natgillin/translations-raw huggingface dataset:
12. atgādina Komisijai kā „Līgumu sargam” par tās pienākumu ātri rīkoties, saņemot sūdzības par Līgumos noteikto brīvību pārkāpšanu; tādēļ aicina Komisiju steidzami un sistemātiski izskatīt pašreizējās un jaunās pārkāpumu lietas;
Reminds the Commission, as ‘guardian of the Treaties’, of its duty to swiftly act upon reception of complaints of violation of the freedoms enshrined in the Treaties; calls on the Commission, therefore, to urgently and systematically pursue existing and new infringement cases;
CWA 16259: 2011, Responsible Remote Gambling Measures . , tomēr atkārtoti pauž savu nostāju, ka pašregulējums azartspēļu industrijas jomā var tikai papildināt, bet ne aizstāt normatīvo aktu noteikumus;
CWA 16259:2011: Responsible Remote Gambling Measures. , but nevertheless reaffirms its position that, in the area of gambling, industry self-regulation can only complement, but not replace, statutory legislation;
par strīdu alternatīvu izšķiršanu civillietās, komerclietās un ģimenes lietās
on alternative dispute resolution in civil, commercial and family matters
Robert Rochefort , Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komiteja
Robert Rochefort, Committee on the Internal Market and Consumer Protection
Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas atzinums (*) .......13
OPINION of the Committee on the Internal Market and Consumer Protection (*) 13
– ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 2. punktu un Līguma par Eiropas Savienības darbību 67. pantu un 81. panta 2. punkta g) apakšpunktu,
– having regard to Article 3(2) of the Treaty on European Union, as well as Articles 67 and 81(2)(g) of the Treaty on the Functioning of the European Union,
– ņemot vērā Komisijas 2011. gada 18. janvāra apspriešanās dokumentu „Par strīdu alternatīvo izšķiršanas risinājumu izmantošanu, lai atrisinātu ar komerciāliem darījumiem un praksi saistītus strīdus Eiropas Savienībā” un 2011. gada aprīlī publicēto dokumentu „Saņemto atbilžu kopsavilkums”,
– having regard to the Commission’s consultation paper entitled ‘On the use of Alternative Dispute Resolution as a means to resolve disputes related to commercial transactions and practices in the European Union’ of 18 January 2011 and the document entitled ‘Summary of the responses received’ published in April 2011,
– ņemot vērā Komisijas 2008. gada 11. decembra apspriešanās dokumentu „Strīdu alternatīvā izšķiršana finanšu pakalpojumu jomā” un 2009. gada 14. septembra dokumentu „To atbilžu kopsavilkums, kas iegūtas, rīkojot sabiedrisko apspriešanu par strīdu alternatīvo izšķiršanu finanšu pakalpojumu jomā”,
– having regard to the Commission’s consultation document entitled ‘Alternative dispute resolution in the area of financial services’ of 11 December 2008 and the document entitled ‘Summary of the responses to the public consultation on alternative dispute resolution in the area of financial services’ of 14 September 2009,
– ņemot vērā 2002. gada 19. aprīļa Zaļo grāmatu par strīdu alternatīvo izšķiršanu civiltiesībās un komerctiesībās ( COM(2002)0196 ),
– having regard to the Green Paper on alternative dispute resolution in civil and commercial law of 19 April 2002 ( COM(2002)0196 ),
– ņemot vērā Komisijas 1998. gada 30. marta ieteikumus par principiem, kurus piemēro iestādēm, kas atbild par ārpustiesas strīdu izšķiršanu patērētāju tiesību jomā
– having regard to the Commission’s recommendations of 30 March 1998 on the principles applicable to the bodies responsible for out-of-court settlement of consumer disputes
– ņemot vērā Komisijas 2011. gada 13. aprīļa paziņojumu „Akts par vienoto tirgu — divpadsmit mehānismi, kā veicināt izaugsmi un vairot uzticēšanos — kopīgiem spēkiem uz jaunu izaugsmi” ( COM(2011)0206 ),
– having regard to the Communication from the Commission of 13 April 2011 entitled ‘Single Market Act – Twelve levers to boost growth and strengthen confidence ‘Working together to create new growth’ ( COM(2011)0206 ),
– ņemot vērā Padomes 2000. gada 25. maija rezolūciju par valstu tādu ārpustiesas iestāžu Kopienas mēroga tīklu, kurās izšķir strīdus patērētāju tiesību jomā
