natgillin/translations-raw huggingface dataset:
uzsver, ka 200. gada marta Eiropadomes formulētā Lisabonas stratēģija, kurai nepārprotamu atbalstu pauda tādas lielas Eiropas darba devēju organizācijas kā UNICE un ERT , ir bijis galvenais Eiropas Savienības līdzeklis, ar ko veicināt liberalizāciju, komunālo pakalpojumu nodrošinātāju privatizāciju, darba tirgus elastīgumu un pielāgošanās spējas, algu izlīdzināšanu un virknes sociālā nodrošinājuma pakalpojumu, tostarp pensiju un veselības aprūpes nodošanu privātajam sektoram;
Stresses that the Lisbon Strategy defined by the European Council of March 2000 – that had the clear support of the major European employer organisations – UNICE and ERT – has been the main tool within the European Union to promote the liberalisation and privatisation of public utilities, the flexibility and adaptability of labour markets, wage moderation and the opening-up to private interests of the bulk of social security provision, including pensions and health;
ar nopietnām bažām atzīmē, ka kopš 2000. gada Eiropas Savienība cieš no lēnas ekonomiskās izaugsmes un nodarbinātības rādītāju palielināšanās, no tā, ka ieguvēji no produktivitātes palielināšanās ir nevis darbinieki, bet darba devēji, kā arī no tā, ka vēl aizvien ir augsti bezdarba, nabadzības, sociālās atstumtības, darbavietu nestabilitātes un ienākumu nevienlīdzības rādītāji; atzīmē, ka IKP peļņas daļa eirozonā pašreiz ir tuvu augstākajai pēdējos 25 gados, taču tajā pašā laikā algu daļa jau vairākus gadu desmitus samazinās;
Notes with deep concern that since 2000 the European Union has been plagued by slow economic and employment growth, a transfer of productivity gains from workers to employers, as well as by the persistence of high levels of unemployment, poverty, social exclusion, precarious work and income inequality; notes that, in contrast, the profit share as a proportion of GDP in the euro area is currently close to its highest for at least 25 years, whilst the wage share has been declining decade by decade;
uzsver, ka ar Lisabonas stratēģiju pamatā nav izdevies sasniegt tās mērķus – izaugsmi 3% apmērā, pilnīgu nodarbinātību, radot 20 miljonus jaunu darbavietu, un 3% Kopienas IKP novirzīšanu pētniecībai un attīstībai; atzīmē, ka saskaņā ar Kopienas datiem vidējie izaugsmes rādītāji ir bijuši puse no mērķa, radīta tikai aptuveni ceturtā daļa no paredzētajām darbavietām (nemaz nerunājot par radīto darbavietu kvalitāti un bezdarbnieku skaitu, kas pašlaik ir gandrīz 20 miljoni) un pētniecībai un attīstībai piešķirti mazāk nekā 2% no IKP;
Stresses that the Lisbon Strategy has been largely unsuccessful in achieving its proclaimed goals of average economic growth of 3%, full employment by creating 20 million new jobs and achieving an overall R&D expenditure of 3% of Community GDP; notes that, according to Commission data, the average economic growth has been about half the target rate, the number of jobs created have been about a quarter of the target (without taking into account the quality of the jobs created and the existing unemployment figure, which stands at almost 20 million) and R&D expenditure has been below 2% of GDP;
uzsver, ka pašreiz notiekošā tirgu liberalizācijas un komunālo pakalpojumu nodrošinātāju privatizācijas rezultātā nav panākti vērā ņemami ieguvumi cenu, pakalpojumu kvalitātes un publiskā sektora izdevumu samazināšanas ziņā; atzīmē, ka gluži otrādi – patērētāju un lietotāju asociācijas ir ziņojušas par cenu pieaugumu, pakalpojumu kvalitātes kritumu un izmaksu palielināšanos; turklāt atzīmē, ka privatizētajās nozarēs ir samazinājies darbavietu skaits un ir radušies monopoli, kas apdraud darbinieku un patērētāju intereses;
