natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2011. gada 11. maija ziņojumā par programmas Daphne starpposma novērtējumu tika norādīti zināmi punkti, kuros tika ieteikts veikt zināmus pielāgojumus programmas īstenošanā līdz 2013. gadam.
The interim evaluation report of 11 May 2011 on the Daphne Programme mentioned a few points where it recommended some adjustments in implementation of the programme up to 2013.
Tajā īpaši bija norādīts, ka visas dalībvalstis programmā nepiedalās vienādā mērā.
In particular, it pointed out that the Member States do not all participate in the programme to the same extent.
Jo īpaši maz pārstāvētas ir valstis, kas ES iestājās 2004. gadā, un arī dažas citas valstis.
The Member States that have joined since 2004, and some others as well, are very poorly represented.
Tika arī norādīts, ka varētu uzlabot projektu rezultātu izplatīšanu, un ierosināti pasākumi, lai padarītu efektīvāku programmas pārvaldību.
The report also felt that dissemination of the projects’ results could be improved and proposed some measures to make the programme’s management more efficient.
Visbeidzot, ziņojumā tika prasīts, lai programmās galvenā uzmanība tiktu pievērsta ES politikas prioritātēm.
Finally, the report called for the programmes to be refocused on the EU’s policy priorities.
Šajā nolūkā ziņojumā tika ieteikts finansēt mazāk projektu, bet izvēlēties tos, kurus īsteno lielākā mērogā.
To this end, it recommended funding fewer projects but selecting ones on a larger scale.
Programmas nākotne
The programme ’ s future
Komisija jau plāno veikt pasākumus, lai risinātu šajā starpposma ziņojumā norādītās problēmas nolūkā īstenot saskaņotu un efektīvu politiku.
The Commission is already planning to take measures to remedy the problems highlighted in the interim report, so that policies implemented are consistent and effective.
Komisija precizēs savus plānus attiecībā uz jaunākajām programmām „Tiesiskums” un „Tiesības un pilsonība” divos lēmumu priekšlikumos, ar ko tai vajadzēja nākt klajā 2011. gada novembra vidū kā daļu no tiesību aktu kopuma par daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam.
The Commission will clarify its intentions regarding the new-generation programmes ‘Justice’ and ‘Rights and Citizenship’ in the two proposals for a decision it is due to present in mid-November 2011 as part of the package for the 2014-2020 multiannual financial framework.
ar priekšlikumu Eiropas Parlamenta ieteikumam Padomei par konsekventu politiku attiecībā uz režīmiem, pret kuriem ES piemēro ierobežojošus pasākumus, kad to vadītāji īsteno personīgās un komerciālās intereses ES teritorijā
with a proposal for a European Parliament recommendation to the Council on a consistent policy towards regimes against which the EU applies restrictive measures, when their leaders exercise their personal and commercial interests within EU borders
PRIEKŠLIKUMS IETEIKUMAM PADOMEI B7-0235/2011,................................................12
PROPOSAL FOR A RECOMMENDATION B7‑0235/2011...................................................12
par konsekventu politiku attiecībā uz režīmiem, pret kuriem ES piemēro ierobežojošus pasākumus, kad to vadītāji īsteno personīgās un komerciālās intereses ES teritorijā
on a consistent policy towards regimes against which the EU applies restrictive measures, when their leaders exercise their personal and commercial interests within EU borders
– ņemot vērā priekšlikumu ieteikumam Padomei par konsekventu politiku attiecībā uz autoritāriem režīmiem, pret kuriem ES piemēro ierobežojošus pasākumus, kad to vadītāji īsteno personīgās un komerciālās intereses ES teritorijā ( B7-0235/2011 ), kuru ALDE grupas vārdā iesniedzis Graham Watson ,
– having regard to the proposal for a recommendation to the Council by Graham Watson on behalf of the ALDE Group, on a consistent policy towards authoritarian regimes, against whom the EU applies restrictive measures, when they exercise their personal and commercial interests within EU borders ( B7-0235/2011 ),
