natgillin/translations-raw huggingface dataset:
H. tā kā enerģētikas attīstības indeksa rādītāji lielā mērā ir saistīti ar tautas attīstības indeksu attiecībā uz paredzamo mūža ilgumu, izglītību, IKP uz vienu iedzīvotāju un citiem dzīves līmeņa rādītājiem;
H. whereas the results of the Energy Development Index correlate strongly with those of the Human Development Index on life expectancy, education, per capita GDP and other standard of living indicators;
I. tā kā Subsahāras Āfrikā gandrīz 70 % no visiem iedzīvotājiem nav pieejama elektroenerģija un tā kā iedzīvotāju skaita pieaugums ir pārsniedzis elektrifikācijas līmeni un tā kā to cilvēku skaits, kuriem nav pieejama elektroenerģija, ir pieaudzis;
I. whereas in Sub-Saharan Africa nearly 70% of the total inhabitants do not have access to electricity; whereas population growth has outpaced electrification and the number of people without access to electricity has increased,
J. tā kā vismazāk attīstītajās valstīs tikai nelielai iedzīvotāju daļai ir pieeja elektroenerģijas tīklam; tā kā tuvākajā nākotnē visu iedzīvotāju pieeja tīklam netiks nodrošināta, un tāpēc decentralizēti risinājumi, piemēram, maza mēroga, ārpustīkla un mikrotīkla enerģētikas risinājumi, ir vienīgā iespēja turpmākajos gados nodrošināt vispārēju enerģijas pieejamību;
J. whereas in LDCs in particular only a small minority of the population has access to the grid; whereas grid access will not reach the whole population in the foreseeable future, making decentralised solutions such as small-scale, off-grid and mini-grid energy solutions the only viable way to provide universal energy access in the years to come;
K. tā kā tiesiskuma ievērošana un spēcīga pārvalde ir galvenie faktori, kas būtu jāveicina, lai piesaistītu privātās investīcijas nolūkā nodrošināt visiem pilnīgu piekļuvi enerģijai;
K. whereas respect for the rule of law and strong governance are key factors that should be promoted in order to attract the private investment needed to fully achieve universal access to energy,
L. tā kā pēdējie Komisijas paziņojumi par enerģijas jautājumu attīstības sadarbībā tika pieņemti 2002. un 2004. gadā,
L. whereas the last Commission communications on the topic of energy in development cooperation were issued in 2002 and 2004;
5. rosina izstrādāt īpašu enerģētikas un attīstības programmu ES attīstības sadarbības politikā, liekot uzsvaru uz vispārēju enerģijas pieejamību;
Encourages the establishment of a specific ‘energy and development’ programme, with special focus on universal energy access, within EU development cooperation;
12. uzsver privāto uzņēmumu lomu, lai jaunattīstības valstis varētu sasniegt TAM, jo īpaši pievēršot uzmanību vispārējai piekļuvi enerģijai; turklāt uzsver, ka ir būtiski atbalstīt finanšu resursu un tirgiem ar zemiem ienākumiem pielāgotu tehnoloģisko prasmju attīstīšanu, jo īpaši ar privāto uzņēmumu spēcīgāku līdzdalību valsts un starptautiskajās partnerībās;
Underlines the role that private companies should play in allowing developing countries to reach the MDGs, giving particular consideration to universal access to energy; highlights moreover the importance of supporting the development of financial resources and technological proficiencies adapted to low-income markets, in particular through the stronger involvement of private companies in national and international institutional partnerships;
15. uzsver, ka ir vajadzīgas efektīvas partnerattiecības starp publisko sektoru, privāto sektoru, kopienām un pašvaldībām, lai paplašinātu piekļuvi atjaunojamās enerģijas pakalpojumiem; aicina Komisiju, kad vien iespējams, attiecībā pret jauniem/inovatīviem enerģijas risinājumiem izmantot tirgus pieeju, piemēram, veicinot vietējo ražošanu, sekmējot vietējo ražojumu laišanu tirgū vai sniedzot tirgus informāciju, lai nodrošinātu vietējo dalībnieku līdzdalību un ilgtspējību; jo īpaši aicina Komisiju veicināt pārvaldes spēju veidošanu, lai sekmētu neliela mēroga energopakalpojumu projektu izplatību, atbalstot MVU;
