natgillin/translations-raw huggingface dataset:
L. tā kā Direktīva 2004/40/EK nedrīkst apdraudēt magnētiskās rezonanses izmeklējumu (MRI) izmantošanu, jo MRI tehnoloģija ir vismodernākais paņēmiens, ar ko var pētīt, diagnosticēt un ārstēt dzīvību apdraudošas slimības pacientiem Eiropā;
L. whereas the use of Magnetic Resonance Imaging (MRI) must not be threatened by Directive 2004/40/EC as MRI technology is at the cutting edge of research, diagnosis and treatment of life-threatening diseases for patients in Europe,
M. tā kā MRI drošības standartā IEC/EN 60601-2-33 ir paredzētas EML robežvērtības, kas noteiktas tā, lai pacientiem un darba ņēmējiem nevarētu rasties nekāds apdraudējums,
M. whereas the MRI safety standard IEC/EN 60601-2-33 establishes limit values for EMFs which have been set so that any danger to patients and workers is excluded.
3. uzsver, ka paralēli vai alternatīvi Eiropas noteikto EML robežvērtību grozīšanai Komisija sadarbībā ar dalībvalstu un attiecīgo tautsaimniecības nozaru (elektroenerģētikas uzņēmumu, telefonsakaru operatoru un elektroierīču, tostarp mobilo telefonu, ražotāju) ekspertiem izstrādātu norādījumu par to, kādas tehnoloģiskās izvēles ir pieejamas, lai mazinātu EML iedarbību;
Maintains that as well as, or as an alternative to, amending European EMFs limits, the Commission, working in coordination with experts from Member States and the industries concerned (electricity companies, telephone operators and manufacturers of electrical appliances including mobile phones), should draw up a guide to available technology options serving to reduce exposure to EMFs;
7. atzinīgi vērtē mobilo sakaru un citu EML bezvadu pārraides tehnoloģiju uzņēmumu pūles novērst kaitējumu apkārtējai videi un jo īpaši — risināt klimata pārmaiņu problēmu;
Acknowledges the efforts of mobile communications and other EMFs-transmitting wireless technologies to avoid damaging the environment, and in particular to address climate change;
13. aicina Komisiju rast risinājumu, kā paātrināt Direktīvas Nr. 2004/40/EK īstenošanu, un tādējādi nodrošināt, ka darba ņēmēji tiek efektīvi aizsargāti pret EML, tāpat kā divi citi Kopienas tiesību akti tos jau aizsargā no trokšņa
Calls on the Commission to find a solution enabling Directive 2004/40/EC to be implemented more rapidly and thus ensure that workers are properly protected against EMFs, just as they are already protected under two other Community acts against noise
16. uzskata, ka jebkurā gadījumā Komisijai, kura šajā vispasaules mēroga pētījumā ir veikusi ievērojamus ieguldījumus, projekta atbildīgajām personām ir jāprasa, kāpēc vēl arvien nav publicēti secinājumi, un ja tā saņemtu atbildi, tai nekavējoties jāinformē Parlaments un dalībvalstis;
Believes in any event that it is up to the Commission, which has an important contribution to the financing of this global study, to ask those in charge of the project why no definitive findings have been published and, should it receive an answer, to inform Parliament and the Member States without delay;
18. šādās kampaņās Eiropas jaunieši būtu arī jāinformē par veselības apdraudējumiem, kas saistīti ar sadzīves ierīcēm, un par to, ka ir svarīgi šīs ierīces izslēgt, nevis atstāt gaidīšanas režīmā;
Such awareness-raising campaigns should also familiarise young Europeans with the health risks associated with household devices and the importance of switching off devices rather than leaving them on stand-by;
20. ierosina Eiropas Zinātņu un jauno tehnoloģiju ētikas grupai dod papilduzdevumu novērtēt zinātnisko integritāti, lai palīdzētu Komisijai novērst iespējamos apdraudējuma gadījumus, interešu konfliktus un krāpšanu, kas var viegli rasties pētnieku savstarpējās konkurences apstākļos;
Proposes that the European Group on Ethics in Science and New Technologies (EGE) be given the additional task of assessing scientific integrity in order to help the Commission forestall possible cases of risk, conflict of interests, or even fraud that might arise now that competition for researchers has become keener;
28. aicina dalībvalstis sekot Zviedrijas piemēram un atzīt personas, kas cieš no pārmērīga elektrojūtīguma, kļūstot par invalīdiem, un nodrošināt tām atbilstošu aizsardzību un vienādas iespējas;
Calls on Member States to follow the example of Sweden and to recognise persons that suffer from electrohypersensitivity as being disabled so as to grant them adequate protection as well as equal opportunities;
Elektromagnētisko lauku ietekme uz veselību : par ko mēs runājam?
