natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ar konsekventiem standartiem varētu atrisināt arī jautājumu par to, kurš atbild par problēmām ceļojuma laikā, ja ir jāmaina lidmašīnas vienā vai vairākās mezglu lidostās.
It would also resolve the question of who is responsible should there be problems during a trip which involved changing planes at one or more hub airports.
Turpmāko sarunu norisi varētu būtiski veicināt, ja Parlaments un ASV kongress regulārāk apmainītos ar viedokļiem un informāciju nolūkā apspriest visus ES un ASV aviācijas politikas svarīgos jautājumus.
More systematic dialogue and information exchanges between Parliament and the US Congress to discuss all relevant issues concerning EU-US aviation policy might well make a significant contribution to facilitating further negotiations.
Kaut arī referents nekādā ziņā šo otrā posma nolīgumu neuzskata par pilnīgu, tajā ir saskatāmas svarīgas virzības uz priekšu iezīmes.
While your Rapporteur certainly does not regard this second-stage Agreement as perfect, it includes important elements of progress.
Tajā ir novērsts tas, ka gadījumā, ja šo nolīgumu nenoslēgts, kāda no pusēm varētu sākt piemērot apturēšanas klauzulu.
It also avoids the risk that, in the absence of such an Agreement, someone might trigger the suspension clause.
Apturēšanas gadījumā, iespējams, Eiropas pasažieri un aviosabiedrības varētu zaudēt ievērojamās priekšrocības, kādas tiem bija kopš 2008. gada marta.
Suspension could lead to European passengers and airlines losing the significant gains that have been enjoyed since March 2008.
Iepriekš minēto iemeslu dēļ referents iesaka Parlamentam piekrist Protokolam, ar kuru groza ES un ASV Gaisa transporta nolīgumu.
For these reasons, the Rapporteur's recommendation is that Parliament consent to the Protocol amending the EU-US Air Transport Agreement.
par pieprasījumu atcelt Elmar Brok deputāta imunitāti
on the request for waiver of the immunity of Elmar Brok
– ņemot vērā pieprasījumu atcelt Elmar Brok deputāta imunitāti, ko 2010. gada 28. septembrī iesniedza Vācijas iestādes un ko paziņoja 2010. gada 22. novembra plenārsēdē,
– having regard to the request for waiver of the immunity of Elmar Brok, forwarded by the German authorities on 28 September 2010 and announced in plenary sitting on 22 November 2010,
– ņemot vērā Elmar Brok uzklausīšanu saskaņā ar Reglamenta 7. panta 3. punktu,
– having heard Elmar Brok in accordance with Rule 7(3) of its Rules of Procedure,
– ņemot vērā Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. un 9. pantu un 1976. gada 20. septembra Akta par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās 6. panta 2. punktu,
– having regard to Articles 8 and 9 of the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Union, and Article 6(2) of the Act of 20 September 1976 concerning the election of the members of the European Parliament by direct universal suffrage,
– ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 1964. gada 12. maija un 1986. gada 10. jūlija spriedumu
– having regard to the judgments of the Court of Justice of the European Union of 12 May 1964 and 10 July 1986
Lieta 101/63 Wagner v Fohrmann and Krier [1964], Krājums, 195 un lieta 149/85 Wybot v Faure [1986], Krājums, 2391. ,
See Case 101/63 Wagner v Fohrmann and Krier [1964] ECR 195 and Case 149/85 Wybot v Faure [1986] ECR 2391. ,
– ņemot vērā Vācijas Pamatlikuma ( Grundgesetz ) 46. pantu,
– having regard to Article 46 of the German Basic Law ( Grundgesetz ),
– ņemot vērā Vācijas Fiskālo kodeksu ( Abgabenordnung ), jo īpaši tā 370. iedaļu,
– having regard to the German Fiscal Code ( Abgabenordnung ), in particular Section 370 thereof,
– ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu ( A7‑0047/2011 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs ( A7‑0047/2011 ),
