natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To nedrīkst aizmirst, plānojot līdzsvarotu un ilgtspējīgu attīstību, kurā tiek ņemtas vērā pienācīgi identificētas teritoriālās vajadzības.
Balanced, sustainable development which takes account of properly identified territorial needs must not ignore this fact.
Tāpēc Eiropas Savienības reģionālā politika ir jāīsteno ciešā partnerībā ar reģionālajiem dalībniekiem un saskaņā ar citām dalībvalstu un Kopienas politikas jomām.
The Union’s regional policy must therefore be pursued in close partnership with the regional players and in coordination with other national and European policies.
Šajā saistībā būtu jāpārbauda, vai Komisijas īstenotā sistēma — Kopienas stratēģiskās pamatnostādnes, dalībvalstu stratēģiskais pamatprincipu kopums un darbības programmas — ir vislabākais veids, kā īstenot patiesu vairāklīmeņu pārvaldību un efektīvi identificēt teritoriālās vajadzības.
In this context, it would be useful to see whether the architecture put in place by the Commission: Community strategic guidelines – national strategic framework of reference – operational programmes – represents the best possible way to achieve genuinely multi-level governance and proper identification of territorial needs.
Jauni teritoriāli uzdevumi un ES budžets
New territorial challenges and the EU budget
Ceturtajā ziņojumā konstatēts, ka reģionālās un reģionālās atšķirības ES ir izteiktākas nekā ASV vai Japānā.
The fourth report demonstrates that regional and interregional disparities are much more marked in the EU than in the United States or Japan.
Lai gan 12 jaunu dalībvalstu gandrīz vienlaicīgā pievienošanās radīja izmaiņas statistikas datos, teritoriālās problēmas, ar ko nākas saskarties, ir milzīgas gan ekonomikas un tehnoloģiju attīstības, gan pieejamības, gan dzīves kvalitātes jomā.
Even though the virtually simultaneous arrival of 12 new Member States caused some turmoil in the statistics, there is no doubt that the territorial challenges to be met are formidable, whether in terms of economic and technological development, accessibility or quality of life.
Tam visam klāt nāk jauni uzdevumi, kuri vērsīsies plašumā turpmākajos gados: pilsētu koncentrācija, kas saistīta ar sastrēgumu un sociālās un kultūras integrācijas problēmu pilsētās; demogrāfiskās izmaiņas, kas pirmām kārtām izpaužas kā iedzīvotāju novecošana; migrācijas plūsmas; globalizācijas turpināšanās un pieprasījuma pēc lauksaimniecības produktiem palielināšanās; klimata pārmaiņas, kas izpaužas kā lielāks jutīgums pret dabas katastrofām atsevišķās zonās, un enerģijas cenu pieaugums.
Into this situation have come new factors, which will loom larger still in the years to come: urban concentration, bringing problems of congestion and issues of sociocultural integration in the cities; changing demographics, taking the form above all of an ageing population; migratory movements; continuing globalisation and increasing demand for agricultural products; climate change, leading to greater vulnerability to natural disasters for some regions, as well as rising energy prices.
Šie jaunie uzdevumi teritoriālajai attīstībai piešķir jaunu dimensiju, struktūrpolitiku padarot nepieciešamu arī pēc 2013. gada.
These new challenges bring a new dimension to territorial development, making it essential that structural policies are maintained after 2013.
Tāpēc ir svarīgi koncentrēties ne tikai uz jaunajām dalībvalstīm, jo šie uzdevumi ir ļoti būtiski arī ES-15 un tiem ir nepieciešama plašāka pieeja nekā Lisabonas stratēģijai.
It is necessary, therefore, not to focus exclusively on the new Member States, since these challenges are also very important for the EU of 15 and call for a broader approach than that of the Lisbon Strategy.
Ceturtā ziņojuma secinājumi par kohēzijas politikas nākotnes uzdevumiem turklāt pierāda, ka līdzās IKP uz vienu iedzīvotāju noteikti ir jāizstrādā jauni rādītāji, kas labāk atspoguļotu reālo situāciju katrā reģionā un kohēzijas līmeni attiecīgajā teritorijā.
Furthermore, the fourth report’s conclusions on future challenges to be faced by cohesion policy prove that new indicators supplementing per-capita GDP must be devised, which will be better able to depict the territorial realities of each region and the degree of cohesion already in existence on the ground.
