natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tika minēti arī vairāki konkurences politikas aspekti: karteļi, vertikālie ierobežojumi, uzņēmumu apvienošanās un valsts atbalsts.
Several aspects of competition policy were mentioned: cartels, vertical restraints, mergers and state aids.
To pašu var minēt saistībā ar intelektuālā īpašuma tiesībām (dizains, autortiesības, preču zīmes, patenti un Apkarošanas direktīva
The same can be said with regard to intellectual property rights (designs, copyright, trademarks, patents, Enforcement Directive
Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību ievērošanu, OV L 157, 30.4.2004.,16. lpp. ).
Directive 2004/48/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the enforcement of intellectual property rights, OJ L 157 30.4.2004, p.16. ).
Tika skartas ļoti dažādas jomas saistībā ar patērētāju aizsardzību, arī kompleksās ekskursijas, tiešā pārdošana, uzmācīgas vēstules par laimestiem un kompensācijas.
A very wide variety of areas relating to consumer protection were touched upon, including package travel, doorstep selling, abusive "prize-winning" mailings and redress.
Civilo un procesuālo tiesību jomā tiesneši atsaucās uz spriedumu atzīšanu, jurisdikciju un lēmumu īstenošanu civillietās un krimināllietās
In the area of civil and procedural law, judges referred to the recognition, jurisdiction and enforcement of judgments in civil and commercial matters
Konvencija par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām parakstīšanai Romā, 1980. gadā 19. jūnijā (80/934/EEC), OV L 266 , 09.10.1980, 1. lpp. , ierobežojumu periodu, līgumtiesībām un Kopienas tiesību aktiem par dokumentu pakalpojumiem, juridisko palīdzību
Convention on the law applicable to contractual obligations, opened for signature in Rome on 19 June 1980 (80/934/EEC), OJ L 266 , 09.10.1980, p.1. , limitation periods, contract law and Community legislation on the service of documents, legal aid
Padomes Direktīva Nr. 2003/8/EK par tiesiskuma palielināšanu pārrobežu tiesas procesos ar minimālu kopēju regulējumu par juridisko palīdzību, OV L 26, 31.1.2003, 41. lpp. un pierādījumu iegūšanu.
Council Directive 2003/8/EC of the Council on improving access to justice in cross-border disputes by establishing minimum common rules relating to legal aid for such disputes, OJL 26, 31.1.2003, p.41. and the taking of evidence.
Civiltiesību aspektā bieži bija sastopamas arī atsauces uz Briseles II "bis" Regulu
This civil aspect was also apparent in the frequent references to the Brussels II "bis" Regulation
Padomes 2003.gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību, OV L 338, 23.12.2003., 1 lpp. , arī ģimenes lietu tiesību lietu kontekstā.
Council Regulation (EC) No 2201/2003 of 27 November 2003 concerning jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in matrimonial matters and the matters of parental responsibility, OJ L 338, 23.12.2003, p.1. and maintenance in the context of family law cases.
43 tiesneši minēja iemeslus, kāpēc dažās jomās tiek izmantoti Kopienas tiesību akti.
43 judges gave reasons as to why certain areas of Community law were raised by the parties before them.
Visbiežāk sniegtā atbilde (42 %) skaidroja saistību ar acīmredzamu vai potenciāli nepietiekamu savstarpējo saderību starp direktīvām un dalībvalstu ieviestajiem tiesību aktiem.
By far the most frequent answer given (42%) related to apparent or potential incompatibility between directives and national implementing measures.
Rumānijas tiesnesis pauda viedokli, ka šī tiesiskā funkcija ir ļoti svarīga, piemērojot tiesību aktus dalībvalstī.
A Romanian judge commented that this judicial function was important for the application of Community law on the ground.
Direktīvas patērētāju aizsardzības jomā bieži tika pieminētas šajā saistībā, arī Distances pakalpojumu direktīva
Directives in the area of consumer protection were often referred to in this respect, including the Distance Selling Directive
Eiropas Parlamenta un Padomes 1997.gada 20. maija Direktīva 97/7/EK par patērētāju aizsardzību saistībā ar distances līgumiem, OV L 144, 04.06.1997., 19. lpp. un e-komercijas jautājumi.
Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council of 20 May 1997 on the protection of consumers in respect of distance contracts , OJL 144, 04.06.1997, p.19. and the question of e-commerce.
Arī vides tiesības un diskriminācija tika bieži pieminēta šajā kontekstā.
Employment law and discrimination were also mentioned by several judges in this context.
Somijas tiesnesis uzskatīja, ka Kopienas tiesību akti seksuālās diskriminācijas lietās tiek izmantoti tāpēc, ka puses uzskata, ka tas viņiem nodrošinās plašākas tiesības nekā pašmāju likumi.
A Finnish judge stated that the reason Community law was raised in the case of sex discrimination was because the parties often assumed that it would grant them broader rights than domestic law.
Kopienas tiesību akti tika minēti arī kā noderīgi dalībvalstu tiesību aktu interpretācijā, kas kādā jomā var būt nepietiekami vai pietrūkt.
Community law was also referred to as an aid to interpret national law which was either incomplete or lacking.
Pirmās instances tiesas tiesnesis no Vācijas uzskatīja, ka, lai gan direktīvas kopumā tiek pienācīgi piemērotas, cilvēki bieži vien nepamana, ka Kopienas tiesības aktu pārākumu par dalībvalstu tiesību aktiem, tāpēc nepamana nepareizas transpozīcijas gadījumus.
A first instance judge in Germany considered that, although Directives were generally transposed satisfactorily, people often did not realise that Community law was behind a national measure, and therefore would fail to notice cases of incorrect transposition.
Kāds cits Vācijas tiesnesis, šajā gadījumā no augstākās reģionālās tiesas, pauda savā komentārā, ka dalībvalstu tiesību akti bieži zaudē savu spēku Kopienas tiesību aktu dēļ.
Another German judge, this time from a higher regional court, commented that national law often lagged behind Community law.
Respondentu (14 %) bieži minētais punkts bija, ka Kopienas tiesību aktus izmanto puses tajās jomās, kur ir raksturīga pārrobežu darbība vai dalībvalstu savstarpējā atkarība (piemēram, nodokļi, transports, komerctiesības, maksātnespēja, personu brīva pārvietošanās).
A point often made by respondents (14%) was that Community law was raised by parties in areas which by nature implied a cross-border activity or interdependence between Member States (eg. customs, transport, commercial law, insolvency, free movement of persons).
Vairāki tiesneši (14 %) uzsvēra faktu, ka tajās konkrētajās jomās, kurās Kopienas tiesību akti tiek aktīvi pieņemti, puses drīzāk varētu par tiem zināt un atsauksies uz tiem.
A number of judges (14%) highlighted the fact that where the Community had legislated intensively in a given area, parties were more likely to know about it and refer to it.
Vides tiesību un telekomunikāciju jomas bija visbiežāk minētās.
The areas of environment law and telecoms were cited in this respect.
Līdzīgs punkts tika minēts saistībā ar atsaukšanos uz plašo EKT judikatūru, piemēram, attiecībā uz konkurences tiesībām, civiltiesībām vai komerctiesībām.
A similar point was made in relation to the existence of abundant ECJ case-law in a given area which could readily be referred to, for instance, concerning competition law, or civil and commercial law.
Vairāki respondenti (12 %) uzskatīja, ka galvenais iemesls, kāpēc tika izmantoti Kopienas tiesību akti, bija starptautiskā perspektīva atsevišķās prāvās un tajās iesaistītās finansiālās intereses.
For several respondents (12%), the main reason why Community law was invoked was because of the unusually international outlook of certain litigants and the financial interests at stake.
Šis punkts tika minēts saistībā ar brīvu pakalpojumu kustību, intelektuālā īpašuma tiesībām, konkurences tiesībām un uzņēmējdarbības tiesībām.
The point was made in relation to free movement of goods, intellectual property rights, competition and company law.
Jo īpaši attiecībā uz civilajām procesuālajām tiesībām, 9 % respondentu uzskatīja, ka Kopienas līmenī jāveic darbības, lai veicinātu pieeju tiesiskumam un tādejādi padarītu vienkāršāku tiesnešu darbu, tāpēc puses varētu balstīties tieši uz Kopienas instrumentiem.
