natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Doma par integrēto piekrastes zonas pārvaldību pirmo reizi tika minēta 1994. gadā, kad Padomes rezolūcijā tika uzsvērta nepieciešamība pēc Kopienas piekrastes zonu stratēģijas, pamatojoties uz ilgtspējīgas attīstības principiem.
The idea of Integrated Coastal Zone Management was first mooted in 1994, when a Council Resolution stressed the need for a Community strategy for coastal zones based on the principles of sustainable development.
Komisija 2002. gadā izstrādāja ieteikumu, nosakot astoņus principus, kuriem ir jābūt IPZP pamatā.
In 2002, the Commission issued a recommendation setting out eight principles on which ICZM should be based.
Šajā ieteikumā piekrastes dalībvalstis tiek aicinātas līdz 2006. gada februāra beigām iesniegt Komisijai progresa ziņojumus par savu IPZP stratēģiju izstrādi un īstenošanu.
This recommendation calls on coastal Member States to submit to the Commission before the end of February 2006 progress reports on the drawing up and implementation of their national ICZM strategies.
Tajā arī Komisija tika aicināta iesniegt Eiropas Parlamentam un Padomei novērtējuma ziņojumu par sasniegto IPZP īstenošanā.
It also called on the Commission to submit an evaluation report to the European Parliament and Council on progress in implementing ICZM.
No 20 ES piekrastes dalībvalstīm 14 ir nosūtījušas Komisijai oficiālus ziņojumus; tas veido 65 % no ES piekrastes valstīm un vairāk nekā 70 % no Eiropas piekrastes kopējā garuma.
Of the 20 coastal Member States of the EU, 14 have forwarded official reports to the Commission: these account for 65% of EU coastal States and over 70% of the length of the European coastline.
Mērķi un uzdevumi
Objectives and challenges
Pašreizējā Komisijas paziņojumā ir novērtēts IPZP īstenošanā sasniegtais progress, vienlaikus norādot uz trūkumiem.
The present Commission communication evaluates progress achieved in implementing ICZM, while at the same time outlining the shortcomings.
Galvenie secinājumi ir šādi: IPZP īstenošanā nav bijis efektīvas koordinācijas; informācijas apmaiņa ir nepilnīga; ne visi piekrastes zonu lietotāji ir pienācīgi pārstāvēti; IPZP ir pamatota uz pašreizējām nozaru politikām atbilstoši piekrastes zonu vajadzībām; ir jāizstrādā politikas, lai sagatavotu piekrastes zonas klimata pārmaiņu ietekmei.
The basic conclusions are as follows: there has been no effective coordination in implementing ICZM; exchanges of information are incomplete; not all users of coastal zones are properly represented; ICZM has been based on existing sectoral policies corresponding to the needs of coastal zones; and policies must be drawn up to prepare coastal zones for the impact of climatic change.
Piekrastes zonas šodien – ietekme uz zivsaimniecību un akvakultūru
Coastal zones today – impact on fishing and aquaculture
Kādreiz tika uzskatīts, ka piekrastes zonām ir otršķirīga nozīme ekonomiskajā attīstībā, taču tagad tās ir visintensīvāk izmantotie reģioni.
In the past, coastal zones were considered to be of secondary importance for economic development; now, however, they are the most intensively exploited regions.
Pētījumā, kurā novērtēta IPZP sociālā un ekonomiskā ietekme, ir uzskaitītas 18 kategorijas darbībām, ko veic piekrastes reģionos, un 14 problēmas, ar kurām šie reģioni saskaras pārmērīgas izmantošanas dēļ.
The study evaluating the social and economic impact of ICZM lists 18 categories of activity carried out in coastal areas and 14 challenges they face owing to over-exploitation.
Zivsaimniecība un akvakultūra ir divas šādas darbības; tās ir atkarīgas no piekrastes zonām, un tāpēc jebkuras izmaiņas šajās zonās tās ietekmē.
Fishing and aquaculture are two such activities: they depend on the coastal zones and are therefore influenced by any change in them.
Šī nozare bieži cieš no sekām, ko rada citas darbības piekrastes zonās.