A. tā kā paskaidrojumā izklāstītie fakti liecina par acīmredzamu fumus persecutionis gadījumu;
A. whereas the facts set out in the explanatory statement constitute a clear case of fumus persecutionis ;
B. tā kā pret plaši pazīstamu politiķi vērstā kriminālapsūdzība attiecas uz summu un apstākļiem, saistībā ar kādiem pret parastu pilsoni tiktu ierosināta vienīgi administratīva procedūra;
B. whereas criminal charges have been brought against a well-known political figure in respect of a sum and in circumstances which would, in the case of an ordinary citizen, have attracted merely administrative proceedings;
C. turklāt tā kā valsts prokurors ne tikai centās slēpt informāciju, ka pret E. Brok izvirzītā apsūdzība ir nepamatota, aizskaroša un bez iemesla, bet arī panāca, ka šī lieta ieguva lielu publicitāti plašsaziņas līdzekļos, tādējādi attiecīgajam deputātam nodarot maksimālu kaitējumu;
C. whereas, moreover, the public prosecutor not only sought to withhold knowledge of the charge from Mr Brok on spurious and highly derogatory grounds for no due cause, but also made sure that the case received great publicity in the media, thus inflicting the maximum amount of damage on the Member concerned;
D. tā kā līdz ar to ir skaidrs, ka šī lieta ir viens no fumus persecutionis gadījumiem, un lietas ierosināšanas vienīgais mērķis bija kompromitēt attiecīgā deputāta reputāciju;
D. whereas it is therefore plain that the case is one of fumus persecutionis in that it appears that the proceedings were brought with the sole aim of damaging the reputation of the Member concerned;
E. tā kā līdz ar to būtu pilnīgi neatbilstīgi iepriekš minētajam deputātam atcelt imunitāti,
E. whereas it would therefore be completely inappropriate to waive the Member’s immunity,
Priekšsēdētājs 2010. gada 22. novembra sēdē saskaņā ar Reglamenta 6. panta 2. punktu paziņoja, ka saņēmis Vācijas iestāžu 2010. gada 28. septembra vēstuli ar pieprasījumu atcelt Elmar Brok deputāta imunitāti.
At the sitting of 22 November 2010 the President announced, under Rule 6(2) of the Rules of Procedure, that he had received a letter sent by the German authorities on 28 September 2010 requesting the waiver of the parliamentary immunity of Mr Elmar Brok.
Priekšsēdētājs saskaņā ar 6. panta 2. punktu šo pieprasījumu nosūtīja Juridiskajai komitejai.
The President referred the request to the Committee on Legal Affairs under Rule 6(2).
Pieprasījums atcelt deputāta imunitāti ir izklāstīts Bīlefeldes valsts prokurora vēstulē, kurā apgalvots, ka E. Brok 2005. gada ienākumu nodokļa deklarācijā nav iekļāvis summu EUR 5000, kas saņemta par 2005. gada 28. oktobrī Minhenē teikto runu Eiropas forumā, ko rīkoja HypoVereinsbank grupa, un no šīs summas pienākas nodoklis EUR 2900.
The request for waiver is set out in a letter from the Public Prosecutor of Bielefeld in which it is claimed that Mr Brok failed to include in his income tax declaration for 2005 a fee of EUR 5 000 for a speech he had given in Munich on 28 October 2005 at the ‘Europa Forum’ held by the HypoVereinsbank Group, for which tax was due on an amount of EUR 2 900.
Valsts prokurors uzskata, ka šīs summas nenorādīšana var būt pārkāpums, kas paredzēts Vācijas Fiskālā kodeksa 370. iedaļas 1. panta 2. punktā.
The Public Prosecutor considers that this omission may constitute an offence under section 370, 1(2) of the German Fiscal Code.
Valsts prokurora vēstules noslēguma punkts ir šāds: „attiecīgajam deputātam nodomu ierosināt pret viņu izmeklēšanas lietu nepaziņoju tāpēc, ka šajā posmā nav iespējams izslēgt, ka viņš ir saņēmis papildu ienākumus no līdzīgiem avotiem, par kuriem attiecīgās nodokļu iekasēšanas iestādes vēl nezina, un, ja viņam darītu zināmu nodomu sākt izmeklēšanu, viņš varētu noslēpt pierādījumus par noziedzīga nodarījuma sastāvu un kavēt patiesības noskaidrošanu šajā lietā.”
The letter from the Public Prosecutor concludes with the following paragraph: ‘I have refrained from informing the Member of the intention to make him the subject of an investigation, because it is not possible at this stage to exclude the possibility that he has received additional income from similar sources of which the relevant tax authorities are as yet unaware, and notifying him of my intention to launch an investigation might enable him to suppress incriminating evidence and jeopardise the process of ascertaining the truth of the matter.’
Attiecīgie Savienības primāro tiesību aktu noteikumi ir ietverti Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā (Protokols Nr. 7) 9. pantā:
The relevant provision of primary Union law is Article 9 of Protocol (No 7) on the privileges and immunities of the European Union, which reads as follows:
Tā kā pārkāpums, ko piedēvē Eiropas Parlamenta deputātam, kurš pārstāv Vāciju, ir izdarīts Vācijas Federatīvās Republikas teritorijā, E. Brok ir Bundestāga deputātiem piešķirtā imunitāte, kā to paredz Vācijas Federatīvās Republikas pamatlikums ( Grundgesetz)
Since the offence which Mr Brok, a German Member of the European Parliament, is alleged to have committed took place on the territory of the Federal Republic of Germany, Mr Brok enjoys the immunity accorded to Members of the Bundestag, as set out in Article 46 of the Basic Law of the Federal Republic of Germany ( Grundgesetz)
1) Pret deputātu nekādos apstākļos nedrīkst ierosināt tiesvedību vai disciplināratbildību, vai kā citādi saukt pie atbildības ārpus Bundestāga par balsojumu vai jebkādu runu vai diskusiju Bundestāgā vai kādā no tā komitejām.
(1) At no time may a Member be subjected to court proceedings or disciplinary action or otherwise called to account outside the Bundestag for a vote cast or for any speech or debate in the Bundestag or in any of its committees.
Šis noteikumus neattiecas uz neslavas celšanu.
This provision shall not apply to defamatory insults.
2) Deputātu nedrīkst saukt pie atbildības vai apcietināt par noziedzīgu nodarījumu, nesaņemot Bundestāga atļauju, ja vien deputāts nav aizturēts pārkāpuma izdarīšanas brīdī vai nākamās dienas laikā.
(2) A Member may not be called to account or arrested for a punishable offence without permission of the Bundestag, unless he is apprehended while committing the offence or in the course of the following day.
3) Bundestāga atļauja nepieciešana arī visos citos gadījumos saistībā ar deputāta personas brīvības ierobežošanu vai tiesvedības sākšanu pret deputātu saskaņā ar 18. pantu.
(3) The permission of the Bundestag shall also be required for any other restriction of a Member’s freedom of the person or for the initiation of proceedings against a Member under Article 18.
4) Pēc Bundestāga pieprasījuma aptur jebkādu kriminālprocesu vai jebkādu 18. pantā minēto procedūru, kas ierosināta pret deputātu, kā arī atceļ jebkādu apcietinājumu vai citādu personas brīvības ierobežojumu. .
(4) Any criminal proceedings or any proceedings under Article 18 against a Member and any detention or other restriction of the freedom of his person shall be suspended at the demand of the Bundestag. .
Vācijas Federatīvās Republikas pamatlikuma 46. pantā ir izklāstīta deputātu imunitātes darbības joma.
Article 46 of the Basic Law of the Federal Republic of Germany lays down the scope of parliamentary immunities.
Tā 1. punktā norādīts, ka „pret deputātu nekādos apstākļos nedrīkst ierosināt tiesvedību vai disciplināratbildību, vai kā citādi saukt pie atbildības ārpus Bundestāga par balsojumu vai jebkādu runu vai diskusiju Bundestāgā vai kādā no tā komitejām” ( Indemnität ).
Paragraph 1 thereof stipulates that ‘at no time may a Member be subjected to court proceedings or disciplinary action, or otherwise called to account outside the Bundestag for a vote cast or for any speech or debate in the Bundestag or in any of its committees’ ( Indemnität ).
46. panta 2. un 4. punktā paredzēti noteikumu par deputātu imunitāti.
Paragraphs (2) and (4) of Article 46 lay down rules on parliamentary immunity.
Turklāt likumā noteikts, ka deputātu „nedrīkst saukt pie atbildības vai apcietināt par noziedzīgu nodarījumu, nesaņemot Bundestāga atļauju”.
The law further stipulates that a Member ‘may not be called to account or arrested for a punishable offence without permission of the Bundestag’.