Ir svarīgi šos jaunos uzdevumus ietvert struktūrpolitikas jomās un piešķirt tiem vajadzīgos līdzekļus, jo teritoriālās kohēzijas līmenis arvien vairāk būs atkarīgs no to radītās teritoriālās ietekmes un no veida, kā šie uzdevumi tiks ņemti vērā sabiedriskajā politikā.
It is essential that the structural policies should incorporate the new factors and allocate the necessary resources to them, since the level of territorial cohesion will depend increasingly on their territorial impact and on the way in which they are taken into account by public policy.
Interesanti atzīmēt pieaugošo uzmanību, ko tādas valstis kā Ķīna un Krievija pēdējā laikā izrāda ES kohēzijas politikai kā līdzeklim, ar kura palīdzību nodrošināt līdzsvarotu reģionālo attīstību.
It is interesting to note the new and growing attention being shown by countries such as China and Russia to the EU’s cohesion policy as a means of achieving balanced regional development.
Izdevumi kohēzijas politikai veido vienu trešdaļu no ES budžeta, un 2008. gadā tā kļūs par budžeta izdevumu pirmo posteni.
The cohesion policy currently accounts for about one third of expenditure within the EU budget and, in 2008, it will become the largest item of budgetary expenditure.
Tomēr, neraugoties uz paplašināšanos un jauniem teritoriāliem uzdevumiem, attiecīgo līdzekļu apjoms salīdzinājumā ar ES IKP samazinās.
Nonetheless, despite enlargement and the new territorial challenges, the volume of funds is decreasing in relation to the EU’s GDP.
Saskaņā ar Komisijas aprēķiniem kohēzijai paredzētie izdevumi 2013. gadā būs tikai 0,35% no IKP, kas atbilst līmenim 90. gadu sākumā.
According to the Commission’s estimates, by 2013 the expenditure linked to cohesion will represent only 0.35% of GDP, which would correspond to the level at the beginning of the 1990s.
Ir zināms, ka kohēzijas politika ir pakļauta renacionalizācijas mēģinājumiem, attiecībā uz ko dažas dalībvalstis izrāda īpašu jutīgumu pirmām kārtām atkarībā no grāmatvedības pieejas Kopienas politikas jomām.
We know, of course, that cohesion policy is exposed to the temptations of renationalisation, to which some Member States seem particularly susceptible, in direct ratio to an attitude which views Community policies primarily in accounting terms.
Tomēr, kā tas parādīts ceturtajā ziņojumā par kohēziju, strukturālo programmu pievienotā vērtība nav mērāma tikai skaitļos.
And yet, as the fourth report on cohesion shows, the added value of the structural programmes cannot be seen in terms of figures alone.
Šajā saistībā referents pauž gandarījumu par to, ka pagājušā gada maijā tika pieņemta Teritoriālā programma, kas ir nepieciešams ceļvedis teritoriālās kohēzijas kā politiskas prioritātes noteikšanai Padomes un katras ES prezidentūras līmenī.
Against this background, the rapporteur welcomes the adoption in May 2007 of the European Territorial Agenda, which provides an indispensable road-map for the emergence of a realisation, at the level of the Council and of every EU Presidency, of territorial cohesion as a political priority.