– having regard to the Council Resolution of 25 May 2000 on a Community-wide network of national bodies for the extra-judicial settlement of consumer disputes
OV C 155, 6.6.2000., 1. lpp. , un 2001. gada 16. oktobrī darbību uzsākušo Eiropas Ārpustiesas tīklu ( EEJ-Net ),
OJ C 155, 6.6.2000, p.1. and to the European Extra-Judicial Network (EEJ-Net) launched on 16 October 2001,
– ņemot vērā 1998. gada 30. marta saprašanās memorandu par pārrobežu ārpustiesas sūdzību tīklu attiecībā uz finanšu pakalpojumiem Eiropas Ekonomiskajā zonā un arī Sūdzību tīklu par finanšu pakalpojumiem,
– having regard to the Memorandum of Understanding on a Cross-Border Out-of-Court Complaints Network for Financial Services in the European Economic Area of 30 March 1998 and to FIN-NET,
– ņemot vērā Padomes 2001. gada 28. maija Lēmumu 2001/470/EK, ar ko izveido Eiropas Tiesiskās sadarbības tīklu civillietās un komerclietās
– having regard to Council Decision 2001/470/EC of 28 May 2001 establishing a European Judicial Network in civil and commercial matters
– ņemot vērā Eiropas Mediatoru rīcības kodeksu (turpmāk „rīcības kodekss”), kurš spēkā stājās 2004. gadā,
– having regard to the European Code of Conduct for Mediators (hereinafter: ‘Code of Conduct’) launched in 2004,
– ņemot vērā 2010. gada 9. jūnija pētījumu „Strīdu alternatīvās izšķiršanas neīstenošanas izmaksas — Kopienas strīdu komerctiesību jomā faktisko izmaksu uzraudzība un informēšana par tām”,
– having regard to the study entitled ‘The Cost of Non ADR – Surveying and Showing the Actual Costs of Intra-Community Commercial Litigation’, dated 9 June 2010, by the ADR Center, Rome, Italy,
– ņemot vērā Eiropas Biznesa testa paneļa pētījumu „Strīdu alternatīvā izšķiršana” par laikposmu no 2010. gada 17. decembra līdz 2011. gada 17. janvārim,
– having regard to the findings of the European Business Test Panel (EBTP) on ‘Alternative Dispute Resolution’, covering the period from 17 December 2010 to 17 January 2011,
– ņemot vērā 2003. gada 12. marta rezolūciju par Komisijas Zaļo grāmatu par strīdu alternatīvo izšķiršanu civiltiesībās un komerctiesībās
– having regard to its resolution of 12 March 2003 on the Commission’s Green Paper on alternative dispute resolution in civil and commercial law
– ņemot vērā 2007. gada 19. jūnija ieteikumu, kas izstrādāts, pamatojoties uz Izmeklēšanas komitejas ziņojumu par „Equitable Life Assurance Society” krīzi
– having regard to its recommendation of 19 June 2007 based on the report of the Committee of Inquiry into the crisis of the Equitable Life Assurance Society
Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0144 . ,
Texts adopted, P7_TA(2011)0144 . ,
– ņemot vērā 2011. gada 13. septembra rezolūciju par direktīvas par mediāciju īstenošanu dalībvalstīs, tās ietekmi uz mediāciju un tās piemērošanu tiesās
– having regard to its resolution of 13 September 2011 on the implementation of the directive on mediation in the Member States, its impact on mediation and its take-up by the courts
Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0361 . ,
Texts adopted, P7_TA(2011)0361 . ,
– ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu un Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas atzinumu ( A7-0343/2011 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs and the opinion of the Committee on the Internal Market and Consumer Protection ( A7-0343/2011 ),
A. tā kā tiesības vērsties tiesā ir vienas no pamattiesībām;
A. whereas access to justice is a fundamental right,
B. tā kā Līgumos noteiktajai brīvības, drošības un tiesiskuma telpai ir jāatbilst pilsoņu un uzņēmumu vajadzībām, piemēram, radot vienkāršākas un saprotamākas procedūras, vienlaikus uzlabojot iespējas vērsties tiesā;
B. whereas an area of freedom, security and justice, as laid down in the Treaties, must meet the needs of citizens and businesses, for example by creating simpler and clearer procedures, whilst enhancing access to justice,
