natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lai kompensētu izmaiņas sabiedrības nodarbinātībā ar imigrācijas palīdzību, nepieciešami 90-100 miljoni cilvēku, kas noved pie lielākas kultūrnacionālās un reliģiskās daudzveidības; atgādina, ka lielāki centieni palielināt kvalificētu darba ņēmēju imigrāciju var novest pie lielāka intelektuālā darbaspēka trūkuma to izcelsmes valstīs, kas var nopietni un negatīvi ietekmēt šo valstu ekonomisko un sociālo attīstību.
To compensate the changes in the working population through immigration, the required demand of 90-100 million people, leading to much larger ethno-cultural and religious heterogeneity; reminds that intensified efforts to increase immigration of high-skilled persons might lead to higher brain-drain in the countries of origin, which might have seriously negative impact on the economical and societal development of these countries.
Sociālā attīstība
Social developments
Referente uzskata, ka ievērojams progress ir iespējams, pārveidojot labklājības stāvokli ar pāreju no sociāliem izdevumiem uz sociāliem ieguldījumiem.
The rapporteur believes that it is possible to make considerable progress in transforming the welfare state by shifting from a social expenditure to a social investment perspective.
Ņemot vērā Lisabonas stratēģiju un ES līmenī pieņemtos mērķus nodarbinātības jomā, ir nepieciešams piesaistīt un saglabāt vairāk cilvēku kvalitatīvā nodarbinātībā, palielināt darbaspēka piedāvājumu un modernizēt sociālās aizsardzības sistēmu, uzlabot darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spēju un drošību un palielināt ieguldījumus cilvēka kapitālā, nodrošinot labāku izglītību un apmācību.
Given the Lisbon strategy and the employment targets agreed on a EU level, there is the need to attract and retain more people in quality employment, to increase labour supply and to modernise social protection systems, to improve adaptability and security of workers and enterprises, and to increase investment in human capital through better education and skills.
Ir atzīts, ka dzīvesveidā ir vērojamas izmaiņas, piemēram, laulību skaits samazinās, laulību šķiršanu skaits palielinās, pirmā bērna dzimšana tiek atlikta uz arvien vēlāku laiku un rezultātā joprojām dominējošajam tradicionālajam ģimenes modelim pievienojas alternatīvi kopdzīves veidi.
It is recognised that their is a diversification of life forms, observable in fewer marriages, higher divorce rates, longer postponing the birth of the first child, which results in the complement of the still dominant traditional marriage model through alternative forms of living together.
Referente uzskata, ka pieaugošā individuālā uzvedība maina cilvēku lojalitāti attiecībā pret sociālajām institūcijām, piemēram, sociālās drošības sistēmām, un noteikti izraisīs diskusijas par solidaritātes un sociālā līdzsvara jaunu definīciju nepieciešamību.
The rapporteur realises that an increased individual behaviour changes the loyalty of people concerning societal institutions, like social security systems, and will put pressure on the discussion of redefining solidarity and social balancing.
Finansiālā attīstība
Financial developments
Tiek prognozēts, ka sabiedrības novecošanās novedīs pie valsts izdevumu, īpaši pensijām, veselības aprūpei un ilgtermiņa aprūpei atvēlēto izdevumu, palielināšanās līdz 2050. gadam vairumā dalībvalstu, pamatojoties uz pašreizējo politiku.
The ageing population is projected to lead to increases in public spending - mostly to pension, health care and long-term care spending - in most Member States by 2050 on the basis of current policies.
Prognozētie kompensējošie ietaupījumi no valsts izdevumiem izglītības jomā būs ierobežoti sakarā ar lielākiem ieguldījumiem mūžizglītībā.
The potential offsetting savings in terms of public spending on education are likely to be limited due to increasing investments in lifelong learning.
Referente atzīst, ka nodokļu iekasēšanu ietekmē strukturālā attīstība un pieaugošās iespējas, piemēram, pieaugošā globālā konkurence un ražošanas faktoru pieaugošā mobilitāte; tādēļ uzsver nepieciešamību pēc alternatīvas un spēcīgas nodokļu bāzes apspriešanas.