Concerning civil procedural law in particular, 9% of respondents considered that action had been taken at Community level to facilitate access to justice and simplify the work of judges, and therefore that parties preferred to rely directly on Community instruments.
Divi Slovēnijas tiesneši apgalvoja, ka šādi instrumenti palielinātu juridisko skaidrību un pārredzamību.
Two Slovenian judges stated that such instruments increased legal certainty and transparency.
Daži tiesneši minēja šo pušu punktu saistībā ar testamentu izpildi un maksātnespēju.
Other judges made the same point specifically in relation to exequatur and insolvency.
Visbeidzot, vairāki tiesnešu, paskaidroja, kāpēc puses nav izmantojušas Kopienas tiesību aktus, vai kāpēc atturējušies atsaukties uz tiem.
Finally, several judges explained why Community law was not raised by the parties, or why parties were in fact very reticent to refer to it.
Valsts iestādes to darījušas tikai tad, kad tās bija specializējušās kādā noteiktajā jomā.
Public authorities only did so when they were specialised in a particular area.
Tas pats tikai teikts arī par citām pusēm, piemēram, komerctiesību jomā, kur iesaistītas svarīgas ekonomiskās intereses.
The same was said of other parties, for example, in the area of competition law where important economic interests were at stake.
Juristi jutušies daudz drošāki attiecībā dalībvalsts judikatūru, kas, kā viens tiesnesis pauda savā komentārā, bija labi zināma un juridiski skaidra.
Lawyers were said to be more secure with national case-law which, one judge commented, was more well-known and legally certain.
Kāds cits tiesnesis no Vācijas augstākās tiesas pauda savā komentārā, ka tas kādā mērā puses pārzināja Kopienas tiesību aktus, ļoti atšķīries.
Another judge from a higher German court in a border area commented that the level of knowledge of Community law varied very widely among parties.
Tas arī bija galvenais faktors, kas noteica, cik bieži tiks izmantoti Kopienas tiesību akti.
This was the main factor determining the frequency with which Community law was raised.
853 tiesneši atbildēja uz šo jautājumu.
853 judges responded to this question.
Atbildes pēc to satura ļoti atšķīrās, tāpēc tās vispirms tika analizētas pēc noteiktiem rādītājiem un pēc tam veica tematisko pārskatu.
As the answers varied very widely in content, they will be analysed firstly according to certain indicators, and secondly in the form of a thematic overview.
Pirmā rādītāja mērķis ir sniegt ieskaitu tiesnešu attieksmēs par savu lomu Kopienas tiesiskajā kārtībā.
The first indicator aims to give some impression of the judges’ attitude towards playing a part in the Community legal order.
Visbiežāk minētajās atbildēs tika pausta nopietna iesaiste tajā, lai nodrošinātu, lai Kopienas tiesību akti būtu neatņemama dalībvalsts tiesiskās kārtības sastāvdaļa un tie tiktu izmantoti tur, kur tas ir nepieciešams (48 %).
The most frequent answer expressed serious engagement and a strong sense of responsibility that Community law was now an integral part of the national legal order and had to be applied where relevant (48%).
Daudz tiesnešu (17 %) pauda vienaldzību pret šo lomu.
A large number of judges (17%) expressed indifference to this role.
Noteikts respondentu skaits (13 %) bija gatavi izmantot Kopienas tiesību aktus, bet nedaudzi tiesneši (2 %) faktiski no tiem baidījās.
A number of respondents (13%) were apprehensive of Community law and a small number (2%) were actually fearful of it.
No otras puses, 8 % respondenti izteica vēlmi apgūt vairāk zināšanu par tiem un tikpat liels skaits bija entuziastiski attiecībā uz savu lomu.
On the other hand, 8% of respondents expressed curiosity to learn more about it, and an identical proportion was enthusiastic about their role.
Nedaudzi tiesneši (4 %), arī Dānijas tiesnesis, kurš bija ieguvis doktora grādu Eiropas tiesībās, bija ļoti pašpārliecināti šajā saistībā.
A small minority of judges (4%), including one Danish judge who had obtained a PhD in European law, was very self-confident in this respect.
