natgillin/translations-raw huggingface dataset:
S. tā kā attiecībā uz ikvienu pasākumu Eiropas līgumtiesību jomā jāņem vērā obligātās valsts tiesību normas un ikvienam pasākumam vajadzētu būt saskaņotam ar gaidāmo patērētāju tiesību direktīvu, kura ievērojami ietekmēs iespējama turpmāka Eiropas līgumtiesību instrumenta saturu un saskaņošanas līmeni; tā kā būtu nepieciešams pastāvīgi un uzmanīgi uzraudzīt tās īstenošanu turpmākajos mēnešos, lai noteiktu, kādai vajadzētu būt fakultatīvā instrumenta darbības jomai,
S. whereas any steps taken in the area of European contract law must take into account mandatory national rules, and must be coherent with the expected Consumer Rights Directive, which will have a significant impact on the content and on the level of harmonisation of a possible future instrument in the field of European Contract Law; whereas it would be necessary to constantly and carefully monitor its implementation in the next months in order to define which should be the scope of the optional instrument (OI),
T. tā kā jebkuram procesa galaproduktam Eiropas līgumtiesību jomā jābūt reālistiskam, realizējamam, samērīgam un labi pārdomātam, pirms to vajadzības gadījumā groza un formāli pieņem Eiropas likumdevēji,
T. whereas any end product in the field of European Contract Law must be realistic, feasible, proportionate and properly thought through prior to being amended, if necessary, and formally adopted by the European co-legislators,
2. atzinīgi vērtē plašās debates par Zaļo grāmatu un vēlas, lai Komisijas kompetentie departamenti veiktu šīs apspriešanas rezultātu pamatīgu analīzi;
Welcomes the open debate on the Green Paper and urges the relevant Commission departments to carry out a thorough analysis of the outcome of this consultation process;
Eiropas līgumtiesību instrumenta juridiskais raksturs
Legal nature of the instrument of European Contract Law
5. priekšroku dod fakultatīva instrumenta izveidošanas ceturtajai piedāvātajai iespējai, pieņemot regulu; pēc juridiskā pamata precizēšanas uzskata, ka fakultatīvu tiesību instrumentu varētu papildināt ar iestāžu nolīgumu kā mehānismu kopumu;
Favours the option 4 of setting up an optional instrument (OI) by means of a regulation; after clarification of the legal basis; believes that such an OI could be complemented by a ‘toolbox’ that could be endorsed by means of an interinstitutional agreement;
8. atzinīgi vērtē to, ka ar izvēlēto iespēju pienācīgi tiek ņemts vērā subsidiaritātes princips un netiek skartas dalībvalstu likumdošanas pilnvaras līgumtiesību un civiltiesību jomā;
Welcomes the fact that the chosen option takes appropriate account of the subsidiarity principle and is without prejudice to the legislative powers of the Member States in the area of contract and civil law;
10.uzskata, ka, papildinot fakultatīvu instrumentu ar mehānismu kopumu, par šo ES instrumentu būs pieejama skaidrāka informācija, palīdzot iesaistītajām pusēm labāk saprast savas tiesības un pieņemt uz informāciju balstītu lēmumu, slēdzot līgumus saskaņā ar šo sistēmu, un ka tiesiskais regulējums būs saprotamāks un nebūs pārāk apgrūtinošs;
Takes the view that by complementing an OI with a ‘toolbox’, clearer information will be available on that EU instrument, helping the parties concerned to better understand their rights and to make informed choices when entering into contracts on the basis of that system, and that the legal framework will be more comprehensible and not overburdensome;
Instrumenta piemērošanas joma
Scope of application of the instrument
18. turklāt, ņemot vērā dažādo līgumu, jo īpaši B2C un B2B līgumu, specifiku, valsts līmeņa un starptautiskos līgumtiesību vadošos principus, kā arī pamatprincipu par patērētāju augsta līmeņa aizsardzību, uzskata, ka pastāvošā nozaru prakse un līgumu slēgšanas brīvības princips arī turpmāk jāievēro attiecībā uz B2B veida līgumiem;
Further believes, taking into account the special nature of the different contracts, especially B2C and B2B contracts, leading national and international principles of contract law, and the fundamental principle of a high degree of consumer protection, that existing branch practices and the principle of contractual freedom have to be preserved regarding B2B contracts;