Underlines that effective partnerships between the public sector, the private sector, communities and local governments will be necessary to expand access to sustainable energy services; calls on the Commission to use, wherever possible, a market approach to new/innovative energy solutions, for example by fostering local production, facilitating their introduction onto the market or providing market information, in order to ensure local ownership and sustainability; calls, in particular, on the Commission to promote governance capacity building to enable replicability of small-scale energy service projects through the promotion of SMEs;
18. aicina Eiropas Komisijai atvieglot labāko prakšu apmaiņu attiecībā uz visefektīvākajiem stimuliem, lai veicinātu enerģētikas infrastruktūru paplašināšanos jaunattīstības valstīs;
Calls on the European Commission to facilitate the sharing of best practices concerning the most efficient incentives for facilitating the expansion of energy infrastructure in developing countries;
22. uzsver, ka partnervalstu rīcībā ir daudz iespēju veicināt vispārēju enerģijas pieejamību, izmantojot tiesību aktus, regulējumu, līgumus vai licencēšanu vai piemērojot universālā pakalpojuma saistības, kas pielāgotas valsts vajadzībām un iespējām, piemēram:
Highlights the fact that there are numerous ways for partner governments to further universal energy access through legislation, regulation, contracts or licensing by imposing universal service obligations, tailored to the country’s needs and possibilities, such as:
– nosakot mērķi attiecībā uz pārklājumu koncesijas vai licences līgumos;
– coverage targets in concession or licensing agreements,
– paredzot atšķirīgu attieksmi pret patērētājiem, pamatojoties uz viņu finansiālajām iespējām;
– differential consumer treatment based on financial capacity,
– piešķirot subsīdijas vai finansējumu, kas paredzēts konkrētām patērētāju grupām un tālākiem lauku reģioniem;
– subsidies or funds targeted to particular consumer categories and remote rural areas,
– pārskatot neefektīvas subsīdijas, nodokļus un nodevas, piemēram, pārejot no atbalsta fosilajam kurināmajam uz atbalstu decentralizētiem atjaunojamiem enerģijas risinājumiem, lai uzlabotu pieeju elektroenerģijai un energoefektivitāti;
– review of counterproductive subsidies, taxes and duties, for example a shift from pro-fossil to ‘pro-decentralised-renewable’ in order to improve energy access and energy efficiency,
– liberalizējot operatoru pieeju reģioniem, kuros netiek sniegti pakalpojumi;
– liberalising operators’ entry to unserved areas,
– paredzot fiskālos stimulus infrastruktūras paplašināšanas veicināšanai;
– fiscal incentives to facilitate expanded infrastructure;
– pasākumi, lai nodrošinātu, ka enerģija tiek izmantota pēc iespējas efektīvāk;
– measures to ensure that available energy is used as efficiently as possible;
37. aicina Komisiju un dalībvalstis nedz finansēt, nedz arī kā citādi atbalstīt kodolenerģijas izmantošanu jaunattīstības valstīs, ņemot vērā būtiskos drošības un ilgtspējības apsvērumus;
Calls on the Commission and the Member States neither to fund nor to otherwise encourage the use of nuclear power in developing countries, given the serious security and sustainability concerns;
Pašreizējā situācija
Contextual Overview
Pieeja mūsdienīgiem energoapgādes pakalpojumiem ir būtisks priekšnosacījums nabadzības mazināšanai un ilgtspējīgai cilvēces attīstībai.
Access to modern energy services is a fundamental prerequisite for poverty reduction and sustainable human development.
Energoapgādes pakalpojumi ietekmē visus cilvēku dzīves aspektus un iztikas ieguves veidus — ja netiek nodrošināta pieeja elektroenerģijai, pat veselas kopienas ir nolemtas dzīvei nabadzībā.
Energy services impact upon all aspects of people’s lives and livelihoods – without access whole communities are constrained to a life of poverty.
Ņemot vērā jautājuma par pieeju elektroenerģijai nozīmi, starptautiskajai sabiedrībai tam jāpievērš lielāka uzmanība.
The importance of energy access demands greater attention from the international community.
Lai sāktu risināt šo jautājumu, 2010. gada septembrī Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretārs Ban Ki-moon noteica mērķi „līdz 2030. gadam panākt vispārēju enerģijas pieejamību”.
