natgillin/translations-raw huggingface dataset:
J. tā kā Eiropas līmenī saskaņotu AGS trūkums un dalībvalstu atšķirīgie režīmi ir mazinājuši apdrošinājuma ņēmēju aizsardzības efektivitāti un radījuši atšķirīgus aizsardzības līmeņus, kā arī, traucējot pārrobežu konkurenci, ir palēninājuši apdrošināšanas tirgus darbību,
J. whereas the lack of harmonised IGSs at European level and the diversity of regimes in Member States have led to ineffective and uneven protection for insurance policy-holders and have slowed down the functioning of the insurance market by distorting cross-border competition,
K tā kā patērētāji uzticēsies finanšu pakalpojumu iekšējā tirgus darbībai tikai tad, ja viņiem tiks nodrošināta vienlīdzīga aizsardzība neatkarīgi no pakalpojuma sniedzēja izcelsmes valsts, ko galvenokārt nodrošinātu ar pienācīgiem uzraudzības noteikumiem un efektīvu uzraudzību, ko veiktu Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestāde (EAAPI) un attiecīgā gadījumā valstu kompetentās iestādes;
K whereas consumer trust in the functioning of the internal market in financial services can only be assured by a consistent level of consumer protection regardless of the origin of the service provider, primarily through the consistent application of sound prudential rules and effective supervision by the European Insurance and Occupational Pensions Authority (EIOPA) and, where appropriate, national competent authorities,
L. tā kā nodokļu maksātāji pēc iespējas mazāk ir jāpakļauj finanšu iestāžu bankrotam, šim nolūkam īstenojot efektīvu un samērīgu uzraudzību, ko veic dalībvalstu un Eiropas uzraudzības iestādes,
L. whereas taxpayers’ exposure to the failure of financial institutions must be kept at a minimum through effective and proportionate oversight by national and European supervisors,
3. aicina Komisiju drīzumā nākt klajā ar priekšlikumu AGS direktīvai, ar ko papildinātu noguldījumu garantiju sistēmas, ieguldītāju kompensācijas sistēmas un „Maksātspēju II”;
Calls on the Commission rapidly to put forward the proposal for a directive on Insurance Guarantee Schemes to complement Deposit Guarantee Schemes, Investor Compensation Schemes and Solvency II;
7. uzstāj, ka uz dalībvalstu AGS finansēšanas modeli ir jāattiecina subsidiaritātes princips, kas atspoguļo piederības valsts uzraudzības principu un pastāvošo AGS izmantoto modeļu daudzveidību; mudina Komisiju neatbalstīt tikai iepriekšēja finansējuma pieeju, ņemot vērā pārliecinošu argumentu trūkumu šīs pieejas labā un traucējumus, ko tā varētu izraisīt;
Insists that the funding model for national IGSs should be covered by the subsidiarity principle, reflecting the ‘home’ country principle of supervision and the diversity of models used by existing IGSs; urges the Commission not to advocate a uniquely ex-ante approach to funding, given the absence of compelling arguments in favour of such an approach and the disruption it could cause;
9. atzīst, ka subsidiaritātes principa piemērošana attiecībā uz iepriekšēja finansējuma vai pēcfinansēšanas modeļu izvēli dalībvalstīs var radīt konkurences izkropļojumus; uzskata, ka šie izkropļojumi līdzvērtīgi ietekmē gan patērētāju, gan nodokļu maksātāju aizsardzību un ka Komisijai attiecīgās problēmas risināšanā ir jāīsteno piesardzīga ilgtermiņa pieeja;
Acknowledges that the application of the subsidiarity principle in relation to the choice of ex-ante or ex-post funding models may result in competitive distortions between Member States; believes that such distortions have an equal bearing on both consumer and taxpayer protection and that the Commission should take a cautious, long-term approach to addressing such distortions;
– kompensācija: zaudējumus, kas rodas apdrošināšanas ņēmējiem vai labuma guvējiem apdrošinātāja maksātnespējas gadījumā, tieši kompensē, izmantojot konsekventu prasību izskatīšanas procedūru;
– compensation: losses faced by policy-holders or beneficiaries in the event of the insolvency of an insurer are directly compensated following an orderly claims-settlement process;