Stresses that the ongoing process of liberalising markets and privatising public utilities has not brought any visible gains in terms of prices, service quality or a reduction in public expenditure; notes, on the contrary, that consumers’ and users’ associations have reported price increases, a drop in the level of service quality and increases in the cost of provision; notes, furthermore, that liberalisation has contributed to the destruction of jobs in the sectors affected and the creation of private monopolies that put workers’ and consumers’ rights at risk;
uzskata, ka ES monetārā un fiskālā politika ir negatīvi ietekmējusi ekonomisko izaugsmi un nodarbinātību un vērš uzmanību uz nepieciešamību izveidot tādu monetāro un fiskālo politiku, kas palīdzētu stabilizēt ekonomikas atveseļošanos un cīnīties pret bezdarbu;
Considers that monetary and fiscal policy in the EU has had a negative impact on economic and employment growth and draws attention to the need for a monetary and fiscal policy which helps to strengthen economic recovery and fight unemployment;
pauž nožēlu par 2005. gada decembra Eiropadomē panākto vienošanos par finanšu plānu laika posmam no 2007. līdz 2013. gadam, sevišķi par to, ka ir samazināti līdzekļi struktūrfondiem (no 0,41% no ES NKI uz 0,37%) un sociālajām, vides, pētniecības, kultūras un izglītības programmām;
Regrets the agreement reached by the December 2005 European Council on the financial perspective for 2007-2013, in particular the reductions in the structural funds (from 0.41% of EU GNI to 0.37%) and in the social, environment, research, culture and education programmes;
uzskata, ka ar 0,41% no ES NKI nepietiek un uzsver, ka finanšu plānā laika posmam no 2007. līdz 2013. gadam ir jāparedz patiess ES budžeta pieaugums, lai varētu risināt sociālās, ekonomiskās un vides problēmas, ar ko saskaras ES, un reaģēt uz kohēzijas vajadzībām;
Considers 1.045% of EU GNI to be deeply insufficient and stresses that the financial perspective for 2007-2013 must lead to a genuine increase in the EU budget in order to cope with the social, economic and environmental challenges facing the enlarged EU and its cohesion needs;
uzsver, ka ES ir vajadzīga tāda makroekonomiskā sistēma, kas palīdz panākt ilgtspējīgu attīstību, stabilāku videi draudzīgu iekšējo pieprasījumu un pilnīgu nodarbinātību ar tiesību, sociālo un ekonomisko kohēziju; tādēļ aicina dalībvalstis un Eiropas Savienību vienoties par saskaņotu Eiropas investīciju stratēģiju, izveidojot ES investīciju programmu ilgtspējīgai attīstībai un nodarbinātībai, paredzot šiem mērķiem vismaz 1% no ES IKP, ko vajadzētu papildināt ar dalībvalstu ieguldījumu;
Stresses that the EU requires a macro-economic framework that is supportive of sustainable development, strengthened environment-friendly internal demand, full employment with rights and social and economic cohesion; therefore, asks Member States and the Union to agree on a coherent European investment strategy by creating an ‘EU investment programme for sustainable development and employment’ of at least 1% of EU GDP, which should be complemented by Member States;
pieprasa izveidot kopīgu, saskaņotu un ekspansīvu ES un tās dalībvalstu fiskālo politiku, kuras mērķis ir nostiprināt iekšējo pieprasījumu, valsts ieguldījumus, pētniecību, izglītību, kā arī tādu cilvēkresursu attīstību, kas ir balstīta uz:
Asks for a combined and coordinated expansionary fiscal policy of the EU and its Member States aimed at strengthening internal demand, public investment, research and education as well as the development of human resources based on:
(i) ECB monetārās politikas mīkstināšanu, kas ir balstīta uz demokrātiskas atbildības principu un reaģēšanu uz ekonomiskajām un sociālajām problēmām, un kam jānorit vienlaikus ar pārāk stingrā cenu stabilitātes mērķa maiņu,
(i) a relaxation of monetary policy by the ECB, based on democratic accountability and economic and social concerns, to be introduced in parallel with a change in its overarching objective of price stability,
(ii) Stabilitātes un izaugsmes pakta atcelšanu;
(ii) the revocation of the Stability and Growth Pact;
