.
EP gadiem ilgi atbalstīja tādu pieeju, kas budžeta disciplīnu padarītu skaidrāku un pārredzamāku, jo apzinājās nozīmi, kas tai bija, risinot agrāko budžeta konfliktu starp Padomi un Parlamentu, un kas Savienībai ļāva līdzsvarotā un plānotā veidā attīstīt savas politikas. , kurš balstās uz īpaša juridiskā pamata izveidi, lai pieņemtu regulu, kas ietver šo shēmu.
The EP had for years been in favour of an approach aimed at making budgetary discipline clearer and more transparent, aware of the essential role that this had played in ending the former budgetary conflict between Council and Parliament, thereby allowing the Union to develop its policies in a balanced and planned way. , which is founded on the establishment of a specific legal base for the adoption of the regulation containing this framework.
Šī regula ir jāpieņem Padomei ar īpašu likumdošanas procedūru, kurā EP ir izšķirošas pilnvaras.
This regulation must be adopted by the Council through a special legislative procedure in which the EP has power to decide.
Līguma 312. panta 1. punktā daudzgadu finanšu shēmai ir noteikts uzdevumu nodrošināt, ka „ Savienības izdevumi tiek veikti godprātīgi un pašu resursu robežās ”.
The first subparagraph of Article 270a(1) stipulates that the multiannual financial framework must ‘ ensure that Union expenditure develops in an orderly manner and within the limits of its own resources ’.
Otrajā daļā ir piebilde, ka „ Savienības gada budžets atbilst daudzgadu finanšu shēmai ”.
The last subparagraph adds that the ‘ annual budget of the Union shall comply with the multiannual financial framework ’.
Šī daļa, papildinot 311. panta 4. daļā paredzēto principu („Savienība nepieņem nevienu aktu, kas varētu būtiski ietekmēt budžetu, ja vien netiek pamatots, ka šajos aktos minētos izdevumus ir iespējams finansēt, nepārsniedzot Savienības pašas resursus un saskaņā ar 312.panta 1 punktā minēto daudzgadu finanšu shēmu”), ir Savienības budžeta disciplīnas pamats.
This paragraph, which complements the principle laid down in Article 269(4) (‘ the Union shall not adopt any act which is likely to have appreciable implications for the budget without providing an assurance that the expenditure arising from such an act is capable of being financed within the limit of the Union ’ s own resources and in compliance with the multiannual financial framework referred to in Article 270a ’), lays the foundations for the Union’s budgetary discipline
Šajā ziņā jāpiebilst, ka LESD 311. panta 4. punktā noteiktais princips lielā mērā atbilst pastāvošā EKL 270. pantam ar tādu ievērojamu atšķirību (papildus daudzgadu finanšu shēmas ierobežojuma noteikšanai), ka pēdējā ir minēta tikai Komisija, bet jaunajā pantā ir minēta Savienība kopumā, tātad arī visas tās iestādes.
It is worth noting that the principle laid down in Article 269(4) TFEU to a large degree corresponds to Article 270 of the current EC Treaty, with the significant difference (as well as the addition of the limit of the multiannual financial framework) that the latter referred only to the Commission while the new article refers to the Union as whole, i.e. to all its institutions.
Tas nozīmē, ka LL paredz, ka budžeta disciplīna ir juridisks pienākums, kas jāievēro visām iestādēm, kurām tā tāpēc pilnībā jāīsteno savā konkrētajā pilnvaru jomā.
This means that the TL considers budgetary discipline to be a legal obligation for all institutions and that each of them will have to implement it fully in its specific area of responsibility. .
DFS saturs
Content of the MFF
Līgumā ir nostiprināta pastāvošā prakse.
The Treaty institutionalises current practice.
Līguma 312. panta 3 punkts paredz, ka DFS „ nosaka saistību apropriāciju gada maksimālo apjomu katrai izdevumu kategorijai un gada maksimālo apjomu maksājumu apropriācijām ”.
Article 270a stipulates that the MFF must ‘ determine the amounts of the annual ceilings on commitment appropriations by category of expenditure and of the annual ceiling on payment appropriations. ’
Tomēr LL nosaka, ka „[finanšu] shēma paredz visus citus noteikumus, kas nepieciešami ikgadējās budžeta procedūras sekmīgai norisei” (3. punkts pirmā daļa).
It also states that ‘ The financial framework shall lay down any other provisions required for the annual budget procedure to run smoothly ’ (second subparagraph of paragraph 3).
Mērķis Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas Iestāžu nolīgumam (IN) par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (OV Nr.
This means that the MFF includes some of the substance of both parts of the current interinstitutional agreement on financial discipline
C 139, 14.06.2006.) ir īstenot budžeta disciplīnu.
The objective of the interinstitutional agreement between the European Parliament, the Council and the Commission on budgetary discipline and sound financial management (OJ C 139, 14.06.2006) is to put budgetary discipline into practice.
Tas uzliek saistības visām iestādēm un attiecas uz visiem izdevumiem, ko aptver daudzgadu finanšu shēma 2007.-2013. gadam.
It applies to all institutions and to all expenditure covered by the 2007-2013 multiannual financial framework.