natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(10a) Tomēr, lai mantojuma saņēmēji varētu citā dalībvalstī izmantot tiesības, kas radušās vai tiem nodotas mantojot, šajā regulā būtu jāparedz nezināmu in rem tiesību pielāgošana vislīdzvērtīgākajām in rem tiesībām minētās citas dalībvalsts tiesību aktos.
(10a) However, in order t o allow the beneficiaries to enjoy in another Member State the rights which have been created or transferred to them by succession , this Regulation should provide for the adaptation of an unknown right in rem to the closest equivalent right in rem under the law of that other Member State.
Veicot šādu pielāgošanu, būtu jāņem vērā konkrēto in rem tiesību mērķi un nolūki un to radītās sekas.
When proceeding to such an adaptation account should be taken of the aims and the interests pursued by the specific right in rem and the effects attached to it.
Lai noteiktu vislīdzvērtīgākās valsts in rem tiesības, var sazināties ar tās valsts iestādēm vai kompetentajām personām, kuras tiesību akti tiek piemēroti mantošanai, lai gūtu papildu informāciju par tiesību būtību un to radītajām sekām.
For the purposes of determining the closest equivalent national right in rem, the authorities or competent persons of the State whose law applied to the succession may be contacted for further information on the nature and the effects of the right.
Šajā ziņā varētu izmantot pastāvošos tīklus tiesu iestāžu sadarbības jomā civillietās un komerclietās, kā arī jebkādus citus pieejamus līdzekļus, kas palīdzētu izprast ārvalstu tiesību aktus.
In this context, the existing networks in the area of judicial cooperation in civil and commercial matters could be used as well as any other available means facilitating the understanding of foreign law.
(10b) Šajā regulā skaidri paredzētā nezināmo in rem tiesību pielāgošana nedrīkstētu šīs regulas piemērošanas kontekstā liegt izmantot citas pielāgošanas formas.
(10b) The adaptation of unknown rights in rem as explicitly provided for by this Regulation should not preclude other forms of adaptation in the context of the application of this Regulation.
(10c) Prasības par nekustamā vai kustamā īpašuma tiesību reģistrāciju reģistrā būtu jāizslēdz no šīs regulas darbības jomas.
(10c) The requirements for the recording in a register of a right in immovable or movable property should be excluded from the scope of this Regulation.
Tas, ar kādiem juridiskiem nosacījumiem un kā jāveic reģistrācija (attiecībā uz nekustamo īpašumu — lex rei sitae) un kuru iestāžu, piemēram, zemesgrāmatu nodaļu vai notāru, ziņā ir pārbaudīt, vai ir izpildītas visas prasības un ka iesniegtā vai sagatavotā dokumentācija ir pietiekama vai ka tajā ir iekļauta vajadzīgā informācija, būtu jānosaka pēc tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas attiecīgais reģistrs.
It should therefore be the law of the Member State in which the register is kept (for immoveable property, the lex rei sitae) which determines under what legal conditions and how the recording must be carried out and which authorities, such as land registers or notaries, are in charge of checking that all requirements are met and that the documentation presented or established is sufficient or contains the necessary information.
Konkrēti, iestādes var pārbaudīt, vai mirušā tiesības uz mantojuma īpašumu, kas ir minētas reģistrācijai iesniegtajā dokumentā, ir tiesības, kas kā tādas ir reģistrētas reģistrā vai kas ir pierādītas citādi saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas reģistrs.
In particular, the authorities may check that the right of the deceased to the succession property mentioned in the document presented for registration is a right which is recorded as such in the register or which is otherwise demonstrated in accordance with the law of the Member State in which the register is kept.
Lai novērstu dokumentu dublēšanos, reģistrācijas iestādēm būtu jāpieņem dokumenti, kurus citā dalībvalstī izstrādājušas kompetentās iestādes un kuru aprite ir paredzēta šajā regulā.
In order to avoid duplication of documents, the registration authorities should accept such documents drawn up in another Member State by the competent authorities whose circulation is provided for by this Regulation.