Turklāt kāds Bulgārijas tiesnesis no reģionālās tiesas bija lepns par to, ka varēja piemērot Kopienas tiesību aktu, kaut arī tas viņam bija īpašs izaicinājums.
Indeed, one Bulgarian judge from a regional court was actually “proud” to be able to apply Community law, even though this was an extra challenge.
Otrs rādītājs bija, lai mēģinātu parādīt uztverto savas lomas sarežģītību.
The second indicator attempts to measure the perceived difficulty of this role for national judges.
Lielākais tiesnešu skaits uzskatīja, ka to uzdevums ir grūts (52 %) vai ļoti grūts (23 %).
The overwhelming majority of national judges found this task either difficult (52%) or very difficult (23%).
No otras puses, nedaudzi respondenti uzskatīja, ka viņu uzdevums ir vienkāršs (7 %) vai pat viegls (18 %).
On the other hand, a minority of respondents found the task either relatively straightforward (7%) or actually easy (18%).
Trešais un pēdējais rādītājs bija par to, cik nozīmīga viņu loma ir pašiem respondentiem.
The third and final indicator tries to ascertain how relevant this role is to respondents.
Šajā gadījumā atbildes bija pietiekami skaidras, vairākumam no tiesnešiem uzskatot, ka to loma kā Kopienas tiesību aktu pirmajam tiesnesim viņu ikdienas darbā ir nebūtiska (27 %), gandrīz nebūtiska (26 %) vai minimāla (25 %).
In this case, the answers were also particularly clear, with a vast majority of judges considering their role as first judge of Community law to be either totally irrelevant in their daily work (27%), nearly irrelevant (26%) or minor (25%).
Vēl 4 % līdz šim nebija sakārušies ar Kopienas tiesībām, bet cerēja, ka tas ar laiku mainīsies, ņemot vērā viņu dalībvalsts neseno pievienošanos.
A further 4% currently felt unconcerned by Community law, but hoped that this would change with time, given the recent accession of their Member State.
Visbeidzot, mazākums (14 %) savu lomu uzskatīja par svarīgu (4 %) un daži to uzskatīja par būtisku savā ikdienas darbībā.
Finally, a minority (14%) considered this role to be important and some (4%) considered it crucial to their daily activities.
Ja varētu izveidot tipiska pirmās instances tiesas tiesneša portretu, balstoties uz sniegtajām atbildēm , to varētu aprakstīt šādi:
Thus, if we were to present a profile of a typical first instance judge, based on the answers to this question, it could be summarised in this way:
"Es sevi galvenokārt redzu kā valsts tiesnesi.
"I see myself primarily as a national judge.
Es Kopienas tiesību normas uztveru nopietni, lai gan tā ir liela atbildība strādāt ar tik komplicētiem tiesību aktiem.
I take Community law seriously, although it is a big responsibility to deal with such a complex body of law.
Turklāt arī savā ikdienas darbā es ar tiem saskaros reti, jo puses tos gandrīz nekad neizmanto.
Also, I rarely come across it in my daily work because the parties hardly ever raise it."
Ļoti liels tiesnešu skaits atbildēja, ka viņi sevi neuztver kā pirmo tiesnesi par Kopienas tiesību aktiem, kā arī viņi par to savā ikdienas darbā šādā veidā nedomā, jo dalībvalstu tiesību normās jau ir iekļauti Kopienas tiesību akti.
A very large number of judges responded that they did not perceive themselves as first judges of Community law, nor did they think of their daily work in that way, because national law already incorporated Community law.
Turklāt daudzi respondenti, galvenokārt no Polijas, uzskatīja, ka, ja Kopienas tiesību akti pareizi ieviesti dalībvalsts tiesību aktos, nav nekādas nepieciešamības izmantot direktīvu tiešo piemērošanu.
Indeed, many respondents, particularly from Poland, stated that national law correctly implementing Community law entirely removed the need to make use of the principle of direct effect of Directives.
Tāpēc daudzi tiesnešu apgalvoja, ka viņi piemēros Kopienas tiesību aktus tieši un neatkarīgi no citiem ieviestajiem tiesību aktiem vienīgi tad, ja uz to uzstās puses.
