natgillin/translations-raw huggingface dataset:
R. tā kā 2006. gada 28. septembra rezolūcijā par nanozinātnēm un nanotehnoloģijām Parlaments pieprasīja izpēti par to nanodaļiņu ietekmi, kuras viegli neizšķīst vai bioloģiski nesadalās, veikt saskaņā ar piesardzības principu un pirms šādu daļiņu ražošanas un laišanas tirgū;
R. whereas, in its resolution of 28 September 2006 on nanosciences and nanotechnologies Parliament had called for investigation of the effects of nanoparticles that are not readily soluble or biodegradable, in accordance with the precautionary principle, before such particles are put into production and placed on the market,
S. tā kā Komisijas paziņojuma „Nanomateriālus reglamentējošie aspekti” vērtība ir samērā ierobežota, jo tajā nav informācijas par nanomateriālu raksturīgajām īpašībām, to faktisko izmantošanu, iespējamiem riskiem un ieguvumiem, tādējādi apgrūtinot iespējas novērtēt nanomateriālu konkrēto pievienoto vērtību salīdzinājumā ar tradicionālajām tehnoloģijām, materiāliem un vielām;
S. whereas the value of the Commission Communication on "Regulatory aspects of nanomaterials" is rather limited due to the absence of information about the specific properties of nanomaterials, their actual uses, and potential risks and benefits, which also makes it difficult to judge their specific added value compared to conventional technologies, materials and substances,
T. tā kā Komisija sniegusi tikai vispārīgu pārskatu par attiecīgajiem Kopienas tiesību aktiem, neapsverot nanomateriālu īpatnības un radītās problēmas;
T. whereas the Commission presented only a general overview of the relevant Community legislation , without considering the specific nature of nanomaterials and the resulting challenges,
U. tā kā Komisijas pārskatā redzams, ka patlaban Kopienas tiesību aktos nav īpašu noteikumu attiecībā uz nanomateriāliem;
U. whereas the Commission’s overview shows that there are no nano-specific provisions in Community legislation for the time being,
V. tā kā uz nanomateriāliem jāattiecina daudzšķautnains, diferencēts un pielāgojams tiesību aktu kopums, kas pamatojas uz piesardzības principu un ražotāja atbildības principu, lai nodrošinātu nanomateriālu drošu ražošanu, izmantošanu un iznīcināšanu pirms tehnoloģijas laišanas tirgū, vienlaikus izvairoties no vispārēju moratoriju sistemātiskas izmantošanas vai nediferencētas attieksmes pret atšķirīgiem nanomateriālu pielietojumiem;
V. whereas nanomaterials should be covered by a multi-faceted, differentiated and adaptive body of law based on the precautionary principle and on the principle of producer responsibility to ensure the safe production, use and disposal of nanomaterials before the technology is put on the market, while avoiding systematic recourse to general moratoria or undifferentiated treatment of different applications of nanomaterials,
W. tā kā sakarā ar REACH jau ir panākta vienošanās, ka ir nepieciešamas turpmākas vadlīnijas un ieteikumi par nanomateriāliem, it īpaši par vielu identifikāciju, kā arī riska novērtēšanas metožu pielāgošanu;
W. whereas, in the context of REACH, it has already been agreed that further guidance and advice on nanomaterials, in particular on substance identification, as well as an adaptation of risk assessment methods is needed,
X. tā kā, tuvāk aplūkojot REACH , var konstatēt vairākas nepilnības attiecībā uz nanomateriāliem, piemēram:
X. whereas a closer look at REACH reveals several deficiencies to deal with nanomaterials, for example:
– tonnāžas robežvērtības var nebūt piemērotas, jo nanomateriālu īpašības un iespējamos riskus vairāk nosaka daļiņu skaits, virsmas struktūra un virsmas aktivitāte nevis tonnāža,
– the tonnage thresholds might not be adequate, as the properties and potential risks of nanomaterial are determined to a greater extent by particle number, surface structure and surface activity than by their tonnage,
– iedarbības novērtēšana kļūst obligāta tikai vielām, ko ražotājs ražo daudzumos, kas pārsniedz 10 tonnas gadā, un gadījumā, ja tiek konstatēts, ka tās atbilst bīstamu vielu klasifikācijas kritērijiem saskaņā ar Direktīvu 67/548/EEK
– an exposure assessment only becomes mandatory for substances produced by a manufacturer above 10 tonnes/year and if they have been found to meet the criteria for classification as dangerous in accordance with Directive 67/548/EEC
– REACH prasības attiecībā uz norāžu sniegšanu par izstrādājumā izmantotajām vielām attiecas tikai uz vielām, kas rada ļoti lielas bažas un kas iekļautas kandidātu sarakstā, un ja to koncentrācija izstrādājumā pārsniedz 0,1 masas procentu un ja kopējais šādas vielas daudzums viena ražotāja izstrādājumos pārsniedz vienu tonnu gadā; tomēr kandidātu sarakstā pašlaik nav neviena nanomateriāla, un tos tajā būs grūti iekļaut, ņemot vērā problēmas, kas saistītas ar nanomateriālu riska identifikāciju, un pat tad, ja šīs problēmas varētu atrisināt, nanomateriāli visdrīzāk nepārsniegtu tonnāžas un koncentrācijas sliekšņus, tādēļ pastāv ļoti maza iespējamība, ka REACH tās pašreizējā formā liks sniegt norādes par nanomateriāliem izstrādājumos;
– the REACH notification requirements for substances in articles only concern substances of very high concern that are on the candidate list and when they are present in concentrations above 0,1 % by weight in the article and in a total quantity of over one tonne in those articles per producer per year; however, as not a single nanomaterial is currently on the candidate list, such listing will be difficult in light of the problems with hazard identification of nanomaterials, and even if those problems could be overcome, the nanomaterials would most likely not exceed the tonnage and concentration thresholds, so that it is highly unlikely that REACH in its current form will lead to notification of nanomaterials in articles,
Y. tā kā pastāv risks, ka tad, ja nebūs konkrētu noteikumu par nanomateriāliem, netiks pareizi piemēroti tiesību akti par atkritumiem, piemēram:
Y. whereas waste legislation in the absence of nano-specific provisions may not apply correctly, for example:
– atbilstoša atkritumu apstrāde citstarp ir atkarīga no atkritumu bīstamības (piem., kritērijiem atkritumu pieņemšanai poligonos), taču uz nanomateriāliem tas neattieksies, kamēr nebūs vispārpieņemtas metodes apdraudējuma novērtēšanai, tādējādi novedot pie tā, ka nav tieši nanomateriāliem paredzētu apstrādes metožu, bet tos apstrādā atkarībā no tā, kurā vispārējo atkritumu grupā tie beigās nonāk (jebkas sākot no sadzīves atkritumiem līdz bīstamajiem atkritumiem),
– adequate waste treatment depends inter alia on the hazardousness of a waste (e.g. acceptance criteria for different wastes in a landfill), but will not apply for nanomaterials as long as there is no agreed method for hazard identification, thus leading to non-specific treatment of nanomaterials depending on the general nature of the waste they end up in (anything from municipal solid waste to hazardous waste),
– emisijas robežvērtības atkritumu dedzināšanai attiecas tikai uz dažiem zināmiem piesārņotājiem, nevis nanomateriāliem, lai gan daži no tiem būtu jāklasificē kā piesārņotāji vai tiem būtu vajadzīgas īpašas prasības (piemēram, oglekļa nanocaurules, kam var būt līdzīgas īpašības kā azbestam un kas ir stabilas līdz pat ļoti augstām temperatūrām);
– emission limit values for waste incineration only apply to certain known pollutants and not for nanomaterials, even though some might have to be classified as pollutants, or might have special requirements (e.g. carbon nanotubes, which can present asbestos-like properties, are stable until very high temperatures),
Z. tā kā būtiskie grozījumi attiecībā uz nanomateriāliem, par ko Padome un Eiropas Parlaments vienojās pirmajā lasījumā saistībā ar kosmētikas direktīvas pārstrādāšanu
Z. whereas the significant amendments concerning nanomaterials adopted in a first reading agreement between the Council and the European Parliament in the context of the recast of the cosmetics directive
Eiropas Parlamenta 2009. gada 24. marta nostāja, Pieņemtie teksti, P6_TA(2009)0158 . , un būtiskie grozījumi, ko Eiropas Parlaments pieņēma pirmajā lasījumā saistībā ar regulas par jauniem pārtikas produktiem pārskatīšanu
Position of the European Parliament of 24 March 2009, Texts adopted, P6_TA(2009)0158 . , and the significant amendments adopted by the European Parliament in the first reading of the review of the regulation on novel food
Eiropas Parlamenta 2009. gada 25. marta nostāja, Pieņemtie teksti, P6_TA(2009)0171 . , attiecīgi un skaidri liecina par to, ka ir jāgroza Kopienas tiesību akti, lai atbilstošā veidā risinātu ar nanomateriāliem saistītos jautājumus;
Position of the European Parliament of 25 March 2009, Texts adopted, P6_TA(2009)0171 . , respectively, highlight the clear need to amend Community legislation to address nanomaterials adequately,
Aa. tā kā pašreizējās debates par nanomateriālu regulatīvajiem aspektiem lielā mērā notiek tikai ekspertu aprindās, lai gan nanomateriāliem piemīt potenciāls izraisīt tālejošas sociālas pārmaiņas, kurām nepieciešama plaša apspriešanās ar sabiedrību un sabiedrības pilnīga līdzdalība lēmumu pieņemšanā;
Aa. whereas the current debate about regulatory aspects of nanomaterials is largely limited to expert circles, even though nanomaterials have the potential to bring about far-ranging societal change, which requires wide-ranging public consultation and full public participation in decision-making,
Ab. tā kā plaša apjoma patentu pieteikumi nanomateriāliem, kā arī patentēšanas pārmērīgas izmaksas un tas, ka ļoti maziem uzņēmumiem (ĻMU) un maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) trūkst iespēju piekļūt patentiem, varētu turpmāk kavēt inovāciju;
Ab. whereas a broad application of patents to nanomaterials, as well as the excessive cost of patenting and the absence of patent access facilities for very small businesses and small and medium-sized enterprises (SMEs), could stifle further innovation,
Ac tā kā iespējamā nanotehnoloģiju konverģence ar biotehnoloģiju, bioloģiju, kognitīvajām zinātnēm un informācijas tehnoloģiju izraisa nopietnus jautājumus par ētiku, nekaitīgumu, drošību un pamattiesību ievērošanu, kuri jāanalizē Eiropas grupas par dabaszinātņu ētiku un jaunām tehnoloģijām jaunā atzinumā;
Ac. whereas the likely convergence of nanotechnology with biotechnology, biology, cognitive sciences and information technology raises serious questions relating to ethics, safety, security and respect for fundamental rights that need to be analysed by a new opinion of the European Group on Ethics in Science and New Technologies,
Ad. tā kā rīcības kodekss ir būtisks instruments drošai, integrētai un atbildīgai pētniecībai nanomateriālu jomā; tā kā rīcības kodekss ir jāpieņem un jāievēro visiem ražotājiem, kas vēlas ražot vai laist tirgū preces;
Ad. whereas the Code of Conduct is an essential instrument for safe, integrated and responsible research in nanomaterials; whereas the Code of Conduct must be adopted and respected by all producers intending to manufacture or place goods on the market,
Ae. tā kā piesardzības principam, principam „piesārņotājs maksā” un ilgtspējības mērķiem jākalpo par pamatu tiesiskajam regulējumam un vadlīnijām nanotehnoloģiju un nanomateriālu jomā un šiem principiem un mērķiem jāveicina nanotehnoloģiju un nanomateriālu attīstības virzība sabiedrībai lietderīgāku pielietojumu virzienā,
Ae. whereas the precautionary principle, the polluter-pays principle and sustainability objectives should form the basis of the regulatory and guidance framework for nanotechnologies and nanomaterials, and these principles and objectives should help steer the development of nanotechnologies and nanomaterials towards uses that are of greatest benefit to society,
5. uzskata, ka Eiropas Savienības atbalstīto koncepciju par „drošu, atbildīgu un integrētu pieeju” nanotehnoloģijām apdraud informācijas trūkums par to nanomateriālu izmantošanu un drošību, kuri jau laisti tirgū, jo īpaši tādos jutīgos lietojumos kā tiešs kontakts ar patērētājiem;
Considers that the concept of the "safe, responsible and integrated approach" to nanotechnologies advocated by the European Union, is jeopardised by the lack of information on the use and on the safety of nanomaterials that are already on the market, particularly in sensitive applications with direct exposure of consumers;
7. aicina Komisiju divu gadu laikā pārskatīt visus attiecīgos tiesību aktus, lai īstenotu principu „nav datu — nav tirgus” attiecībā uz visiem nanomateriālu pielietojumiem izstrādājumos, kam ir iespējama ietekme uz veselību, vidi vai drošību visā aprites ciklā, un nodrošinātu, ka tiesību aktu un īstenošanas instrumentu noteikumi atspoguļo nanomateriālu īpatnības, kuru iedarbībai var būt pakļauti darba ņēmēji, patērētāji un/vai vide;
7. ¨Calls on the Commission to review all relevant legislation within two years to implement the principle "no data, no market" for all applications of nanomaterials in products with potential health, environmental or safety impacts over their life cycle, and to ensure that legislative provisions and instruments of implementation reflect the particular features of nanomaterials to which workers, consumers and/or the environment may be exposed;
12. uzskata, ka nedrīkst laist tirgū izstrādājumus, kas satur nanomateriālus, kuri rada risku cilvēka veselībai, jo iedarbojas uz darbiniekiem vai patērētājiem, vai rada nepieņemamu risku videi;
Considers that products containing nanomaterials that present a risk to human health due to exposure of workers or consumers or an unacceptable risk for the environment should not be placed on the market;
– izgatavoto vai importēto nanomateriālu vienkāršota reģistrācija (slieksni nosakot, piemēram, atkarībā no virsmas aktivitātes nevis tonnāžas), sniedzot svarīgākos datus par fizikāli ķīmiskajām īpašībām, kā arī par toksisko un ekotoksisko iedarbību;
– simplified registration for nanomaterials manufactured or imported (with a threshold based on for instance surface activity instead of tonnage), providing core data on physico-chemical properties as well as toxicological and ecotoxicological effects,
– ķīmiskās drošības ziņojums ar iedarbības novērtējumu visiem reģistrētajiem nanomateriāliem neatkarīgi no apdraudējuma identifikācijas;
– a chemical safety report with exposure assessment for all registered nanomaterials irrespective of hazard identification,
– prasības par norāžu sniegšanu attiecībā uz visiem nanomateriāliem, ko laiž tirgū atsevišķi, preparātos vai izstrādājumos, neatkarīgi no tonnāžas un koncentrācijas robežvērtībām;
– notification requirements for all nanomaterials placed on the market on their own, in preparations or in articles irrespective of tonnage and concentration thresholds;
– atsevišķa iedaļa nanomateriāliem atkritumu sarakstā, kas izveidots ar Lēmumu 2000/532/EK
– a separate entry for nanomaterials in the list of waste established by Decision 2000/532/EC
– Lēmumā 2003/33/EK
– a revision of the waste acceptance criteria in landfills in Decision 2003/33/EC
– atkritumu dedzināšanas emisiju robežvērtību pārskatīšana, lai uz masas balstītos mērījumus papildinātu ar metriku, kuras pamatā ir daļiņu skaits un/vai virsma;
– a revision of relevant emission limit values for waste incineration to supplement the mass-based measurements by metrics based on particle number and/or surface;
19. aicina Eiropas Darba drošības un arodveselības aģentūras Eiropas Riska novērošanas centru un dalībvalstis pastiprināt centienus izpratnes veidošanā un labas prakses apmaiņā;
Invites the European Risk Observatory of the European Agency for Safety and Health at Work and the Member States to step up their efforts in awareness-raising and the exchange of good practice;
24. aicina Komisiju līdz 2011. gada jūnijam sagatavot sarakstu ar dažādiem nanomateriālu veidiem un pielietojumiem Eiropas tirgū, vienlaikus ievērojot pamatotus komercnoslēpumus, piemēram, receptes, un padarīt šo sarakstu publiski pieejamu; turklāt aicina Komisiju tajā pašā laikā ziņot par šo nanomateriālu drošību;
Calls on the Commission to compile before June 2011 an inventory of the different types and uses of nanomaterials on the European market, while respecting justified commercial secrets such as recipes, and to make this inventory publicly available; furthermore calls on the Commission to report on the safety of these nanomaterials at the same time;
35. aicina Komisiju un dalībvalstis īpašu uzmanību pievērst nanotehnoloģiju attīstības sociālajai dimensijai, tostarp saistītajiem sociālo zinātņu pētījumiem; uzsver, ka nanotehnoloģija ir jānovērtē, ņemot vērā tās iespējas un ietekmi uz cilvēkiem un vidi; turklāt uzskata, ka pēc iespējas agrākā posmā jānodrošina attiecīgo sociālo partneru aktīva iesaistīšana;
Calls on the Commission and Member States to pay special attention to the social dimension of the development of nanotechnology, including to the accompanying social science research; underlines the fact that nanotechnology should be judged in terms of its usefulness and its effect on humans and the environment; furthermore considers that the active participation of the social partners concerned has to be ensured from the earliest possible stage.
Nanotehnoloģijas ir jauna līmeņa inženierzinātne, kas ļauj sasniegt fantastiskus rezultātus cita starpā tādās jomās kā enerģētika, ražošana un patēriņa produkti.
Nanotechnology is the art of engineering at a new level, where fantastic results can be achieved in energy, manufacturing, consumer products and other sectors.
Ir iespējams izstrādāt biomedicīnas paņēmienus, kuros izmanto ķermenī ievietotus sensorus, un zāles, kas spēj pārvarēt asins–smadzeņu barjeru.
Biomedicine with sensors implanted in the body and medicine which penetrates blood-brain barriers can be developed.
Ar nanoģeneratoriem var izmantot apkārtējo vidi vai cilvēka kustības, lai ražotu enerģiju.
Nano-generators can exploit the environment or body movement to create energy.
Energoefektīvi logi, izturīgāki makšķerkāti, saules aizsargkrēmi ar augstu aizsardzības pakāpi, triecienizturīgas virsbūves, sensori dažādu apkārtējā vidē sastopamu toksisku vielu konstatēšanai, sterilas virsmas utt. — sarakstu ar to, ko jau tagad var atrast tirgū vai kas tajā drīz nonāks, var turpināt bezgalīgi.
Energy-efficient windows, more durable fishing rods, sun creams with high sun protection factors, crash-resistant bodywork, sensors for various environmental toxins, sterile surfaces etc., the list of what already exists on the market or may do within the near future is endless.
Taču visi šie sapņi var pilnībā sabrukt, ja mēs nerūpēsimies par to, lai visi šie produkti pirms nonākšanas tirgū būtu droši, — šajā ziņā nāk prātā vecais sauklis no REACH regulas, proti, „bez datiem nav tirgus”.
But all these dreams may turn to ashes unless we ensure that products are safe before they appear on the market; the old REACH motto, 'no data, no market', springs to mind.
Nanotehnoloģijām piemīt pilnīgi jauni toksikoloģiskie riski, kas nav pienācīgi noteikti, ko ir grūti pārbaudīt un par ko nav daudz zināšanu attiecībā uz to, kāda būs imūnsistēmas reakcija, ja tāda vispār varētu būt visos gadījumos.
Nanotechnology entails new toxicological risks which are vaguely defined and difficult to test, a field in which our knowledge about immune defence response - if it is able to react at all in any given situation - is poor.
Ir izrādījies, ka oglekļa nanocaurules rada tieši tādu pašu kaitējumu kā azbests, oglekļa nanoklāsteri mazā koncentrācijā ir radījuši smadzeņu bojājumus zivīm, bet sterilizējošais nanosudrabs, ko izmanto zeķēs, ir nokļuvis kanalizācijas ūdeņos, un nav zināms, kādu risku tas rada attīrīšanas iekārtām.
Carbon nanotubes have proved to give rise to exactly the same type of damage as asbestos, carbon nanoclusters in low concentrations have caused brain damage in fish and sterilising nano silver from socks has leaked into waste water with unknown risks to treatment plants.
Ja mēs zinām, ka nanodaļiņas spēj pārvarēt asins–smadzeņu barjeru, tad kā gan mēs varam laist tirgū saules aizsargkrēmus, ja mēs nevaram garantēt, ka tie ir pārbaudīti attiecībā uz iespēju, ka to iedarbība neatšķirsies no agrāk izmantotajiem krēmiem?
When we know that nanoparticles are capable of penetrating the blood-brain barrier, how can we allow sun creams on to the market when we cannot guarantee that they have been tested to explore the possible differences in behaviour they may exhibit compared with previous creams?
Ir arī labāk jāizprot tas apstāklis, ka toksikoloģiskos pētījumos viena un tā paša nanomateriāla dažādiem testiem var būt atšķirīgi rezultāti, kā arī tas, ka ķīmiskā ziņā vienādiem nanomateriāliem no atšķirīgām ražotnēm vai atšķirīgiem ražošanas procesiem var būt atšķirīgas īpašības.
Moreover, the fact that different tests performed on the same nanomaterial can produce different results in toxicological investigations and that chemically identical nanomaterial produced by different manufacturers or manufacturing processes can have different properties also requires a better understanding.
Mums ir sīkāk jāizpēta arī šīs piespiedu kārtā saražotās nanodaļiņas, kuru kaitīgums jau ir pierādīts.
The old mechanical models used for bigger objects and their behaviour no longer entirely apply.
Nanotehnoloģijas nozīmē, ka mēs ienākam jomās, kurās mums ir nepietiekamas zināšanas, vecie mehānikas modeļi, kas izmantoti lieliem objektiem un to darbībai, vairs pilnībā nedarbojas, nedz arī nanodaļiņas vienmēr var izturēties saskaņā ar kvantu mehānikas likumiem.
Neither can nanoparticles always behave in accordance with the laws of quantum mechanics.
Dažreiz tās paliek teorijas pelēkajā zonā, taču jo īpaši tiesiski pelēkajā zonā.
They sometimes fall into a theoretical grey area but, above all, into a legal grey area.
Mums kā politiķiem ir uzdevums rūpēties par to, lai nanotehnoloģijas tiktu regulētas veidā, kas aizsargātu vidi un cilvēkus.
It is our role, as politicians, to ensure that nanotechnology is regulated in a way that protects the environment and mankind.
Nanotehnoloģijās tiek izmantots tas apstāklis, ka nanoizmēra daļiņām ir pilnīgi citas īpašības nekā lielākām daļiņām no tās pašas vielas.
Nanotechnology exploits the fact that nano-size particles have completely different properties from bigger particles of the same substance.
Visparastākā nanodaļiņu definīcija ir tā, ka to izmērs ir mazāks nekā 100 nm.
The most common definition of nanoparticles is that they are less than 100 nm in dimension.
Taču pie nanotehnoloģijām pieder arī materiāla īpašību funkcionālas izmaiņas tā mazā izmēra dēļ, pat ja daļiņu izmērs ir lielāks nekā 100 nm.
However, nanotechnology also covers a functional change in the properties of a material owing to its small size where the particles are larger than 100nm.
Daļiņas, kas ir tik neiedomājami mazas, reaģē daudz spēcīgāk nekā noteikta viela tās sākotnējā formā un var nodrošināt daudz jaunu tehnoloģisku sasniegumu.
Particles which are so incredibly small are much more reactive than a substance in its original form and may bring about entirely new technological advances.
Šīs īpašības vienlaikus ir arī nanotehnoloģiju problēmas.
These properties are also the problems faced by nanotechnology.
Tehnoloģijas mums var palīdzēt, kā arī kaitēt.
Technology can help us and harm us.
Lai mēs varētu izdarīt apzinātu izvēli, spējot novērtēt riskus, kas saistīti ar jaunu tehnoloģiju izmantošanu, mums ir jānoskaidro, cik indīga ir noteikta viela, kāds risks pastāv, saskaroties ar attiecīgo ķīmisko vielu, un vai tā sadalās dabā.
In order to make informed choices whereby we can assess the risks of using a new technology, we have to find out how toxic something is, what risk we run of coming into contact with the chemical and whether it is biodegradable.
Šodien mums trūkst nanomateriālu marķējuma un nav pat vispārpieņemta brīdinājuma apzīmējuma!
At the present time, we have no rules for the labelling of nanomaterials; there is not even an established warning symbol!
Referents centās izpētīt Zviedrijas tirgu un pēc vairākiem atgādinājumiem konkrētu atbildi uz to, kuri materiāli satur nanodaļiņas, saņēma tikai divos no septiņpadsmit gadījumiem.
Your rapporteur attempted to investigate the Swedish market but, after sending reminders, received specific answers as to exactly which products contained nano in only two of seventeen cases.