To begin to address this, in September 2010, the United Nations Secretary General, Ban Ki Moon, launched the target of ‘universal energy access by 2030’.
Viņš uzsvēra pieejas enerģijai nozīmi nabadzības mazināšanā, kā arī energoapgādes pakalpojumu nozīmi Tūkstošgades attīstības mērķu (TAM) sasniegšanā.
He underlined the importance of energy access in poverty reduction and the role of energy services in meeting the Millennium Development Goals (MDGs).
1. mērķis: novērst galēju nabadzību un badu
Goal 1: Eradicate extreme poverty and hunger.
Pieeja mūsdienīgai enerģijai veicina ekonomikas attīstību, nodrošinot efektīvākus un veselīgākus risinājumus galveno mājas darbu veikšanai un iespējas uzsākt dažādas ražošanas darbības — nereti ar zemākām izmaksām nekā tad, ja izmanto neefektīvus enerģijas aizstājējus, piemēram, sveces un baterijas.
Access to modern energy facilitates economic development by providing more efficient and healthier means to undertake basic household tasks and means to undertake productive activities more generally, often more cheaply than by using the inefficient substitutes, such as candles and batteries.
Mūsdienīga energoapgāde var nodrošināt enerģiju ūdens sūknēšanai, lai iegūtu dzeramo ūdeni, un palielināt ražu lauksaimniecībā, nodrošinot iekārtu izmantošanu un apūdeņošanas sistēmas darbību.
Modern energy can power water pumping, providing drinking water and increasing agricultural yields through the use of machinery and irrigation.
2. mērķis: nodrošināt pamatizglītību visiem
Goal 2: Achieve universal primary education.
Nabadzīgās kopienās bērni nereti velta daudz laika malkas vākšanai, ūdens nešanai un ēdiena gatavošanai.
In impoverished communities children commonly spend significant time gathering fuel wood, fetching water and cooking.
Pieeja efektīvākam kurināmajam vai tehnoloģijām, ko izmanto ēdiena gatavošanai, veicina skolu apmeklētību.
Access to improved cooking fuels or technologies facilitates school attendance.
Elektroenerģijai ir liela nozīme izglītības nodrošināšanā, jo tā ne tikai sekmē saziņu, it īpaši izmantojot informācijas tehnoloģijas, bet arī nodrošina tādas pamatvajadzības kā apgaismojums.
Electricity is important for education because it facilitates communication, particularly through information technology, but also by the provision of such basic needs as lighting.
3. mērķis: veicināt dzimumu līdztiesību un palielināt sieviešu lomu
Goal 3: Promote gender equality and empower women.
Labāka pieeja elektroenerģijai un mūsdienīgam kurināmajam mazina fizisko slodzi, kas saistīta ar malkas gādāšanu, un nodrošina, ka iedzīvotājiem, it īpaši sievietēm, ir vairāk brīva laika paplašināt savas nodarbinātības iespējas.
Improved access to electricity and modern fuels reduces the physical burden associated with carrying wood and frees up valuable time, especially for women, widening their employment opportunities.
Turklāt ielu apgaismojums uzlabo sieviešu un meiteņu drošību diennakts tumšajā laikā, ļaujot viņām apmeklēt vakarskolu un piedalīties kopienas aktivitātēs.
In addition, street- lighting improves the safety of women and girls at night, allowing them to attend night schools and participate in community activities.
4., 5. un 6. mērķis: bērnu mirstības samazināšana, māšu veselības uzlabošana un cīņa pret HIV/AIDS, malāriju un citām slimībām
Goal 4, 5; and 6: Reduce child mortality, Improve maternal health; and Combat HIV/AIDS, malaria and other diseases.
Lielākā daļa pamata pārtikas produktu ir jāgatavo, un gaisa piesārņojuma mazināšana mājās, izmantojot labāku kurināmo un krāsnis, mazina elpceļu infekciju slimību, hronisku obstruktīvu plaušu slimību un plaušu vēža risku (ja izmanto ogles).
Most stable foods require cooking and reducing household air pollution through improved cooking fuels and stoves decreases the risk of respiratory infections, chronic obstructive lung disease and lung cancer (when coal is used).
Labāka pieeja enerģijai ļauj mājsaimniecībās uzvārīt ūdeni, tādējādi mazinot saslimstību ar ūdens izplātītām slimībām.