The rapporteur recognises that tax collection has been impacted by structural developments and growing challenges, like an increasing global competition and an increasing mobility of factors of production; thus stresses the need for discussing alternative and robust tax bases.
Ekonomiskā attīstība
Economic developments
Šobrīd pasaulē valda globalizācija, t. i., pieaugoša brīva tirdzniecība un ātrs tehnoloģiju progress, kas rada lielu konkurences spiedienu, piespiežot uzņēmumus būt elastīgākiem, lai pieļautu tirgus paplašināšanos.
Currently the world is characterised by globalisation, i.e. accelerated open trade, and rapid technological progress, which creates intense competitive pressures, forcing companies to be more flexible to enable market expansion.
Saskaņā ar prognozēm iespējamais gada vidējais IKP pieaugums nākamajās desmitgadēs samazināsies.
Projections show that the potential annual average GDP growth rate will decline in the next decades.
Nākotnē ekonomiskās izaugsmes avoti mainīsies — nodarbinātība pozitīvi ietekmēs izaugsmi līdz 2010. gadam un negatīvi ietekmēs izaugsmi pēc 2030. gada, tātad dominēs darba produktivitāte un reizēm būs vienīgais izaugsmes avots.
In the future the sources of economic growth will alter: employment will make a positive contribution to growth until 2010 and after 2030 turn significantly negative, whereas labour productivity will become dominant and sometimes the only source of growth.
Tāpēc augstāka produktivitātes līmeņa saglabāšanai būs nepieciešams ieguldīt vairāk līdzekļu izpētē un attīstībā.
Thus to preserve a higher level of productivity, it will be essential to invest more in research and development.
Izmaiņas darbaspēka vecumā varētu mainīt patēriņa un iekšzemes pieprasījuma modeli, iespējams, nosakot atkārtotas pārdalīšanas nepieciešamību starp nozarēm, kam savukārt nepieciešama lielāka darba mobilitāte, lai izvairītos no pieaugošas nesaskaņotības darba tirgū, kam raksturīgs pat vēl zemāks nodarbinātības līmenis.
The changed age structure of the workforce could alter the composition of consumption and domestic demand, potentially implying reallocations between sectors, which require a rise in job mobility, to avoid increasing labour market mismatches with even lower employment.
Darba tirgus attīstība
Labour market developments
Globalizācija novedīs pie rūpniecības un reģionālām strukturālām izmaiņām, kā arī izmaiņām nodarbinātības modeļos un līmeņos, un rezultātā pie politikas, kuras mērķis ir lielāka elastdrošība; uzsver, ka galvenais mērķis ir sasniegt ekonomisko elastīgumu ar labāku sociālo aizsardzību, lai radītu vidi, kurā iespējas ir vislabāk izmantojamas; atzīst nepieciešamību pēc kvalificēta un piemēroties spējīga darbaspēka, tā nodrošināšanai apvienojot aktīvu darba tirgus politiku ar ieguldījumiem mūžizglītībā, lai veicinātu nodarbinātību.
Globalisation will lead to industrial and regional structural changes and changes in employment patterns and levels, and, as a response, to policies aimed at more flexicurity; stresses that the core challenge is to achieve economic flexibility with better social protection in order to create an environment capable of making the best use of the opportunities; recognises the need for a skilled and adaptable labour force, therefore combining active labour market policies with investment in lifelong learning to enhance employability.
Tas nozīmē arī izglītības un apmācību stiprināšanu, īpaši mazkvalificētiem darba ņēmējiem.
This also means strengthening education and training notably for the low-skilled.
Darba tirgus ir veiksmīgas politikas noregulēšanas pamatā, jo galu galā valsts ekonomiskā jauda nosaka tās spēju sasniegt augstu labklājības līmeni.
The labour market is the key to successful policy adjustment, since ultimately it is the economic output of a country that determines its capacity to sustain high quality welfare.
Pie nemainīga imigrācijas līmeņa darbaspēks samazināsies no 227 miljoniem cilvēku 2005. gadā līdz 183 miljoniem 2050. gadā; nodarbinātības līmenis 2020. gadā palielināsies līdz 70 %, galvenokārt pateicoties sieviešu nodarbinātības līmenim un, aizejot pensijā vecām sievietēm, kuru nodarbinātības līmenis bijis zems; kopējais nodarbināto personu skaits līdz 2017. gadam palielināsies par 20 miljoniem, taču pēc tam līdz 2050. gadam samazināsies par 30 miljoniem.
At constant immigration, the work force will decrease from 227 million people in 2005 to 183 million in 2050; the employment rate will raise to 70% in 2020, mainly due to higher female employment rates, primarily resulting through the retirement of older women, where the employment rates were low; the total number of persons employed will increase by 20 million to 2017, but after that will decrease by 30 million to 2050.
Augstāks nodarbinātības līmenis ir ļoti atkarīgs no visu diskriminēto grupu aktīvas iesaistes darba tirgū.
Higher employment rates depend strongly on the activation of all groups facing discrimination in the labour market.
Ņemot to vērā, ir nepieciešams saskaņot sieviešu ekonomisko lomu taisnīgā un efektīvā veidā un ieviest būtiskas izmaiņas mājsaimniecības pakalpojumu nodrošināšanā, piemēram, bērna aprūpē, kas ļautu sievietēm apvienot darbu ar privāto dzīvi.
In this light the need to reconcile women's economic roles in ways that are equitable and efficient and changes in the provision of essential household services like child care to enable women to reconcile work with family life are needed.
Ņemot to vērā, ir tikpat svarīgi, lai veciem cilvēkiem ar atbilstošu kvalifikāciju būtu pietiekami daudz nodarbinātības iespēju.
In this light it is also important that there must be enough job opportunities for older people with appropriate working skills.
Tādēļ jāapkaro diskriminācija vecuma dēļ, jāveicina mūžizglītība, jānodrošina elastīga pensionēšanās sistēma un veselībai nekaitīgi darba apstākļi.
Therefore, age-discrimination need to tackled, lifelong learning promoted, flexible retirement pathways provided for and healthy work conditions in place.
Referente uzskata, ka dalībvalstīm ir jāizmanto šie attīstības virzieni kā iespēja veikt strukturālas reformas.
The rapporteur is of the opinion that Member States should use these developments as a window of opportunity to pursue structural reforms.
Sabiedrības novecošanās tendences
Age related developments
Sabiedrības novecošanās rada papildu slodzi valsts izdevumiem un dažām nodokļu ieņēmumu kategorijām, tajā pašā laikā globalizācija arvien vairāk apgrūtina nodokļu iekasēšanu no mobilās nodokļu bāzes.
The ageing of the population will put more pressure on public spending and on some categories of tax revenues, as at the same time, globalisation will render it increasingly difficult to collect taxes from mobile tax bases.
Prognozēto mūža ilguma palielināšanos radīs zemāka mirstība lielākā vecumā, kas izmainīs pensijas saņemšanas perioda un nodarbinātības perioda attiecību.
Much of the projected gain in life expectancy will result from lower mortality rates at older age, which will change the relation of duration of retirement to work.
Referente ir pārliecināta, ka viens no galvenajiem uzdevumiem ir attīstīt darba tirgus politiku un reformas nodokļu un pabalstu sistēmā, ar mērķi palielināt darbaspēka piedāvājumu un turpmākas labklājības stāvokļa reformas, kas garantē valsts finanšu ilgtermiņa stabilitāti, ņemot vērā sabiedrības novecošanos.
The rapporteur is convinced that one of the key challenges will be to develop labour market policies and reforms in the tax and benefit systems aimed at increasing labour supply and further reforms of the welfare state that guarantee the long-term sustainability of public finances in the face of an ageing population.
Demogrāfiskā attīstība palielinās valsts izdevumus pensijām visās dalībvalstīs.
Demographic development will lead to an increase of public pension spending in all Member States.
Šo palielināšanos var mazināt, daļēji pārejot no valsts vecuma pensiju sistēmas uz privāti fondētām pensiju shēmām, taču lielāka uzmanība privāti fondētām pensijām var radīt jaunas problēmas un riskus, kā arī nepieciešamību pēc atbilstoša privāto pensiju fondu regulējuma.
This increase can be lowered by a partial switch of the public old-age pension scheme into private funded schemes, but a stronger focus on private funded pensions can create new challenges and forms of risks and the necessity of appropriate regulation of private pension's funds.
Dalībvalstu pensiju sistēmas, kaut atšķirīgi, bet ir vēsturiski attīstījušās, pamatojoties uz modeli, kurā maizes pelnītājs ir vīrietis, t. i., šīs sistēmas ir lielā mērā orientētas uz ģimeni.
Pension regimes in the Member States are - although to a different degree - historically developed systems based on the so-called male-breadwinner model, i.e. are highly familiarised.
Jāpievērš uzmanība tradicionālo pensiju sistēmu, kas balstās uz sistemātisku riska izvērtēšanu un pieņēmumu par tipisku standarta dzīves gaitu, pārveidei, ņemot vērā, ka vispārpieņemtā standarta dzīves gaita mainās ātri un arvien ierastākas kļūs tā saucamās sadrumstalotās biogrāfijas, kas novedīs pie jauna sociālā riska – lielākas nenoteiktības, no kā cietīs daudzi cilvēki un it īpaši neaizsargātās grupas, piemēram, imigranti, mazkvalificēti darba ņēmēji un vientuļie vecāki.
Attention needs to be paid on redesigning traditional pension systems, which are based on systematic risk assessments, starting from the assumption of the typical standardised life course, in face of the current trend that the assumed standardised life course is changing rapidly and so-called patchwork biographies will become more and more common, which leads to a new social risk of an increasing unpredictability of the future for many individuals and for vulnerable groups in particular, especially immigrants, low-skilled workers, and single parents.
Nestabils darba mūžs ievērojami ietekmē pieprasītās pensijas, un vairumā profesiju pārtraukumi nodarbinātībā nelabvēlīgi ietekmē karjeras virzību un atalgojuma līmeni.
Unstable work biographies substantially influence pension claims and that in most professions interruptions are disadvantageous for career paths and wage levels.
Sievietes lielākoties sabiedrības attieksmes un sociālo normu iespaidā vai bērnu aprūpes iestāžu sliktās kvalitātes vai nepietiekamības dēļ brīvprātīgi vai apstākļu spiestas rūpējas par bērniem.
Women predominantly take care for children, voluntarily or involuntarily due to cultural attitudes and social norms or due to low quality or the lack of childcare facilities.
Šis fakts atbilst bērna kopšanas atvaļinājuma nosacījumiem daudzās dalībvalstīs, kuri paredz, ka tieši sievietēm ir jādodas atvaļinājumā; uzsver nepieciešamību atlīdzināt sievietēm par karjeras zaudēšanu, lai sniegtu viņām patiesu iespēju izvēlēties laist pasaulē bērnu bez bailēm par iespējamiem finansiāliem zaudējumiem.
This fact is compounded by the design of the terms of maternity leave in many Member States, which stipulate that women have to take the break; stresses the necessity to compensate women for that loss of career to provide them with a real choice to have children without fearing possible financial disadvantages.
Veselības aprūpes attīstība
Healthcare developments
Vecums pats par sevi nav galvenais faktors, kas rada veselības aprūpes izdevumus, taču sabiedrības novecošanās palielina valsts izdevumus, tādējādi valsts izdevumi veselības aprūpes jomā pieaugs līdz 2050. gadam vairumā dalībvalstu par 1,5–2 procentu punktiem no IKP.
Age itself is not the causal factor of health care spending, but an ageing population will put pressure for increased public spending, thus public expenditure on health care will increase by 1.5-2 percentage points of GDP in most Member States to 2050.
Sabiedrības novecošana spēcīgi ietekmē ilgtermiņa aprūpi, galvenokārt tādēļ, ka pieaug vecu cilvēku skaits, un rezultātā palielinās nepieciešamība pēc ilgtermiņa aprūpes, kas rada 0,5–1 procentu punktu pieaugumu no IKP.
There is a strong impact of an ageing population on long-term care, mainly caused by the increase in the number of elderly people and the increase in the need for long-term care, which result in an increase of 0.5-1 percentage points of GDP.
Turklāt mājsaimniecībā mazāk pieejama neformālā aprūpe, jo vērojama tendence veidot mazākas ģimenes, kā arī palielinās sieviešu iesaistīšanās darba tirgū, tādējādi nepieciešamība pēc valsts nodrošinātas ilgtermiņa aprūpes varētu izrādīties lielāka nekā prognozēts attiecībā uz formālāku aprūpi.
Furthermore, less informal care will be available within households due to the trend to smaller families and the increase in women's participation in the labour market, thus the increase in long-term care could be higher than projected due to the need of more formal care.
Ņemot vērā sabiedrības novecošanos, veselības aprūpes nodrošināšana visiem paaugstinās sniegto pakalpojumu cenu, kas, redzot, ka pabalstu palielināšana nav risinājums, paātrinās tendenci samazināt valsts finansēto pakalpojumu apjomu līdz mazākajam iespējamam vitāli nepieciešamo pakalpojumu līmenim, kas novedīs pie nepārtrauktām diskusijām par šī līmeņa apmēru.
In face of an ageing population, the provision of health care for all will increase the costs for provided services, which - seeing that an increase in contribution is not an option - will accelerate the trend to reduce the amount of public financed services to a minimum core of vital services, leading to a perpetual discussion on the extent of this core.
Cilvēki, kuriem būs iespēja izvairīties no solidaritātes, neizmantos valsts veselības aprūpes shēmas un atradīs vairāk un kvalitatīvākus pakalpojumus privātajā veselības aprūpes nozarē, kas vēl vairāk apgrūtinās valsts veselības aprūpes finansēšanu, kā rezultātā valsts veselības aprūpes sistēma piedāvās mazāk un zemākas kvalitātes pakalpojumus, kas savukārt mazinās uzticību valsts nodrošinātajai veselības aprūpei un pakļaus solidaritāti grūtībām.
People, who have the possibilities to withdraw from solidarity, could leave public health care schemes to find more and higher quality services at private health care provider, which will put additional pressure on public health care financing, resulting in fewer services in lower quality, which will deteriorate the confidence in public health care and will put solidarity under pressure.
Referentes galvenie apsvērumi
Main considerations of the rapporteur
Demogrāfiskās grūtības, ko rada novecošanās un dažādība sabiedrības struktūrā kopā ar spiedīgo finanšu realitāti, mudina dalībvalstis pārveidot tradicionālo sociālās drošības sistēmu elementus, piemēram, pensiju sistēmas, darba tirgus programmas, kā arī politiku veselības un izglītības jomā.
Demographic pressures induced by ageing and more diverse population structures will - in combination with stringent fiscal realities - push Member States to rethink elements of traditional social security systems as pension schemes, labour market programmes, and health and education policies.
Iespējamais risinājums attīstības atvieglošanai ir lielāka darbaspēka piesaiste, īpaši vecuma grupā no 55 līdz 65 gadiem, kā arī sieviešu piesaiste, kuru nodarbinātības līmenis šobrīd ir krietni zemāks.
Possible solutions to mitigate the development are higher labour force participation rates, especially for the age group 55 -65 and for women, whose employment rates are at the moment significantly lower.
Tādēļ ir nepieciešamas atbilstošas iespējas sievietēm apvienot darbu ar privāto dzīvi, īpaši bērnu aprūpes iestādes un pagarinātās dienas skolas, kā arī darba iespēju un apstākļu uzlabošana cilvēkiem ar īpašām vajadzībām un lielāki centieni apkarot sociālo atstumtību.
This will require adequate possibilities for women to reconcile work with family life, particularly child care facilities and all-day-schools and also to improve work opportunities and conditions for people with disabilities and strengthened efforts to tackle social exclusion.
Lai to sasniegtu, ir nepieciešams īstenot Lisabonas stratēģiju, pievēršot uzmanību cilvēku piesaistei darba tirgū, nodrošinot viņiem atbilstošu atalgojumu un citus stimulus darbam.
To meet this it is necessary to implement the Lisbon Agenda with a focus on getting people into jobs, providing them with decent pay and other incentives to work.