Nākotnē, pirms un jo īpaši pēc 2013. gada, Eiropas Savienībā ir nepieciešama pastāvīga un dinamiska reģionālā politika, lai:
For the future, before and, above all, after 2013, a durable, dynamic regional policy is needed in the European Union:
- sasniegtu jauno dalībvalstu konverģenci un vienlaicīgi nodrošinātu teritoriālo līdzsvaru visā Eiropā;
– in order to achieve convergence of the new Member States, while guaranteeing territorial balance throughout Europe
- efektīvi papildinātu Lisabonas (un arī Gēteborgas) stratēģiju un vienlaicīgi līdzsvarotu pārmērīgu „lisabonizāciju”, kas veicinātu jaunu atšķirību rašanos;
– in order to accompany the Lisbon (and Göteborg) Strategy effectively, but also to counterbalance any excessive ‘lisbonisation’, which would be a factor of new disparities
- atbalstītu sektorpolitikas virzienus, tomēr, pirmām kārtām nodrošinot integrētu pieeju Eiropas politikas jomām;
– in order to support sectoral policies, but, first and foremost, guarantee an integrated approach in the Union’s policies
- mudinātu eiropiešus atbalstīt Eiropas Savienības izveides procesu, kā arī izvairītos no krīzes situācijām un sniegtu ieguldījumu to novēršanā;
– in order to encourage Europeans to stand behind the construction of the European Union and also to enable Europe to prevent, or help deal with, crisis situations
- mazinātu visnopietnākos strukturālos trūkumus Eiropas Savienībā (īpaši attālos reģionos, salās, kalnu apvidos, tālo ziemeļu reģionos u.c.) un risinātu jaunos svarīgos uzdevumus, kas saistīti ar klimata pārmaiņām, energoresursiem un ilgtspējīgu attīstību, demogrāfiju, pilsētu attīstību u.c.;
– in order to remedy the most serious structural handicaps within the Union (very remote regions, mountainous areas, most northerly regions, etc.) and to meet major new challenges: climate change, energy and sustainable development, demography, urban development, etc.
- veicinātu vairāklīmeņu pārvaldību, sākot no Eiropas Savienības līdz pat reģionu līmenim, un attīstītu reģionālo, transnacionālo un pārrobežu sadarbību, kā arī teritoriālo kohēziju izvirzītu par prioritāru Kopienas mērķi.
– in order to promote multi-level governance, of Europe and the regions, and to develop interregional, transnational and cross-border forms of cooperation, and make territorial cohesion a high-priority Community objective.
par Ceturto ziņojumu par ekonomisko un sociālo kohēziju
on the 4th report on Economic and Social Cohesion
8. norāda, ka reģistrēto kavējumu iemesls attiecībā uz struktūrpolitikas īstenošanu ir arī pārāk stingrās procedūras, kā arī to, ka tāpēc jādomā par šo procedūru vienkāršošanu un skaidru ES un dalībvalstu atbildības un kompetences sadali;
Points out that the delays in implementing structural policy are due in part to the procedures being too rigid and that, consequently, consideration should be given to simplifying those procedures and clearly dividing responsibilities and competences between the EU and the Member States;
14. aicina Komisiju savos turpmākajos ziņojumus analizēt apmēru, kādā dažādie instrumenti un politikas jomas, tostarp kohēzijas politika ir veicinājuši panākumus, kas gūti tautsaimniecības un sociālās kohēzijas jomā; sasniegumi un problēmas jāanalizē visās svarīgajās jomās, jo īpaši Lisabonas stratēģijas jomā.
Calls on the Commission to analyse in its next reports the extent to which different instruments and policies, including cohesion policy, have contributed to the progress achieved in the field of economic and social cohesion; achievements and problems need to be analysed in all important fields, in particular that of the Lisbon strategy.
Laima Liucija Andrikienė, Reimer Böge, Konstantinos Botopoulos, Paulo Casaca, Daniel Dăianu , Valdis Dombrovskis , Brigitte Douay, Göran Färm, Szabolcs Fazakas, Ingeborg Gräßle, Louis Grech, Nathalie Griesbeck, Catherine Guy-Quint, Jutta Haug, Ville Itälä, Anne E. Jensen, Wiesław Stefan Kuc, Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk, Nils Lundgren, Vladimír Maňka, Cătălin-Ioan Nechifor , Gérard Onesta, Margaritis Schinas, Esko Seppänen, László Surján, Gary Titley, Kyösti Virrankoski, Ralf Walter
