natgillin/translations-raw huggingface dataset:
a) attiecībā uz personu, kam tiek piešķirtas zvejas tiesības, kā arī uz šo tiesību tālāknodošanas nosacījumiem un uz zvejas tiesību tirgojamību ekonomiskās vērtības iegūšanai;
a) as to whom the right is to be allocated, as to the conditions of its transferability and as to its tradability for economic value,
b) attiecībā uz tiesību darbības jomu, it īpaši, vai tās piemēro atbilstoši konkrētajai ģeogrāfiskajai vietai, kurā tās jāizmanto, kā arī uz nozvejas daudzumu vai uz pieļaujamo zvejas intensitāti;
b) as to the extent of the right, particularly whether it is defined in terms of the location in which it is to be exercised, the quantity that can be fished or the effort that can be expended;
6. uzskata, ka debatēm noteiktais laiks ir pārāk īss, un prasa tā pagarināšanu, lai nodrošinātu, ka tiek pienācīgi atklātas un izpētītas dažādās pieejamās iespējas, kā arī to izmantošanas sekas;
Considers that the period of debate fixed is too short and calls for it to be extended to ensure that the various possibilities available are properly explored and studied, along with their consequences;
9. atzīmē, ka vienotas sistēmas izveide ir sarežģīts process, kas saistīts ar zināmām grūtībām, un ka šo uzdevumu var paveikt, vai nu saskaņojot dalībvalstu praksi, vai ar administratīviem līdzekļiem Kopienas līmenī;
Notes the degree of complexity involved and the difficulties this poses for movement toward a single system, whether achieved through harmonising the practices of Member States or by its administration at Community level;
- relatīvo stabilitāti un tās nozīmi no zivsaimniecības nozares atkarīgo kopienu dzīvotspējas uzturēšanā;
- relative stability and its role in maintaining the viability of fisheries-dependent communities,
- īpašumtiesību koncentrācijas pakāpi attiecībā uz šādām tiesībām un no tās izrietošajām sociālekonomiskām sekām;
- the degree of concentration of ownership of such rights and the resulting socio-economic consequences,
- priekšrocībām, kuras varētu izmantot lielie uzņēmumi uz mazapjoma zvejas uzņēmumu vai zvejniecības kopienu rēķina;
- advantages that could accrue to large companies at the expense of small-scale operators or community-based fisheries,
- bažām, ka varētu rasties papildu izmaksas, tāpēc bremzējot ieguldījumus kuģu un zvejas rīku, drošības un darba apstākļu nodrošināšanā;
- the fear that additional costs may be involved, providing disincentives towards investment in vessels, gear, safety and working conditions,
- iespējamību, ka tās kvotas, ko varētu izmantot zvejā aktīvi nodarbinātās personas, tiek aizturētas un netiek izmantotas;
- the likelihood of quotas being held at one remove from those actively engaged in fishing,
- problēmām, kas raksturīgas zvejas tiesību sākotnējai piešķiršanai un kas saistītas ar straujas peļņas gūšanu tiem, kam šīs tiesības piešķirtas;
- the problems inherent in achieving an initial allocation and in conferring a windfall benefit on those to whom the allocation is made,
- tiesību pārmērīgas koncentrācijas risku;
- the risk of an excessive concentration of rights;
- ir pārvaldības labāka racionalizācija, jo tiesību turētājiem ir tieša atbildība par pārvaldību un par atbilstību vispārējiem noteikumiem, ar kuriem kopumā tiek izveidota nozare, kam ir lielāka uzņēmējdarbības kapacitāte un kas ir mazāk atkarīga no ekspertu ieteikumiem, starpniecības darbībām un valsts finansējuma;
- there is greater rationalisation of management, since right-holders are made directly responsible for management and compliance with the general rules, which generally produces a sector with greater entrepreneurial capacities that is less dependent on expert advice, brokering and public funding;
- tajās flotēs, kur tiek piemērota šī sistēma, uzraudzība ir vienkāršāka, jo kuģi, kam piešķirtas tiesības, tiek precīzi noteikti;
- monitoring is made simpler in fleets where the system is applied, since vessels with rights are accurately identified;
- tiek samazināti izmetumi, jo ir iespējams iegādāties zvejas tiesības sugām, attiecībā uz kurām ir pieejamas tikai ierobežotas kvotas;