Therefore, most judges stated that they would only apply Community law directly and independently of any implementing measure if the parties specifically raised it.
Viens Vācijas administratīvais tiesnesis sevi redzēja kā "durvju atvērēju" uz EKT tām pusēm, kas vēlētos iet tik tālu.
One German administrative judge saw himself as a "door opener" to the ECJ for those parties who wanted to go that far.
Viens Polijas tiesnesis raksturoja savu attieksmi šajā aspektā kā "drīzāk pasīvu".
One Polish judge described this attitude as being "rather passive" in this respect.
Kopējais novērojums bija par to, ka ne puses, ne juristi nekad nepaļāvās uz Kopienas tiesību aktiem tiešām nozīmīgā veidā.
A common observation which often followed was that neither the parties, nor the lawyers ever relied on Community law to any meaningful extent.
Tāpēc kāds Polijas tiesnesis izteica novērojumu, ka pievienošanās Eiropas Savienībai nav radījusi nekādas jūtamas izmaiņas viņa ikdienas darbā.
As a result, one Polish judge observed that accession to the European Union had not resulted in any tangible change in his daily work.
Francijas tiesas tiesnesis pauda viedokli, ka daudzi tiesneši neapzinās, ka Kopienas tiesību aktus var piemērot arī tajos gadījumos, kas nav pārrobežu situācijas.
A French appeal court judge commented that many judges still did not realise that Community law applied beyond cross-border cases.
Francijas tiesnesis pauda savā komentārā, ka viņš Kopienas tiesību aktus uztver "ar bailēm", jo šis nezināmais tiesību kopums ir grūti pieejams un juristiem tas bieži vien vēl grūtāk nekā tiesnešiem.
A French judge commented that he perceived Community law "with fear" because it was an unknown body of law which was difficult to access and that lawyers had even more trouble accessing it than judges.
Šī uztvere atbalsojās arī Vācijas otrās instances tiesas tiesnešu teiktajā, ka tā terminoloģija, kura ir izmantota Kopienas tiesību aktos ir "ārvalstu" vai "sveša".
This apprehension was echoed by a German second instance court judge who considered the terminology used in Community law to be “foreign” or “alien”.
Nākamās bažas bija par Kopienas sekundāro tiesību daudzumu un iespaidu, ka šis apjoms pastāvīgi palielinās un kļūst arvien sarežģītāks.
A further recurring worry was the sheer extent of Community secondary legislation, and the impression that it is continually evolving and increasing in quantity and complexity.
Vairāki tiesneši, arī tie, kuri bija izrādījuši ievērojamu entuziasmu un interesi par Kopienas tiesību aktiem, uzskatīja, ka turpināt vēl uzlabot tiesības atsevišķās jomas ir izaicinājums.
Several judges, including some who showed considerable enthusiasm and interest in Community law, considered that keeping up to date in specific areas was particularly challenging.
Respondenti regulāri pauda bažas par faktu, ka ar viņu darbu slodzi izskatīt ar Kopienas tiesībām saistītu jautājumu ir ļoti sarežģīti, ja ne neiespējami.
Respondents regularly expressed concern at the fact that their workload made any in-depth examination of Community law issue very difficult indeed, if not impossible.
Šo punktu papildināja uztvere, ka nepieciešams ieguldīt ievērojami daudz laika, lai saprastu Kopienas tiesību aktu punktus salīdzinājumā ar dalībvalsts tiesību aktu izskatīšanu.
This point was reinforced by the perception that one needed to invest significantly more time to gain a satisfactory understanding of a point of Community law than the time needed for a similar examination of domestic law.
Vairāki tiesneši bija naidīgi pret Kopienas tiesību aktiem to lielās ietekmes dēļ pār dalībvalstu tiesību aktiem.
Several judges were hostile to the influence of Community law over national law.
Vācijas tiesnesis no finanšu tiesas uzskatīja, ka Kopienas tiesību aktu ietekme palielina "sliktus spriedumus un neprecīzu juridisko skaidrību".
One German judge from a financial court was of the opinion that the influence of Community law increased the risk of "bad" judgments and undermined legal certainty.
Visbeidzot, darba tiesas tiesnesis jutās aizkaitināts dēļ viņam uzspiestās lomas Kopienas tiesiskajā kārtībā.