Improved access to energy allows households to boil water, thus reducing the incidence of waterborne diseases.
Labāka pieeja enerģijai uzlabo saziņu un transporta pakalpojumu, kas ir izšķirošs aspekts neatliekamās medicīniskās palīdzības sniegšanā.
Improved access advances communication and transport services, which are critical for emergency health care.
Elektroenerģija un mūsdienīgi elektroapgādes pakalpojumi nodrošina veselības aprūpes iestāžu un slimnīcu darbību.
Electricity and modern energy services support the functioning of health clinics and hospitals.
7. mērķis: vides ilgtspējības nodrošināšana
Goal 7: Ensure environmental sustainability.
Mūsdienīgs kurināmais, ko izmanto ēdiena gatavošanai, un efektīvākas krāsnis var mazināt spiedienu uz vidi, ko rada neilgtspējīgā biomasas izmantošana.
Modern cooking fuels and more efficient cook stoves can relieve pressures on the environment caused by the unsustainable use of biomass.
Zemas oglekļa emisijas enerģijas izmantošanas veicināšana nodrošina vides aizsardzību vietējā un globālā līmenī, taču neilgtspējīga malkas izmantošana izraisa lokālu atmežošanu, augsnes degradāciju un eroziju.
The promotion of low-carbon renewable energy is congruent with the protection of the environment locally and globally, whereas the unsustainable exploitation of fuel wood causes local deforestation, soil degradation and erosion.
Ekoloģiski tīrākas enerģijas izmantošana samazina arī siltumnīcefekta gāzu emisiju un globālo sasilšanu.
Using cleaner energy also reduces green house-gas emissions and global warming.
8. mērķis: izveidot globālu partnerību attīstībai
Goal 8: Develop a global partnership for development.
Elektroenerģija ir vajadzīga, lai darbinātu informācijas un komunikāciju tehnoloģiju iekārtas.
Electricity is necessary to power information and communications technology applications.
Jaunattīstības valstīs pastāv ļoti augsts enerģētiskās nabadzības līmenis.
Energy poverty in developing countries is severe.
Starptautiskā Enerģētikas aģentūra (SEA) informē, ka patlaban pusotram miljardam pasaules iedzīvotāju nav pieejama elektroenerģija un trīs miljardi iedzīvotāju ēdiena gatavošanai izmanto tradicionālo kurināmo — biomasu (koksni, mēslus, kultūraugu atliekas).
According to the International Energy Agency (IEA), currently, one and a half billion of the world’s population have no access to electricity and three billion people rely on traditional biomass (wood, dung, crop residues) for cooking.
Dūmi, kas rodas telpās, ēdiena gatavošanai izmantojot šādu kurināmo, izraisa 1,4 miljonus nāves gadījumu gadā, un tas ir par 50 % vairāk nekā malārijas izraisīto nāves gadījumu.
Indoor smoke from cooking in this way causes 1.4 million deaths per year, which equates to 50% more than worldwide deaths from malaria.
Līdz šim pieeja enerģijai nav bijusi noteikta par politisko vai attīstības prioritāti.
To date, energy access has not been positioned as a political or developmental priority.
Ja turpināsies pašreizējā tendence, 2030. gadā mūsdienīga energoapgāde nebūs pieejama tikpat daudz sievietēm, vīriešiem un bērniem, cik šodien.
On current trends, by 2030, the same number of women, men and children will be living without modern energy as today.
Lai gan pēdējās divās desmitgadēs ir gūti panākumi attiecībā uz pieeju elektroenerģijai, joprojām pastāv būtiskas problēmas.
While gains have been made in access to electricity over the past two decades, huge gaps remain.
Tās ir īpaši aktuālas Subsahāras Āfrikā, kur vairāk nekā 70 % iedzīvotāju elektroenerģija nav pieejama.
This is particularly apparent in sub-Saharan Africa, where over 70% of the population does not have access to electricity.
Šajā reģionā pēdējā desmitgadē nav panākts progress enerģijas pieejamības nodrošināšanas jomā.
In this region there has been no progress on energy access during the last decade.
Lai sasniegtu mērķi, kas atbilst TAM, šajā reģionā šis rādītājs jāsamazina uz pusi.
To reach an MDG-compatible target, the region needs to cut that figure in half.