This sector frequently suffers from the consequences of other activities in coastal zones.
Kad, piemēram, 2002. gadā kuģis „Prestige” nogrima atklātā jūrā pie Spānijas krastiem, šajā reģionā, kurš ir ekonomiski atkarīgs no zivsaimniecības un akvakultūras, tika piesārņoti apmēram 1000 km 2 no piekrastes teritorijas.
When, for example, the Prestige sank in 2002 in the open sea off the Spanish coast, some 1000 km 2 of coastline were polluted in a region which is economically dependent on fishing and aquaculture.
Aprēķināts, ka 41 600 cilvēku bija tieši atkarīgi no zivsaimniecības, bet dažos reģionos līdz pat 47,2 % strādājošo iedzīvotāju bija nodarbināti zivsaimniecības un akvakultūras sfērā.
An estimated 41 600 people depended directly on fishing, while in some regions up to 47.2% of the working population was employed in fishing and aquaculture.
Aptuveni 6000 piekrastes zvejas kuģu pārtrauca zvejniecību, un pat tad, kad ierobežojumi tika atcelti, notikušā vides piesārņojuma dēļ ražošana samazinājās.
Approximately 6 000 inshore fishing vessels suspended fishing, and even when restrictions were lifted, production was reduced owing to the environmental destruction which had occurred.
Ir aprēķināts, ka pilnīgai jūras vides atveseļošanai būs vajadzīgi 10-25 gadi
It is estimated that a complete rehabilitation of the marine environment will take between 10 and 25 years
Ārpus naftas noplūdes, jūras transports bieži ir vainojams arī pie nejaušas kaitīgu eksotisku sugu transportēšanas, kas izraisa bioloģiskās daudzveidības samazināšanos tajās ekosistēmās, kuras šīs sugas pārņem
Apart from oil slicks, maritime transport is also frequently responsible for accidentally transporting harmful exotic species, resulting in a reduction in the biodiversity of the ecosystems which these species invade
Eiropas Vides aģentūra, 2006, „Prioritārie jautājumi Vidusjūras vidē”. .
European Environment Agency, 2006, ‘Priority issues in the Mediterranean environment’. .
Arī ūdeņu eitrofikācijai, ko izraisa rūpniecības, pilsētu un lauksaimniecības atkritumi, ir ietekme uz zivsaimniecības ražošanu.
The eutrophication of waters through industrial, urban and agricultural waste also has an impact on fisheries production.
Šī problēma ir jo īpaši nopietna piekrastes un daļēji slēgtās jūras teritorijās.
The problem is particularly serious in coastal and semi-closed marine areas.
Saskaņā ar Starptautiskās jūras pētniecības padomes (ICES) sagatavoto ziņojumu eitrofikācija ir vainojama pie zivju krājumu samazināšanās Melnajā jūrā.
According to a report drawn up by the International Council for the Exploration of the Sea (ICES), eutrophication is responsible for a reduction in fish stocks in the Black Sea.
50 % no piesārņojuma ar nitrātiem rada sauszemes krasta darbības, kas sadalās šādi: 50 % no lauksaimniecības darbībām, 25 % no rūpniecības darbībām un atlikušie 25 % no pilsētu darbībām
50% of nitrate pollution stems from land-based coastal activities, broken down as follows: 50% from agricultural activities, 25% from industrial activities and the remaining 25% from urban activities
Šī problēma kļūst vēl sarežģītāka, kad upju izraisītais piesārņojums rodas trešās valstīs.
The problem becomes even more complex when river-borne pollution originates from third countries.
Tomēr zivsaimniecības un akvakultūras dzīvotspēju ietekmē arī ļoti straujā dabisko piekrastes zonu pārveidošana par mākslīgām platībām.
However, the viability of fishing and aquaculture is also being affected by the very rapid transformation of natural coastal areas into artificial surfaces.
Ir aprēķināts, ka laikā no 1900. gada līdz 2000. gadam mākslīgās platības paplašinājās par 190 km 2 gadā.
Between 1990 and 2000 it is estimated that artificial surfaces spread by 190 km 2 annually.