Laima Liucija Andrikienė, Reimer Böge, Konstantinos Botopoulos, Paulo Casaca, Daniel Dăianu, Valdis Dombrovskis, Brigitte Douay, Göran Färm, Szabolcs Fazakas, Ingeborg Gräßle, Louis Grech, Nathalie Griesbeck, Catherine Guy-Quint, Jutta Haug, Ville Itälä, Anne E. Jensen, Wiesław Stefan Kuc, Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk, Nils Lundgren, Vladimír Maňka, Cătălin-Ioan Nechifor, Gérard Onesta, Margaritis Schinas, Esko Seppänen, László Surján, Gary Titley, Kyösti Virrankoski, Ralf Walter
Zivsaimniecības komiteja aicina par jautājumu atbildīgo Reģionālās attīstības komiteju savā rezolūcijas priekšlikumā iekļaut šādus ierosinājumus:
The Committee on Fisheries calls on the Committee on Regional Development, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
2. atkārto, ka kopējā zivsaimniecības politika (KZP) ir svarīga, lai veicinātu piekrastes kopienu sociāli ekonomisko kohēziju, vietējo attīstību un kultūras tradīcijas;
Reiterates the importance of the common fisheries policy (CFP) for the promotion of socio-economic cohesion in coastal communities, of local development and of cultural traditions;
6. pauž nožēlu, ka Eiropas Zivsaimniecības fonda (EZF) apropriācijas 27 dalībvalstu Savienībā būtiski neatšķiras no ZVFI budžeta 15 dalībvalstu Savienībā, un uzskata, ka EZF finansējums ir jāpalielina;
Regrets the fact that the financial allocation for the European Fisheries Fund (EFF) in the EU-27 does not differ significantly from that for the FIFG in the EU-15, and believes that the EFF needs increased funding;
10. uzskata, ka kohēzijas politika ir nozīmīgs instruments, lai veicinātu reģionālās nevienmērības un sociālo atšķirību samazināšanu, lai sekmētu patiesu konverģenci un lai rosinātu izaugsmi un nodarbinātību, vienlaikus dodot iespēju pārdalīt un kompensēt izmaksas iekšējā tirgū, it īpaši vismazāk attīstītajiem reģioniem; līdz ar to uzskata, ka ir jāpalielina Kopienas finansējums šai politikai un jānodrošina tās pareiza īstenošana;
Believes that cohesion policy is a key instrument for promoting the reduction of regional asymmetries and social inequalities with a view to favouring real convergence and stimulating growth and employment, serving also as a factor of redistribution and compensation as regards the costs of the internal market, especially for the less-developed regions; considers, therefore, that it needs increased Community funding and guarantees of full implementation;
12. ņemot vērā iespēju, ka tiks radīta ES „jūras politika”, uzsver, ka jaunajām prioritātēm vajadzīgi atbilstīgi jauni, daudz lielāki finanšu līdzekļi un ka EZF nedrīkst tāpēc ciest.
Stresses, in the context of the proposed creation of an EU 'maritime policy', the principle that the new priorities should be matched with new and more generous financial resources, and that, consequently, the EFF must not be prejudiced.
Karin Resetarits , Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komiteja
Karin Resetarits , Committee on Women’s Rights and Gender Equality
Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejaS ATZINUMS (*) ............21
OPINION of the Committee on Women's Rights and Gender Equality(*) 22
Ekonomikas un monetārāS komitejaS ATZINUMS...........................................27
OPINION of the Committee on Economic and Monetary Affairs ............28
Reģionālās attīstības komitejaS ATZINUMS.......................................................30
OPINION of the Committee on Regional Development ..................................31
Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejaS ATZINUMS.....................34
OPINION of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs 35
REZULTĀTI GALĪGAJAM BALSOJUMAM KOMITEJĀ......................................................37
RESULT OF FINAL VOTE IN COMMITTEE.........................................................................38
– ņemot vērā 1997. gada 14. marta rezolūciju par Komisijas ziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam par demogrāfisko situāciju Eiropas Savienībā 1995. gadā
– having regard to its resolution of 14 March 1997 on the Commission report to the Council and European Parliament on the demographic situation in the European Union (1995)
– ņemot vērā 1998. gada 12. marta rezolūciju par Komisijas ziņojumu par demogrāfisko situāciju 1997. gadā