- discards are reduced, since it is possible to purchase fishing rights for species for which only a scant quota is available;
- flotēm izdodas veikt ienesīgāku darbību, kas parasti sekmē jaudas samazināšanu, likvidējot vecākos un neefektīvākos posmus;
- fleets tend to make their businesses profitable, which generally leads to a reduction in capacity through the elimination of the oldest and least efficient units,
- vienkāršākais veids, kā ieviest sistēmu, būtu kvotu piešķiršana saskaņā ar katras dalībvalsts relatīvo stabilitāti tā, lai netiktu ietekmēts arī šis stāvoklis;
- the simplest way of introducing the system would be by allocating quotas in line with the relative stability of each Member State, so that this condition would not be affected either;
I. nodrošinātu pašreiz dalībvalstīs darbojošos pārvaldības sistēmu pilnīgu aprakstu un analīzi;
I. Providing a full picture and analysis of the systems of management currently in operation within the Member States,
a) kam tiesības var piešķirt un kam tās var nodot, vai tās var tirgot — līdztekus jebkādiem ierobežojumiem šajā sakarībā,
a) to whom the rights may be allocated, to whom they may be transferred and whether they are tradable, together with any limitations in these respects, and
III. izmantojot pierādījumus, kas gūti no pašreizējām pārvaldības sistēmām, novērtētu katras koncepcijas efektivitāti, īstenojot KZP mērķus, lai
Assessing, using the evidence acquired from the existing systems of management, the effectiveness of each such understanding in achieving the objectives of the CFP in terms of:
a) palielinātu zvejniecības nozarē nodarbināto cilvēku iztikas līdzekļus;
a) improving the livelihood of those engaged in the fishing industry,
b) nodrošinātu ilgtspējīgu jūras ekosistēmu, kurā tiek saglabāti zivju krājumi;
b) having a sustainable marine ecology in which fish stocks are conserved, and
c) uzturētu no zivsaimniecības atkarīgu kopienu dzīvotspēju;
c) maintaining the viability of fisheries-dependent communities
d) noteiktu zvejas tiesību koncentrācijas apjomu saistībā ar šo sistēmu kopš tās sākuma, un kā tā izraisījusi darbavietu skaita samazināšanos;
d) the extent to which the system has, since its inception, concentrated ownership of the right to fish and led to loss of employment,
IV. izpētītu šos jautājumus atsevišķi dažādiem zvejniecības veidiem gan Kopienas, gan ārpus Kopienas ūdeņos;
Examining these issues separately for different types of fisheries both inside and outside Community waters;
Ietverto tiesību būtība
The nature of the rights involved
Pirmais jautājums, kas jārisina saistībā ar zivsaimniecības tiesībpamatotu pārvaldību (TPP), attiecas uz apspriežamo tiesību veidu.
The first issue to be addressed in relation to Rights Based Management (RBM) in fisheries concerns the type of rights under discussion.
Ir skaidrs, ka daudzi iebilst pret viņiem piešķirtajām īpašumtiesībām, jo tās paredz privātās īpašumtiesības uz publiskajiem resursiem.
Many, understandably, object to their being designated property rights, since this implies private ownership of a public resource.
Tomēr ir skaidrs, ka šādas īpašumtiesības ir iegūtas uz nozvejotajām zivīm.
At the same time, it is clear that such ownership is acquired in those fish that have been harvested.
Tādēļ šķiet, ka zināmu līdzību var rast ar lietojumu, t. i., līgumā noteiktām tiesībām uz guvumu, kuras tiek reglamentētas attiecīgi ar saistību tiesībām, bet ne īpašuma tiesībām.
The proper parallel, therefore, seems to be that of usufruct , a right to the fruits, which is a contractual right and governed, accordingly by the law of obligations and not by property law.
Ir ļoti svarīgi, ka lietojums ietver pienākumu nenodarīt kaitējumu resursiem, kas sniedz guvumu.
This is significant in that usufruct involves an obligation not to damage the resource from which the fruits are taken.
Līdzīgi tās ir tiesības, ko var ierobežot laikā un/vai pakļaut cita veida nosacījumiem.
Similarly it is a right that can be limited in time and/or subject to other types of conditionality.