– ņemot vērā ANO Statūtus un jo īpaši to 1. un 25. pantu un VII nodaļas 39. un 41. pantu,
– having regard to the UN Charter and specifically Articles 1 and 25 and, in Chapter VII, Articles 39 and 41 thereof,
– ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas cilvēktiesību konvencijas un tām pievienotos fakultatīvos protokolus,
– having regard to the United Nations human rights conventions and the optional protocols,
– ņemot vērā Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām un tā divus fakultatīvos protokolus,
– having regard to the International Covenant on Civil and Political Rights and the two optional protocols,
– ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju (Eiropas Cilvēktiesību konvencija),
– having regard to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (the European Convention on Human Rights),
– ņemot vērā ANO Drošības padomes 2006. gada aprīļa rezolūciju Nr. 1674, kurā atkārtoti apstiprināti 2005. gada pasaules augstāko amatpersonu sanāksmes gala dokumenta noteikumi attiecībā uz iedzīvotāju aizsardzību pret genocīdu, kara noziegumiem, etnisko tīrīšanu un noziegumiem pret cilvēci;
– having regard to UNSC Resolution 1674 of April 2006 which reaffirms the provisions of the 2005 World Summit Outcome Document regarding the responsibility to protect populations from genocide, war crimes, ethnic cleansing and crimes against humanity,
– ņemot vērā Eiropas drošības stratēģiju „Drošāka Eiropa labākā pasaulē”, ko 2003. gada 12. decembrī pieņēma Eiropadome,
– having regard to the European Security Strategy (ESS) entitled ‘A secure Europe in a better world’, adopted by the European Council on 12 December 2003,
– ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes (ANO DP) Rezolūciju Nr. 1267 (1999) par situāciju Afganistānā un Rezolūciju Nr. 1371 (2001) par situāciju Bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā,
– having regard to Resolutions 1267 (1999) on the situation in Afghanistan and 1371 (2001) on the situation in the Former Yugoslav Republic of Macedonia of the United Nations Security Council (UNSC),
– ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 21. panta 2. punktu, 22. un 36. pantu,
– having regard to Articles 21(2), 22 and 36 of the Treaty on European Union (TEU),
– ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 215. pantu,
– having regard Article 215 of the Treaty on the Functioning of the European Union,
– ņemot vērā Padomes 2003. gada 22. jūlija Pamatlēmumu 2003/577/TI par to, kā Eiropas Savienībā izpilda īpašuma vai pierādījumu iesaldēšanas rīkojumus
– having regard to Council Framework Decision 2003/577/JHA of 22 July 2003 on the execution in the European Union of orders freezing property or evidence
– ņemot vērā Padomes 2004. gada 22. janvāra dokumentu „Ārlietu padomnieku darba grupas „Sankciju” struktūras izveide (RELEX/Sankcijas)” (5603/2004),
– having regard to the Council document entitled ‘Establishment of a Sanctions formation of the Foreign Relations Counsellors Working Party (RELEX/Sanctions)’ of 22 January 2004 (5603/2004),
– ņemot vērā Padomes 2004. gada 7. jūnija dokumentu „Pamatprincipi par ierobežojošu pasākumu (sankciju) izmantošanu” (10198/1/2004),
– having regard to the Council document entitled ‘Basic Principles on the Use of Restrictive Measures (Sanctions)’ of 7 June 2004 (10198/1/2004),
– ņemot vērā Eiropas Kopienu Tiesas spriedumu lietā „ Yusuf un Al Barakaat International Foundation pret Padomi un Komisiju”, 2005., ECR 11-3533,
– having regard to the European Court of Justice judgment in Yusuf and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission (ECR 11-3533 (2005)),
– ņemot vērā Padomes 2006. gada 6. oktobra Pamatlēmumu 2006/783/TI par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu konfiskācijas rīkojumiem
– having regard to Council Framework Decision 2006/783/JHA of 6 October 2006 on the application of the principle of mutual recognition to confiscation orders