atgādina, cik nozīmīga ir progresīva algu politika, lai palielinātu iekšējo pieprasījumu, veicinātu sociālo integrāciju un samazinātu ienākumu nevienlīdzību; pauž nožēlu par to, ka algu līdzsvarošana joprojām ir viens integrēto vadlīniju mērķiem;
Recalls the importance of a progressive wage policy to boost internal demand, promote social inclusion and fight income inequalities; regrets that wage moderation continues to be one of the aims of the integrated guidelines;
aicina aizstāt Lisabonas stratēģiju ar Eiropas solidaritātes un ilgtspējīgas attīstības stratēģiju, kurā uzmanība pievērsta ES ekonomikas politikas, sociālās un vides politikas īpašajām priekšrocībām un, kas rosina ieguldījumus:
Calls for the replacing of the Lisbon Strategy by a ‘ European Strategy for Solidarity and Sustainable Development ’ that focuses on the specific strengths of EU economic, social and environmental policies and encourages investment:
(i) pētniecībā un jauninājumos, darba kvalitātes visos aspektos un, kvalifikācijas celšanā, lai iegūtu labi apmācītu un izglītotu darbaspēku,
(i) in research and innovation, in the quality of work in all its aspects and improving qualifications, in order to achieve a highly trained and educated workforce,
(ii) pamatinfrastruktūrā un rūpniecības atbalsta infrastruktūrā,
(ii) in basic and industry-supportive infrastructure,
iii) sabiedriskajos pakalpojumos, lai uzlabotu to kvalitāti,
(iii) in public services, in order to improve their quality,
(iv) vides aizsardzībā un ekotehnoloģijās,
(iv) in the protection of the environment and in eco-technologies,
(v) darba, sociālo, vides un drošības standartu uzlabošanā, lai panāktu saskaņotus visaugstākos standartu,
(v) in improving labour, social, environmental and safety standards, in order to achieve harmonisation to meet the highest standards,
(vi) Sociālās ekonomikas uzlabošanā.
(vi) in the social economy;
tā kā vides politika var sniegt ievērojamas ekonomiskas iespējas gan tiešai, gan netiešai darba vietu radīšanai plašā mērogā, ja novatorisma un rūpniecības politikā galveno uzmanību pievērš ilgtspējīgas attīstības veicināšanai;
Considers that the environmental policy can represent a major economic opportunity to create jobs both directly and indirectly on a large scale if innovation and industrial policies are focused on the promotion of sustainable development;
Valsts reformu programmas novērtējums un ikgada progresa ziņojums, ņemot vērā ES Padomi 2006. gada pirmajā pusē
Evaluation of the national reform programmes and the Annual Progress Report in view of the Spring 2006 European Council
uzsver, ka Kopienas Lisabonas programma un valsts reformu programmas attiecībā uz pārskatīto Lisabonas stratēģiju ir instruments, ar ko nodrošināt valstisku attaisnojumu un tālāk attīstīt tās pašas strukturālās reformas visās dalībvalstīs, it īpaši darba tirgus un sociālās drošības reformas, kuras atstās smagas ekonomiskās un sociālās sekas, ko vēl jo vairāk pastiprinās integrētās vadlīnijas, kā arī Stabilitātes un izaugsmes pakts;
Stresses that the Community Lisbon Programme and the national reform programmes in the framework of the revised Lisbon Strategy are a tool to provide national justification for and push forward the same structural reforms in all the Member States, in particular as regards the labour market and social security, which will have serious economic and social consequences, strengthened even more by the integrated guidelines and the Stability and Growth Pact;
atzīmē Komisijas ikgada progresa ziņojumu un pauž nožēlu par Komisijas neobjektīvo nostāju galvenajās prioritātēs attiecībā uz uzņēmējdarbības iespēju un privāto ieguldījumu atvēršanu, proti:
Takes note of the Commission’s Annual Progress Report and regrets the bias that the Commission shows in its fundamental priorities towards unlocking business potential and private investment, namely by:
i) nodrošinot attaisnojumu, lai mainītu sociālo drošību, samazināt sociālos pabalstus un palielinātu ar likumu noteikto spēkā esošo pensionēšanās vecumu,