Piemēram, saskaņā ar romiešu tiesībām lietojuma turētājs var iznomāt vai pārdot tiesību izmantošanu, bet viņš nevar tālāk nodot lietojumu kā tādu, saglabājot atbildību pret īpašnieku par jebkādu nomnieka vai pircēja nodarītu kaitējumu.
For example, under Roman law, whilst the holder of a usufruct could hire out or sell enjoyment of it, he could not pass on the usufruct as such, remaining liable to the owner for any damage done by the hirer or buyer.
Tādēļ ir svarīgi atzīmēt, ka var noteikt tiesību tālāknodošanas robežas, kā arī to nosacījumu robežas, kādos tiesības kā tādas tiek turētas.
It is important, therefore, to note that limits can be placed on the transferability of the right as well as on the conditions under which the right as such is held.
Tiesību piešķiršanas sistēmas
Systems for allocating rights
Ņemot vērā lielo dažādību un pašreizējo sistēmu acīmredzamo sarežģītību, pastāv šādi galvenie priekšstati.
Underlying the wide variety and apparent complexity of existing systems, are certain basic understandings.
Pirmkārt, attiecībā uz zvejas tiesību piešķiršanu un tālāknodošanu.
First, there are those concerning the allocation and transferability of the right to fish.
· Tiesības var piešķirt gan zvejniecības kopienām, gan individuāliem zvejniekiem.
· The right may be accorded both to communities and to individuals.
· Pastāv iespēja tās nodot tālāk — no zvejniecības kopienām individuāliem zvejniekiem (un no individuāliem zvejniekiem — zvejniecības kopienām), tās var nodot starp zvejniecības kopienām, kā arī no viena individuāla zvejnieka citam.
· It has the potential to be transferred from communities to individuals (and from individuals back to communities), between communities and from one individual to another.
· Tomēr šo tālāknodošanu var ierobežot dažādos veidos.
· This transferability can, however, be limited in a number of ways.
Piemēram, individuāls zvejnieks var nodot tiesības atpakaļ vienīgi zvejniecības kopienai vai citam individuālam zvejniekam no tās pašas kopienas.
For example, an individual may only be able to transfer the right back to the community or to another individual within the same community.
· Tālāknodošana kļūst tirgojama, ja to ļauj ekonomiskā vērtība.
· Transferability becomes tradability when the transfer is allowed for economic value
· Nosacījumi, kādos tiesības tiek tirgotas, palīdz noteikt to ekonomisko vērtību.
· The conditions under which the right is tradable help to determine the extent of that economic value.
Otrkārt, attiecībā uz tiesību darbības jomu.
Second, there are those concerning the extent of the right.
· To parasti nosaka:
· This is usually defined by
- atrašanās vieta, kurā var izmantot tiesības;
- the location in which the right can be exercised,
- zivju daudzums, ko iespējams nozvejot (tiesību izmantošanas rezultātā saražotā produkcija);
- the quantity of fish that can be taken (the output from exercise of the right)
- pieļaujamā zvejas intensitāte (tiesību izmantošanas procesā atļautie ieguldītie resursi);
- the effort permitted (the input allowed into the exercise of the right)
- vai iepriekš minēto faktoru kombinācija.
- or by some mixture of these.
· Tiesību darbības jomu var papildināt ar īpašiem noteikumiem, piemēram, tādiem, kas aizliedz zivju izmešanu vai nosaka lieguma zonas.
· Its extent may be further refined by specific rules, such as those prohibiting discards or introducing closed areas.
· Tiesību darbības jomas paplašināšana jebkurā laikā ir vēl viens faktors, kas palīdz noteikt to ekonomisko vērtību.
· The extent of the right at any given time is another factor in determining its economic value.
Abi priekšstatu veidi izpaužas darbībā ES līmenī.
Both types of understanding are in operation at the level of the EU.
Pirmkārt, kā kopiena tā piešķir tiesības citām kopienām dalībvalstīs.
First, as a community, it allocates the right to other communities, in the form of the member states.
Tā galvenokārt atstāj turpmāko tālāknodošanu dalībvalstu kompetencē, kuras pēc saviem ieskatiem sadala tiesības starp tajās esošajām kopienām un/vai individuāliem zvejniekiem.
It largely leaves further transfers to the member states, with these dividing the right between communities and/or individuals within them as they see fit.
Tā arī ļauj veikt apmaiņu dalībvalstu starpā, kaut arī pieaug prasības pret pašu iestādi attiecībā uz zvejas iespēju sadali, ja tās nav tikušas izmantotas.
It also permits exchanges between member states, although there is an increasing insistence on its own authority to reallocate fishing opportunities where these have been under-utilised.
Vismaz atsevišķos apstākļos tas attiecas uz tirgojamām tiesībām — piemēram, apspriežot kvotu maiņu un veidojot partnerattiecību nolīgumus zivsaimniecības jomā ar trešām valstīm.
In certain circumstances, at least, it regards the rights as tradable ones – for example, in negotiating quota exchanges and establishing fisheries partnership agreements with third countries.
Otrkārt, ja ir noteikta tiesību darbības joma, ir skaidri redzama „hibrīda” pieeja, kad izvietojums tiek atspoguļots ar relatīvās stabilitātes principu, daudzumu (rezultātu) raksturo TAC , bet kvotas un zvejas intensitāte (ieguldījums) tiek ierobežota ar noteikumiem attiecībā uz kapacitāti, zvejas rīkiem, jūrā pavadītām dienām utt.
Second, where the extent of the right is concerned, there is clearly a hybrid approach, with location being reflected in the principle of relative stability, quantity (output) being represented by TACs and quotas and effort (input) being delimited by rules concerning capacity, gear, days at sea and so on.
Šķiet arī, ka lielākajā daļā dalībvalstu (ja ne visās) pastāv minētās „hibrīda” sistēmas, kas izpaužas kā tiesību vai to darbības jomas, vai — gan tiesību, gan darbības jomas, piešķiršana un tālāknodošana.
Most, if not all, member states also seem to have hybrid systems in terms of allocation and transferability of the right or of its extent or of both of these.
Tomēr situācija katrā valstī ir ļoti atšķirīga.
The picture is, however, a very varied one.
Tas galvenokārt attiecas uz jebkādu likumīgi atzītu zvejas tiesību tālāknodošanas pakāpi un veidu.
This is particularly so in respect of the degree to which and the manner in which any transferability of the right to fish is legally recognised.
Pašlaik trūkst informācijas, kas varētu pamatot iepriekšminētās situācijas novērtējumu, tādēļ Komisijas pētījums ir vērtējams ļoti atzinīgi.
Currently there is insufficient information on which to base an assessment of these and the Commission study is accordingly very welcome.
Dažādu sistēmu salīdzinājums, ņemot vērā to ekonomisko efektivitāti
How do the systems compare from the point of view of economic efficiency?
ESAO pētījumā, kas veikts 2006. gadā, tika aplūkotas deviņas dažādas TPP sistēmas.
An OECD study in 2006 looked at nine different RBM systems.
Katra no tām tika analizēta, vispirms novērtējot to ekonomisko efektivitāti.
It analysed each type with a view primarily to assessing its economic efficiency.
Secinājums, ka jānovērš situācija, ka pārāk daudz zvejnieku izmanto nelielo pieejamo zivju daudzumu.
This may be summarised as its capacity to prevent too many fishers chasing too few fish.
Tika novērtētas šādas tiesību pazīmes: ekskluzivitāte, ilgums, nosaukuma kvalitāte, tālāknododamība, sadalīšanas iespējamība un elastība.
The following features of the rights were assessed: exclusivity, duration, quality of title, transferability, divisibility and flexibility.
(Katrai pazīmei novērtējumā piešķīra vienādu nozīmi, proti, izmantojot metodi, kura var būt apspriežama pat tad, ja jāizvērtē vienīgi ekonomiskā efektivitāte).
(Each feature was given the same weight – an approach that may be open to question even where economic efficiency alone is under consideration)
Četras sistēmas, kas saņēma vislielāko punktu skaitu, bija teritoriālā izmantojuma tiesību ( TURF ) sistēma, Kopienas noteiktās nozvejas kvotas (NK), individuālas nododamās kvotas (INK) un individuālas nododamās zvejas intensitātes kvotas ( ITE ).
The four systems that scored most highly were territorial use rights (TURFs), community based catch quotas (CQs), individual transferable quotas (ITQs) and individual transferable effort quotas (ITEs)
Kā secināms no iepriekšējiem punktiem, INK un ITE būtu labāk apzīmēt kā tirgojamas, nevis tālāknododamas.
Following from the points made in the previous section, ITQs and ITEs would be better named as tradable rather than transferable.
Cik iedarbīga ir ekonomiskā efektivitāte?
How efficient is economic efficiency?
Makroekonomikas līmenī ekonomiskā efektivitāte nozīmē līdzsvaru starp zvejniecībā iesaistīto dalībnieku skaitu un zivju pieejamību.
At the macro level, economic efficiency is concerned with achieving a match between the numbers engaged in fishing and the availability of fish.
Ja pirmais pārsniedz pēdējo, tālāknododamība/tirgojamība tiek uzskatīta par mehānismu, ar kura palīdzību tiek panākts attiecīgais samazinājums.
Where the former exceeds the latter, transferability/tradability is seen as a mechanism for bringing about the appropriate reduction.
Tirgojamība galvenokārt var būt vērtības kompensēšanas nodrošināšanas līdzeklis, kad mainās zvejas tiesību īpašnieks, tādējādi palīdzot pārtraukt zvejas darbības.
Tradability, in particular, can serve as a means of providing a compensatory value when the right to fish changes hands and so assist exits from fishing activities
Īstermiņa tālāknododamība/tirgojamība arī ir efektīvs līdzeklis cīņā ar kvotu lieluma pārsniegšanu un kvotu deficītu.
Short-term transferability/tradability is clearly also an efficient means of addressing exceeded quotas and quota deficits.
Kamēr tālāknododamība ir nepieciešama, uzsākot zvejas darbības, pastāv bažas, ka tirgojamība var radīt tam šķēršļus.
Whilst transferability is necessary for entry to fishing activities, there are some concerns that tradability may provide a barrier to this.
Pastāv arī bažas, ka zvejas tiesību iegūšanas izmaksas varētu mazināt zvejnieku investēšanas iespējas citos savu darbību aspektos, piemēram, zvejas kuģu un rīku uzlabošana.
There are also concerns that the costs of acquiring the right to fish may detract from fishers’ ability to invest in other aspects of their activities, such as improvements to their vessels and gear.
Visbeidzot, ja tirgojamība netiks atbilstīgi kontrolēta, tā var izraisīt pārāk lielu zvejas tiesību koncentrāciju un arī veicināt tās nonākšanu tādu individuālo zvejnieku un organizāciju rokās, kas atrodas ārpus aktīvās zvejniecības nozares.
Finally, unless properly controlled, tradability can lead to too great a concentration of the right to fish and also allow it to be held by individuals and organisations outwith the active fishing industry.
Pastāv arī ekonomiska rakstura jautājumi attiecībā uz sabiedrisko darbību, piemēram, izmaksu atgūšana, īpašnieka maiņas nodoklis utt., kas var ietekmēt ekonomisko efektivitāti.
There are also economic issues relating to the public domain, such as cost recovery, transfer taxes and so on, since these can have an effect on economic efficiency.
Kāda ir ekonomiskās efektivitātes nozīme KZP mērķu sasniegšanā?
How far does economic efficiency contribute to the goals of the CFP?
Ekonomiskai efektivitātei kā tādai ir vērtība vienīgi tiktāl, cik tā veicina KZP mērķu sasniegšanu.
Economic efficiency is of value not in itself but only insofar as it contributes to the goals of the CFP.
Tie ir šādi:
These may be summarised as:
· zvejniecībā nodarbināto iedzīvotāju iztikas līdzekļu palielināšana;
· Improvements in the livelihood of those engaged in fishing activities
· zivju krājumu saglabāšana ilgtspējīgas jūras ekoloģijas kontekstā un, saistībā ar iepriekš minēto, tirgus stabila un nepārtraukta nodrošināšana ar kvalitatīvām zivīm;
· The conservation of fish stocks in the context of a sustainable marine ecology and, linked with these, the steady and continuing supply of quality fish to the markets
· zvejniecības kopienu dzīvotspējas saglabāšana.
· Maintaining the viability of fisheries dependent communities
Iepriekšējā sadaļā tika izteiktas šaubas par ekonomiskās efektivitātes kā līdzekļa nozīmi pirmā mērķa sasniegšanā.
The previous section has cast some doubt on the role of economic efficiency as a means of achieving the first of these objectives.
It īpaši papildu izmaksas var negatīvi ietekmēt drošību un darba apstākļus.
In particular, the incurring of additional costs could have adverse effects for safety and working conditions.
Izvērtējot zivju krājumu saglabāšanu, jāatzīmē, ka nepastāv obligāta saikne starp ekonomisko efektivitāti un pārzvejas izbeigšanu.
Where the conservation of stocks is considered, it should be noted that there is no necessary connection between economic efficiency and an end to overfishing.
Pastāv uzskats, ka, lai saglabātu krājumu ilgtspējību, zvejnieki var sākt ilgtermiņā darboties personīgās interesēs.
There are some views that it leads fishers to act in their long term self interest in sustainability of stocks.
Tomēr tam nepieciešams vairāk pierādījumu.
But more evidence is needed in this regard.
Var uzskatīt, ka tas ir atkarīgs no zvejniecībā aktīvi iesaistīto dalībnieku tiesību tālāknodošanas ierobežošanas, pamatojoties uz to, ka finanšu institūcijas krājumu izsīkšanas gadījumā varētu veikt ieguldījumus citās jomās.
It is arguable that it depends on limiting transferability to those actively engaged in fishing, on the grounds that financial institutions would simply invest elsewhere when stocks ran out.
Pastāv arī bažas par to, ka ekonomiskā efektivitāte patiesībā varētu veicināt nevēlamu praksi, piemēram, attiecībā uz zivju izmešanu un augstākas kvalitātes zivju atlasīšanu, lai atlīdzinātu izdevumus, kas radušies, iegādājoties tirgojamās tiesības.
There are concerns, too, that economic efficiency might, in fact, lead to undesirable practices, such as discarding and high grading, as a way toward recouping the costs incurred in the acquisition of tradable rights.
Attiecībā uz to kopienu dzīvotspēju, kuras ir atkarīgas no zvejniecības nozares, galvenā problēma ir tirgojamo tiesību ietekme uz relatīvo stabilitāti.
In relation to the viability of fisheries dependent communities, the major issue is the effect of tradable rights on relative stability.
Pastāv bažas, ka tās tiesības uz zivīm, kuras tika pārāk plaši tirgotas, samērā īsā laika periodā varētu minētajām kopienām atņemt, tādējādi atstājot tās bez galvenajiem iztikas līdzekļiem.
The fear is that rights that were too widely tradable would, in a relatively short course of time, deprive them of the right to fish and, thus, of their main means of subsistence.
Šādas bažas jo īpaši pastāv attiecībā uz mazapjoma piekrastes zvejas uzņēmumiem.
This fear is particularly acute in relation to small-scale coastal fisheries.
TPP ir gan faktiskas, gan potenciālas priekšrocības un trūkumi.
There are clearly both advantages and disadvantages, actual and potential, involved in RBM.
Tie atkarīgi gan no pastāvošās sistēmas veida, gan no konkrētiem veidiem, kādos tiesības tiek piešķirtas, nodotas tālāk/ tirgotas, kā arī no tā, kā tiek kvalificēta to darbības joma.
These vary according both to the nature of the system in operation and the particular ways in which the right is allocated, is made transferable/tradable and its extent is qualified.
Komisija ir skaidri norādījusi, ka šobrīd tā nav paredzējusi iejaukties pašreizējo pārvaldības sistēmu darbībā, kas paliek dalībvalstu kompetencē.
The Commission has made it clear that it has no present intention of interfering with present management systems, which remain with the province of member states.
Patiesi, ņemot vērā šo pašreizējo sistēmu „hibrīda” raksturu, būtu ļoti grūti pāriet uz vienotu sistēmu, neatkarīgi no tā, vai tā darbotos dalībvalstu vai Kopienas līmenī.
Indeed, with the hybrid nature of these systems currently in place, a conversion to one single system, whether used only internally to the member states or operating at Community level, would be very difficult.
Tas neizriet vienīgi no dažādiem spēkā esošiem tiesiskajiem režīmiem.
This does not just result from the different legal regimes in operation.