Tas, ka Protokola 9. panta pirmās daļas a) apakšpunktā minēta deputātiem piešķirtā dalībvalstu parlamentu imunitāte, neliedz Eiropas Parlamentam tiesības paredzēt savus noteikumus, tādas kā precedentu tiesības, kuru mērķis ir izstrādāt vienotu Eiropas parlamentārās imunitātes koncepciju, kas pēc definīcijas būtu nošķirta no attiecīgās dalībvalstu parlamentu prakses.
The fact that point (a) of the first subparagraph of Article 9 of the Protocol refers to the immunities accorded to members of the national parliaments does not preclude the European Parliament from creating rules of its own, a kind of case law whose effect is to develop a coherent concept of European parliamentary immunity which is by definition separate from the national parliaments’ respective practices.
Piemērojot šos principus, Parlamenta lēmumos ievērota konsekventa prakse, kas kļuvusi par pamatkritēriju, apsverot to, kā rīkoties saistībā ar individuāliem pieprasījumiem atcelt imunitāti: ja lieta, kurā attiecīgajam Eiropas Parlamenta deputātam izvirzīta apsūdzība, ietilpst viņa politiskās darbības jomā, imunitāti neatceļ.
Through the application of these principles, a consistent line has emerged in Parliament’s decisions, which has become a fundamental criterion when considering the action to be taken in response to individual requests for immunity: in every case in which the acts of which the Member of the European Parliament is accused fall within the scope of his political activities, immunity is not waived.
Šo kritēriju piemēro saistībā ar citiem apsvērumiem, kas var mudināt atcelt vai saglabāt deputāta imunitāti, jo īpaši fumus persecutionis gadījumā, citiem vārdiem sakot, gadījumā, ja kriminālprocess ierosināts vienīgi nolūkā nomelnot Parlamenta deputātu kā politiķi.
This criterion is applied in conjunction with other considerations which may militate for or against waiver of immunity, particularly in the case of fumus persecutionis , in other words a suspicion that the criminal proceedings have been brought simply to damage the Member of Parliament as a politician.
Vācijas valsts prokurora vēstulē norādīts, ka E. Brok 2005. gada ienākumu nodokļa deklarācijā nav iekļāvis summu EUR 5000 (no kuras jāmaksā nodoklis EUR 2900), kas saņemta par publisku uzstāšanos, un ka šīs summas nenorādīšana var būt pārkāpums, kas paredzēts Vācijas Fiskālā kodeksa 370. iedaļas 1. panta 2. punktā ( Abgabenordnung ).
According to the letter from the German Public Prosecutor, Mr Brok failed to include a fee of EUR 5 000 for a speech (for which tax was due on EUR 2 900) in his income tax declaration for 2005 and this omission may constitute an offence under Section 370, 1(2) of the German Fiscal Code ( Abgabenordnung ).
370. iedaļas 1. panta 2. punkta oficiālais tulkojums ir šāds
Section 370, 1(2) reads as follows in the official English translation
Izvairīšanās no nodokļu maksāšanas
Tax evasion
1) Ieslodzījumu līdz pieciem gadiem cietumā vai naudassodu piespriež personai, kura
(1) A penalty of up to five years imprisonment or a monetary fine shall be imposed on whoever
2. nesniedz ieņēmumu dienestiem būtisku informāciju par uzliekamiem nodokļiem, kas tām būtu jāsniedz, vai
2. fails to inform the revenue authorities of facts of substantial significance for taxation when obliged to do so, or
un līdz ar to neuzrāda visus nodokļus vai iegūst nepamatotas nodokļu priekšrocības savā vai citas personas labā.
and as a result understates taxes or derives unwarranted tax advantages for himself or for another person.
Lai saskaņā ar 370. iedaļu atzītu, ka notikusi izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, jākonstatē mens rea , t.i., par to soda tikai tad, ja attiecīgais nodokļu maksātājs apzinājies izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un plānojis to darīt (sk. Vācijas Kriminālkodeksa 15. iedaļu
The offence of tax evasion within the meaning of Section 370 requires mens rea, that is to say it is punishable only where the taxpayer knew of the tax evasion and intended to evade tax (see Section 15 of the German Penal Code
Ja vien likums skaidri neparedz kriminālatbildību nolaidības dēļ, pie kriminālatbildības sauc tikai par tīšām darbībām. un Fiskālā kodeksa 369. iedaļas 2. pantu
‘Unless the law expressly provides for criminal liability based on negligence, only intentional conduct shall attract criminal liability’. and Section 369, 2 of the Fiscal Code
Uz nodokļu noziegumiem attiecas krimināltiesību vispārējie noteikumi, ja vien tiesību aktos par nodokļu noziegumiem nav paredzēts citādi. ).
‘Tax crimes shall be subject to the general provisions of criminal law unless otherwise provided for by the tax laws provisions on crime’. ).
Šajā gadījumā nodoma izvairīties no nodokļu maksāšanas nebija, jo — kā izriet no valsts prokurora vēstules — attiecīgā summa pārskatāmā veidā tika iemaksāta deputāta norēķinu kontā pēc tam, kad viņš uzņēmumam Speakers’ Agency iesniedza rēķinu.
In this case, there was manifestly no intention to evade tax since, as appears from the letter from the Public Prosecutor, the amount in question was paid transparently into the Member’s current account after having been invoiced by him to the company Speakers’ Agency.
Turklāt šī summa uzrādīta arī minētā uzņēmuma norēķinos.
It follows also that that amount also appears in the books of that company.
Bez tam, šādas salīdzinoši nelielas, šajā lietā minētās summas netīšu nenorādīšanu — kā to uzklausīšanā apstiprināja arī E. Brok advokāts — parasti izskata administratīvā kārtā.
Furthermore, it is a matter of common knowledge and was confirmed by Mr Brok’s lawyer at his hearing that the accidental omission to declare such comparatively minor sums as that involved in this case is dealt with normally under an administrative procedure.
Visai bieži nelielas, nodokļos nesamaksātās summas uzrādās banku kontu kārtējo pārbaužu laikā un tiek atgūtas administratīvā kārtā.
It is quite common for small sums of unpaid tax to be turned up as a result of routine inspections of bank accounts and recovered by administrative procedures.
Tikko E. Brok uzzināja, ka viņu apsūdz nodokļu nemaksāšanā, viņš samaksāja nenomaksāto nodokli, viņa kontus par 2001.–2008. gadu revidēja nodokļu inspektors un viņš novērsa arī vairākas citas sīkas nepilnības, kas tika atklātas.
Indeed, when Mr Brok was apprised of the fact that he was accused of tax evasion, he paid the amount due, had his accounts for 2001 to 2008 audited by a tax adviser and regularised certain other minor irregularities found.
Tas, ka šo nodokļa nedeklarēšanu izskatīja šādā veidā, E. Brok pat neinformējot par viņam izvirzīto apsūdzību, ir bezprecedenta notikums.
The fact that this omission was dealt with in such a manner, whereby Mr Brok was not even directly informed of the charges laid against him, is completely exceptional.
Tas patiešām ir vēl nebijis gadījums, ļaunprātība un vēlēšanās aizskart deputātu, viņu nepatiesi nomelnojot, ja valsts prokurors vēstulē Parlamentam norādījis, ka „attiecīgajam deputātam nodomu ierosināt pret viņu izmeklēšanas lietu nepaziņoju tāpēc, ka šajā posmā nav iespējams izslēgt, ka viņš ir saņēmis papildu ienākumus no līdzīgiem avotiem, par kuriem attiecīgās nodokļu iekasēšanas iestādes vēl nezina, un, ja viņam darītu zināmu nodomu sākt izmeklēšanu, viņš varētu noslēpt pierādījumus par noziedzīga nodarījuma sastāvu un kavēt patiesības noskaidrošanu šajā lietā.”
Indeed, that the State Prosecutor stated in his letter to Parliament that ‘I have refrained from informing the Member of the intention to make him the subject of an investigation, because it is not possible at this stage to exclude the possibility that he has received additional income from similar sources of which the relevant tax authorities are as yet unaware, and notifying him of my intention to launch an investigation might enable him to suppress incriminating evidence and jeopardise the process of ascertaining the truth of the matter’ is more than exceptional, it is pernicious and designed to injure the Member by casting unfounded aspersions.
Turklāt fumus persecutionis esību jo vairāk pierāda tas, ka valsts prokurors pat nenorādīja precīzu nesamaksātā nodokļa un tā procentu summu.