Ja netiks veikti vērienīgi intervences pasākumi, lai uzlabotu situāciju, aptuveni 67 % iedzīvotāju 2015. gadā joprojām nebūs pieejas elektroenerģijai un tādējādi panāktais progress TAM sasniegšanā nebūs liels.
Without a dramatic intervention to improve the situation, around 67% of the population will still lack access to electricity in 2015 and as a result progress on the MDGs will remain constrained.
Pieejas trūkums mūsdienīgam kurināmajam, ko izmanto ēdiena gatavošanai, ir vēl būtiskāka un plašāk izplatīta problēma.
Access to modern fuels for cooking presents an even greater and more widespread challenge.
Lai gan ir panākts neliels vispārējo rādītāju uzlabojums, attiecībā uz vairākiem miljardiem cilvēku TAM netiks sasniegti tikai tāpēc, ka viņiem nav pieejams atbilstīgs kurināmais, lai gatavotu ēdienu.
While there has been modest improvement in overall numbers, many billions of people will miss the MDG targets simply because they do not have adequate fuels to cook with.
Tiek prognozēts, ka nākamajās divās desmitgadēs būtiski palielināsies globālās investīcijas enerģētikas nozarē — aplēstā kopējā summa ir USD 26 triljoni, un 3 % vien no šīs summas nodrošinātu vispārēju enerģijas pieejamību līdz 2030. gadam.
Significant global investment is forecast for the energy sector over the next two decades, projected at a total of $26 trillion – just 3% of that sum would achieve universal access to energy by 2030.
Situācija jaunattīstības valstīs
The context in developing countries
Pēdējā desmitgadē stratēģija, kas izmantota, lai uzlabotu nabadzīgo iedzīvotāju pieeju enerģijai jaunattīstības valstīs, ir bijusi tirgus pieeja.
During the past decade, the strategy promoted to increase energy access for the poor in developing countries has been a market approach.
Šajā laikposmā īstenoti ievērojami centieni, lai veicinātu privātās investīcijas enerģijas pieejamības nodrošināšanā.
During this period substantial efforts were made to foster private investment for energy access.
Taču, izņemot valstis, kas īsteno pāreju uz tirgus ekonomiku, tikai dažas jaunattīstības valstis ir panākušas progresu, uzlabojot nabadzīgo iedzīvotāju pieeju enerģijai.
However, aside from the economies in transition, very few developing countries can demonstrate progress on scaling-up access to energy for the poor.
Ir jāņem vērā līdzšinējā pieredze; vēsture rāda, ka iepriekšējās stratēģijas enerģijas pieejamības nodrošināšanai ir īstenotas ar aktīvu valsts līdzdalību un, izmantojot publisko finansējumu investīcijām gan lauku reģionu elektrifikācijai, gan ēdiena gatavošanai nepieciešamā kurināmā nodrošināšanai, — par to liecina lauku reģionu elektrifikācijas programmas, kas īstenotas ASV un Eiropā.
Lessons from the past need to be taken into consideration; history shows that past strategies on energy access have been implemented with strong government commitment and with investment of public funds for both rural electrification and cooking fuels, as the cases of rural electrification in the USA and in Europe illustrate.
Jaunattīstības valstīs daļa mājsaimniecību salīdzinājumā ar mājsaimniecībām, kurām ir pieeja elektroenerģijai, šķidrajam kurināmajam un deggāzei, parasti lielu daļu ģimenes budžeta tērē zemas kvalitātes kurināmā iegādei, ko izmanto apgaismojuma nodrošināšanai un ēdiena gatavošanai.
In developing countries, households generally spend a high percentage of the family budget spent on the purchase of low quality energy fuels for lighting and cooking compared with households with access to electricity and liquid and gas fuels.
Daļēji šāda situācija veidojas tāpēc, ka iedzīvotāji, kuriem nav pieejams komerciālais kurināmais un elektroenerģija, nesaņem subsīdijas un citus sociālos pabalstus, kas saistīti ar šiem pakalpojumiem.
Among other reasons, this is because people without access to commercial fuels and electricity do not benefit from subsidies and other social benefits related to those services.