– nepārtrauktība: apdrošināšanas līgumu nepārtrauktību nodrošina, nododot apdrošināšanas portfeli tirgū palikušajiem apdrošinātājiem vai šim nolūkam īpaši izveidotai iestādei;
– continuity: the continuity of insurance contracts is secured through portfolio transfers to the remaining insurers in the market or to a special entity created for this purpose;
iesaka turpmākajā AGS sistēmā atļaut izmantot abas iespējas, ņemot vērā dalībvalstu tirgu atšķirīgo lielumu, koncentrāciju, produktus un piedāvātos apdrošināšanas veidus;
recommends that both approaches should be permitted under the future IGS framework, taking into account the differences between national markets in terms of size, concentration, product design and range of insurance products offered;
22. norāda, ka mazos un koncentrētos tirgos AGS izveide ar nepiemērotiem finansēšanas mehānismiem var radīt sistēmisko risku, pastiprinot apdrošinātāju savstarpējo saistību, kas starp mazākiem un lielākiem tirgiem var radīt nelīdzvērtīgus konkurences apstākļus, jo mazākiem tirgiem būtu lielākas problēmas ar izdevumu segšanu; norāda, ka šīs grūtības ir jāņem vērā, lai koncentrētos tirgos neradītu papildu saspīlējumu; aicina Komisiju finansēšanas noteikumus un pārējos AGS izveides noteikumus ļaut dalībvalstīm pielāgot savam tirgum;
Notes that in small and concentrated markets the setting-up of an IGS with inappropriate funding mechanisms could give rise to systemic risks by increasing the degree of interconnectedness between insurers, which would create a non-level playing field between smaller and larger markets, since smaller markets would have greater difficulties in coping with the costs; notes that these difficulties need to be taken into account in order to avoid imposing further strains on concentrated markets; calls on the Commission to leave the Member States free to adapt the rules on funding and other IGS design features to the specific needs of national markets;
Apdrošināšanas garantiju sistēmas (AGS) tiek uzskatītas par vērtīgu instrumentu, lai mazinātu apdrošinājuma ņēmēju risku apdrošināšanas sabiedrības bankrota gadījumā.
Insurance guarantee schemes (IGS) are considered a valuable tool in reducing the risks facing policyholders in the event of the failure of an insurance entity.
Eiropas Parlaments ir atkārtoti paudis atbalstu ES mēroga pieejai („Maksātspēja II”, 242. pants; EAAPI, 26. pants), un referents principā atbalsta Eiropas Komisijas Baltajā grāmatā par apdrošināšanas garantiju sistēmām (publicēta 2010. gada jūlijā) ierosinātos priekšlikumus, tos uzskatot par īpaši noteicošiem pamatdirektīvas „Maksātspēja II” veiksmīgā īstenošanā.
The European Parliament has repeatedly demonstrated its support for consideration of an EU level approach (Solvency II, Article 242; EIOPA, Article 26), and your rapporteur supports in principle the proposals put forward by the European Commission in its White Paper on a Directive for Insurance Guarantee Schemes (published July 2010), seeing them not least as consequential for the success of Solvency II.
AGS jautājums ir sarežģīts, ņemot vērā faktu, ka ES dalībvalstīs pastāv dažādas šādas sistēmas, un AGS un citu pašlaik ES mērogā izskatāmo jautājumu, galvenokārt „Maksātspēja II” drīzās ieviešanas, mijiedarbību.
The issue of IGS is complex on account of the wide variation in existing schemes across EU Member States and the interaction between IGS and other issues currently under consideration at EU level, most prominently the imminent introduction of Solvency II.
Šā pamatojuma sākumā tiks analizēta ES risinājuma iespējamība un pēc tam tiks sniegts referenta viedokļa pārskats.
This explanatory statement will begin by analysing the case for an EU solution, before providing an overview of your rapporteur's preferences.
Vai ir vajadzīgs ES mēroga risinājums?
Is an EU dimension necessary?
„Maksātspēja II” no 2013. gada būtiski mainīs Eiropas apdrošināšanas nozari.
Solvency II – from 2013 – will radically alter the European insurance industry.
Statistiski „Maksātspēja II” ekonomiskās, uz risku pamatotās prasības apdrošinātāja bankrota iespējamību samazinās līdz vienam gadījumam no 200 viena gada laikā.
Statistically, the economic, risk-based requirements of Solvency II will reduce the risk of an insurer going bankrupt to a one in 200 year event.
Bankrots nozīmē situāciju, kad apdrošinātāja kapitāls nav pietiekams, lai segtu saistības.
Bankruptcy refers to a situation where an insurer has a level of capital insufficient to cover its liabilities.
Šādā gadījumā apdrošinājuma ņēmēji, kas iesniedz prasības, var ciest zaudējumus.
In such a situation policyholders making claims are potential exposed to losses.
Tomēr „Maksātspēja II” paredz aizvien pieaugošu iestāžu iejaukšanos, pirms var iestāties bankrots.
However, under Solvency II a 'ladder' of supervisory intervention exists before bankruptcy can occur.
Iejaukšanos oficiāli sāk tad, kad apdrošinātājs neizpilda maksātspējas kapitāla prasības ( SCR ).
The 'ladder' is formally initiated when an insurer breaches its Solvency Capital Requirement (SCR).
Šādā situācijā apdrošinātājam būs jāveic pasākumi ar atbildīgo uzraudzības iestādi, lai noteiktā laikā atjaunotu sava kapitāla apjomu virs maksātspējas kapitāla prasību līmeņa.
In such a situation the insurer will be required to take action by its competent supervisor to restore its level of capital above its SCR within a set period of time.
Gadījumā, ja apdrošinātāja kapitāls samazinās tādā apjomā, kad tas vairs neatbilst minimālā kapitāla prasībām, apdrošinātājs joprojām turpinās darbību, spējot segt polišu saistības, tomēr tam piemēros stingrus uzraudzības pasākumus, tostarp aizliegumu noslēgt jaunus darījumus un/vai portfeļu un/vai citu aktīvu piespiedu pārdošanu.
In the event of a further deterioration in its level of capital, to the point where it breaches its Minimum Capital Requirement (MCR), the insurer will still be a going concern capable of meeting policy claims, but will be subject to severe supervisory action, including prohibition of writing new business, and/or the forced sale of portfolios and/or other assets.
Praktiski tiek sagaidīts, lai apdrošinātāji turētu kapitālu pat SCR pārsniegšanas gadījumā.
In practice insurers will be expected to hold capital even in excess of the SCR.
Šādā gadījumā referents norāda četras jomas, kurās ir nepieciešama AGS ES dimensija.
This being the case, your rapporteur identifies four areas where an EU dimension to IGS is necessary:
1) Nodrošināt patērētāju aizsardzību apdrošinātāja bankrota gadījumā
1) Ensuring consumer protection in the event of the bankruptcy of an insurer
Maz ticams, tomēr jebkurā gadījumā ir iespējams, ka (pārrobežu) apdrošinātājs varētu bankrotēt, un līdz ar to apdrošinājuma ņēmēji, kuriem ir jāizmaksā apdrošināšanas atlīdzības, AGS neesamības gadījumā varētu ciest zaudējumus.
While unlikely it is still possible that an (cross-border) insurer could become bankrupt, and policyholders with claims failing due may suffer losses as a consequence, absent an IGS.
2) Nodrošināt patērētāju vienlīdzīgu aizsardzību neatkarīgi no apdrošinātāja valsts
2) Ensuring equal consumer protection regardless of the 'home' state of the insurer
Sagaidāms, ka pārrobežu darbība turpmākajos gados pieaugs, aizvien vairāk Eiropas mēroga apdrošinātājiem pārejot no meitasuzņēmumiem uz filiāļu modeli, lai gūtu labumu no kapitāla ieguvumiem, piemēram, strukturālajiem piedāvājumiem saskaņā ar „Maksātspēju II”.
Cross-border activity is likely to increase in coming years with more pan-European insurers moving from a subsidiary- to a branch-based-model to take advantage of the capital benefits such a structure offers under Solvency II.
Tā kā patērētāji visdrīzāk iegādāsies apdrošināšanas polises no uzņēmumiem, kuru strādā no tirgiem, kuros ir atšķirīgas AGS vai to vispār nav, rodas acīmredzami jautājumi par patērētāju aizsardzības līmeņa saskaņotību.
With consumers therefore more likely to purchase insurance from firms operating from markets with differing or no IGS, there are obvious issues in relation to consistency of consumer protection.
3) Nodrošināt patērētāju aizsardzību krāpšanas vai nepareizas pārdošanas gadījumā
3) Ensuring consumer protection in the event of fraud or mis-selling
Apdrošinātāju vai starpnieku veikta nepareiza pārdošana vai krāpnieciskas darbības — kas ir citi faktori, nevis apdrošinātāja bankrots — apdrošinājuma ņēmējiem var samazināt atlīdzību un/vai pat radīt zaudējumus.
Mis-selling or fraudulent activities by insurers or intermediaries can result in policyholders being subject to lower returns and/or losses as a result of factors other than the bankruptcy of an insurer.
Lai nodrošinātu patērētāju uzticību finanšu pakalpojumiem, AGS būtu arī jāsedz patērētāju prasības, kas izriet no krāpšanas vai nepareizas pārdošanas, jo no patērētāja viedokļa nav atšķirības starp polises zaudējumiem apdrošinātāja bankrota vai nepareizas pārdošanas/krāpšanas gadījumā — visi šie zaudējumi galu galā ir radušies normatīvo aktu nepilnību dēļ.
In order to ensure consumer confidence in financial services, an IGS should also cover consumer claims resulting from fraud or mis-selling, since from a consumer perspective there is no difference between policy losses resulting from insurer bankruptcy or mis-selling/fraud – all are ultimately the result of regulatory failure.
4) Nodrošināt nodokļu maksātāju aizsardzību AGS bankrota gadījumā
4) Ensuring tax-payer protection in the event of IGS failure
Noteiktos tirgos, kuros parakstīto prēmiju jomā dominē viens vai nedaudzi apdrošinātāji, to bankrots varētu radīt situāciju, kad polišu atlīdzības izmaksas ir jāsedz nodokļu maksātājiem, pat ja tikusi piemērota AGS.
In certain markets where a single or small number of insurers dominate in terms of written premiums, bankruptcy could result in the tax-payer having to cover the cost of policy payouts, even if an IGS were present.
No Eiropas Savienības viedokļa tas ir īpašs gadījums, kad bankrotējis apdrošinātājs izmanto pasi, lai apdrošināšanas prēmijas eksportētu uz citām ES valstīm.
From a European perspective this is a particular issue where the failed insurer is using a passport to export insurance premiums elsewhere within the EU.
Pēc iespējas būtu jāsamazina nodokļu maksātāju pakļaušana riskam AGS bankrota gadījumā.
Potential tax-payer exposure resulting from the failure of an IGS should be kept to an absolute minimum.
ES AGS direktīvas galvenie aspekti
Key features of an EU IGS Directive
Referents uzskata, ka četrus iepriekš minētos politikas mērķus var pienācīgi īstenot ar minimālās saskaņošanas direktīvu, kas nodrošinātu patērētāju vienlīdzīgu aizsardzību neatkarīgi no polisi izsniedzošā apdrošinātāja atrašanās vietas un ierobežotu nodokļu maksātāju iesaistīšanu prasību segšanā tirgos, kuros viena vai vairāku apdrošinātāju proporcija attiecībā uz visu tirgu ir tik liela, ka to bankrots apdraudētu AGS spēju apmierināt apdrošinājuma ņēmēju prasības.
Your rapporteur believes that the four policy goals outlined above can be adequately met by a minimum harmonisation directive that ensures the same level of consumer protection regardless of the location of the insurer writing the policy, and limits the exposure of tax-payers for claims in markets where the size of one or more insurers vis-a-vis the overall market is such that its failure would imperil the ability of an IGS to meet policyholder claims.
Ar šādiem noteikumiem — kuri izvērsti turpmākajā tekstā — referents uzskata, ka sistēmas izstrādei ir jāpiemēro subsidiaritātes princips.
Within these boundaries – to be further drawn out below – your rapporteur believes that the design of the scheme should be a matter of subsidiarity.
Referents atzīst, ka joprojām netiek risināti iespējami konkurences kropļojumi vienotajā tirgū, tomēr uzskata, ka tiem varētu pievērsties vēlāk, kad īstenoti pārējie regulējuma grozījumi un sasniegts galvenais mērķis par patērētāju un nodokļu maksātāju aizsardzību.