Indeed this, in conjunction with the fact that the Public Prosecutor has not even quantified the precise amount of tax owed - also by way of non payment of interest -, makes the case for the existence of a fumus persecutionis even stronger .
Pret parastu pilsoni šādā situācijā tā neizturētos.
This is not the way in which a normal citizen would be treated in such circumstances.
E. Brok komitejā liecināja, ka viņa nodokļu lietas jau 40 gadus kārto viņa sieva un šajā ziņā nekad nav bijušas jelkādas problēmas.
Mr Brok testified to the committee that his wife had been dealing with his tax returns for 40 years without any problem whatsoever.
Līdz ar to nevienam valsts prokuroram nav pamata uzskatīt, ka notikusi apzināta izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, jo šis ir tikai viens atsevišķs nedeklarēšanas gadījums.
No public prosecutor could reasonably infer intention to evade tax from one isolated omission in such circumstances.
Lietai ir izņēmuma gadījuma raksturs arī tādā ziņā, ka prokurora referents tikās ar plašsaziņas līdzekļu pārstāvjiem, proti, uzstājās vietējā televīzijā, pirms E. Brok bija iespēja tikt uzklausītam Eiropas Parlamenta kompetentajā komitejā.
The case is also exceptional in that the prosecutor’s spokesperson spoke to the media, in particular, to the local television station before Mr Brok had even had the opportunity of being heard in the competent committee of the European Parliament.
Ja jebkurš cits pilsonis nejaušības dēļ nebūtu deklarējis EUR 5000, šāda rīcība nesekotu.
The accidental omission to declare EUR 5 000 on the part of any other citizen would not have resulted in such action.
Turklāt ir aizskarts deputāta privātums.
Moreover, it amounts to an invasion of the member’s privacy.
Kā tas vispārzināms, Parlaments pieprasījumus atcelt deputāta imunitāti izskata slēgtās sēdēs, tomēr valsts prokurors, kurš ierosināja prasību šajā lietā, sniedza interviju vietējā televīzijā.
In Parliament, as is well known, requests for waiver of immunity are dealt with behind closed doors, yet the Public Prosecutor who made the request in this case actually granted an interview to the local television station.
Vēl viena neraksturīga šīs lietas iezīme ir tā, ka E. Brok advokāti centās publiskot šīs lietas dokumentus, kas ir ierasta prakse, tomēr viena dokumentu lapa tīšām tika izlaista.
A further exceptional feature of this case is that Mr Brok’s lawyers have sought disclosure of the documents in the case, which is normal, but one page of the documents has been deliberately omitted.
E. Brok ir plaši pazīstams politiķis.
Mr Brok is a well-known political figure.
Pret viņu izvirzītā kriminālapsūdzība attiecas uz summu un apstākļiem, saistībā ar kādiem pret parastu pilsoni tiktu ierosināta vienīgi administratīva procedūra.
Criminal charges have been brought against him in respect of a sum and in circumstances which would, in the case of an ordinary citizen, have attracted merely administrative proceedings.
Turklāt valsts prokurors ne tikai centās slēpt informāciju, ka pret E. Brok izvirzītā apsūdzība ir nepamatota, aizskaroša un bez iemesla, bet arī panāca, ka šī lieta ieguva lielu publicitāti plašsaziņas līdzekļos, tādējādi attiecīgajam deputātam nodarot maksimālu kaitējumu.
Moreover, the public prosecutor not only sought to withhold knowledge of the charge from Mr Brok on spurious and highly derogatory grounds for no due cause, but made sure that the case received great publicity in the media, this inflicting the maximum amount of damage on the Member concerned.
Līdz ar to ir skaidrs, ka šī lieta ir viens no fumus persecutionis gadījumiem, un lietas ierosināšanas vienīgais mērķis bija kompromitēt attiecīgā deputāta reputāciju.
It is therefore plain that the case is one of fumus persecutionis in that it appears that the proceedings were brought with the sole aim of damaging the reputation of the Member concerned.
Šādos apstākļos būtu pilnīgi neatbilstīgi iepriekš minētajam deputātam atcelt imunitāti.
In these circumstances, it would be completely inappropriate to waive the Member’s immunity.