Tajā pašā laikā veselības aprūpes ilgtspējas un atbilstības, kā arī pensiju ienākumu nodrošināšana dalībvalstu iedzīvotājiem turpmākajās desmitgadēs ir uzdevums, kura izpildei nepieciešama sabiedrības, valdības, uzņēmumu un mājsaimniecību rīcība visos līmeņos.
Ensuring at the same time the sustainability and adequacy of health care and retirement income for the population in the Member States over the coming decades is a task requiring action at all levels of society, government, firms and households.
– ņemot vērā dzimumu līdztiesības plānu 2006.–2010. gadam,
– having regard to the 2006-2010 gender equality roadmap,
– ņemot vērā Eiropas Kopienu Tiesas spriedumus, jo īpaši spriedumu lietā C-262/88
– having regard to the judgments of the Court of Justice of the European Communities, in particular judgment C-262/88
– ņemot vērā juridiski saistošo ANO Konvenciju par sieviešu visa veida diskriminācijas likvidāciju (1979. gads), jo īpaši tās 11. panta 1. punkta d) apakšpunktu un 11. panta 2. punkta c) apakšpunktu,
– having regard to the legally binding UN Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women (CEDAW 1979), in particular Article 11.1(d) and (e) and Article 11.2(c),
Α. tā kā Lisabonas stratēģijas mērķi attiecībā uz sieviešu, jauniešu un gados vecāku personu nodarbinātību, kā arī Barselonas mērķi attiecībā uz bērnu aprūpes pakalpojumiem ir būtiski pensiju sistēmas dzīvotspējas nodrošināšanai;
Α. whereas the objectives of the Lisbon strategy as regards the employment of women, young people and older people and the Barcelona objectives as regards childcare services are essential for the viability of pension systems,
B. tā kā ANO 2000. gada Tūkstošgades attīstības mērķos, jo īpaši 3. mērķī, paredzēts dzimumu līdztiesības princips;
B. whereas the 2000 UN Millennium Objectives, in particular Objective 3, presuppose gender equality,
C. tā kā situācija nodarbinātības jomā Eiropā neatbilst Lisabonas stratēģijai, kuras mērķis ir vairāk un labākas darbavietas, pilnīga nodarbinātība, sociālā integrācija, jo īpaši sievietēm;
C. whereas the employment situation in Europe is not in line with the Lisbon strategy which has as its aims more and better jobs, full employment and social inclusion, especially for women,
D. tā kā dzimums un paaudžu attiecību aspekts būtiski palielina risku nonākt vājākā pozīcijā darba tirgū, jo sievietēm, kā arī gados vecākiem un jauniem darbiniekiem, kas pieņemti darbā, pamatojoties uz nestandarta līgumiem, ir mazākas iespējas uzlabot savu situāciju darba tirgū;
D. whereas the gender and intergenerational dimension greatly increase the risk of having a weaker position in the labour market, since women, and older and also younger workers engaged in non-standard contracts have fewer chances to improve their position in the labour market,
E. tā kā vispār vērojama tendence, ka sieviešu karjeras izaugsme ir nevienmērīgāka, kā arī tai raksturīgs lēns atalgojuma pieaugums, kamēr vīriešu karjeras izaugsme ir nepārtraukta un tai raksturīgs pastāvīgāks atalgojuma pieaugums, kas rada atšķirības attiecībā uz iemaksām pensiju sistēmā, kā arī lielāku nabadzības risku sievietēm, turklāt tas ir ilgtermiņa risks, ņemot vērā, ka sieviešu paredzamais mūža ilgums ir garāks,
E. whereas, in general terms, women's careers tend to be more fragmented and the rate at which their pay increases is slow, while men tend to have a more continuous employment record and their pay tends to increase more steadily, which means that there is a discrepancy between their respective contributions to the pension system and an increased risk of poverty for women, which is in addition a longer-term risk, given their greater life expectancy,
4. aicina Komisiju padziļināt pētījumus par sociālo tiesību individualizācijas ietekmi uz vienlīdzīgu attieksmi pret sievietēm un vīriešiem;
Calls on the Commission to carry out more detailed research and studies concerning the impact of the individualisation of social rights on equal treatment for women and men;