The health impact of electromagnetic fields : what is the issue ?
No visām cilvēka ķermenim piemītošajām pārsteidzošajām spējām viena no savdabīgākajām neapšaubāmi ir ķermeņa spēja dabiskā ceļā izstarot elektrisko lauku, kuru galvenokārt rada ķermeņa bioloģiskā darbība.
There are a number of surprising things about the human body, and one of the most peculiar is undoubtedly its ability to emit electric fields naturally, these being produced mainly by its biological functioning.
Zināms arī, ka sirds un smadzeņu elektrisko aktivitāti var reģistrēt cilvēka elektrokardiogrammā un elektroencefalogrammā.
So it is that the electrical activity of the heart and the brain can be recorded in the form of – respectively – an electrocardiogram and an electroencephalogram.
Vai šī dabiskā elektriskā aktivitāte mijiedarbojas ar elektromagnētiskajiem laukiem, kurus rada cilvēka darbība?
Does this natural electrical activity interact with the electromagnetic fields generated by human activity?
Kādā veidā cilvēka ķermenis absorbē elektromagnētiskos laukus, kurus izstaro tādas atšķirīgas iekārtas kā radioaparāti, televizori, mikroviļņu krāsnis, mobilie tālruņi, bāzes stacijas vai augstsprieguma elektropārvades līnijas?
How does the human body absorb the electromagnetic fields emitted by devices as varied as radios, television sets, microwave ovens, mobile phones, base stations, and high-voltage power lines?
Šie jautājumi rada daudz zinātnisku neskaidrību, kuras vēl nav pilnībā novērtētas.
These questions all raise a great many scientific uncertainties which the powers-that-be have yet to fully appreciate.
Tas viss attiecas uz šo iniciatīvas ziņojumu, kurš ir neatkarīgi sagatavots, neiesaistoties pašreizējā diskusijā par elektromagnētiskajiem laukiem.
Therein lies the interest of this own-initiative report, which has been drawn up in complete independence, without taking sides in the current heated dispute on the subject of electromagnetic fields.
Ziņojuma galvenais mērķis, izskatot virkni konkrētu priekšlikumu, ir sniegt atbildes iedzīvotājiem, kuri vienkārši lieto attiecīgās ierīces un/vai dzīvo bāzes staciju vai augstsprieguma elektropārvades līniju tuvumā.
The primary aim of the report, translated into ten or so specific proposals, is give answers to the citizens who merely use the devices concerned and/or live close to base stations or high-voltage power lines.
Arvien vairāk iedzīvotāju pauž bažas par pastāvīgas mikroviļņu iedarbības ietekmi uz veselību.
They are increasingly expressing disquiet about how their health might be affected by this constant exposure to microwaves.
Eiropas ieteikumi, kurus pamazām sāk īstenot dalībvalstis
European recommendations barely observed by Member States
Šā iemesla dēļ ES standarti, kas regulē starojuma iedarbību uz iedzīvotājiem, nosaka Padomes 1999. gada 12. jūlija Ieteikums Nr. 1999/519/EK par ierobežojumiem elektromagnētisko lauku (no 0 Hz līdz 300 GHz) iedarbībai uz plašu sabiedrību.
That being the case, the EU exposure standards are set out in a Council recommendation of 12 July 1999 on the limitation of the exposure of the general public to electromagnetic fields (0 Hz to 300 GHz) .
Tie precīzi atbilst standartiem, kurus iesaka Starptautiskā komisija aizsardzībai pret nejonizējošo starojumu ( ICNIRP ), nevalstiska organizācija, kuru oficiāli atzinusi Pasaules veselības organizācija (PVO) un kura vērtē zinātniskās izpētes rezultātus visā pasaulē.