61 % no šīs paplašināšanās ir saistīts ar mājokļu celtniecību, tūrismu un atpūtu, kas aizvieto citas darbības
61% of this expansion is due to housing, tourism and recreation displacing other activities
Eiropas Vides aģentūra, 2006, „Piekrastes teritoriju mainīgās teritorijas”. .
European Environmental Agency, 2006, ‘The changing areas of coastal areas’. .
Līdz šim reģionālā plānošana ir bijusi orientēta uz sauszemi un tajā nav ņemta vērā piekrastes attīstības ietekme uz konkrētām jūras darbībām.
Regional planning has so far been land-based and has failed to take into account the impact of coastal development on certain marine activities.
Tas ir novedis pie zvejas vietu ierobežošanas un jūras biotopu degradācijas attiecībā uz dažu sugu barošanās, nārstošanas un vairošanās teritorijām.
This has led to limits on fishing grounds and the degradation of marine habitats, i.e. the feeding, spawning and reproduction areas of some species.
Vienlaikus vietas trūkums ir arī galvenais šķērslis Eiropas akvakultūras attīstībai.
At the same time, lack of space is also a basic obstacle to the development of European aquaculture.
Jāuzsver, ka klimata pārmaiņas vēl saasinās piekrastes zonu pārmērīgās izmantošanas sekas.
It should be pointed out that the consequences of over-exploiting coastal zones will be exacerbated by climate change.
Lai gan nav atbilstīgu datu par ietekmi uz zivsaimniecību un akvakultūru, sākotnējā pētījumā ir minēts, ka šīs nozares zaudējumi nākotnē saistībā ar klimata pārmaiņām tiek lēsti 200 miljoni EUR gadā.
Although there are no adequate data on the impact on fishing and aquaculture, an initial study mentions that future losses in this sector owing to climate change are estimated at 200 million euros annually.
Un atkal — vislielākais risks ir slēgtām un daļēji slēgtām teritorijām, tādām kā Baltijas jūra un Ziemeļjūra
Here again, closed and semi-closed marine areas, such as the Baltic and the North Sea, are at greatest risk
Zivsaimniecība saistībā ar integrēto piekrastes zonas pārvaldību
Fishing within the framework of Integrated Coastal Zone Management
Integrētā piekrastes zonas pārvaldība ir ļoti nozīmīga zivsaimniecībai trīs galveno iemeslu dēļ.
Integrated Coastal Zone Management is of great importance for fishing for three basic reasons.
Pirmkārt, zivsaimniecība ir tipiskākā piekrastes darbība, un tādējādi to ietekmē izmaiņas vietējā vidē.
Firstly, fishing is a coastal activity par excellence and, as a result, is affected by changes in the local environment.
Zivju krājumi piekrastes ūdeņos ir daudzu nozveju pamats, un daudzas sugas, ko zvejo atklātā jūrā, izšķiļas un izaug piekrastes ūdeņos.
Fish stocks in coastal waters form the basis of many catches and many species caught offshore hatch and grow in coastal waters.
Otrkārt, zivsaimniecība nav piesārņojuma avots, bet drīzāk cieš no tā piesārņojuma sekām, ko rada citas piekrastes zonās veiktās darbības.
Secondly, fishing is not a source of pollution, but rather suffers the consequences of pollution caused by other activities pursued in coastal zones.
Treškārt, 80 % Kopienas zivsaimniecības darbību notiek tajos piekrastes reģionos, kas ļoti lielā mērā no tās ir atkarīgi
Thirdly, 80% of the Community fishing activity takes place in coastal regions which are heavily dependent upon it
Tie ir reģioni ar trauslu ekonomiku, kuri nespēj nodrošināt savus iedzīvotājus ar alternatīvu darbu un lielākoties atrodas nelabvēlīgā situācijā.
These are regions with fragile economies which cannot provide their inhabitants with alternative activities and are for the most part disadvantaged.