22. uzsver, cik svarīgi ir veicināt e–tirdzniecību Eiropas Savienībā, ņemot vērā, ka šī nozare ir nepietiekami attīstīta, un uzskata, ka ir nepieciešams novērtēt, vai atšķirības valsts līgumtiesību sistēmās varētu attīstību šajā nozarē, kuru uzņēmumi un patērētāji pilnīgi pareizi uzskata par iespējamu izaugsmes dzinējspēku nākotnē;
Emphasises the particular importance of facilitating e-commerce in the EU, given that this sector is underdeveloped, and considers it necessary to assess whether differences between national contract law systems could represent an obstacle to the development of that sector, which has rightly been identified by businesses and consumers as a potential motor for future growth;
Von Bar , Clive , Schulte-Nölke un citi (izd.), Principi, definīcijas un Eiropas civiltiesību paraugnoteikumi – kopējā modeļa projekts ( DCFR ), 2008. gads. un uz kopējiem līgumu principiem un kopējo līgumu terminoloģiju
Von Bar, Clive, Schulte-Nölke et al. (eds.), Principles, Definitions and Model Rules of European Private Law – Draft Common Frame of Reference (DCFR), 2008. and the 'Principes contractuels communs' and 'Terminologie contractuelle commune'
B. Fauvarque-Cosson , D. Mazeaud krājums „ Droit privé comparé et européen ” 6. un 7. sējums, 2008. gads. ,, un ka Parlamenta ieteikumu pamatā attiecībā uz patērētāju tiesībām vajadzētu būt patiešām augstam aizsardzības līmenim;
B. Fauvarque-Cosson, D. Mazeaud (dir.), collection 'Droit privé comparé et européen' , Volumes 6 and 7, 2008. ; and that its recommendations on consumer contract law should be based on a genuinely high level of protection;
Eiropas līgumtiesību instrumenta piemērošana praksē
Application of a European contract law instrument in practice
34. uzsver — lai gan ikviena galīgā tiesību akta noslēdzošā pārbaude notiek pašā iekšējā tirgū, jau iepriekš jānodrošina, ka iniciatīva sniedz patērētājiem pievienoto vērtību un ne patērētājiem, ne uzņēmumiem pārrobežu darījumus nepadara sarežģītākus; uzsver nepieciešamību sagatavot noteikumus par tādas atbilstošas informācijas sniegšanu, kas raksturotu šo tiesību pastāvēšanu un to, kā tās ietekmētu potenciālos interesentus un iesaistītās puses (tostarp valstu tiesu iestādes);
Emphasises that although the supreme test of the effectiveness of any final instrument is the internal market itself, it must be established beforehand that the initiative represents an added value to consumers and will not complicate cross-border transactions for both consumers and businesses; emphasises the need to include rules on the provision of appropriate information concerning its existence and the way it works to all potential interested parties and stakeholders (including national courts);
40. uzskata, ka līdz šāda ietekmes novērtējuma pabeigšanai, ES mēroga līgumtiesību prakses saskaņošana daudz efektīvāk nodrošinātu konverģenci un panāktu taisnīgākus konkurences apstākļus, tomēr, apzinoties tiesību sistēmas saskaņošanas problēmas ne tikai dalībvalstīs, bet arī citos reģionos, kuros pastāv likumdošanas kompetence šajā jautājumā, par reālāku risinājumu atzīts fakultatīvs instruments, ciktāl tas nodrošina, ka tas sniedz pavienoto vērtību patērētājiem, gan uzņēmumiem;
Considers, pending the completion of such an impact assessment, that, while EU-level harmonisation of contract law practices could be an efficient means of ensuring convergence and a more level playing field, nonetheless, given the challenges of harmonising the legal systems not only of Member States but also of regions with legislative competences on this matter, an OI could be more feasible as long as it is ensured that it implies added value for both consumers and businesses;
Ar līgumtiesībām nosaka un organizē darījumus iekšējā tirgū, tādēļ ir acīmredzams, ka tās iespējami var gan veicināt šos darījumus, gan likt tiem šķēršļus.
Contract law determines and organises transactions within the internal market, its potential for both hindering and facilitating those transactions is therefore obvious.
Izvēloties pareizo pieeju līgumtiesību jomā, var ievērojami uzlabot iekšējā tirgus darbību un dot iespēju uzņēmumiem, jo īpaši MVU, un patērētajiem pilnībā izmantot tā potenciālu.
Choosing the right way forward in the area of contract law can make a significant contribution to improving the functioning of the internal market and opening up its full potential for businesses, in particular SMEs, and consumers.
Komisija izvērsa šā jautājuma apspriešanu, 2001. gadā pieņemot paziņojumu, kurā galvenā uzmanība pievērsta iespējamām problēmām, kuras varētu rasties iekšējā tirgū atšķirību dēļ līgumtiesībās, kā arī uz iespējām reaģēt uz šīm problēmām.
The Commission has broadened the debate by issuing its Communication of 2001, focusing on possible problems divergences in contract law might raise within the internal market and on possible options for action.
Ņemot vērā uz šīs apspriešanas rezultātā saņemtajām atbildēm, Komisija 2003. gadā iesniedza rīcības plānu, ar kuru cita starpā tika ierosināts izstrādāt kopējo modeli, kurā iekļautu definīcijas, kopējos principus un paraugnoteikumus, lai uzlabotu Eiropas līgumtiesību kvalitāti un saskanību.
Within the light of the responses to this consultation, the Commission has issued an Action Plan in 2003, proposing, inter alia , the elaboration of a Common Frame of Reference, containing definitions, common principles and model rules, with a view to improving the quality and coherence of European Contract Law.
Ar turpmāko paziņojumu, ko Komisija iesniedza 2004. gadā, tā noteica rīcības plāna uzraudzību un ierosināja pārskatīt Savienības tiesību kopumu šajā jomā, bet 2008. gadā tā iesniedza priekšlikumu direktīvai par patērētāju tiesībām.
In a further Communication, in 2004, the Commission has set out the follow-up to that Action Plan and also proposed to review the Union a c quis in the area, it submitted in 2008 a proposal for a Directive on consumer rights.
Attiecībā uz Eiropas līgumtiesībām un kopējo modeli jānorāda, ka Komisija divas reizes ir iesniegusi ziņojumus par šajā jomā panākto progresu, un pašreiz atkal no jauna, pieņemot Zaļo grāmatu, ierosinājusi vairākus pasākumus, kas šajā jomā būtu jāveic.
As regards European Contract Law and the Common Frame of Reference, the Commission has reported twice on progress in this area, and has, now again, proposed a number of actions to take in the area in the form of a Green Paper.
Uzmanību pelna apstāklis, ka Parlaments dažādās tā pieņemtajās rezolūcijās par šo jautājumu, atkārtoti atzinis, kādas priekšrocības iekšējā tirgū nodrošinātu uzlabota līgumtiesību sistēma, turklāt arī atzinīgi novērtējis ideju par kopējo modeli un uzstājis, ka procesā cieši jāiesaista Parlaments un ieinteresētās aprindas.
It merits attention that the Parliament has, in its various resolutions on this matter, repeatedly acknowledged the benefits an improved contract law framework has on the internal market, has further welcomed the idea of a Common Frame of Reference, and has insisted on close involvement of itself and the stakeholders concerned.
Ziņojuma uzdevums ir reaģēt uz Komisijas nesen iesniegto Zaļo grāmatu par Eiropas līgumtiesībām, kā arī izklāstīt Parlamenta prioritātes šajā jomā.
The report intends to respond to the recent Commission Green Paper on European Contract Law, and to set out the Parliament's priorities in this area.
Ņemot vērā to, ka jebkurai iniciatīvai attiecībā uz līgumtiesībām tieši jāreaģē uz uzņēmumu un patērētāju faktiskajām vajadzībām un šaubām, referente uzskata, ka argumentācijas pamatā šajā jomā jābūt praktiskai pieredzei saistībā ar pašreizējo situāciju līgumtiesībās un jāņem vērā grūtības, ar kurām sastopas uzņēmumi un patērētāji, jo īpaši pārrobežu darījumos.
Given that any initiative in contract law will have to closely respond to actual needs and concerns of businesses and consumers, the rapporteur believes that any reasoning in this area needs to be built on practical evidence relating to the current situation in contract law and any difficulties that businesses and consumers encounter, in particular in cross-border transactions.
Tālab ziņojumā ir atsauces uz dažādiem aktuāliem datiem.
The report therefore refers to several sets of recent data:
– Apvienotajā Karalistē mazie uzņēmumi savā nostājas dokumentā par 2007. gada Regulu Roma I ir aprēķinājuši, ka iesaistīšanās elektroniskās tirdzniecības tirgū vienā dalībvalstī uzņēmumam maksātu EUR 15 000, un šīs izmaksas aptver maksu par juridiskiem pakalpojumiem, tulkošanas izmaksas un īstenošanas izmaksas.
– The UK Federation of Small Businesses have calculated in their position paper on the Rome I Regulation, 2007, that it would cost a business an amount of € 15,000 to enter the e-commerce market of one Member State, the costs including legal fees, translation fees and implementation fees.
– Saistībā ar Eirobarometra zibaptauju Nr. 224, kas 2008. gadā veikta par tēmu „Uzņēmumu attieksme pret pārrobežu tirdzniecību un patērētāju aizsardzību”, ņemot vērā rīcībā esošo informāciju, laikposmā no 2008. gada 30. janvāra līdz 7. februārim, 27 dalībvalstīs un Norvēģijā kopumā tika aptaujāti 7282 uzņēmumu vadītāji.
– For the Flash Eurobarometer 224, 2008, on "Business attitudes towards cross-border sales and consumer protection", according to the information provided, a total of 7,282 managers in the 27 Member States and Norway were interviewed between 30 January and 7 February 2008.
· Trīs ceturtdaļas no mazumtirgotājiem pārdod preces tikai savos iekšzemes tirgos.
· Three-quarters of EU retailers sell only to their domestic markets.
Turklāt uzņēmumi, kuri ir iesaistīti pārrobežu mazumtirdzniecībā, ir vidēji vai vidēji lieli mazumtirdzniecības uzņēmumi.
Furthermore, the businesses most likely to be involved in cross-border retailing are medium and medium-large retail enterprises.
· Sagaidāmās izmaksas, kas saistītas ar atbilstības nodrošināšanu dažādiem valsts tiesību aktiem, kuros regulē darījumus ar patērētājiem, 60 % no mazumtirgotājiem uzskatīja par bažas izraisošu šķērsli.
· The perceived cost of complying with different national laws regulating consumer transactions was seen by 60% of the retailers as an obstacle that caused them concern.
· Turklāt tika secināts, ka 46 % no mazumtirgotājiem piekrituši, kas viņu pārrobežu tirdzniecība pieaugtu, ja tiesību aktu noteikumi, kas reglamentē darījumus ar patērētājiem, tiktu saskaņoti visā Savienībā.
· It was further found that 46% of the retailers agreed that if the provisions of the laws regulating consumer transactions were harmonised throughout the Union, their cross-border sales would increase.
Savukārt 41 % izteikušies, ka pārrobežu pārdošanas līmenis nemainītos.
41 % said the level of cross-border sales would not change.
Turklāt, ņemot vērā to, ka 75 % neveic pārrobežu tirdzniecību, tikai 41 % norāda, ka arī turpmāk to nedarīs, pat ja noteikumu tiktu saskaņoti.
Furthermore, whereas 75% do not currently sell cross-border, only 41% say that they would continue not to do so if regulations were harmonised.
– Situācijas raksturojuma pamatā, kas izmantots Komisijas 2009. gada 22. oktobra paziņojumā par pārrobežu elektronisko komerciju uzņēmumu attiecībās ar patērētājiem ES ( COM(2009)0557 ), atbilstoši šajā paziņojumā iekļautajai informācijai ir šādi vispārīgi dati: pārbaudes dalībnieki, kas atradušies visās dalībvalstīs, saņēmuši norādījumus meklēt internetā 100 populārākos tiešsaistē pieejamos produktus un fiksēt kopējo cenu, iekļaujot maksu par piegādi un visas izmaksas.
– The evidence used from the Communication from the Commission of 22 October 2009 on Cross-Border Business to Consumer e-Commerce in the EU ( COM(2009)0557 ) has, according to the information contained in that communication, the following background: testers located in all the Member States were instructed to search for a list of 100 popular products on the internet and to record the total price, all delivery charges and costs included.