These are exactly in line with the standards advocated by the International Commission on Non-Ionising Radiation Protection (ICNIRP) , a non-governmental organisation officially recognised by the World Health Organisation (WHO), which evaluates scientific findings from all over the world.
Iepriekš minētais Padomes ieteikums nosaka šādas robežvērtības:
The above-mentioned Council recommendation specifies the following limit values:
GSM (900 MHz): 41,25 volti metrā
GSM (900 MHz): 41.25 volts/metre
DCS (1 800 MHz): 58,33 volti metrā
DCS (1 800 MHz): 58.33 volts/metre
UMTS (2 100 MHz): 61 volts metrā
UMTS (2 100 MHz): 61 volts/metre.
Tomēr nekas nekavē dalībvalstis pieņemt stingrākus aizsardzības standartus: ne mazāk kā deviņas dalībvalstis jau to ir izdarījušas valsts vai reģionālā līmenī, tostarp Grieķija, Polija un pavisam nesen arī Beļģija.
There is nothing, however, to prevent Member States from adopting tighter protection standards: no fewer than nine have already done so at national or regional level, including Greece, Poland, and, more recently, Belgium.
Luksemburgas Lielhercogistē, valstī, kuru referente labi pazīst, valdība kopš 2000. gada nogales orientējas uz piesardzības principa piemērošanu, nosakot elektriskā lauka maksimālo vērtību starojuma avotam iedzīvotāju pulcēšanās vietās 3 volti metrā.
In Luxembourg, a country which the rapporteur knows well, the Government has opted since the end of 2000 to apply the precautionary principle: the maximum electric field value, if a transmitter is located in a place where people might be found, is thus 3 volts/metre.
Luksemburgas iedzīvotāji praktiski ir 14 reizes labāk aizsargāti pret elektromagnētisko lauku iedarbību nekā citi ES iedzīvotāji.
The Luxembourg population is protected almost 14 times more securely from electromagnetic fields than other EU citizens.
Minētais valstu politikas koordinācijas trūkums šajā jautājumā Eiropas Savienības līmenī nav iepriecinošs.
As far as the EU is concerned, the failure to coordinate national policies is hardly cheering.
Referente uzskata, ka Komisijai ir jāīsteno skaidra politika attiecībā uz elektromagnētiskajiem laukiem (konkurences, inovāciju, veselības aizsardzības un patērētāju informētības jomā), un šajā ziņā nevajadzētu aprobežoties ar pašreizējiem fragmentārajiem projektiem, kurus finansē Pētniecības ģenerāldirektorāts.
The rapporteur believes that it is up to the Commission to establish a clear-cut policy on electromagnetic fields (encompassing competitiveness, innovation, health, and consumer information aspects) that should not be confined to the present smattering of projects financed by the Research DG.
Referentei šobrīd ir skaidrs viens: pareizais paņēmiens ir pieņemt politisko risinājumu, ar kuru varētu regulāri pielāgot robežvērtības (ņemot vērā jaunās tehnoloģijas, kas ienāk tirgū, un jauno epidemioloģisko pētījumu rezultātus), garantējot augstu patērētāju aizsardzības līmeni, jo īpaši attiecībā uz bērniem, tomēr vienlaikus netraucējot mobilo telefonsakaru tīklu darbību.
In the rapporteur’s opinion there is one avenue that has to be explored at this stage: the right way is surely to adopt a political solution whereby the limit values would be regularly adjusted (in the light of new technologies put onto the market and the findings of new epidemiological studies) and make for a high degree of consumer protection, especially where children were concerned, without hampering the operation of mobile telephony networks.
Šādu metodi izvēlējās Kopenhāgenas Eiropas aģentūra, kura 2007. gada septembrī drosmīgi ieteica 27 dalībvalstu varas iestādēm veikt pasākumus labākai sabiedrības aizsardzībai: ,, atbilstošus un samērīgus pasākumus , lai novērstu nopietnu apdraudējumu ”.
This is the approach favoured by the Copenhagen-based European Environment Agency, which in September 2007 bravely called on the authorities in the 27 Member States to protect the public more effectively by taking ‘Appropriate, precautionary and proportionate actions ... to avoid ... serious threats’ .
Tas liecina par nozīmīgām pārmaiņām šajā jautājumā un ir aicinājums rīkoties, pretēji Pasaules veselības organizācijas pašreizējai nostājai.