2003. gadā aptuveni 63 % zvejnieku mazāk labvēlīgos reģionos bija atkarīgi no zivsaimniecības nozares
In 2003, some 63% of fishermen were to be found in less-favoured regions dependent on the fishing industry
Šeit ir jāuzsver, ka pēdējo desmit gadu laikā zivsaimniecība ir piedzīvojusi nopietnu krīzi sakarā ar zivju krājumu samazināšanos, un tādēļ mums būtu līdz minimumam jāsamazina jebkādi turpmāki draudi šai nozarei.
It should be pointed out here that over the past decade fishing has been in serious crisis owing to a reduction in fish stocks and we should therefore reduce to a minimum any further threat to it.
Konkrētāk zivsaimniecības nozare ir piedzīvojusi darbavietu skaita samazināšanos par 35 %, kuģu skaita samazināšanos par 20 % un nozvejas samazināšanos par 28 %.
In particular, the fishing industry has suffered a 35% fall in the number of jobs, a 20% fall in the number of vessels and a 28% fall in catches.
Tādējādi zivsaimniecībai jābūt ietvertai IPZP, vēl jo vairāk, zivsaimniecības attīstība un pārvaldība piekrastes zonās ir jāizskata par daļu no piekrastes zonu attīstības un pārvaldības.
Fishing should therefore be included in ICZM, in particular the development and management of fisheries in coastal zones should be examined as part of the development and management of coastal zones.
Eiropas Zivsaimniecības fonds (EZF) var veicināt šo procesu, jo tas finansē pasākumus, lai nodrošinātu zivsaimniecības dzīvotspējīgu attīstību un jūras vides, kā arī tās dzīvo resursu aizsardzību.
The European Fisheries Fund (ΕFF) can contribute to this process since it finances measures to ensure the viable development of fisheries and the protection of the marine environment and its living resources.
Turklāt EZF var atbalstīt specifiskus IPZP principus, tādus kā kopīga plānošana un piekrastes kopienu īpašo iezīmju uzsvēršana.
Furthermore, the EFF can support specific principles of ICZM, such as participatory planning and the highlighting of the special features of coastal communities.
Papildus tam EZF atbalsta arī vairāku tādu izmēģinājuma projektu finansēšanu, kuri būtiski stiprina zivsaimniecības lomu IPZP, kā arī selektīvāku un videi draudzīgāku zvejas metožu veicināšanu.
Furthermore, the EFF also supports the funding of a number of pilot projects which significantly strengthen the role of fishing in ICZM and the promotion of more selective and environmentally-friendly fishing methods.
Visos gadījumos vissvarīgākais elements zivsaimniecības veiksmīgai iekļaušanai IPZP ir zivsaimniecības organizāciju iesaistīšana plānošanas posmā.
At all events, the most important element in ensuring the successful incorporation of fishing in ICZM is to involve fishing organisations in the planning stage.
Vietējo zvejnieku pieredzes izmantošana palīdzēs noteikt reālās problēmas un tādējādi nodrošināt, lai piekrastes zivsaimniecības kopienas saglabātos un pastāvētu līdzās citām piekrastes zonās veiktajām darbībām.
Using the experience of local fishermen will help identify the real problems and thereby ensure that coastal fishing communities remain and co-exist with other activities pursued in coastal zones.
Akvakultūra saistībā ar IPZP
Aquaculture within the framework of ICZM
Arī akvakultūra ir darbība, ko pārsvarā veic piekrastes zonās.
Aquaculture is also an activity principally pursued in coastal zones.
Kopš 1970. gada tā ir attīstījusies straujāk nekā citas pārtikas ražošanas nozares, sasniedzot rekordlielu gada vidējo pieauguma rādītāju – 8 % – un gada produkciju ap 45 miljoniem tonnu visā pasaulē
Since 1970, it has developed more rapidly than any other sector of food production, recording an annual average growth rate of 8%, and an annual production of approximately 45 million tonnes worldwide
ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija (PLO) prognozē, ka zivju produktu patēriņš līdz 2030. gadam pieaugs par 50 %, un šī pieprasījuma lauvas daļu apmierinās akvakultūra.
The UN Food and Agriculture Organisation predicts that consumption of fish products will increase by 50% up to 2030 and that the lion’s share of this demand will be met by aquaculture.