– ņemot vērā Padomes 2007. gada 9. jūlija dokumentu „ES paraugprakse ierobežojošu pasākumu efektīvai īstenošanai”,
– having regard to the Council document entitled ‘EU Best Practices for the effective implementation of restrictive measures’ of 9 July 2007 (11679/2007),
– ņemot vērā Padomes 2007. gada 21. jūlija dokumentu „Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP īstenošana” (10826/1/07REV 1),
– having regard to the Council document entitled ‘Implementation of Common Position 2001/931/CFSP’ of 21 July 2007 (10826/1/07REV 1),
– ņemot vērā Padomes 2008. gada 24. aprīļa dokumentu „ES paraugprakses ierobežojošu pasākumu efektīvai īstenošanai atjaunināšana” (08666/1/08/REV 1),
– having regard to the Council document entitled ‘Update of the EU Best Practices for the effective implementation of restrictive measures’ of 24 April 2008 (08666/1/08/REV 1),
– ņemot vērā Padomes 2009. gada 26. janvāra Kopējo nostāju 2009/67/KĀDP, ar ko atjaunina Kopējo nostāju 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu un atceļ Kopējo nostāju 2008/586/KĀDP
– having regard to Council Common Position 2009/67/CFSP of 26 January 2009 updating Common Position 2001/931/CFSP on the application of specific measures to combat terrorism and repealing Common Position 2008/586/CFSP
– ņemot vērā Padomes dokumentu „Pamatnostādnes par ierobežojošu pasākumu (sankciju) īstenošanu un novērtēšanu saistībā ar ES Kopējo ārpolitiku un drošības politiku”, kas pēdējo reizi pārskatīts 2009. gada 15. decembrī (17464/09),
– having regard to the Council document entitled ‘Guidelines on implementation and evaluation of restrictive measures (sanctions) in the framework of the EU Common Foreign and Security Policy’, last reviewed on 15 December 2009 (17464/09),
OV L 309, 25.11.205., 15. lpp. ,
OJ L 309, 25.11.205, p.15 ,
– ņemot vērā dalībvalstu ārpolitikas resursus,
– having regard to the foreign policy resources of the Member States,
– ņemot vērā Reglamenta 121. panta 3. punktu,
– having regard to Rule 121(3) of the Rules of Procedure,
– ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu ( A7-0007/2012 ),
– having regard to the report of the Committee on Foreign Affairs ( A7-0007/2012 ),
Vispārīgi novērojumi par ES pieeju attiecībā uz autoritāro režīmu vadītājiem
General observations on the EU approach towards authoritarian leaders
A. tā kā jaunajā LES 21. pantā, ko ieviesa ar Lisabonas līguma 1. panta 24. punktu, atzīts, ka Savienības sankciju piemērošanas pamatā ir „demokrātija, tiesiskums, universāls un nedalāms cilvēktiesību un pamatbrīvību princips, cilvēka cieņas neaizskaramība, vienlīdzības un solidaritātes princips, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu un starptautisko tiesību ievērošana”,
A. whereas the new Article 21 of the TEU, as introduced by Article 1(24) of the Treaty of Lisbon, recognises that the Union’s actions shall be guided by ‘democracy, the rule of law, the universality and indivisibility of human rights and fundamental freedoms, respect for human dignity, the principles of equality and solidarity and respect for the principles of the United Nations Charter and international law’;
B. tā kā sankcijas tiek piemērotas, īstenojot KĀDP mērķus, kas noteikti LES 21. pantā un kas ietver starptautiskā miera un drošības, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanas, tiesiskuma, demokrātijas un labas pārvaldības veicināšanu;
B. whereas sanctions are applied in pursuit of CFSP objectives as set out in Article 21 of the TEU which include promoting international peace and security, respect for human rights, fundamental freedoms, rule of law and consolidating democracy and good governance;
C. tā kā, īstenojot KĀDP, sankcijas vai ierobežojoši pasākumi tiek uzskatīti par piespiedu līdzekļiem, kas nav pietiekami efektīvi, piemēram, ieroču embargo, tirdzniecības sankcijas, finansiālās un ekonomiskās sankcijas, aktīvu iesaldēšana, lidojumu aizliegumi, uzņemšanas ierobežojumi, diplomātiskās sankcijas, sporta un kultūras pasākumu boikots un sadarbības pārtraukšana ar kādu trešo valsti;