It marks a significant step forward, amounting as it does to a call for action contrasting with the WHO’s advocacy of the status quo.
Šķiet, ka PVO patiešam vilcina laiku, jo tās noteiktais termiņš, lai pilnīgi izvērtētu elektromagnētisko lauku ietekmi uz cilvēkiem, ir 2015. gads!
The WHO, indeed, appears to be playing for time: its target date for fully gauging the human health impact of electromagnetic fields is as late as 2015!
Balsojums 1999. gada 10. martā un 2008. gada 4. septembrī: Eiropas Parlaments neatkāpjas un paraksta
Votes of 10 March 1999 and 4 September 2008: Parliament is staying the course
Jau ir pagājuši desmit gadi, kopš Parlaments lika skaidri saprast, ka jāpievērš uzmanība Eiropas standartiem, kas paredzēti, lai aizsargātu iedzīvotājus pret mikroviļņiem.
As long as ten years ago Parliament sounded a note of caution regarding the European standards intended to protect citizens from microwaves.
Eiropas Komisija un Padome par savu vājo darbu tika kritizēta, referents Gianni Tamino skaidri ieteica piemērot piesardzības principu un arī tā saukto „ Alara ” principu (tik zemu, cik pamatoti iespējams), saskaņā ar kuru starojuma iedarbība arī būtu tik zema, cik vien iespējams .
Its criticism of the Commission and Council was scarcely veiled: the rapporteur, Gianni Tamino, came out explicitly in favour of the precautionary principle and ‘Alara’, whereby radiation exposure has to be as low as reasonably achievable .
Eiropas Parlaments apstiprināja savu nostāju šajā jutīgajā jautājumā par iedarbības robežvērtībām, kad 4. septembrī notika pēdējais balsojums par vidusposma novērtējumu attiecībā uz Eiropas rīcības plānu vides un veselības aizsardzības jomā periodam no 2004. līdz 2010. gadam.
Parliament took the same clear stand on the sensitive issue of exposure limits when it voted on 4 September on the mid-term review of the European Environment and Health Action Plan 2004-2010.
Balsojums liecināja par gandrīz vai pilnīgu Parlamenta deputātu vienprātību (522 balsis par, 16 pret), un Padomei tika pieprasīts „grozīt savu Ieteikumu Nr. 1999/519/EK, lai ņemtu vērā valstu labāko praksi un noteiktu arī stingrākas iedarbības robežvērtības visām iekārtām, kuras izstaro elektromagnētiskos viļņus frekvencēs no 0,1 MHz līdz 300 GHz.”
On the strength of a near total consensus (the resolution was adopted by 522 votes to 16), Parliament called on the Council to ‘amend its Recommendation 1999/519/EC in order to take into account the Member States' best practices and thus to set stricter exposure limits for all equipment which emits electromagnetic fields in the frequencies between 0.1 MHz and 300 GHz’ .
Apzinoties, ka robežvērtības ir dalībvalstu un reģionālo varas iestāžu kompetences jomā, referente uzskata, ka šajā gadījumā labāk uzmanību pievērst alternatīvām, kuras nozare varētu izmantot, lai novērstu visa veida veselības apdraudējumu: piemēram, sekot austriešu paraugam, uzstādot augstākus antenu mastus, lai līdzsvarotāk sadalītu starojuma frekvences.
Aware that thresholds are a matter entirely for the Member States and regional authorities, the rapporteur thinks it better in this instance to focus on the alternatives that industry could employ to avert any form of health risk: it might be possible to follow the example of, say, the Austrian authorities, which have installed base stations above ground level so as to enable the emission frequency to be shared more equally.
Tāpēc ir neiespējami noliegt, ka pēdējo desmit gadu laikā Eiropas iedzīvotāju ikdienas vide ir ievērojami mainījusies sakarā ar bezvadu tehnoloģiju arvien plašāku izmantošanu (fiksēto līniju tālruņi DECT , mobilie tālruņi, starojums, ko izdala UMTS , Wifi , WiMax, Bluetooth un bērnu tālruņi u.c.).
It is impossible to ignore that the everyday environment for European citizens has greatly altered since wireless technologies (DECT landline telephones, mobile phones, UMTS/WiFi/WiMAX/Bluetooth emissions, baby-phones, etc.) have come into widespread use.