As such your rapporteur acknowledges that potential competitive distortions within the single market remain unaddressed, but believes that such issues are best resolved at a later date when other legislative changes have bedded down and the primary objective of consumer and tax-payer protection assured.
AGS ģeogrāfiskā darbības joma ir jānosaka pēc piederības valsts principa.
The geographical scope of IGS should be on the basis of 'home' country principle
Uzņēmējdarbības veikšanas valsts princips salīdzinājumā ar ES mērogā saskaņotiem patērētāju aizsardzības standartiem sniedz zināmas priekšrocības no līdzvērtīgu konkurences apstākļu un patērētāju aizsardzības viedokļa.
There are merits to a 'host' approach from a level playing field and consumer protection perspective absent EU level harmonised consumer protection standards.
Tomēr tas var radīt divkāršus izdevumus Eiropas mēroga apdrošinātājiem, kuriem ir jāpiedalās vairākās valsts sistēmās, un, kas ir svarīgāk no piesardzīgas uzraudzības viedokļa, ir pretrunā „Maksātspējā II” liktajam uzsvaram uz to, ka pēdējais vārds piesardzības jautājumos ir galvenajai (piederības valsts) uzraudzības iestādei.
However, it can result in duplication of costs for pan-European insurers having to participate in multiple national schemes and, more importantly from a prudential supervisory perspective, runs counter to the emphasis within Solvency II on ultimate discretion for prudential issues being with the lead ('home') supervisor.
Tādējādi apdrošinātāja bankrots būs saistīts ar piederības valsts uzraudzības iestādes nepienācīgi veikto uzraudzību un atbildība par šāda bankrota ietekmēto apdrošinājuma ņēmēju kompensāciju būtu jāuzņemas piederības valsts AGS.
Thus, ultimately the failure of an insurer will be linked to the inadequacy of supervision by the 'home' supervisor, and the burden of responsibility for compensating policy-holders affected by such a failure should be borne by the 'home' IGS.
AGS būtu pilnībā jāsedz spēkā esošas polišu prasības par visa veida apdrošināšanas produktiem, un prasību kompensācijas procesam ir jābūt konsekventam attiecībā uz visiem patērētājiem.
IGS should fully cover valid policy claims across all forms of insurance, and the claims compensation process should provide consistency of consumer experience
Lai nodrošinātu patērētāju uzticības saglabāšanu gan apdrošināšanas nozarei, gan finanšu pakalpojumu vienotajam tirgum, referents ir pārliecināts, ka ES AGS risinājuma galvenajam aspektam būtu jābūt vienlīdzīga aizsardzības līmeņa nodrošināšanai visa veida apdrošināšanas produktu patērētājiem apdrošinātāja bankrota, (starpnieka) veiktas nepareizas pārdošanas vai krāpšanas gadījumā.
In order to ensure that consumer confidence is maintained in both the insurance industry and the single market for financial services your rapporteur is convinced the key feature of an EU IGS solution should be to ensure a consistent level of protection for consumers of all types of insurance products in the event of insurer bankruptcy, (intermediary) mis-selling or fraud.
Jaunajam ES tiesību aktam nebūtu jāmazina patērētāju aizsardzības līmenis dalībvalstīs, kurās jau ir AGS (no kurām vairākas sistēmas jau nodrošina aizsardzību attiecībā uz visa veida apdrošināšanu un/vai 100 % izmaksu).
New EU legislation should not result in a reduction in consumer protection in Member States with pre-existing IGS (several of which already offer protection on all classes of insurance, and/or 100% payouts).
Līdz ar to Eiropas patērētājiem būtu jābūt pārliecinātiem, ka uz visiem viņu iegādātajiem apdrošināšanas produktiem attiecas AGS un ka šī AGS nodrošinās, ka viņi noteiktā laikposmā saņems 100 % kompensāciju visā ES teritorijā.
As a result, European consumers should be confident that all types of insurance products they buy are covered by an IGS, and that this IGS will guarantee that they receive 100% compensation within a set period of time, consistent throughout the EU.
Turklāt, lai piederības valsts principu padarītu ticamu no patērētāju viedokļa, ir jānodrošina patērētāju pieredzes konsekvence attiecībā uz AGS prasībām neatkarīgi no apdrošinātāja piederības valsts.
Furthermore, to make the 'home' country principle credible from a consumer perspective, consistency of consumer experience when it comes to making IGS claims is necessary regardless of the 'home' country of the insurer.
Ir svarīgi, lai apdrošinājuma ņēmējiem valsts uzraudzības iestādē būtu vienots kontaktpunkts, kas tiem palīdzētu iesniegt prasības, vienalga, vai tā būtu jāiesniedz attiecīgās dalībvalsts vai citas dalībvalsts AGS.
It is essential that policyholders have a single point of contact within their national supervisor that can assist them with claims, be it from the domestic IGS or an IGS in another Member State.
Viņiem arī būtu pienācīgi jāpalīdz saprast kompensācijas process un jāparedz iespēja prasību iesniegt savā dzimtajā valodā.
Not least they should be able to receive adequate assistance in understanding the compensation process, and be able to make claims in their own language.
Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādei būtu jāstrādā pie tā, lai izstrādātu saskaņotu pieeju apdrošinājuma ņēmēju kompensācijas prasībām, vajadzības gadījumā nosakot saistošus tehniskus standartus, un lai šī pieeja būtu vienkārša un ievērotu paraugpraksi.
EIOPA should work on developing a harmonised approach for policyholder compensation claims on the basis of simplicity and best practice, if necessary through binding technical standards.
Piederības valsts un uzņēmējdarbības veikšanas valsts uzraudzības iestādēm būtu pilnībā jāsadarbojas, lai apdrošinātāja bankrota gadījumā līdz minimumam samazinātu apdrošinājuma ņēmēja seguma pārtraukumu uzņēmējdarbības veikšanas valstī.
'Home' and 'host' supervisors should cooperate fully to ensure minimised disruption for policyholder in a 'host' country in the event of a bankruptcy.
AGS šajā posmā būtu jāsedz vienīgi fiziskas personas, tomēr valsts sistēmas var izvēlēties iekļaut arī juridiskas personas.
IGS should only cover natural persons at this stage, though national schemes may choose to include legal persons
No vienotā tirgus viedokļa zināmu labumu sniegtu mikrouzņēmumu un mazo uzņēmumu iekļaušana AGS, tomēr ir rūpīgi jādefinē šādu uzņēmumu identifikācijas kritēriji.
There is value in including micro- and small-undertakings in an IGS from a single market perspective, but defining criteria to identify such undertakings requires careful attention.
Referents norāda, ka, lai arī pastāv ES mēroga definīcija par to, kas ir MVU ( Komisijas Ieteikums 2003/361/EK ), tā nav konsekventi izmantota visā Eiropas Savienībā.
Indeed, your rapporteur notes that while an EU definition exists of what constitutes an SME ( Commision Recommendation 2003/361/EC ), this definition is not consistently applied across the EU.
Šādu uzņēmumu mainīgais raksturs laika gaitā rada papildu sarežģījumus.
The changing nature of such undertakings over time provides additional complications.
Līdz ar to nākamā AGS direktīva būtu jāattiecina tikai uz fiziskām personām, tomēr tad, kad visā ES mērogā tiks pieņemta juridiska MVU definīcija un kad tiks īstenota tikai patērētājiem paredzēta AGS, Komisijai būtu atkārtoti jānovērtē iespēja AGS iekļaut arī atsevišķas juridiskās personas.
As a result, any forthcoming Directive for IGS should be limited to natural persons, but on adoption of a legal definition of SMEs across the EU, and following the bedding-down on a consumer-only IGS, the Commission should re-examine the case for IGS to also cover select legal persons.
Atbilstīgi minimālās saskaņošanas pieejai, kurai šajā ziņojumā pausts atbalsts, referents uzskata, ka atsevišķām dalībvalstīm būtu jāļauj pēc vēlēšanās to AGS iekļaut arī juridiskās personas.
In keeping with the minimum harmonisation approach advocated throughout this report, your rapporteur believes that individual Member States should be allowed to include legal persons within their national IGS if they so wish.
IGS finansēšanas modelim ir jāpiemēro subsidiaritātes princips.
The model for IGS funding should be a matter of subsidiarity.