C. whereas, within the framework of the CFSP, sanctions or restrictive measures are regarded as coercive measures short of force, such as arms embargoes, trade sanctions, financial and economic sanctions, freezing of assets, flight bans, restrictions on admission, diplomatic sanctions, boycotts of sports and cultural events and suspension of cooperation with a third country;
D. tā kā sankciju vai ierobežojošu pasākumu piemērošana ir efektīva, ja to iekļauj Eiropas Savienības un tās dalībvalstu saskaņotā un vispārējā stratēģijā cilvēktiesību jomā;
D. whereas the application of sanctions and restrictive measures is effective only if this forms part of a cohesive overarching EU and Member State strategy on human rights;
E. tā kā „mērķtiecīgas sankcijas” ir personiski sodi, selektīvi ekonomiski un diplomātiski pasākumi, piemēram, vīzu aizliegumi, aktīvu iesaldēšana, konkrētu preču ievešanas vai izvešanas embargo, lidojumu aizliegumi, ieguldījumu aizliegumi vai oficiālo kontaktu ierobežojumi;
E. whereas ‘targeted sanctions’ exist in the form of personal sanctions, selective economic measures and diplomatic measures, such as visa bans, asset freezes, embargos on the export or import of specific commodities, flight bans, investment bans or the limitation of official contacts;
F. tā kā nesaskaņas dalībvalstu starpā nereti noved pie ierobežojošo pasākumu nekonsekventas piemērošanas, kaitējot ES uzticamībai un negatīvi ietekmējot šādu pasākumu efektivitāti;
F. whereas disagreement among Member States often leads to inconsistent application of restrictive measures which damages the EU’s credibility and has a detrimental impact on the efficiency of those measures;
G. tā kā Eiropas Savienība savu sankciju politiku bieži ir piemērojusi nekonsekventi, pret trešām valstīm, kuru situācija cilvēktiesību un demokrātijas jomā ir līdzīga, izturoties atšķirīgi, tādējādi izraisot kritiku par dubultstandartu piemērošanu;
G. whereas the EU has often applied its sanctions policy inconsistently by treating third countries with similar human rights and democratic records differently, and as such has prompted criticism for applying double standards;
H. tā kā informācijas tehnoloģiju attīstības rezultātā valstu robežu nozīme aizvien vairāk samazinās, tādējādi zūdot iespējai globalizētā pasaulē izolēt valsti vai tās eliti;
H. whereas progress in information technology makes national borders increasingly irrelevant and, in a globalised world, thus reduces the capacity to isolate a country or its elite;
I. tā kā vairumā gadījumu valstis, kurām piemēro sankcijas, ir visvairāk izolētas no starptautiskās sistēmas un to iedzīvotāji visvairāk iegūtu no uzlabotiem starptautiskajiem sakariem pārmaiņu īstenošanas labā, tā kā zināmos gadījumos ierobežojošajiem pasākumiem, jo īpaši tad, ja tos vērš pret konkrētiem indivīdiem, var būt atturoša un psiholoģiska ietekme;
I. whereas most of the countries subjected to sanctions are those that have remained most isolated from the international system and whose societies would most benefit from enhanced international exposure for the sake of change; whereas in certain cases restrictive measures, notably against certain individuals, can nevertheless have dissuasive and psychological effects;
J. tā kā lēmumi par sankcijām ES būtu jāpieņem tikai pēc vispusīga novērtējuma saistībā ar efektīvāko veidu, kā panākt demokrātiskas pārmaiņas valstī; tā kā katrs lēmums būtu jāpapildina ar atbilstošu pamatojumu;
J. whereas decisions on sanctions by the EU should be taken only after thorough evaluation of the most efficient way to achieve democratic change in the country; whereas each decision should be accompanied by a corresponding justification;
K. tā kā daudziem autoritāro režīmu vadītājiem un ar viņiem saistītām personām Eiropas Savienība šķiet pievilcīgs avots, kas ļauj piesaistīt ieguldījumus, iegūt īpašumu un izmantot banku pakalpojumus, nodrošina veselības aprūpes pakalpojumus un ir teritorija, kur viņi izmanto ceļošanas brīvību un neierobežotas iespējas tērēt savu bieži vien apšaubāmā ceļā iegūto bagātību;
K. whereas the European Union represents to many authoritarian leaders, and persons associated with them, a source of attraction for investment, property and banking, and healthcare services, and an area in which they enjoy freedom to travel and freedom to spend their often dubiously acquired wealth;
L. tā kā autoritāro režīmu vadītāju iespēja izmantot varu, lai vairotu personīgo labklājību, tostarp nelikumīgi piesavinoties vai personīgi kontrolējot valsts aktīvus, ir stimuls rīkoties, lai arī turpmāk uzurpētu varu un to saglabātu; tā kā turpmākie pētījumi ir jāvērš uz to, lai vājinātu jebkādu saikni starp ārvalstu palīdzību attīstībai vai citiem mērķiem un autoritāro režīmu vadītāju un viņiem pietuvināto cilvēku loka bagātību vairošanu;
L. whereas the opportunity for authoritarian leaders to convert power into personal wealth, often including through the misappropriation of, or personal control over, state assets, offers them the incentive and boosts their capacity to usurp and continue in power; whereas further studies are required in order to minimise any relation between foreign aid for development or other purposes and the enrichment of authoritarian leaders and their inner circles;
M. tā kā, neveicot konkrētas darbības, ir grūti iegūt precīzu informāciju par autoritāro režīmu vadītāju aktīviem, kas tiek turēti Eiropas Savienībā un tā kā ES informācijas meklējumos jābūt neatlaidīgai;
M. whereas, without concerted action, accurate information on the assets of authoritarian leaders held within the EU is difficult to obtain and the EU must persevere in seeking to obtain it;
N. tā kā režīmu vadītājus, kuriem piemēro sankcijas, var ietekmēt uz viņiem personīgi izdarīts spiediens, ierobežojot viņu spēju pārvietot naudas līdzekļus, veikt ieguldījumus un piekļūt viņu kapitāla aktīviem, ierobežojot ceļošanas iespējas un liedzot piekļūt konkrētām precēm un pakalpojumiem vai diplomātiskajai pārstāvniecībai;
N. whereas sanctioned leaders will be affected if they are personally subject to pressure in the form of restrictions on their ability to move money, invest and access their financial assets, restrictions on prospects for travel, and restrictions on access to particular goods and services or diplomatic representation;
O. tā kā starptautisko un reģionālo dalībnieku daudzums nosaka nepieciešamību pēc dialoga un oficiāliem un neoficiāliem apspriežu mehānismiem starp šiem dalībniekiem;
O. whereas the multiplicity of international and regional actors necessitates dialogue and formal and informal mechanisms for consultation between those actors;
P. tā kā pret autoritāriem režīmiem vērstas efektīvas politikas būtisks aspekts ir līdzsvara nodrošināšana starp piespiedu diplomātiju, tostarp piespiedu pasākumiem ar skaidru komunikāciju un nevardarbīgiem konstruktīviem risinājumiem, ko piedāvā ES ārpolitikas resursi, dodot priekšroku kritiskam un progresīvam dialogam, nevis izolācijai;
P. whereas an essential aspect of an effective policy towards authoritarian regimes must balance coercive diplomacy, including restrictive measures with clear communication and constructive options not involving the use of force, with EU and Member State foreign policy resources preferring a critical and progressive dialogue over isolation;
Q. tā kā pārskatīšanas procedūra, kuras ietvaros var paplašināt, atvieglot vai atcelt sankcijas, reaģējot uz režīmu vadītāju rīcību, pret kuriem tās ir vērstas, ir izšķiroši svarīga, lai nodrošinātu ierobežojošo pasākumu efektivitāti, un tā ir jāīsteno stingrā un stratēģiskā veidā;
Q. whereas the review procedure, in which sanctions can be expanded, eased or lifted in response to changes in the actions of targeted leaders, is crucial for restrictive measures to be effective, and must be conducted in a rigorous and strategic manner;
R. kā visu ierobežojošo pasākumu īstenošanai jābūt saskaņā ar cilvēktiesībām un starptautiskajām humanitārajām tiesībām, taisnīgu procesu, samērīgumu un tiesībām un efektīviem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, un nekādā ziņā nedrīkst nostādīt neizdevīgā stāvoklī visneaizsargātāko sabiedrības daļu valstī, uz kuru attiecas šie pasākumi,
R. whereas all restrictive measures must comply with human rights, international humanitarian law, due process, proportionality and the right to effective redress, and must on no account penalise the most vulnerable population groups in countries affected by these measures;
Skaidrāku definīciju izstrāde
Develop clearer definitions
a) apkopot saprotamus kritērijus attiecībā uz situācijām, kad piemēro ierobežojošus pasākumus, šādu ierobežojošo pasākumu piemērošanas mērķiem, piemēroto sankciju formu, vadlīnijas to regulārai novērtēšanai un pārskatīšanas procedūru, kas jāveic, apspriežoties ar Eiropas Parlamentu; izstrādāt kritērijus tā, lai tie uzlabotu ES sankciju saskanību un ticamību, tomēr nodrošinātu pietiekamu elastību operatīvajā līmenī, sniedzot ES iespēju izdevīgā veidā izmantot instrumentu kā spiediena piemērošanas līdzekli tās ārpolitikā;
(a) to develop clear criteria for when restrictive measures are to be applied, the objectives for such measures, the form of sanctions to be applied, guidelines for their periodic evaluation and the review procedure to be followed in consultation with the European Parliament; to establish the criteria in a way that enhances the consistency and credibility of EU sanctions, but leaves sufficient flexibility at the operational level, enabling the Union to leverage the instrument as an effective tool in its external action;
b) skaidri un saprotami noteikt, kam piemēros sankcijas, ja prasības neizpilda valstis vai nevalstiskā sektora pārstāvji, labi zinot, ka struktūras nereti ir neskaidras;
(b) to define clearly and explicitly who is to be sanctioned in the case of failed states or non-state actors, knowing well that the structures are often obscure;
c) noteikt sankcijas visaptverošā politikas kontekstā, definējot īpašus to piemērošanas īstermiņa un ilgtermiņa mērķus ilgtspējīgam demokratizācijas procesam;
(c) to inscribe the sanctions in a comprehensive policy context, establishing specific short-term and long-term objectives for a sustainable democratisation process;
d) atzīt, ka sankcijas nav pašmērķis, un aicināt to piemērošanu papildināt ar skaidriem un sasniedzamiem robežlielumiem sankciju atcelšanai;
(d) to acknowledge that sanctions are not an end in themselves and to accompany their application with clear and achievable benchmarks for the lifting of sanctions;
e) sistemātiski atbalstīt Starptautiskās Krimināltiesas darbu, nodrošinot, ka tiesas procesuālā kārtība un spriedumi pienācīgi tiek ņemti vērā ES sankciju politikā;
(e) to systematically support the work of the International Criminal Court by ensuring that the procedures and the judgments of the court are duly regarded in EU sanctions policy;
f) mudināt ES dalībvalstis piemērot vispārējās jurisdikcijas principu, lai cīnītos pret nesodāmību un noziegumiem pret cilvēci, tādējādi uzlabojot starptautisko kriminālās tiesvedības sistēmu;
(f) to urge the EU Member States to apply the principle of universal jurisdiction in tackling impunity and crimes against humanity, in order to improve the international criminal justice system;
Efektīvas sankciju politikas izstrāde
Build an efficient sanctions policy
g) aicināt nodrošināt pēc iespējas lielāku sadarbību un sinerģiju 27 ES dalībvalstu vidū, mudinot tās paust vienotu un konsekventu nostāju jautājumā par autoritāro režīmu nosodījumu, īstenojot vienotu integrētu ES pieeju;
(g) to commit to maximizing collaboration and synergy amongst the 27 EU Member States, urging them to speak with a unified and consistent voice on the matter of condemning authoritarian regimes through a single integrated EU approach;