Atzīstot šo jauno tehnoloģiju sniegtās priekšrocības, kā arī to visuresamību gan darbavietās, gan bibliotēkās, gan arī privātajos dzīvokļos, tiek arī atzīts, ka šīs ierīces ir jānovērtē pirms laišanas tirgū un ka, vispārīgi runājot, ir jānosaka noteiktas robežvērtības attiecībā uz mikroviļņu iedarbību mājoklī.
Recognising the contribution that these new technologies can make, and their omnipresence at work, in libraries, and in the home, also implies acceptance of the need for the devices concerned to be assessed before they are put on the market and, more generally, for thresholds to limit the degree of household exposure to microwaves.
Ja tā nenotiks, radīsies risks, ka apdraudētam patērētājam nav sniegta nepieciešamā palīdzība!
The end result might otherwise be tantamount to denying assistance to consumers in danger!
Pašreiz trūkst uzticēšanās, un nākamajos gados to būs nepieciešams atjaunot attiecībā uz patērētājiem un iedzīvotājiem, kā arī visā zinātniskajā sabiedrībā.
The necessary climate of trust is currently lacking and will need to be restored in the years ahead, in relation to consumers and residents as well as within the scientific community proper.
Referente ir izvēlējusies neatsaukties ne uz vienu pētījumu vai dokumentu, kurš jau ir publicēts, izņemot tos, kurus izdevis Eiropas Parlaments, tāpēc, ka jautājumā par elektromagnētiskajiem laukiem un to iespējamo veselības apdraudējumu zinātniskā sabiedrība acīmredzami ir iegrimusi pastāvīgās nesaskaņās.
The rapporteur has deliberately chosen not to quote from any study or document already published, other than those originating from Parliament, the reason being that the continuing disagreement within the scientific community on the subject of electromagnetic fields and possible health risks is plain for all to see.
INTERPHONE pētījums: tipisks gadījums
The Interphone study: a textbook case
Referente labi apzinās, ka pretēju viedokļu pastāvēšana šajā jautājumā ir daļa no zinātnes normālās attīstības gaitas: ilgstošas pretrunas klimata pārmaiņu jautājumā un strīdus gadījumi tikai uzsver šo jautājumu!
The rapporteur knows full well that disputes can arise in the normal course of scientific investigation: the long-running controversy over climate change and the contributory causes serves only to highlight the point!
Tomēr ir grūti pieņemt, ka pētījumi tiek „iesaldēti” tāpēc, ka eksperti nav varējuši vienoties par secinājumiem, nemaz nerunājot par to, ka ir iesaistīti Eiropas publiskie līdzekļi.
On the other hand, it is hard to accept, especially when European public money is at stake, that studies should be placed ‘on the back burner’ just because experts are incapable of agreeing on a conclusion.
INTERPHONE pētījums šajā ziņā ir pilnībā tipisks gadījums.
The Interphone study is, to that extent, an out-and-out textbook case.
To pirmoreiz ierosināja 1998. gadā, uzsāka 2000. gadā; un turklāt plaši reklamēja kā visplašāko zinātnisko projektu, ņemot vērā, ka to atbalstīja ne mazāk kā 12 valstis no visas pasaules un no paraugprotokola, un tādējādi uzskatīja, ka varētu apstiprināt, kādi apdraudējumi piemīt īpašiem vēža paveidiem.
Having been first mooted in 1998, it was begun in 2000; above all, it was hailed as the widest ranging scientific project, given that it was to benefit from the involvement of no less than 12 countries from all over the world and from an exemplary protocol, and was thus considered most likely to ascertain what risks were posed by specific types of cancer.
Tomēr tā secinājumi joprojām nav sagatavoti un tiek gaidīti kopš 2006. gada.
However, the findings have yet to be produced and have been awaited since 2006.
Tāpēc ir likumīgi prasīt, vai kādu dienu dos skaidru atbildi.
It is therefore legitimate to ask whether any clear answer will emerge one day.
Referente apzinās, kāds ārkārtējs spiediens tiek izdarīts uz zinātniekiem, un vēlas viņus aizstāvēt, ņemot vērā pastāvošo sāncensību par jebkuru atklājumu, ja tas ir inovatīvs un tiek publicēts lielākajos zinātniskajos apskatos.