Tika salīdzināti iekšzemes un pārrobežu piedāvājumi, ja tādi bija.
Domestic and cross-border offers, if available, were compared.
Tika arī fiksēta produktu pieejamība un tas, vai iespējams noslēgt darījumu.
Also the availability of products and whether the transaction could be concluded was recorded.
Rezultātā tika iegūti šādi dati:
The following were some of the findings obtained:
· Neveiksmīgi darījumi tiešsaistē — veicot 10 964 pārbaudes pasūtījumus tiešsaistē, pasūtījumu varēja veikt tikai apmēram 39 % gadījumu, kad tiešsaistes veikals nebija izvietots tajā pašā valstī, kur atradās patērētājs.
· Failure of online transactions: Within the 10,964 cross border tests that were carried out, an order could be only placed in on average 39 % of the cases where the online shop was not located within the same country as the consumer.
Savukārt 61 % no pasūtījumiem neizdevās, jo mazumtirgotājs atteicas piegādāt preci uz valsti, kurā atrodas patērētājs, vai citu iemeslu dēļ.
61 % of the orders would have failed, because the retailer refused to serve the consumer's country or for other reasons.
Referente uzskata — šie dati liecina par to, ka atšķirības līgumtiesībās atbaida uzņēmējus, jo īpaši MVU, no iesaistīšanās pārrobežu tirdzniecībā un neļauj tiem gūt labumu no iespējām un priekšrocībām, ko piedāvā iekšējais tirgus.
The rapporteur believes that these data make a case that divergences in contract law discourage businesses, in particular SMEs, from engaging into cross-border trade and keep them from benefiting from opportunities and gains which the Internal Market offers.
Ziņojuma uzbūve
Structure of the report
Ziņojums sadalīts četrās sadaļās: pirmajā un otrajā sadaļā sniegtas atbildes uz Komisijas Zaļajā grāmatā izvirzītajiem jautājumiem; trešajā un ceturtajā sadaļā apskatīti jautājumi, kuri saskaņā ar referentes viedokli ir īpaši svarīgi, jo īpaši jautājums par Eiropas līgumtiesību instrumenta piemērošanu praksē, un jautājumi, kas saistīti ar ieinteresēto aprindu iesaistīšanu un ietekmes novērtējumu.
The report falls into four sections: in the first and second section, it provides responses to the questions raised by the Commission in its Green Paper; the third and fourth sections address issues the rapporteur believes to be of specific importance, in particular issues of the application of a European Contract Law instrument in practice and questions related to stakeholder involvement and the impact assessment.
Referente uzskata, ka priekšroka dodama variantam, kas paredz Eiropas līgumtiesību fakultatīvu instrumentu, pieņemot regulu (4. variants).
The rapporteur takes the view that the option of setting up an optional instrument (OI) for European Contract Law by virtue of a regulation (Option 4) is to be favoured.
To varētu papildināt ar Komisijas un likumdevēja rīcībā esošu mehānismu kopumu (2. variants), kuru būtu jāīsteno ar iestāžu nolīguma starpniecību.
It could be complemented by a "toolbox" for Commission and legislator (Option 2) which should be implemented by an interinstitutional agreement.
Tā kā mehānismu kopumu var izveidot ātri, tas dotu iespēju veikt kopēja modeļa atsevišķu elementu pirmos praktiskos izmēģinājumus, kā arī izstrādāt sākotnējo tiesu praksi, tādējādi sagatavojot tiesisko kontekstu, saskaņā ar kuru darbotos fakultatīvs instruments.
The speed with which a "toolbox" could be drawn up would ensure first field testing of individual elements of the CFR and first jurisprudence, thus preparing the legal background against which an OI will operate.
Referente uzskata, ka fakultatīva instrumenta priekšrocība salīdzinājumā ar spēkā esošo starptautisko noteikumu kopumu kā, piemēram, Vīnes Konvenciju par preču starptautisku pārdošanu vai UNIDROIT starptautisko komerclīgumu principiem, ir tāda, ka tas nodrošina juridisku noteiktību saskaņā ar Tiesas judikatūru un valodu daudzveidību.
The rapporteur sees it as a clear advantage of an OI, for instance compared against existing international sets of rules as the Vienna Convention on International Sale of Goods (CISG) or the UNIDROIT Principles of International Commercial Contracts, that it will provide legal certainty under the jurisdiction of the Court of Justice and language plurality.