(i) providing justification to further privatise social security, reduce social benefits and increase the statutory and effective retirement age,
(ii) pieprasot darba tirgus lielāku elastīgumu, ar jaunu ideju par darba tirgus politiku un nodarbinātības iespējām ,
(ii) insisting on further flexibility in the labour market with the new concept of ‘flexicurity’ on a par with ‘employability’,
(iii) piesaistot pētniecības un attīstības, kā arī izglītības ieguldījumus brīvā tirgus prasībām un tādējādi attaisnojot zināšanu un pētniecības plašāku pielietojumu,
(iii) connecting investment in research and development and education to the whims of the free market and thus justifying the commoditisation of knowledge and research,
(iv) Pieprasot, enerģijas tirgus liberalizāciju un piešķirot pārāk lielu prioritāti pakalpojumu iekšējā tirgus izveidei;
(iv) insisting on the liberalisation of the energy markets and giving overarching priority to the conclusion of the internal market in services;
pauž nožēlu par Komisijas ieviesto jauno nodarbinātības un darba tirgus politikas jēdzienu, kurš definēts kā jēdziens, kurā apvienoti pietiekami elastīgi darba līgumi un darba tirgus politikas, kas atbalsta pāreju no viena darba uz citu; uzskata, ka šāds jēdziens ir līdzīgs nodarbinātības iespēju jēdzienam, kur par darba atrašanu ir atbildīgs pats darba meklētājs; uzsver, ka abi jēdzieni sekmē nodarbinātības un darba tirgus nesakārtotību un veicina darbinieku atlaišanas ierobežojumu atcelšanu, tādējādi apdraudot sociālo kohēziju un darba kvalitāti;
Regrets the new concept of ‘flexicurity’ introduced by the Commission, which is defined as combining sufficiently flexible work contracts with coupled labour market polices that support switches from one job to another; considers that this concept is in parallel with the ‘employability’ concept that puts the responsibility for getting a job on the worker; stresses that both concepts promote labour deregulation and the liberalisation of lay-offs, putting social cohesion and quality of work at stake;
pauž bažas par to, ka valsts stratēģiju programmu galvenās vadlīnijas par stabilām pensijām ir pārāk daudz vērstas uz labklājības izmaiņām, pensionēšanās vecuma palielināšanu un pabalstu līmeņa samazināšanu; pauž nožēlu par to, ka Komisija pieprasa arī turpmāk atbalstīt tā dēvēto “sociālās aizsardzības sistēmu modernizēšanu”;
Is deeply concerned at the fact that the main guidelines of the second generation national strategy programmes for sustainable pensions are biased towards the privatisation of welfare, the increase of the pension age and the reduction in the level of benefits; regrets that the Commission insists in further paving the way for the so-called ‘modernisation’ of social protection systems;
uzskata, ka Komisijas un Padomes spiediens, ko tās izdara ar Lisabonas stratēģijas palīdzību, turpināt vājināt vai privatizēt valsts pensiju pīlāru un palielināt faktisko un noteikto pensionēšanās vecumu, ir nepamatots; nosoda mēģinājumus palielināt noteikto pensionēšanās vecumu;
Considers unjustified the pressures of the Commission and the Council through the Lisbon Strategy to further dismantle/privatise the public pensions pillar and increase the effective and statutory retirement age; rejects any attempt to increase the statutory retirement age;
pauž nožēlu par to, ka no astoņiem svarīgākajiem ES pasākumiem, ar ko Komisija iepazīstināja pagājušajā gadā, prioritāte ir piešķirta iekšējā pakalpojumu tirgus izveides pabeigšanai un „Bolkenšteina Direktīvas” pieņemšanai; atgādina par savu apņemšanos ņemt vērā pakalpojumu nozares ekonomisko ietekmi uz Eiropas ekonomiku un darbavietu radīšanu, taču uzskata, ka pakalpojumu liberalizācija veicina darbaspēka deregulāciju, sociālo un vides dempingu un apdraud sabiedriskos pakalpojumus, darbavietas un sociālās un patērētāju tiesības; aicina Komisiju atsaukt tās priekšlikumu direktīvai par pakalpojumiem iekšējā tirgū;