– having regard to its resolution of 12 March 1998 on the Commission demographic report 1997
– ņemot vērā 2000. gada 15. decembra rezolūciju par Komisijas paziņojumu „Pretim visu paaudžu Eiropai — labklājības un paaudžu solidaritātes veicināšana”
– having regard to its resolution of 15 December 2000 on the Commission communication entitled ‘Towards a Europe for all ages – promoting prosperity and intergenerational solidarity’
OV C 232, 17.8.2001., 381. lpp. ,
OJ C 232, 17.8.2001, p.381. ,
– ņemot vērā Eiropas Jaunatnes paktu, ko Eiropadome pieņēma 2005. gada 22.–23. martā Briselē,
– having regard to the European Youth Pact adopted by the Brussels European Council of 22 and 23 March 2005,
– ņemot vērā Komisijas Zaļo grāmatu “Demogrāfisko izmaiņu risināšana — jauna solidaritāte paaudžu starpā” ( COM(2005)0094 ),
– having regard to the Commission Green Paper entitled ‘Confronting demographic change: a new solidarity between the generations’ ( COM(2005)0094 ),
- ņemot vērā Parlamenta 2006. gada 23. marta rezolūciju par demogrāfiskās situācijas izmaiņām un paaudžu solidaritāti
– having regard to its resolution of 23 March 2006 on demographic challenges and solidarity between the generations
OV C 292E, 1.12.2006., 131. lpp. ,
OJ C 292E, 1.12.2006, p.131. ,
– ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2006. gada 6. septembra ziņojumu par Eiropas nākotnes sociālo modeli
– having regard to its resolution of 6 September 2006 on a European Social Model for the future
– ņemot vērā Komisijas paziņojumu „Eiropas demogrāfiskā nākotne — kā pārvērst problēmu par iespēju” ( COM(2006)0571 ),
– having regard to the Commission communication entitled ‘The demographic future of Europe – from challenge to opportunity’ ( COM(2006)0571 ),
– ņemot vērā Komisijas paziņojumu „Paaudžu solidaritātes veicināšana” ( COM(2007)0244 ),
– having regard to the Commission communication entitled ‘Promoting solidarity between the generations’( COM(2007)0244 ),
– ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2007. gada 14. marta atzinumu „Ģimene un demogrāfiskās izmaiņas”
– having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee entitled 'The family and demographic change'
– ņemot vērā Komisijas darba dokumentu ”Eiropas demogrāfiskā nākotne faktos un skaitļos” ( SEC(2007)0638 ),
– having regard to the Commission Staff Working document entitled ‘Europe’s demographic future: facts and figures’ ( SEC(2007)0638 ),
– ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas ziņojumu, kā arī Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas, Ekonomikas un monetāro lietu komitejas, Reģionālās attīstības komitejas un Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas atzinumu ( A6-0024/2008 ),
– having regard to the report of the Committee on Employment and Social Affairs and the opinions of the Committee on Women’s Rights and Gender Equality, the Committee on Economic and Monetary Affairs, the Committee on Regional Development and the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs ( A6‑0024/2008 ),
A. tā kā demogrāfiju veido vairāki faktori, tostarp dzimstība, paredzamais dzīves ilgums un migrācijas plūsmas, un tā kā līdz 2050. gadam Eiropas Savienības pašreizējos rādītājos sagaidāmas ievērojamas demogrāfiskās izmaiņas, ko galvenokārt ietekmēs Eiropas iedzīvotāju novecošana, iedzīvotāju vidējam vecumam pieaugot no 39 gadiem 2004. gadā līdz 49 gadiem 2050. gadā;
A. whereas demography is the combined result of various factors, including birth rate, life expectancy and migratory flows – and whereas the current rates for these factors show that by 2050 we can expect to see large-scale demographic changes in EU Member States reflected in particular by an ageing of the population of Europe, whose average age could rise from 39 in 2004 to 49 in 2050,
B. tā kā saskaņā ar Komisijas novērtējumu šīs demogrāfiskās izmaiņas var būtiski ietekmēt iedzīvotāju struktūru un vecuma piramīdu; tā kā to bērnu un pusaudžu skaits vecumā no 0 līdz 14 gadiem samazināsies no 100 miljoniem (1975. gada dati) līdz 66 miljoniem 2050. gadā, tādējādi maksimālais iedzīvotāju skaits darbspējīgā vecumā (331 miljoni) būs sasniegts aptuveni 2010. gadā un pēc tam tas pakāpeniski samazināsies līdz aptuveni 268 miljoniem 2050. gadā, turpretī paredzamais dzīves ilgums 2004.–2050. gadā pieaugs par sešiem gadiem vīriešiem un pieciem gadiem sievietēm, un to iedzīvotāju skaits, kuri ir vecāki par 80 gadiem, pieaugs no 4,1 % 2005. gadā līdz 11,4 % 2050. gadā;