Referente jo īpaši uzskata par priekšrocību to, ka fakultatīvs instruments paplašinās pušu izvēli un dos labumu, ja puses to atzītu par izdevīgu un izvēlētos to izmantot.
The rapporteur particularly sees it as advantageous that an OI will enlarge the choice of parties, and will have benefits should it be perceived as attractive by the parties and chosen.
Ja instrumentu neizvēlēsies, nekāds kaitējums neradīsies.
It will not be of any detriment if it is not chosen.
Turklāt referente uzskata, ka ļoti svarīga nozīme ir uzraudzības un pārskatīšanas mehānismam, lai nodrošinātu, ka fakultatīvais instruments saglabā atbilstību tirgus vajadzībām, kā arī tajā tiek ņemta vērā attīstība tiesību un ekonomikas jomā.
The rapporteur further takes the view that a monitoring and review mechanism will be of crucial importance in order to ensure that the OI keeps up with market needs and legal and economic developments.
Referente uzskata, ka fakultatīvs instruments būtu jāattiecina gan uz līgumiem, kas noslēgti starp uzņēmumiem, gan uz līgumiem, ko uzņēmumi slēdz ar patērētājiem.
The rapporteur considers that both business-to-business and business-to-consumer contracts should be covered by an OI.
Viņa uzskata, ka patērētāju aizsardzības līmenim vajadzētu būt augstam, lai nodrošinātu vēlamo iedarbību iekšējā tirgū.
She believes that the level of consumer protection would need to be high in order to ensure the expected internal market effects.
Referente norāda, ka ir viedoklis, saskaņā ar kuru turpmāko līgumtiesību instrumentu varētu ierobežoti attiecināt tikai uz elektronisko tirdzniecību un tālpārdošanu, un, kaut arī viņa atzīst, ka šie līgumi veido galveno turpmākā instrumenta piemērošanas jomu, tomēr nevēlas, lai tiktu izveidota mākslīga robeža starp tiešsaistes darījumiem un tālpārdošanu, no vienas puses, un klātienē veiktiem darījumiem, no otras puses, tādējādi šajā sakarībā noraidot fakultatīva instrumenta darbības jomas ierobežošanu.
The rapporteur notes that there are voices wishing to limit a future contract law instrument to e-commerce or distance selling and acknowledges that such contracts would be one of the main fields of application of a future instrument, but she does not wish to create an artificial differentiation between "virtual"/distance and face-to-face transactions and therefore does not favour to limit the scope of an OI in that respect.
Attiecībā uz instrumenta materiāltiesiskās darbības jomu referente uzskata, ka, to izstrādājot, būtu jākoncentrējas uz līgumtiesību galvenajiem jautājumiem.
As regards the material scope of the instrument, the rapporteur believes that it should focus on core issues of contract law.
Attiecībā uz īpaša veida līgumu regulējumu referente uzskata, prioritāte jāpiešķir noteikumiem attiecībā uz preču pārdošanu, kā arī pakalpojumu līgumiem.
Concerning the coverage of specific types of contract, the rapporteur believes that provisions on sale of goods merit priority, as well as service contracts.
Turklāt viņa vēlas atgādināt, ka Parlaments 2003. gada 2. septembra rezolūcijā uzsvēris, ka par prioritāti būtu jānosaka brīvas izvēles instruments patērētāju līgumu un apdrošināšanas līgumu jomā, un fakultatīva instrumenta priekšrocības viņa saskata galvenokārt attiecībā uz maza apjoma apdrošināšanas līgumiem.
She further wishes to recall that Parliament has already emphasised in its resolution of 2 September 2003 that an opt-in instrument in the areas of consumer contracts and insurance contracts should be a priority, she sees benefits for an OI in particular in respect of small scale insurance contracts.
Turklāt referente ir ieinteresēta izpētīt, kādas iespējas fakultatīvais instruments piedāvā attiecībā uz digitālajām tiesībām un lietošanas tiesībām, kas ir pašreiz vēl notiekošās apspriešanas gaitā izvirzīti jautājumi.
The rapporteur further is interested in exploring the opportunities the OI can offer as regards digital rights and beneficial ownership, issues that have been raised in the ongoing discussions.