Finally one labour court judge felt rather “provoked” at being brought into playing a role in the Community legal order.
Kāds Vācijas tiesnesis kritizēja faktu, ka pirmās instances tiesneši bieži vien veic tikai tehnisko darbu, secinot, ka nepieciešams izmantot Kopienas tiesību aktus, kamēr iniciatīva bieži vien ir atkarīga no augstāk kvalificētajiem tiesnešiem.
One German judge criticised the fact that first instance judges rarely had the technical means to get to grips with Community law, and the initiative rests most often with highly qualified lawyers.
Vairākiem tiesnešiem viņu studiju laikā nekad nebija mācītas ES tiesības, arī vienam Francijas tiesnesis no apelācijas tiesas un vienam Vācijas tiesnesis viņa gandrīz sešdesmit gados.
Several judges who were never taught EU law during their studies due to their age, including one French judge sitting in an appeal court and one German judge in his mid sixties found the Community legal order particularly challenging.
Vairāki tiesneši no jaunajām dalībvalstīm ļoti daudz raudzījās nākotnē.
A number of judges from "new" Member States looked very much to the future.
Piemēram, Slovēnijas tiesnesis apgalvoja, ka konkrētais aspekts tiesneša darbā ar laiku tikai pieaugs.
For instance, a Slovenian judge stated that this particular aspect of the judge’s work would grow naturally in time.
Kāds administratīvais tiesnesis domāja, ka Kopienas tiesībām ir tāda dimensija, kuru viņa nemācētu uztvert savā ikdienas darbā.
One administrative judge felt that Community law had a dimension which she could not grasp in her daily work.
No otras puses, tiesnešu mazākums jutās ievērojami drošāki par tiešu saskaršanos ar Kopienas tiesību aktiem, uzskatot to par skaidru realitāti.
On the other hand, a sizeable minority of judges clearly felt more comfortable having direct contact with Community law, considering it to be an "obvious reality".
Kāds Itālijas tiesnesis apgalvoja, ka labi apzinās savu iesaisti kā pirmajam tiesnesim Kopienas tiesību aktu piemērošanā, tikai cerēja, ka arī citi viņa kolēģi citās dalībvalstīs jūtas tāpat.
One Italian judge claimed to be well aware of the implications of being a first judge of Community law, but only hoped that colleagues in other Member States felt the same way.
Vēl kāds respondents uzskatīja, ka, par spīti šai realitātei, kas tiesnešiem kļūst arvien skaidrāka, puses un viņu juristi ne vienmēr tai seko.
A further respondent considered that, although this reality was becoming increasingly obvious to judges, parties and lawyers were not necessarily following suit.
Austrijas tiesnesis, kurš atzina, ka sākotnēji bijis naidīgi noskaņots pret Kopienas tiesību aktiem, pauda viedokli, ka, jo vairāk viņš tos ir piemērojis, jo vairāk sāk justies pārliecinātāks attiecībā uz tiem.
An Austrian judge who admitted being initially hostile to Community law commented that, the more he applied it, the more "self-evident" it became.
Vācijas administratīvais tiesnesis bija vēl tālejošāks, uzskatot, ka šī loma ir "aizraujoša, bet sarežģīta", jo Kopienas tiesības joprojām ir relatīvi jaunas un tās netiek atbalstītas ar atbilstošām apmācības iespējām un pieejamajām bibliotēkām.
A German administrative judge went further to consider that the role was "thrilling but difficult" because Community law was still relatively new and not supported by adequate training and library facilities.
Divas administratīvās tiesas Vācijā atzīmēja, ka būtu labi, ka vairumu no jautājumiem saistībā ar Kopienas tiesībām varētu uzreiz noskaidrot pirmajā instancē bez neskaitāmām apelācijām.
Two administrative courts in Germany made the point that it was a good thing that most questions of Community law could be immediately clarified at first instance without multiple appeals.
Ir neproduktīvi, ka šos jautājumus izskata tikai dalībvalstu augstākajās tiesās, jo tas nevajadzīgi novilcina lietas.
It was counter-productive to only consider these points in higher national courts because this dragged cases on unnecessarily.