C. tā kā tiesvedības procesa un strīdu alternatīvo izšķiršanas veidu mērķi ir cieši saistīti un tos īsteno, lai ātri atjaunotu tiesisko mieru starp strīdus pusēm, pienācīgi aizsargātu materiālās subjektīvās tiesības un atrisinātu pušu starpā radušos strīdus;
C. whereas the objectives of the judicial process and of alternative means of dispute settlement are closely linked and seek to swiftly restore legal peace between parties in dispute, suitably safeguard individuals' substantive rights and settle disputes between parties,
D. tā kā strīdu alternatīvā izšķiršana var tikt uzskatīta par ātru un izmaksu ziņā izdevīgu alternatīvu strīdu izskatīšanai tiesā un tādējādi pusēm palīdzēt izvairīties no tiesas procesiem;
D. whereas alternative dispute resolution (ADR), which helps parties avoid traditional adjudicative procedures, is capable of constituting a quick and cost-effective alternative to litigation,
E. tā kā strīdu alternatīva izšķiršana ir mehānisms, lai izšķirtu strīdus ārpus tiesas, palīdzot patērētājiem un uzņēmējiem atrisināt konfliktu ar trešās personas (vidutāja vai šķīrējtiesneša) starpniecību;
E. whereas ADR is a mechanism for reaching out-of-court settlements by helping consumers and traders to resolve conflicts through the intervention of a third party (mediator or arbitrator),
F. tā kā lielā daļā valstu publiskām iestādēm, tostarp mediatoriem un reglamentējošām iestādēm, ir nozīmīga loma, veicinot strīdu izšķiršanu;
F. whereas in many countries the public authorities – including ombudsmen and regulatory authorities – play an important role in encouraging the resolution of disputes,
G. tā kā iedzīvotāju uzticēšanās iekšējam tirgum un ticības tiesiskuma nodrošināšanai pārrobežu strīdos vairošana var būt viens no ES ekonomikas stimuliem;
G. whereas by strengthening citizens’ confidence in the internal market, trust in the enforcement of rights in cross-border disputes can make a contribution towards stimulating the EU economy,
H. tā kā ES pilsoņiem ir nepietiekamas un aptuvenas zināšanas un izpratne par strīdu alternatīvās izšķiršanas shēmām Eiropā un tikai neliela iedzīvotāju daļa zina, kā iesniegt prasību strīdu alternatīvās izšķiršanas struktūrai;
H. whereas the EU citizen’s knowledge and understanding of ADR schemes throughout Europe is low and confused, with only a small percentage of citizens knowing how to file a claim with an ADR body,
I. tā kā ir svarīgi nodrošināt labāku informāciju par pastāvošajiem strīdu alternatīvās izšķiršanas mehānismiem un darīt vairāk, lai mudinātu patērētājus un speciālistus tos izmantot kā alternatīvu tiesvedībai, tādējādi radot iespēju izvairīties no konfrontējošas pieejas un paverot izredzes abpusēji izdevīgam atrisinājumam;
I. whereas it is important to assure better publicising of the existence of ADR mechanisms and to do more to encourage consumers and professionals to use them as an alternative to court proceedings, in order to make it possible to avoid a confrontational approach and offer the prospect of a win-win situation,
J. tā kā ir jārod līdzsvarota pieeja, kurā, no vienas puses, būtu ņemts vērā alternatīvas strīdu izšķiršanas sistēmu elastīgums un nepieciešamība garantēt patērētāju aizsardzību un taisnīgas procedūras, no otras puses;
J. whereas a balanced approach has to be sought which takes into consideration both the flexibility of ADR systems on the one hand and the need to ensure consumer protection and fair procedures on the other,
K. tā kā Parlaments ir vairākkārt prasījis turpināt darbu pie strīdu alternatīvās izšķiršanas mehānisma izstrādes; tā kā Eiropas Parlaments 2011. gada 6. aprīļa rezolūcijā par pārvaldību un partnerību vienotajā tirgū aicināja Komisiju līdz 2011. gada beigām iesniegt tiesību akta priekšlikumu par strīdu alternatīvas izšķiršanas izmantošanu Eiropas Savienībā;
K. whereas Parliament has repeatedly called for further efforts to develop ADR; whereas it has called on the Commission in its resolution of 6 April 2011 on governance and partnership in the single market to submit a legislative proposal on the use of alternative dispute resolution in the EU by the end of 2011,
L. tā kā Komisija priekšlikumu tiesību aktam par strīdu alternatīvo izšķiršanu kā stratēģisku iniciatīvu iekļāva savā 2011. gada darba programmā un 2011. gada 13. aprīļa paziņojumā par Vienotā tirgus aktu to iekļāva kā vieno no 12 līdzekļiem, ar kuriem sekmē izaugsmi un stiprina paļāvību nolūkā patērētāju pozīcijas padarīt spēcīgākas;
L. whereas the Commission has included a legislative proposal on ADR, in its Work Programme 2011 as a strategic initiative and in its communication of 13 April 2011 on a ‘Single Market Act’, as one of the twelve levers to boost growth and strengthen confidence, with the aim of consumer empowerment,
M. tā kā Direktīva 2008/52/EK ir jāievieš līdz 2011. gada 21. maijam,
M. whereas the deadline for the implementation of Directive 2008/52/EC expired on 21 May 2011,
2. tomēr uzskata, ka strīdu alternatīvā izšķiršana ir daļa no visas nozares aptverošās vispārējās „tiesības kā izaugsmes faktors” darba kārtības; pauž viedokli, ka ikvienai pieejai, ko īsteno strīdu alternatīvajā izšķiršanā, ir jābūt plašākai par patērētāju strīdiem, lai to piemērotu arī civiltiesiskiem un komerciāliem darījumiem, kurus savā starpā slēdz gan privāti, gan publiski uzņēmumi uzņēmumi ( B2B ), strīdiem ģimenes tiesību jomā un lietās par goda aizskārumu un neslavas celšanu un citām domstarpībām, kurās ir skartas vispārējas intereses vai kas radušās starp dažāda juridiskā statusa pusēm;
Believes, however, that ADR forms part of a general ‘justice-for-growth’ agenda across sectors; takes the view that any approach to ADR should go beyond consumer disputes so as to include business-to-business (B2B) civil and commercial transactions, irrespective of whether they are carried out between private or public undertakings, family disputes, defamation cases and other general interest disputes or ones involving parties with different legal statuses;
7. šajā sakarībā aicina Komisiju līdz 2011. gada beigām iesniegt tiesību akta priekšlikumu par alternatīvas patērētāju strīdu izšķiršanas izmantošanu ES un uzsver, ka ir svarīgi to pieņemt īsā laikā;
In this context, calls on the Commission to submit a legislative proposal on the use of alternative dispute resolution for consumer matters in the EU by the end of 2011 and emphasises the importance of its swift adoption;
8. uzskata, ka strīdu alternatīvās izšķiršanas standartos ir jāiekļauj: strīdu alternatīvās izšķiršanas ievērošana vai līgums par to; neatkarība, pārredzamība, efektivitāte, taisnīgums, objektivitāte un konfidencialitāte; ietekme uz noilgumu; strīdu alternatīvas izšķiršanā panāktu izlīgumu izpildes garantijas; treo personu statuss;
Believes that ADR standards should include: adherence to/agreement on ADR; independence, transparency, effectiveness, fairness, impartiality and confidentiality; effects on limitation and prescription; enforceability of agreements resulting from ADR; qualification of third parties;
http://ec.europa.eu/justice/policies/consumer/docs/explanatory_note_results_feasibility_study_05_2011_en.pdf . ir noskaidrotas iespējas apturēt noilguma termiņu arbitrāžas un mediācijas procesa gadījumā un atsevišķās citās strīdu alternatīvas izšķiršanas situācijās; prasa Komisijai turpināt darbu pie šiem risinājumiem;
See http://ec.europa.eu/justice/policies/consumer/docs/explanatory_note_results_feasibility_study_05_2011_en.pdf. provides for a suspension of prescription in the case of arbitration and mediation proceedings, and in certain other ADR situations; calls upon the Commission to continue work on this;
18. atgādina, cik svarīgi ir tas, ka neitrālās trešās puses iziet īpašu apmācību; aicina Komisiju savākt datus par apmācības nepieciešamo veidu un apjomu un palīdzēt nozarēm apmācības un kvalitātes kontroles programmu izstrādē;
Recalls that specific training for third-party neutrals is essential; calls on the Commission to assemble data on the required type and extent of training, and to assist the sectors in developing training and quality-control schemes;
19. atbalsta Komisijas vēlmi veicināt tādu alternatīvas strīdu izšķiršanas līdzekļu izmantošanu, kas ir pieejami, ātri, efektīvi un ar zemām izmaksām un kas ļautu veidot un uzturēt kvalitatīvas un uz uzticību balstītas tirdznieciskās, ekonomiskās un sociālās attiecības, kā arī kaimiņattiecības, un veicināt augsta līmeņa patērētāju aizsardzību situācijā, kurā ieguvējas ir abas puses salīdzinājumā ar pašreizējo tiesu praksi;
Supports the Commission’s intention of encouraging the use of alternative means of dispute resolution that are accessible, swift, effective and cheap and apt to enable the establishment and maintenance of quality and trust-based commercial, economic, social and neighbourhood relations and to contribute to a high level of consumer protection in a ‘win-win’ situation, with benefits for both sides as compared to current judicial practice;
22. aicina Komisiju atbalstīt, stiprināt un sekmēt to šajā jomā darbojošos struktūru iespējas, kuras ir pierādījušas savu efektivitāti un vērtīgumu, piemēram, SOLVIT , Europe Direct , ECC-NET un FIN-NET ;
Acknowledges the achievements of FIN-NET, ECC-Net and SOLVIT, but believes that, as regards information to parties and funding, there is still room for improvement, and calls on the Commission to support, strengthen and enhance the capabilities of, existing bodies such as these that have demonstrated their effectiveness and value;
http://www.uncitral.org/uncitral/commission/working_groups/3Online_Dispute_Resolution.html . , kas radušies saistībā ar B2B un uzņēmumu un patērētāju ( B2C ) starpā noslēgtiem darījumiem;
http://www.uncitral.org/uncitral/commission/working_groups/3Online_Dispute_Resolution.html . , intended for B2B and business-to-consumer (B2C) transactions;
Strīdu alternatīvā izšķiršana kā patērētāju strīdu noregulējuma mehānisms
ADR as a mechanism to settle consumer disputes
– neatkarība, objektivitāte un konfidencialitāte — ieceļot mediatoru, būtu jāizvairās no interešu konflikta rašanās; rezultāta objektivitāti varētu nodrošināt, vienlīdz iesaistot personas no patērētāju asociācijām un organizācijām, kas pārstāv uzņēmumus;
– independence, impartiality and confidentiality : when mediators are being designated, the possibility of conflicts of interest arising should be avoided; the principle of joint participation by members of consumer associations and organisations representing companies could serve as a useful basis for ensuring the impartiality of the outcome;
– kompetence — lai veiktu attiecīgo funkciju atbildīgajam profesionālim jābūt objektīvam, neatkarīgam un kompetentam ar atbilstošām spējām, speciālista izglītību un pieredzi;
– competence : the professionals in charge must have the specialist ability, training and experience to perform their role and must be impartial, independent and competent;
– efektivitāte un ātrums — mediatoriem jābūt pietiekamiem resursiem (atbilstošiem cilvēkresursiem, materiālajiem un finanšu resursiem) un spējai ievērot īsos termiņus no sūdzības iesniegšanas līdz lēmuma pieņemšanai;
– efficiency and speed : mediators must have adequate means at their disposal (appropriate human, material and financial resources) and be able meet the short deadlines between referral and decision;
– vienlīdzība starp patērētājiem un profesionāļiem attiecībā uz informāciju, kā arī konceptuāli un procesuāli, un divpusējas viedokļu apmaiņas, proti, iespēja katrai pusei izteikt savu viedokli un iepazīties ar otras puses pausto nostāju un iesniegtajiem faktiem;
– equity between consumers and professionals, in terms of information as well as conceptually and procedurally, and two-way exchanges, i.e. the two parties being able to express their position and to familiarise themselves with the position and the facts stated by the other;
– finansēšana — ir jāatrisina ar strīdu alternatīvās izšķiršanas izmaksām saistītās problēmas, lai nodrošinātu šāda strīdu izšķiršanas mehānisma pievilcību strīda pusēm; to paturot prātā, sistēmas izmantošanai jābūt bezmaksas, ja lietā gūts labvēlīgs iznākums, vai tai jābūt patērētājam pieejamai par ļoti samērīgu samaksu;
– funding : the issue of the cost of ADR should be resolved in order to ensure that such an option is attractive to the parties concerned; with this in mind, the system should be free, if a case is won, or offered at a very moderate cost to the consumer;
– brīva izvēle un ārpustiesas raksturs — strīdu alternatīvās izšķiršanas izmantošanai jābūt brīvprātīgai un jābalsta uz pušu brīvības akceptēšanu visa procesa laikā, ļaujot tām ar strīda jautājumu jebkurā brīdī vērsties tiesā; vienlaikus jāapstiprina, ka tiek izrādīti patiesi centieni, lai panāktu sekmīgu mediāciju; tai nekāda gadījumā nav jābūt pirmajam obligātajam posmam pirms prasības celšanas tiesā, un tās rezultātā pieņemtie lēmumi būtu saistoši tikai tad, ja puses par tiem ir iepriekš informētas un tiem ir skaidri piekritušas; šāda lēmuma gadījumā tomēr joprojām jāparedz iespēja pusēm izvēlēties lietas izskatīšanu tiesā;
– freedom of choice and out-of-court nature : ADR must be optional and based on respect for the parties’ freedom of choice throughout the process, allowing them the possibility of choosing, at any time, to settle their dispute before the courts; at the same time, guarantees must be provided that genuine efforts are being made to achieve successful mediation; it must not under any circumstances constitute an initial compulsory step prior to the initiation of legal proceedings, and the decision stemming from it can be binding only if the parties have been informed to that effect beforehand and expressly agree to it; despite such a decision, it must still be possible for the parties to opt for a court hearing;
– procedūru, lēmumu un izmaksu samērīgums , lai nepieļautu, ka izmaksas ir nesamērīgas attiecībā pret strīda mērķi un saturu; izmaksām jābūt samērīgām ar radītajiem zaudējumiem;
– proportionality of the procedures, decisions and costs, to avoid their impact exceeding the objective and content of the dispute; the costs borne must be in proportion to the damage incurred;
34. uzskata, ka par informācijas sniegšanu patērētājiem kopīgi atbild publiskās iestādes, informācijas un konsultatīvie tīkli, regulatori un patērētāju grupas, un ierosina tām savā atbilstīgajā līmenī rīkot informatīvas kampaņas un īstenot izmēģinājuma projektus šajā jomā;
Takes the view that the provision of information to consumers is a responsibility shared by public authorities, information and advisory networks, regulators and consumer groups, and recommends that they each, at their respective level, conduct awareness-raising campaigns and pilot projects on the subject;
38. ierosina kā iespējamu pamudinājumu uzņēmumiem ieviest kvalitātes marķējumu mediācijas jomā saistībā ar patērētāju strīdiem, kas atbilstu labākās prakses vadlīnijām, lai patērētāji varētu ātri konstatēt, kuri uzņēmumi ir iesaistījušies strīdu alternatīvās izšķiršanas sistēmās; uzskata, ka saistībā ar šo priekšlikumu jāveic izmaksu un ieguvumu analīze; uzsver, ka Komisijai jānodrošina marķējuma pareiza izmantošana un ieviešana;
Recommends, as a potential incentive for enterprises, that a quality label for mediation be introduced in relation to mediation in consumer disputes, which would be associated with guidelines recognising best practices, so that consumers can rapidly identify businesses that have opted into ADR systems; takes the view that a cost-benefit analysis should be carried out first on this proposal; stresses that the Commission should ensure that the label is properly used and enforced;
41. norāda, ka dažās dalībvalstīs joprojām ļoti reti izmanto mazo prasījumu instances un ka jādara vairāk attiecībā uz juridisko noteiktību, valodu barjerām un procedūru pārredzamību; aicina Komisiju tiesību akta priekšlikumā par strīdu alternatīvās izšķiršanu patērētāju tiesību jomā Eiropas Savienībā veltīt īpašu uzmanību minētajām tiesu iestādēm;
Notes that the usage of small claims tribunals in some Member States remains significantly low and that more needs to be done in terms of legal certainty, language barriers and transparency of proceedings; calls on the Commission to devote particular attention to these legal bodies when formulating its legislative proposal on the use of ADR for consumer matters in the EU;