Regrets that on the eight key EU measures presented by the Commission last year, priority is given to the completion of the internal market for services and the approval of the ‘Bolkestein Directive’; reiterates its determination to take into account the economic importance of the services sector for the European economy and job creation, but takes the view that the liberalisation of services promotes labour de-regulation, social and environmental dumping, and jeopardises public services, jobs and social and consumer rights; rejects the ‘Bolkestein Directive’ and calls on the Commission to withdraw its proposal for a directive on services in the internal market;
uzsver, ka pastāv pretrunas starp darba tirgus elastīguma palielināšanu, nestabilām darbavietām un nepieciešamību palielināt darba kvalitāti visos tā aspektos; piezīmē, ka darba tirgus reformu rezultātā ir samazinājies produktivitātes pieaugums; aicina Komisiju izveidot ziņojumu par saikni starp darba kvalitāti un produktivitāti;
Stresses that there is a contradiction between promoting a flexible labour market and precarious jobs and the need to promote the quality of work in all its aspects; notes that the labour market reforms have been followed by a decline in productivity growth; calls on the Commission to produce a communication on the links between the quality of work and productivity;
vērš uzmanību uz jau iesakņojušos darbinieku, patērētāju un sabiedrisko pakalpojumu izmantotāju cīņu pret notiekošo liberalizācijas procesu un darba tirgus un sociālā nodrošinājuma sistēmas reformu un pretestību tai un aicina Eiropadomes pavasara sanāksmē ņemt to vērā un iestrādāt dokumentos arodbiedrību, patērētāju organizāciju un sabiedrisko pakalpojumu izmantotāju asociāciju iesniegtos priekšlikumus;
Draws attention to the deep-rooted struggle and resistance of workers, consumers and public-service users against the ongoing process of liberalisation and labour and social security reforms, and calls on the Spring European Council to take this into account and to incorporate the proposals being put forward by trade unions, consumers’ organisations and public-service users’ associations;
pauž nožēlu, ka gan savā paziņojumā, gan 2005. gada pavasara ziņojumā Komisija ir pilnībā ignorējusi sociālo programmu, proti, sociālās integrācijas stratēģiju cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību;
Regrets that the Commission completely neglected the social agenda – namely the social inclusion strategy in the fight against poverty and social exclusion – in its communication, as it did its Spring Report for 2005;
pauž nožēlu, ka lielākajā daļā no dalībvalstu reformu programmām nav pieminēta sociālās integrācijas stratēģija, neskatoties uz to, ka tā ir viena no sociālās programmas pīlāriem un ka 2000. gādā pieņemtajā Lisabonas programmā ir norāde uz to, ka paplašinātājā Eiropā 72 miljoni cilvēku ir pakļauti nabadzības draudiem; aicina Eiropadomes pavasara sanāksmē izvirzīt tālejošu mērķi uz pusi samazināt ES nabadzības līmeni līdz 2010. gadam un uz pusi samazināt ienākumu nevienlīdzību, uz ko norāda S80/S20 rādītājs;
Regrets that the most of the national reform programmes do not mention the social inclusion strategy, in spite of it being one of the pillars of the social agenda and the Lisbon Strategy established in March 2000; notes that 72 million people in the enlarged EU are at risk from poverty; calls on the Spring European Council to set an ambitious target to halve the EU’s poverty rate by 2010 and to halve the level of income inequalities as expressed by the S80/S20 indicator;
pauž nožēlu, ka lielākajā daļā no dalībvalstu reformu programmām galvenā uzmanība pievērsta lielākam skaitam darbavietu, aizmirstot par šīs medaļas otrai pusi — labākām darbavietām; uzsver, ka gada progresa ziņojumā vai dalībvalstu reformu programmās nav rasta pareizā pieeja darba kvalitātes veicināšanai visos tā aspektos, un uzskata ka tai jābūt vienai no ES prioritātēm, jo tā ir cieši saistīta ar dzīves kvalitāti, sociālo integrāciju un ražīgumu; aicina Eiropadomes pavasara sanāksmē izvirzīt mērķi, lai līdz 2010. gadam pusei no to darba ņēmēju procentuālā īpatsvara, kuriem ir līgums uz noteiktu laiku, būtu pastāvīgs lūgums;
Regrets that most of the national reform programmes concentrate only on ‘more’ jobs, neglecting ‘better’ jobs – the other side of the coin; stresses that the promotion of quality of work in all its aspects has not been properly tackled in the Annual Progress Report or in the national reform programmes and considers that this should be a priority for the EU because it is deeply connected with the quality of life, social inclusion and productivity; calls on the Spring European Council to establish as a target that half of the EU percentage of employees with fixed-term contracts will have a permanent contract by 2010;
atzīst sabiedrisko pakalpojumu un to sniegšanas nozīmi sociālās, ekonomiskās un reģionālās kohēzijas veicināšanā Eiropas Savienībā; stingri kritizē aizspriedumu par valsti kā sliktu vispārējas nozīmes pakalpojumu sniedzēju un aicina nodot sabiedriskās preces valsts sektora pārvaldībā;
Recognises the importance of public services and the provision thereof for the promotion of social, economic and regional cohesion in the European Union; strongly criticises the bias against the state as a provider of services of general interest and calls for public goods to be placed under the management of the public sector;
uzsver, ka ES jāuzņemas stingras saistības samazināt darba laiku, nepazeminot algas, lai radītu jaunas darbavietas un celtu ražīgumu; aicina Komisiju atsaukt tās priekšlikumu pārskatīt darba laika direktīvu;
Stresses that the EU needs a strong commitment to working-time reduction, without lowering wages, to create new employment and increase productivity; calls on the Commission to withdraw its proposal on the revision of the working time directive;
uzskata, ka pašreizējie izmaksu lietderības novērtējumi vai konkurētspējas novērtējumi, kā tas ieteikts „labāku tiesību aktu” iniciatīvā, ir neobjektīvi attiecībā uz uzņēmumu interesēm un to galvenais mērķis ir atsaukt jebkurus tiesību aktus, kas apdraud konkurētspēju vai uzņēmumu rentabilitāti; uzskata, ka ietekmes novērtējumos nebūtu jāapšauba ieteikto vai pieņemto tiesību aktu sākotnējie mērķi, tas ir, darba, sociālo, vides un patērētāju tiesību aizsardzība;
Considers that current cost-effectiveness assessments or ‘competitiveness’ assessments as proposed under the ‘better legislation’ initiative are biased towards business interests and have as a main goal the withdrawal of any legislation that jeopardises competition or business profitability; considers that impact assessments should not put into question the initial objectives of proposed or established legislation, namely the protection of labour, social, environmental and consumer rights;
Ceļā uz solidaritāti un Sociālo programmu
Towards a Solidarity and Social Agenda
uzstāj, ka, lai izveidotu plašu pārmaiņu koalīciju, Lisabonas stratēģijai jācenšas uzlabot, nevis vājināt, labklājības sistēmas (neapdraudot pamattiesības uz pensiju, nodrošinājumu slimības un bezdarba gadījumā, kā arī iegūtās tiesības un pabalstus) un veicināt darba tirgus, kuros priekšroka tiek dota ražošanas nesto labumu godīgai pārdalei, kā arī neizdarīt negatīvu spiedienu uz sociālajiem un vides standartiem;
Insists that, in order to build a broad coalition for change, the Lisbon Strategy must seek to improve, rather than weaken, welfare systems (without jeopardising the fundamental right to retirement, sickness and unemployment provision or acquired rights and benefits) and to promote labour markets which prioritise the quality of work and a fair redistribution of productive gains, and must not exert downward pressure on social and environmental standards;