B. whereas these demographic changes might, according to the Commission's estimates, profoundly alter the population structure and the age pyramid, with the number of young people aged between 0 and 14 years falling from 100 million (1975 index) to 66 million in 2050, the population of working age peaking around 2010 at 331 million and gradually diminishing thereafter to some 268 million in 2050, life expectancy increasing by six years for men and five years for women between 2004 and 2050, and the percentage of people aged over 80 climbing from 4.1% in 2005 to 11.4% in 2050,
C. tā kā Eiropā vidējais vecumatkarības rādītājs (ko aprēķina, dalot to cilvēku skaitu, kas ir vecāki par 65 gadiem, ar cilvēku skaitu vecumā no 14 līdz 65 gadiem) pieaugs no 25 % 2004. gadā līdz 53 % 2050. gadā;
C. whereas the European average old-age dependency ratio (number of persons aged over 65 divided by the number aged between 14 and 65) will rise from 25% in 2004 to 53% in 2050,
D. tā kā tomēr demogrāfiskās slodzes koeficients (ko aprēķina, dalot ekonomiski neaktīvo cilvēku, piemēram, pensionāru, bērnu un skolnieku skaitu ar ekonomiski aktīvo darbspējīgo iedzīvotāju skaitu) ir daudz svarīgāks nekā vecumatkarības rādītājs, lai aprēķinātu sabiedrības izmaksas attiecībā uz nestrādājošiem iedzīvotājiem;
D. whereas, however, the economic dependency ratio (number of economically inactive population like pensioners, children and youth in education divided by the number of economically active population at working age) is much more important than the old-age dependency ratio for estimating the costs for society with regard to its non-active population,
E. tā kā demogrāfiskās izmaiņas nopietni ietekmē valsts izdevumus, kas, kā paredzams, no 2004. līdz 2050. gadam palielināsies par 10 %;
E. whereas demographic change impacts seriously the public spending, which is expected to increase by 10% between 2004 and 2050,
F. tā kā demogrāfiskās izmaiņas neietekmēs Eiropas iedzīvotāju kopējo skaitu laikposmā līdz 2050. gadam, tomēr radīs būtisku teritoriālo nelīdzsvarotību, jo jau šobrīd vairākos Eiropas reģionos vērojama jaunu cilvēku, it īpaši jaunu sieviešu, spēcīga izceļošanas tendence; tā kā Eiropas iedzīvotāju daļa pasaules iedzīvotāju kopskaitā samazināsies no 15 %, kā tas bija pirms 100 gadiem, līdz 5 % 2050. gadā; tā kā šīs pārmaiņas skar ES reģionus ļoti atšķirīgā mērā, jo reģionos, no kuriem iedzīvotāji izceļo, jau tagad pārsvarā dzīvo vecākā gadagājuma cilvēki, bet ieceļošanas reģionos šis sabiedrības novecošanās process vēl nav tik izteikts, jo ieceļo galvenokārt jauni cilvēki;
F. whereas demographic changes should not affect the total size of the European population between now and 2050, but will lead to significant regional imbalances, with some areas of the Union already characterised by large outflows of young people, mainly young women; whereas, similarly, the population of Europe as a proportion of the world’s population will fall from 15% 100 years ago to 5% in 2050; whereas EU regions are very differently affected by these changes, with regions that are experiencing net outward migration already having a disproportionately high number of older people, whilst regions with net inward migration are not yet seeing this process of an ageing society, thanks to young people immigrating into the areas,
G. tā kā neauglība ir viens no demogrāfiskās lejupslīdes iemesliem un tā kā šī problēma ir jāatzīst par sabiedrības veselības problēmu un sociālo problēmu, kas skar gan vīriešus, gan sievietes; atgādina Komisijai par „aicinājumu rīkoties saistībā ar neauglību un demogrāfiju”, ko 2005. gadā izteica Eiropas Parlaments, aicinot Komisiju izstrādāt ieteikumus šajā jomā;
G. whereas infertility is one of the causes of demographic decline and whereas it should be recognised as a public-health concern and as a social problem affecting both men and women; reminds the Commission of the 'Call for action on infertility and demography' which was issued by the Parliament in 2005 and called upon the Commission to put forward recommendations in this area,