Pēc tam, kad gandrīz trīs desmitgades (kopš 1980. gadu sākuma) daudzās jaunattīstības valstīs ir īstenotas elektroenerģijas nozares reformas, kuru mērķis bija palielināt elektrotīkla pārklājumu un piesaistīt privātās investīcijas, viens no būtiskākajiem secinājumiem ir, ka, īstenojot šādas reformas, ir izdevies piesaistīt privātās investīcijas un uzlabot elektroapgādi ražošanas un uzņēmējdarbības nozarēs, taču nav izdevies uzlabot nabadzīgo iedzīvotāju pieeju elektroenerģijai.
After almost three decades of electricity sector reforms (from early 1980s onwards) in many developing countries, the objective of which was to increase electricity coverage and attract private investment, one of the most important lessons is that such reforms attracted private investment and contributed to increase electricity supply for the productive and commercial sectors, but failed to increase electricity access for poor.
Viens no iemesliem ir tas, ka elektroenerģijas nodrošināšana nabadzīgākajiem iedzīvotājiem nav ienesīgs uzņēmējdarbības veids, ja netiek nodrošinātas subsīdijas.
Among the reasons is that the provision of electricity to the poorest is not a profitable businesses unless subsidies present.
Jaunattīstības valstīs ir jāīsteno uz nabadzīgajiem iedzīvotājiem vērsta subsīdiju politika un reformas, un, lai tās īstenotu, ir vajadzīga šo valstu vadītāju politiskā griba.
Pro-poor policies on subsidies and pro-poor sector reforms are needed in developing countries, requiring political willingness of country leaders.
Tā kā tuvākajā nākotnē lauku iedzīvotāji turpinās izmantot biomasu kā kurināmo ēdiena gatavošanai, arī labāku krāšņu izplatīšana veicinātu nabadzības mazināšanu un uzlabotu labklājību.
Biomass will be the cooking fuel for a large part of the rural population for the foreseeable future, the dissemination improved cook stoves will also contribute to poverty reduction and wellbeing
Enerģijas daudzums, kas vajadzīgs nabadzīgajiem iedzīvotājiem, lai sasniegtu TAM, nav liels.
The quantity of energy required for the poor to meet the MDGs is small.
Saskaņā ar aplēsēm enerģija, kas vajadzīga, lai nodrošinātu enerģiju visiem, palielinās kopējo enerģijas patēriņu tikai par aptuveni 1 % no pašreizējā komerciālā enerģijas patēriņa.
Estimates show that the energy required to provide energy for all will only increase total energy consumption by around 1% of present commercial energy consumption.
Taču enerģijas pieejamība nabadzīgajiem iedzīvotājiem nav jautājums, kas ir saistīts tikai ar valstī saražotās enerģijas apjomu.
However, energy access for the poor is not only an issue of the quantity of energy produced in a country.
Attiecībā uz enerģijas pieejamības nodrošināšanas risinājumiem jānorāda, ka ir vērojama tendence, ka tiek izslēgtas vairākas enerģijas avotu struktūras un tehnoloģiskās iespējas, pamatojoties uz oglekļa emisijām un to ietekmi uz klimata pārmaiņām, un šo tendenci veicina galvenokārt tie, kuri neapzinās, ka enerģijas pieejamības nodrošināšana nabadzīgajiem iedzīvotājiem radītu zemu emisiju līmeni.
Regarding energy access solutions, there has been a tendency to exclude some energy mixes and technology options on the basis of carbon emissions and their impact on climate change, promoted mainly by those who are unaware that providing access to energy for the poor would entail a low level of emissions.
Pieļaujot sliktāko iespējamo scenāriju energoapgādes jomā, proti, izmantojot fosilo kurināmo 100 % apmērā, lai nodrošinātu nabadzīgo mājsaimniecību elektrifikāciju un kurināmo ēdiena gatavošanai, kopējais emisiju pieaugums būtu tikai 2 % no pašreizējā emisiju līmeņa pasaulē.
In the worst case scenario for energy supply – using fossil fuels for 100% of electrification and 100% of cooking for the poor – the total increase in emissions would be as little as 2% of present world emissions.
Jaunattīstības valstīs pastāv vairāki šķēršļi, kas liedz nodrošināt ilgtspējīgas enerģijas pieejamību nabadzīgajiem iedzīvotājiem, un tie ir:
In developing countries, the implementation of sustainable energy access for the poor is faced by a number of barriers, notably: