natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lēmums 2002/475/TI
Decision 2002/475/JHA
Šis pamatlēmums neiespaido pienākumu ievērot pamattiesības un tiesību pamatprincipus, kā tie noteikti 6. pantā Līgumā par Eiropas Savienību , kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartā atzītās tiesības, īpaši biedrošanās un vārda brīvību.”
This Framework Decision shall not have the effect of modifying the obligation to respect fundamental rights and fundamental legal principles as enshrined in Article 6 of the Treaty on European Union or the rights recognised in the Charter of Fundamental Rights of the European Union, especially the freedom of association and the freedom of expression.".
Ir jāatjaunina pamatlēmuma 1. panta 2. punkts, pievienojot atsauci uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartu.
Article 1(2) of the Framework Decision should be updated with a reference to the EU Charter of Fundamental Rights.
Attiecīgā gadījumā ir nepieciešams uzsvērt abu pamatbrīvību, proti biedrošanās un vārda brīvības ievērošanu, nepadarot tās mazāk svarīgas ar nepareizu pamatlēmuma interpretāciju.
Similarly, it would be appropriate to emphasise the two fundamental freedoms liable to be prejudiced by erroneous interpretation of the Framework Decision: freedom of association and freedom of expression.
„Katra dalībvalsts veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka mēģinājums veikt nodarījumu, kas minēts 1. panta 1. punktā un 3. pantā, izņemot valdījumu saskaņā ar 1. panta 1. punkta f) apakšpunktu un nodarījumu, kas minēts 1. panta 1. punkta i) apakšpunktā un 3. panta 2. punkta a) līdz c) apakšpunktā , ir sodāms.
"Each Member State shall take the necessary measures to ensure that attempting to commit an offence referred to in Article 1(1) and Article 3, with the exception of possession as provided for in Article 1(1)(f) and the offences referred to in Article 1(1)(i) and Article 3(2)(a) to (c) , is made punishable.".
„Katra dalībvalsts veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka mēģinājums veikt nodarījumu, kas minēts 1. panta 1. punktā un 3. pantā, izņemot valdījumu saskaņā ar 1. panta 1. punkta f) apakšpunktu un nodarījumu, kas minēts 1. panta 1. punkta i) apakšpunktā un 3. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā , ir sodāms.
"Each Member State shall take the necessary measures to ensure that attempting to commit an offence referred to in Article 1(1) and Article 3, with the exception of possession as provided for in Article 1(1)(f) and the offences referred to in Article 1(1)(i) and Article 3(2)(a) and (b) , is made punishable.".
Arī mēģinājums apmācīt teroristus ir jāklasificē kā noziedzīgs nodarījums visās ES dalībvalstīs.
It is necessary for attempted training to be considered an offence in all the EU Member States.
Iespēja atklāt apmācības infrastruktūru un iznīcināt to vēl pirms izmantošanas ir reāla, katrā ziņā nav neiespējama, un tādēļ tā ir apsverama.
There is a very real possibility of training facilities being discovered and dismantled before they have been used, and this is something that must be taken into consideration.
Alexander Alvaro, Catherine Boursier, Emine Bozkurt, Philip Bradbourn, Mihael Brejc, Giuseppe Castiglione, Giusto Catania, Carlos Coelho, Esther De Lange, Gérard Deprez, Bárbara Dührkop Dührkop, Claudio Fava, Armando França, Urszula Gacek, Kinga Gál, Patrick Gaubert, Jeanine Hennis-Plasschaert, Ewa Klamt, Magda Kósáné Kovács, Wolfgang Kreissl-Dörfler, Stavros Lambrinidis, Henrik Lax, Roselyne Lefrançois, Baroness Sarah Ludford, Viktória Mohácsi, Claude Moraes, Javier Moreno Sánchez, Martine Roure, Csaba Sógor, Vladimir Urutchev, Ioannis Varvitsiotis, Manfred Weber , Tatjana Ždanoka
Alexander Alvaro, Catherine Boursier, Emine Bozkurt, Philip Bradbourn, Mihael Brejc, Giuseppe Castiglione, Giusto Catania, Carlos Coelho, Esther De Lange, Gérard Deprez, Bárbara Dührkop Dührkop, Claudio Fava, Armando França, Urszula Gacek, Kinga Gál, Patrick Gaubert, Jeanine Hennis-Plasschaert, Ewa Klamt, Magda Kósáné Kovács, Wolfgang Kreissl-Dörfler, Stavros Lambrinidis, Henrik Lax, Roselyne Lefrançois, Baroness Sarah Ludford, Viktória Mohácsi, Claude Moraes, Javier Moreno Sánchez, Martine Roure, Csaba Sógor, Vladimir Urutchev, Ioannis Varvitsiotis, Manfred Weber, Tatjana Ždanoka
– ņemot vērā Juridiskās komitejas priekšsēdētāja 2007. gada 26. septembra vēstuli,
– having regard to the letter from the chairman of the Committee on Legal Affairs of 26 September 2007,
– ņemot vērā Konstitucionālo jautājumu komitejas ziņojumu ( A6‑0324/2008 ),
– having regard to the report of the Committee on Constitutional Affairs ( A6‑0324/2008 ),
121. pants – 3.a punkts (jauns)
Rule 121 - paragraph 3a (new)
Ja priekšsēdētājs paredz nepievienoties atbildīgās komitejas ieteikumam, viņš par to attiecīgi informē atbildīgo komiteju un nodod jautājumu izskatīšanai Priekšsēdētāju konferencē, minot šā lēmuma iemeslus.
Where the President intends to depart from the recom me ndation of the committee responsible , he shall inform the committee accordingly and shall refer the matter to the Conference of Presidents , stating his reasons.
Ja Priekšsēdētāju konference uzskata, ka Parlamentam izņēmuma kārtā nav jāiesniedz apsvērumi vai jāiestājas Tiesas lietā, kas attiecas uz Parlamenta pieņemtā tiesību akta likumīgumu, jautājumu nekavējoties nodod izskatīšanai plenārsēdē.
Where the Conference of Presidents takes the view that Parliament should , exceptionally , not submit observations or intervene before the Court of Justice where the legal validity of an act of Parliament is being questioned , the matter shall be submitted to plenary without delay.
Steidzamos gadījumos priekšsēdētājs var veikt piesardzības pasākumus, lai ievērotu attiecīgās tiesas noteiktos termiņus.
In case s of urgency, the President may take precautionary action in order to comply with the time limits prescribed by the court concerned .
Šādos gadījumos laicīgi īsteno šajā punktā paredzēto procedūru.
In such case s , the procedure provided for in this paragraph shall be implemented at the earliest opportunity.
Reglaments neliedz atbildīgajai komitejai lemt par atbilstīgiem procedūras pasākumiem, lai steidzamos gadījumos tās ieteikums tiktu iesniegts laicīgi.
Nothing in the Rules prevents the committee responsible from deciding on appropriate procedural arrangements for the timely transmi ssion of its recommendation in cases of urgency.
Juridiskās komitejas priekšsēdētājs 2007. gada 26. septembra vēstulē Konstitucionālo lietu komitejas priekšsēdētājam iepazīstināja ar priekšlikumu attiecībā uz Parlamenta Reglamenta 121. panta interpretāciju.
By letter dated 26 September 2007, the Chairman of the Committee on Legal Affairs presented a proposal to the Chairman of the Committee on Constitutional Affairs concerning the interpretation of Rule 121 of Parliament's Rules of Procedure.
G. Gargani savā vēstulē vēlējās iegūt Konstitucionālo lietu komitejas precizējumu par to, vai šis pants un jo īpaši 3. punkts attiecas tikai uz Parlamenta iesniegtajām prasībām Eiropas Kopienu Tiesā, vai arī to var interpretēt plašāk, iekļaujot Parlamenta apsvērumus un iespēju iestāties lietās, ko izskata Eiropas Kopienu Tiesa.
In his letter, Mr Gargani sought clarification from the Committee on Constitutional Affairs as to whether this Rule, and in particular paragraph 3, refers only to actions brought by Parliament before the Court of Justice or whether it can be interpreted so as to also include observations and interventions by Parliament before the Court.
121. panta „Prasības iesniegšana Eiropas Kopienu Tiesā” teksts ir šāds.
Rule 121, entitled 'Proceedings before the Court of Justice', reads as follows:
Ja Parlamenta priekšsēdētājs iesniedz prasību pretēji atbildīgās komitejas priekšlikumam, tad nākamās sesijas sākumā viņš ierosina, lai plenārsēdē pieņem lēmumu par prasības uzturēšanu.
Should the President bring an action contrary to the recommendation of the committee responsible, he shall put to plenary, at the start of the following part-session, the decision on maintaining the action".
interpretācijas joma
Scope of the interpretation
121. panta nosaukums ir „Prasības iesniegšana Eiropas Kopienu Tiesā” ( Proceedings before the Court of Justice ), savukārt 3. punktā ir skaidra atsauce uz „prasību” ( actions ), ko priekšsēdētājs Parlamenta vārdā iesniedz Eiropas Kopienu Tiesā.
Rule 121 is entitled 'Proceedings before the Court of Justice', while paragraph 3 refers expressly to 'actions' brought before the Court by the President on behalf of Parliament.
Tādējādi 121. panta 3. punktu piemēro, ja Parlaments uzsāk tiesvedību Eiropas Kopienu Tiesā.
Hence, Rule 121(3) applies when Parliament initiates judicial proceedings.
Šādā gadījumā priekšsēdētājs rīkojas pēc Juridiskās komitejas ieteikuma.
In this case, the President acts upon a recommendation by the Committee on Legal Affairs.
Ja priekšsēdētājs nolemj rīkoties pretēji šim ieteikumam, galīgais lēmums par šo jautājumu ir jāpieņem plenārsēdē, tomēr viņš/viņa var veikt piesardzības pasākumus.
If the President decides not to follow such a recommendation, the matter has to be submitted to Plenary for a final decision, although he/she may take precautionary action.
Ja Eiropas Kopienu Tiesas lietā Parlaments ir atbildētājs , saprotams, ka priekšsēdētājam ir jāaizstāv Parlamenta nostāja saskaņā ar Reglamenta 19. panta 4. punktu, kurā viņam/viņai skaidri uzticētas pilnvaras pārstāvēt Parlamentu juridiskos jautājumos.
When Parliament is a defendant in proceedings before the Court, it is evident that the President has to defend Parliament's position in accordance with article 19(4) of the Rules of Procedure, which expressly vests in him/her the power to represent Parliament in legal matters.
Eiropas Kopienu Tiesā ierosina arī citas lietas, kurās Parlaments var būt ieinteresēts iestāties vai iesniegt apsvērumus saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas Statūtiem.
There are also other types of proceedings brought before the Court of Justice in the course of which Parliament may have an interest to intervene or submit observations in accordance with the provisions of the Statute of the Court.
Tas galvenokārt attiecas uz prejudiciālā nolēmuma procedūru gadījumos, ja tiek apstrīdēts tiesību akta likumīgums, īpaši, ja šo tiesību aktu koplēmuma procedūrā ir kopīgi pieņēmis Parlaments un Padome.
This is notably the case in preliminary proceedings where the validity of a legislative act is being questioned and in particular where this act has been jointly adopted by the Parliament and the Council.
Saskaņā ar pašreizējo praksi šādos gadījumos notiek apspriešanās ar Juridisko komiteju par to, vai atzinumu iesniegšana Eiropas Kopienu Tiesā ir vajadzīga, savukārt Parlamenta priekšsēdētājs saskaņā ar 19. panta 4. punktā uzticētajām pilnvarām pieņem galīgo lēmumu.
According to current practice, in these cases the Committee on Legal Affairs is consulted on the appropriateness of presenting observations before the Court of Justice, while the President of Parliament takes the final decision under the powers conferred on him by Rule 19(4).
Iepriekšminētajā vēstulē Juridiskās komitejas priekšsēdētājs ierosina interpretēt 121. panta 3. punktu tā, lai tas aptvertu ne tikai Parlamenta ierosinātās lietas, bet arī tā apsvērumus un iestāšanos Eiropas Kopienu Tiesas lietās.
In the above mentioned letter, the Chairman of the Committee on Legal Affairs suggests interpreting Rule 121(3) so as to cover not only actions initiated by Parliament, but also observations and interventions in cases before the Court.
Praktiski tas nozīmētu, ka Parlamenta un Juridiskās komitejas domstarpību gadījumos priekšsēdētājs lēmuma pieņemšanai plenārsēdē izvirzītu ne tikai jautājumu par to, vai uzturēt prasību, bet arī jautājumu par to, vai iesniegt apsvērumus un vai iestāties Eiropas Kopienu Tiesas lietā.
In practice this would mean that in cases of disagreement between the President and the Committee on Legal Affairs, the President would have to refer to Plenary not only the decision on whether to maintain an action but also the decision on whether to lodge observations or intervene before the Court.
Pēc Juridiskās komitejas viedokļa šādu interpretāciju varētu pamatot fakts, ka 121. panta nosaukumā angļu un vācu valodas versijā izmantots vispārīgs termins „procesi” — „ proceedings ” (atšķirībā no franču valodas un pārējo valodu versijām, kuras atsaucas uz „prasības iesniegšanu” — „ recours ”).
In the view of the Committee on Legal Affairs, such an interpretation could be justified by the fact that in the English and German version of Rule 121 the general term 'proceedings' is used in the title (unlike the French and the other linguistic versions which refer to 'recours').
Referenta nostāja
Considerations of the Rapporteur
Referents uzskata, ka 121. panta dažādu valodas versiju („ proceedings ”, „ Verfahren ”, „ recours ”, „ ricorsi ” u.c.) radītās neskaidrības neattiecas uz 3. punktu, kurā termins „prasība” ir tulkots visās valodās vienlīdzīgi („ Klage ”, „ recours ”, „ ricorso ” u.c.).
The Rapporteur believes that the confusion created by the different linguistic versions of the title of Rule 121 (' proceedings ', ' Verfahren ', ' recours ', ' ricors i', etc.) does not concern paragraph 3 in which the term 'action' is translated in all languages uniformly (' Klage ', ' recours ', ' ricorso ', etc.).
Iepriekšminēto iemeslu dēļ referents uzskata, ka nebūtu pamatoti paplašināt 121. panta 3. punktā izmantotā tehniskā termina „prasība” — „ action ” jomu („recours”, „Klage”, „ricorso” u.c.) tikai tāpēc, ka šī panta nosaukumā dažās valodu versijās ir lietots plašākas nozīmes termins.
For the above reasons, the Rapporteur considers that it would not be justifiable to extend the scope of the terminus technicus 'action' ('recours', 'Klage', 'ricorso', etc), which is used in article 121(3), merely by virtue of the wider meaning of the term used in some linguistic versions of the Rule's title.
Tā kā ir skaidrs, ka 3. pants attiecas tikai uz Parlamenta ierosinātajām „prasībām”, 121. panta 3. punktu nevar interpretēt plašāk, lai iekļautu Parlamenta apsvērumus un iestāšanos Eiropas Kopienu Tiesas lietās, jo tie ir cita veida pasākumi.
As it is clear that the scope of paragraph 3 is limited to 'actions' initiated by Parliament, it could not be interpreted widely so as to also include observations and interventions, which are qualitatively different actions.
Varētu oponēt, ka joprojām varētu būt likumīgs iemesls izveidot īpašu procedūru, lai noteiktu, vai Parlaments var iesniegt apsvērumus vai iestāties Eiropas Kopienu Tiesas lietā gadījumos, ja rodas domstarpības starp priekšsēdētāju un atbildīgo komiteju.
It could be argued that there might still be a legitimate reason for establishing a specific procedure to decide whether Parliament should lodge observations or intervene before the Court in cases of disagreement between the President and the committee responsible.
Ir vispārpieņemts fakts, ka Parlamenta pieņemtā tiesību akta likumīguma aizstāvēšana Eiropas Kopienu Tiesā ir paša Parlamenta pienākums.
It is generally understood that once Parliament has adopted a legal act, it has the responsibility to defend its validity before the Court of Justice.
Šis princips ir ietverts Juridisko lietu un pilsoņu tiesību komitejas priekšsēdētāja Willy de Clercq 1997. gada 10. decembra vēstulē Eiropas Parlamenta priekšsēdētājam José Maria Gil-Robles , kurā ir norādīti kritēriji, pēc kuriem Eiropas Parlamentam jāvadās, pieņemot lēmumu par to, vai iesniegt apsvērumus saistībā ar prejudiciālo nolēmumu procedūrām par koplēmuma procedūrā pieņemtu tiesību aktu.
This principle is enshrined in a letter of 10 December 1997 by the Chairman of the Committee on Legal Affairs and Citizens' Rights, Mr Willy de Clercq, to the President of the European Parliament, Mr José Maria Gil-Robles, determining the criteria that should be followed by the European Parliament when deciding whether to submit observations in preliminary proceedings.
Saskaņā ar šajā vēstulē norādīto principu Parlamentam prejudiciālā nolēmuma procedūras gaitā ir jāiesniedz apsvērumi, ja tiek apstrīdēts koplēmuma procedūrā pieņemta tiesību akta likumīgums, bet jāatturas no to iesniegšanas lietās par tiesību akta interpretāciju.
The principle established thereby is that Parliament should lodge observations in preliminary proceedings when the legal validity of an act adopted by codecision is in question and not take action in proceedings concerning the interpretation of a legal act.
Tomēr referents ir informēts par diviem gadījumiem, kad Juridiskā komiteja ieteica priekšsēdētājam Eiropas Kopienu Tiesā neaizstāvēt koplēmuma procedūrā pieņemtā tiesību akta likumīgumu.
Nevertheless, the Rapporteur is aware of two cases where the Committee on Legal Affairs advised the President not to defend before the Court of Justice the validity of an act adopted by codecision.
Abos gadījumos priekšsēdētājs nolēma rīkoties pretēji atbildīgās komitejas ieteikumam.
In both of these cases, the President decided to take an action contrary to the recommendation of the committee responsible:
– 1999. gadā priekšsēdētājs José Maria Gil-Robles nolēma iesniegt apsvērumus Tiesā, lai aizstāvētu Direktīvas 98/43/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu reklāmu un ar to saistīto sponsordarbību likumīgumu.
- In 1999, President José Maria Gil-Robles decided to submit observations before the Court of Justice in order to defend the legality of Directive 98/43/EC of the European Parliament and of the Council of 6 July 1998 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to the advertising and sponsorship of tobacco products.
– 2005. gadā priekšsēdētājs Josep Borrell-Fontelles nolēma Tiesā aizstāvēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. decembra Direktīvas 2001/97/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/308/EEK par to, kā novērst finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtas naudas legalizēšanai (naudas atmazgāšanai), likumīgumu.
- In 2005, President Josep Borrell-Fontelles decided to defend before the Court of Justice the validity of Directive 2001/97/EC of the European Parliament and of the Council of 4 December 2001 amending Council Directive 91/308/EEC on the prevention of the use of the financial system for the purpose of money laundering.
Abos gadījumos priekšsēdētāju lēmums izrietēja no pieņemtās prakses aizstāvēt koplēmuma procedūrā pieņemto tiesību aktu likumīgumu saskaņā ar Juridiskās komitejas noteiktajiem kritērijiem.
In both cases the President's decision derived from the established practice of defending the validity of legal acts adopted by codecision in conformity with the criteria determined by the Committee on Legal Affairs.
Ir jāpiezīmē, ka otrajā gadījumā priekšsēdētājs neprasīja lēmumu apstiprināt plenārsēdē, lai gan 121. panta 3. punkts jau bija spēkā; šo punktu pareizi interpretēja, atsaucoties tikai uz priekšsēdētaja Parlamenta vārdā iesniegtajām „prasībām”.
It should be noted that although paragraph 3 of article 121 was already in force in the second case, the President did not ask the Plenary to confirm his decision; this paragraph was correctly interpreted as referring only to 'actions' brought by the President on behalf of Parliament.
Referents nav tiesīgs izvērtēt to, cik juridiski pamatots bija atbildīgās komitejas lēmums ieteikt priekšsēdētājam neiesniegt atzinumus iepriekšminētajās lietās.
The Rapporteur is not in a position to evaluate the legal reasoning behind the decision of the committee responsible to advise the President not to submit observations in the above cases.
Viņš uzskata, ka Parlamentam principa pēc Tiesā vajadzētu aizstāvēt savu tiesību aktu likumīgumu saskaņā ar likumīguma prezumpciju un principu par lojālu sadarbību ar koplēmēju (Padomi).
He believes that, as a matter of principle, Parliament should defend the validity of its acts in cases brought before the Court of Justice in accordance with the presumption of legality and the principle of loyal cooperation vis-à-vis its co-legislator (the Council).
Tomēr referents uzskata, ka var būt izņēmuma gadījumi, kad Parlaments būtu pilnvarots pieņemt no koplēmuma procedūrā pieņemtā viedokļa atšķirīgu viedokli, ja ir būtiski mainījušies tiesiskie apstākļi (piemēram, Līgumu reforma, ES Pamattiesību hartas stāšanā spēkā, tiesu prakse), kas minēto tiesību aktu var padarīt neatbilstīgu Eiropas Savienības primārajiem tiesību aktiem.
The Rapporteur, however, considers that there might be exceptional cases where the Parliament could be empowered to take a different view from that taken in the codecision procedure, provided that there has been an important change of legal circumstances (e.g. Treaty reform, entry into force of the EU Charter of Fundamental Rights, case-law) which may render an act incompatible with the Union's primary law.
Šāds tiesību akts paliktu spēkā, jo tas ir pieņemts saskaņā ar iepriekšējo tiesisko regulējumu, bet Parlaments, kuram nav iniciatīvas tiesības, nevarētu to grozīt, lai padarītu atbilstīgu jaunajiem juridiskajiem apstākļiem.
Such an act would remain in force as adopted under the previous legal framework, but Parliament, lacking the right of initiative, would not be in a position to modify it in order to render it compatible with the new legal circumstances.
Var oponēt, ka šajā konkrētajā gadījumā Parlamentam varētu būt likumīgs iemesls nolemt neiesniegt apsvērumus vai neiesaistīties Tiesas procesā
It can be argued that, in that particular case, Parliament could have a legitimate reason to decide not to lodge observations or intervene before the Court.
Turklāt ir lietderīgi piezīmēt, ka Parlamenta Reglamenta 34. pants paredz, ka „ (..) izskatīšanas laikā Parlaments pievērš īpašu uzmanību pamattiesību ievērošanai un it īpaši seko, lai tiesību akts atbilstu Eiropas Savienības Pamattiesību hartai, subsidiaritātes un proporcionalitātes, kā arī tiesiskuma principiem”. .
It is also worth noting that article 34 of Parliament's Rules of Procedure stipulates that ''during the examination of a legislative proposal, Parliament shall pay particular attention to respect for fundamental rights and in particular that the legislative act is in conformity with the European Union Charter of Fundamental Rights, the principles of subsidiarity and proportionality and the rule of law'' .
Ņemot vērā, ka Reglamentā pašlaik nav norādīts, kādu iekšējo procedūru Parlamentam jāizmanto, lai lemtu par to, vai būtu vajadzīgs iesniegt apsvērumus vai iestāties Eiropas Kopienu Tiesas lietā gadījumos, ja rodas domstarpības starp priekšsēdētāju un atbildīgo komiteju.
Bearing in mind that the Rules of Procedure do not currently provide for the internal procedure to be followed by Parliament when deciding upon the appropriateness of submitting observations or intervening before the Court, the Rapporteur is of the opinion that there are two questions on which the AFCO Committee has to take a stance.
Pirmkārt, vai būtu labāk šo jautājumu atrisināt ar interpretācijas palīdzību un tādējādi vienkārši apstiprināt, ka saskaņā ar pašreizējo praksi Parlamenta priekšsēdētājs ir tiesīgs pieņemt lēmumu, kas ir pretrunā ar atbildīgās komitejas ieteikumu?
Firstly: is it better to resolve the issue by interpretation and therefore simply confirm that the President of the Parliament is entitled, according to the existing practice, to take a decision contrary to the recommendation of the committee responsible?
Un otrkārt, ja būtu ieteicamāk šo jautājumu nokārtot, papildinot 121. pantu, kurai struktūrvienībai un ar kuru procedūru vajadzētu piešķirt tiesības pieņemt attiecīgo lēmumu?
And secondly: were it to be considered preferable to regulate the matter by complementing Rule 121, to which body and under which procedure should the right of decision be given?
secinājumi un ietiekumi
Conclusions and Recommendations