The rapporteur is aware of the extreme pressure being brought to bear on scientists and accordingly wishes to support them at a time when competition has become keener and a discovery is worth nothing unless it is turned into an innovation and published in the foremost scientific journals.
Pirmais ir tāds, ka nepieciešams nodrošināt, lai zinātniskajās komitejās būtu pārstāvētas visas ieinteresētās personas, piemēram, nevalstiskās organizācijas un patērētāju apvienības.
There are two simple ways of doing so: the first is to ensure that all stakeholders, and hence NGOs and consumer associations, are fairly represented.
Otrs attiecas uz pārredzamību un efektīvu kontroli, būtu jāierosina, ka Eiropas Zinātņu un jauno tehnoloģiju ētikas grupai ( EGE ) tiek dots papilduzdevums novērtēt zinātnisko integritāti.
Secondly, to make for transparency and effective oversight, it should be proposed that the EGE be given the additional task of assessing scientific integrity.
Šāda veida pārraudzība, kuru jau izmanto valstu zinātniskās iestādes, sniegtu Komisijai noderīgu palīdzību, lai tā varētu novērst jebkādas iespējas veidoties riska situācijām, interešu konfliktiem vai krāpšanai, kas tik viegli var rasties pētniecības jomā.
Supervision of this kind, which has already been established within national scientific institutions, would be invaluable to the extent that it would help the Commission to completely rule out the possibility of risk, conflict of interests, or fraud in the research sector.
Noslēgumā referente vēlas pievērst uzmanību apstāklim, ka liels skaits dokumentu, ar kuriem referente ir varējusi iepazīties, apstiprina, ka apdrošināšanas sabiedrības parasti atsakās apdrošināt civiltiesiskās atbildības risku, kas saistīts ar elektromagnētiskajiem laukiem.
One final point that the rapporteur wishes to make relates to the substantial documentary evidence which she has had the opportunity to inspect and to the implication that insurance companies generally refuse to include electromagnetic fields within the scope of liability insurance.
Zinot, ka apdrošinātājiem ir iespējas novērtēt visa veida risku un rēķināties ar nākotni, ir pilnīgi pamatots iemesls viņus iztaujāt par to, kāda ir motivācija šādā veidā piemērot piesardzības principu.
Given that insurers have the ability to evaluate risk of every description and to bank on the future, there is good reason to ask why they are seeing fit to apply the precautionary principle in their own way.
– ņemot vērā Komisijas paziņojumu „Veidojot kopējo aviācijas telpu ar Izraēlu” ( COM(2007)0691 ),
– having regard to the Commission Communication of 9 November 2007 entitled ‘Developing a Common Aviation Area with Israel’ ( COM(2007)0691 ),
– ņemot vērā Parlamenta 2006. gada 17. janvāra rezolūciju par Kopienas ārējās aviācijas politikas programmas izstrādi
– having regard to its resolution of 17 January 2006 on developing the agenda for the Community's external aviation policy
– ņemot vērā Transporta un tūrisma komitejas ziņojumu ( A6-0090/2009 ),
– having regard to the report of the Committee on Transport and Tourism ( A6‑0090/2009 ),
A. tā kā regulējuma saskaņošana ir viens no priekšnosacījumiem sekmīgai visaptverošu nolīgumu slēgšanai gaisa satiksmes jomā, jo īpaši attiecībā uz noteikumiem par drošumu, drošību, konkurenci, valsts atbalstu, vidi un darba ņēmēju tiesībām;
A. whereas convergence of regulations is a precondition for the successful conclusion of comprehensive air agreements, especially in relation to regulations on safety, security, competition, State aid, the environment and the employment rights of workers,
B. tā kā, risinot sarunas par visaptverošu nolīgumu ar Izraēlu gaisa transporta jomā, Komisijai ir jāizmanto dalībvalstu un citu ieinteresēto pušu zināšanas un informācija, kā arī jāiesaista tās kā pirms šīm sarunām, tā arī to laikā un pēc to beigām;
B. whereas, when negotiating a comprehensive air transport agreement with Israel, the Commission has to draw on the expertise and information of Member States and other interested parties and has to involve them before, during and after negotiations,