Konkrētāk, Eiropas mantojuma apliecībai, kas izdota saskaņā ar šo regulu, vajadzētu būt derīgam dokumentam, lai mantojamo īpašumu varētu reģistrēt kādas dalībvalsts reģistrā.
In particular, the European Certificate of Succession issued under this Regulation should constitute a valid document for the recording of succession property in a register of a Member State .
Tam nevajadzētu izslēgt iespēju, ka reģistrācijā iesaistītās iestādes prasa, lai persona, kas piesakās reģistrācijai, sniedz tādu papildu informāciju vai iesniedz tādus papildu dokumentus, kas vajadzīgi saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas reģistrs, piemēram, informāciju vai dokumentus par nodokļu maksājumiem.
This should not preclude the authorities involved in the registration from ask ing the person applying for registration to provide such additional information, or to present such additional documents as are required under the law of the Member State in which the register is kept, for instance information or documents relating to the payment of revenue.
Kompetentā iestāde personai, kas piesakās reģistrācijai, var norādīt, kā var iesniegt trūkstošo informāciju vai dokumentus.
The competent authority may indicate to the person applying for registration how the missing information or documents can be provided.
(10d) No šīs regulas darbības jomas būtu jāizslēdz arī sekas, ko rada tiesību reģistrācija reģistrā.
(10d) The effects of the recording of a right in a register should also be excluded from the scope of this Regulation.
Tādēļ tas, vai reģistrācijai, piemēram, ir deklaratīvas vai konstitutīvas sekas, būtu jānosaka pēc tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas attiecīgais reģistrs.
It should therefore be the law of the Member State in which the register is kept which determines whether the recording is, for instance, declaratory or constitutive in effect.
Tādējādi, piemēram, tad, ja saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas reģistrs, tiesību iegūšanai uz nekustamo īpašumu ir vajadzīga reģistrācija reģistrā, lai nodrošinātu, ka šādiem reģistriem ir erga omis spēks, vai aizsargātu tiesiskus darījumus, šādu tiesību iegūšanas brīdi būtu jānosaka saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem.
Thus, where, for example, the acquisition of a right in an immovable property has to be recorded in a register under the law of the Member State in which the register is kept in order to ensure the erga omnes effect of registers or to protect legal transactions, the moment of such acquisition should be governed by the law of that Member State.
(11) Šajā regulā būtu jāņem vērā dalībvalstīs mantošanas lietu risināšanai piemērotās dažādās sistēmas .
(11) This Regulation should respect the different systems for dealing with matters of succession applied in the Member States.
Tādēļ šajā regulā jēdziens „tiesa” būtu jāiztulko paplašināti, lai aptvertu ne tikai tiesas šā vārda tiešajā nozīmē, kuras veic tiesas funkcijas, bet arī dažu dalībvalstu notārus un reģistrēšanas iestādes, kas konkrētās mantošanas lietās līdzīgi tiesām pilda tiesas funkcijas, un notārus un tiesību speciālistus, kas dažās dalībvalstīs saskaņā ar tiesas deleģētām pilnvarām konkrētā mantošanas lietā pilda tiesas funkcijas.
For the purposes of this Regulation the term "court" should therefore be given a broad meaning so as to cover not only courts in the true sense of the word, exercising judicial functions, but also the notaries or registry offices in some Member States who or which, in certain matters of succession, exercise judicial functions like courts, and the notaries and legal professionals who, in some Member States, exercise judicial functions in a given succession by delegation of power by a court.
Šajā regulā izklāstītajiem noteikumiem par jurisdikciju vajadzētu būt saistošiem visām tiesām, kā tās definētas šajā regulā.
All courts as defined in this Regulation should be bound by the rules of jurisdiction set out in this Regulation.
Ar jēdzienu "tiesa" turpretim nebūtu jāaptver kādas dalībvalsts ārpustiesas iestādes, kas saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir pilnvarotas nodarboties ar mantošanas lietām, piemēram, notārus vairākumā dalībvalstu, ja tie parasti nepilda tiesas funkcijas.
C onversely, the term "court" should not cover non-judicial authorities of a Member State empowered under national law to deal with matters of succession, such as the notaries in most Member States where, as is the usual case, they are not exercising judicial functions.
(11a) Ar šo regulu visiem notāriem, kuriem dalībvalstīs ir kompetence mantošanas lietās, būtu jādod iespēja īstenot savu kompetenci.
(11a) This Regulation should allow all notaries who have competence in matters of succession in the Member States to exercise such competence.
Tam, vai notāriem attiecīgajā dalībvalstī ir saistoši šajā regulā izklāstītie noteikumi par jurisdikciju, vajadzētu būt atkarīgam no tā, vai uz tiem attieksies vai neattieksies jēdziens "tiesa" šīs regulas nozīmē.
Whether or not the notaries in a given Member State are bound by the rules of jurisdiction set out in this Regulation should depend on whether or not they are covered by the term "court" for the purposes of this Regulation.
(11b) Dalībvalstīs mantošanas lietās izdotu notāru aktu apritei būtu jānotiek saskaņā ar šo regulu.
(11b) Acts issued by notaries in matters of succession in the Member States should circulate under this Regulation.
Ja notāri pilda tiesas funkcijas, viņiem ir saistoši noteikumi par jurisdikciju un to izdoto lēmumu apritei būtu jānotiek atbilstīgi noteikumiem par nolēmumu atzīšanu, izpildāmību un izpildi.
When notaries exercise judicial functions they are bound by the rules of jurisdiction, and the decisions they give should circulate in accordance with the provisions on recognition, enforceability and enforcement of decisions.
Ja notāri nepilda tiesas funkcijas, noteikumi par jurisdikciju viņiem nav saistoši un to izdotu autentisku aktu apritei būtu jānotiek saskaņā ar noteikumiem par autentiskiem aktiem.
When notaries do not exercise judicial functions they are not bound by the rules of jurisdiction, and the authentic instruments they issue should circulate in accordance with the provisions on authentic instruments.
(12) Ņemot vērā iedzīvotāju arvien pieaugošo mobilitāti un lai Savienībā nodrošinātu pareizu tiesvedības pārvaldību, un reālu piesaisti starp mantojumu un dalībvalsti, kurā īsteno jurisdikciju, šajā regulā būtu jāparedz , ka vispārējs piesaistes kritērijs, lai noteiktu gan jurisdikciju, gan to, kuras valsts tiesību akti ir piemērojami, ir mirušā pastāvīgā dzīvesvieta nāves brīdī .
(12) In view of the increasing mobility of citizens and in order to ensure the proper administration of justice within the Union and to ensure that a genuine connecting factor exists between the succession and the Member State in which jurisdiction is exercised , this Regulation should provide that the general connecting factor for the purposes of determining both jurisdiction and the applicable law should be the habitual residence of the deceased at the time of death.
Lai noteiktu pastāvīgo dzīvesvietu, iestādei, kura nodarbojas ar mantošanas lietu, būtu vispārēji jāizvērtē mirušā dzīves apstākļi gados pirms viņa nāves un nāves brīdī, ņemot vērā visus attiecīgos faktiskos apstākļus, tostarp to, cik ilgi un regulāri mirušais ir uzturējies attiecīgajā valstī, kā arī šīs uzturēšanās apstākļus un iemeslus.
In order to determine the habitual residence, the authority dealing with the succession should make an overall assessment of the circumstances of the life of the deceased during the years preceding his death and at the time of his death, taking account of all relevant factual elements, in particular the duration and regularity of the deceased's presence in the State concerned and the conditions and reasons for that presence.
Šādi noteiktai pastāvīgajai dzīvesvietai būtu jāatspoguļo cieša un stabila saikne ar attiecīgo valsti, ievērojot šīs regulas konkrētos mērķus.
The habitual residence thus determined should reveal a close and stable connection with the State concerned taking into account the specific aims of this Regulation.
(12a) Dažos gadījumos noteikt mirušā pastāvīgo dzīvesvietu varētu būt sarežģīti.
(12a) In certain cases, determining the deceased's habitual residence may prove complex.
Tāds jo īpaši varētu būt gadījums, kad mirušais profesionālu vai ekonomisku iemeslu dēļ bija devies dzīvot uz citu valsti, lai tur strādātu, dažkārt uz ilgu laiku, bet bija saglabājis ciešu un stabilu saikni ar savu izcelsmes valsti.
Such a case may arise, in particular, where the deceased for professional or economic reasons had gone to live abroad to work there, sometimes for a long t ime, but had maintained a close and stable connection with his State of origin.
Šādā gadījumā atkarībā no lietas apstākļiem varētu uzskatīt, ka mirušā pastāvīgā dzīvesvieta joprojām ir bijusi viņa izcelsmes valsts, kurā atradās viņa ģimenes interešu centrs vai norisinājās viņa sociālā dzīve.
In such a case, the deceased could, depending on the circumstances of the case, be considered still to have his habitual residence in his State of origin in which the centre of interests of his family and his social life was located.
Citi sarežģīti gadījumi var būt tādi, kad mirušais bija dzīvojis pārmaiņus vairākās valstīs vai arī ceļojis no valsts uz valsti, nevienā no tām neapmetoties uz pastāvīgu dzīvi.
Other complex cases may arise where the deceased lived in several States alternately or travelled from one State to another without settling permanently in any of them.
Ja mirušais bija kādas šīs valsts valstspiederīgais vai arī kādā no šīm valstīm atradās visa viņa svarīgākā manta, tad valstspiederība vai mantas atrašanās vieta varētu būt īpašs faktors visu faktisko apstākļu vispārējā izvērtēšanā.
If the deceased was a national of one of those States or had all his main assets in one of those States, the nationality or the location of the assets could be a special factor in the overall assessment of all the factual circumstances.
(12b) Attiecībā uz mantošanai piemērojamo tiesību aktu noteikšanu, iestāde, kas nodarbojas ar mantošanas lietu, izņēmuma gadījumos, kad, piemēram, mirušais uz savu pastāvīgās dzīvesvietas valsti ir devies dzīvot neilgi pirms nāves un visi lietas apstākļi rāda, ka viņam nepārprotami bija ciešāka saikne ar citu valsti, varētu secināt, ka mantošanai piemērojamiem tiesību aktiem vajadzētu būt nevis mirušā pastāvīgās dzīvesvietas valsts tiesību aktiem, bet drīzāk tās valsts tiesību aktiem, ar kuru mirušajam nepārprotami bija ciešāka saikne.
(12b) With regard to the determination of the law applicable to the succession the authority dealing with the succession may in exceptional cases – where, for instance, the deceased had moved to the State of his habitual residence fairly recently before his death and all the circumstances of the case indicate that he was manifestly more closely connected with another State – arrive at the conclusion that the law applicable to the succession should not be the law of the State of the habitual residence of the deceased but rather the law of the State with which the deceased was manifestly more closely connected.
Tomēr šāda nepārprotami ciešāka saikne nebūtu jāizmanto kā papildu piesaistes kritērijs, ja ir sarežģīti noteikt mirušā pastāvīgo dzīvesvietu nāves brīdī.
That manifestly closest connection should , however , not be resorted to as a subsidiary connecting factor whenever the determination of the habitual residence of the deceased at the time of death proves complex.
(12c) Šīs regulas noteikumiem nekādā ziņā nevajadzētu liegt tiesai piemērot mehānismus, kas izstrādāti, lai cīnītos pret likuma apiešanu, piemēram, fraude à la loi saistībā ar starptautiskajām privāttiesībām.
(12c) Nothing in this Regulation should prevent a court from applying mechanisms designed to tackle the evasion of the law, such as fraude à la loi in the context of private international law.
(12d) Šīs regulas noteikumi ir izstrādāti ar nolūku nodrošināt, lai iestāde, kas nodarbojas ar mantošanas lietu, vairākumā gadījumu piemērotu savus tiesību aktus.
(12d) The rules of this Regulation are devised so as to ensure that the authority dealing with the succession will, in most situations, be applying its own law.
Tādēļ šajā regulā ir paredzēta virkne mehānismu, kurus piemērotu gadījumos, kad mirušais par tiesību aktiem, kas reglamentē tā atstāto mantojumu, ir izvēlējies kādas dalībvalsts tiesību aktus, kuras valstspiederīgais viņš ir bijis.
This Regulation therefore provides for a series of mechanisms which would come into play where the deceased had chosen as the law to govern his succession the law of a Member State of which he was a national.
(12e) Viens no šādiem mehānismiem būtu attiecīgajām mantošanā iesaistītajām pusēm dot iespēju noslēgt vienošanos attiecībā uz tiesas izvēli par labu tās dalībvalsts tiesām, kuras tiesību akti tika izraudzīti.
(12e) One such mechanism should be to allow the parties concerned by the succession to conclude a choice - of - court agreement in favour of the courts of the Member State of the chosen law.
Jo īpaši atkarībā no jautājuma, uz ko attiecas vienošanās par tiesas izvēli, katrā atsevišķā gadījumā būtu jānosaka, vai vienošanās būtu jānoslēdz visām mantošanā iesaistītajām pusēm vai arī dažas no tām varētu piekrist kādu konkrētu jautājumu risināt izvēlētajā tiesā gadījumos, kad tiesas nolēmums par šo jautājumu neskartu citu mantošanas lietas pušu tiesības.
It would have to be determined on a case - by - case basis, depending in particular on the issue covered by the choice - of - court agreement, whether the agreement would have to be concluded between all parties concerned by the succession or whether some of them could agree to bring a specific issue before the chosen court in a situation where the decision by that court on that issue would not affect the rights of the other parties to the succession.
(12f) Tiesai, kurā tiesvedība mantošanas lietā ir sākta pēc pašas ierosmes, kā tas ir dažās dalībvalstīs, tiesvedība būtu jābeidz, ja puses vienojas mantošanu nokārtot ārpus tiesas izlīguma ceļā dalībvalstī, kuras tiesību akti tika izraudzīti.
(12f) A court seised of the succession of its own motion, as is the case in certain Member States, should close the proceedings if the parties agree to settle the succession amicably out of court in the Member State of the chosen law.
Ja tiesvedība tiesā nav sākta pēc pašas ierosmes, šai regulai nebūtu jāliedz pusēm mantošanu nokārtot ārpustiesas izlīguma ceļā, piemēram, pie notāra, viņu izvēlētā dalībvalstī, kurā tas ir iespējams atbilstīgi minētās dalībvalsts tiesību aktiem.
Where a court is not seised of its own motion, this Regulation should not prevent the parties from settling the succession amicably out of court, for instance before a notary, in a Member State of their choice where this is possible under the law of that Member State.
Tā tam būtu jābūt arī gadījumā, ja mantošanai piemērojamie tiesību akti nav minētās dalībvalsts tiesību akti.
This should be the case even if the law applicable to the succession is not the law of that Member State .
(13) Lai nodrošinātu, ka visu dalībvalstu tiesas, balstoties uz vienu un to pašu pamatojumu, var īstenot jurisdikciju attiecībā uz tādu personu atstātu mantojumu, kuru pastāvīgā dzīvesvieta nāves brīdī nav kādā no dalībvalstīm, šajā regulā būtu jādod izsmeļošs tādu pamatojumu saraksts hierarhiskā secībā, uz kuriem balstoties var īstenot papildu jurisdikciju.
(13) In order to ensure that the courts of all Member States may, on the same grounds, exercise jurisdiction in relation to the succession of persons not habitually resident in a Member State at the time of death, this Regulation should list exhaustively, in a hierarchical order, the grounds on which such subsidiary jurisdiction may be exercised .
(13a) Lai novērstu situācijas, kad nav pieejama tiesa, šajā regulā vajadzētu paredzēt forum necessitatis, lai kādas dalībvalsts tiesai izņēmuma gadījumos ļautu spriest par mantošanu, kas cieši saistīta ar trešo valsti.
(13a) In order to remedy, in particular, situations of denial of justice this Regulation should provide a forum necessitatis allowing a court of a Member State, on an exceptional basis, to rule on a succession which is closely connected with a third State.
Tāds izņēmuma gadījums var būt, ja tiesvedība trešā valstī nav iespējama, piemēram, pilsoņu kara dēļ, vai ja pamatoti nav sagaidāms, ka mantojuma saņēmējs varētu uzsākt vai vest tiesvedību attiecīgajā valstī.
Such an exceptional basis may be deemed to exist when proceedings prove impossible in the third State in question, for example because of civil war, or when a beneficiary cannot reasonably be expected to initiate or conduct proceedings in that State.
Tomēr uz forum necessitatis balstītu jurisdikciju vajadzētu izmantot tikai gadījumā, ja lietai ir pietiekama saikne ar dalībvalsti, kuras tiesā celta prasība.
Jurisdiction based on forum necessitatis should, however, be exercised only if the case has a sufficient connection with the Member State of the court seised.
(14) Lai atvieglotu to mantinieku un legātāru situāciju , kuri pastāvīgi dzīvo citā dalībvalstī, nevis tajā , kurā izskata vai izskatīs mantošanas lietu, ar šo regulu jebkurai personai, kurai saskaņā ar mantošanai piemērojamajiem tiesību aktiem ir tiesības sniegt deklarācijas par mantojuma , legāta vai neatņemamās daļas pieņemšanu vai atraidīšanu , lai ierobežotu savu atbildību par atstātā mantojuma tādā veidā, kā tas ir paredzēts viņu pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts tiesību aktos, ▌ šīs dalībvalsts tiesās.
(14) In order to simplify the lives of heirs and legatees habitually resident in a Member State other than that in which the succession is being or will be dealt with , this Regulation should allow any person entitled under the law applicable to the succession to make declarations concerning the acceptance or the waiver of the succession, a legacy or a reserved share , or concerning the limitation of his liability for the debts of the estate , to make such declarations in the form provided for in the law of the Member State of his habitual residence ▌ before the courts of that Member State.
Tam nevajadzētu liegt izdarīt tādus gribas izteikumus attiecīgās dalībvalsts citās iestādēs, kuras ir kompetentas saņemt gribas izteikumus saskaņā ar valsts tiesību aktiem.
This should not preclude such declarations being made before other authorities in that Member State which are competent to receive declarations under national law.
Personām, kas izvēlējušās izmantot iespēju izdarīt gribas izteikumus savas pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalstī, par šāda gribas izteikuma esamību pašām būtu jāinformē tiesa vai iestāde, kas nodarbojas vai nodarbosies ar mantošanas lietu, ievērojot visus mantošanai piemērojamajos tiesību aktos noteiktos termiņus.
P ersons choosing to avail themselves of the possibility to make declarations in the Member State of their habitual residence should themselves inform the court or authority which is or will be dealing with the succession of the existence of such declarations within any time - limit set by the law applicable to the succession.
(14a) Personai, kura vēlas ierobežot savu atbildību par mantojuma parādiem, nebūtu jābūt iespējai to darīt ar vienkāršu gribas izteikumu savas pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts tiesās vai citās kompetentās iestādēs, ja mantošanai piemērojamajos tiesību aktos prasīts, lai persona sāktu īpašas juridiskas procedūras kompetentā tiesā, piemēram, inventāra procedūru.
(14a) It should not be possible for a person who wishes to limit his liability for the debts under the succession to do so by a mere declaration to that effect before the courts or other competent authorities of the Member State of his habitual residence where the law applicable to the succession requires him to initiate specific legal proceedings, for instance inventory proceedings, before the competent court .