Pārvēršot skaitļos, ražošanas pieaugums būs 40 miljoni tonnu
In figures, this amounts to an increase in production of 40 million tonnes
Tādējādi Eiropas akvakultūra varētu gūt labumu no šīs tendences un izmantot savas salīdzināmās priekšrocības.
European aquaculture could therefore benefit from this trend and exploit its comparative advantages.
Tās ir šādas: ES ir lielākais zivju produktu tirgus, tai ir senas tradīcijas vēžveidīgo audzēšanā un zivju audzēšanā saldūdenī un jūrā, tai ir dinamiskas, pašas mūsdienīgākās pētniecības iespējas un modernas tehnoloģijas, kvalificēti un pieredzējuši zivkopji, piemēroti klimatiskie apstākļi un ideālas vietas audzētajām sugām
These include the following: the EU is the largest market for fish products, has a long tradition of shellfish farming and fish farming in fresh and sea water, it has a dynamic, cutting-edge research capacity and modern technology, qualified and experienced fish farmers, suitable climatic conditions and ideal sites for the varieties farmed
Turklāt ir rūpīgi jāpatur prātā šīs nozares ieguldījums to reģionu ekonomiskajā un sociālajā kohēzijā, kuros to praktizē.
Furthermore, the sector’s contribution to the economic and social cohesion of the regions where it is practised should be carefully borne in mind.
ES kopumā akvakultūru praktizē galvenokārt piekrastes zonās, un tā nodrošina 80 000 darbavietu.
In the EU as a whole, aquaculture is practised mainly in coastal zones and provides 80 000 jobs.
Dažās dalībvalstīs saimniecībās izaudzēto produktu vērtība ir lielāka nekā nozvejoto produktu vērtība.
In some Member States the value of farmed products is greater than that of products landed.
Citās dalībvalstīs akvakultūra veido nozīmīgu kopējās produkcijas daļu.
In others, aquaculture represents a significant proportion of total production.
Piemēram, Grieķijā 50 % no kopējās gada produkcijas dod akvakultūra.
In Greece, for instance, 50% of total annual production comes from aquaculture.
Nevarētu teikt, ka Eiropas akvakultūru neskar grūtības, kas ietekmē tās izaugsmi.
That is not to say that European aquaculture is not also facing difficulties which affect its growth.
Galvenā no šīm grūtībām ir neatbilstīga reģionālā plānošana un konkurence par vietu ar citām piekrastes darbībām.
Chief among these are inadequate regional planning and competition for space with the other coastal activities.
Paredzams, ka plānošana jūras jomā būs pamatinstruments līdzsvarotai visu IPZP darbību, tostarp akvakultūras, attīstībai.
Marine planning is expected to constitute a basic tool for the balanced development of all ICZM activities, including aquaculture.
Attiecībā uz finansējumu EZF var palīdzēt sasaistīt akvakultūru ar IPZP, jo tas nodrošina kvalitatīvu datu iegūšanas iespēju, lai izstrādātu integrētās piekrastes zonu pārvaldības plānus.
As regards funding, the EFF can help link aquaculture with ICZM, since it provides the possibility of collecting qualitative data so as to draw up Integrated Coastal Zone Management Plans.
Turklāt EZF 2. prioritātes ass atbalsta tādu metožu attīstību, kas mazinātu jebkādu ražošanas ietekmi uz jūras vidi.
Furthermore, EFF priority axis II supports the development of methods to reduce any impact of production on the marine environment.
Secinājumi — referenta komentāri
Conclusions - your rapporteur’s comments
Referents uzskata, ka šī politika integrētajai piekrastes zonu pārvaldībai varētu būt piemērota sistēma piekrastes zonu ilgtspējīgai attīstībai, kā arī šajās zonās veikto darbību dzīvotspējīgai attīstībai.
Your rapporteur takes the view that the policy for Integrated Coastal Zone Management may constitute a suitable framework for the sustainable development of coastal zones and the viable development of activities pursued in these zones.
Viņš arī uzskata, ka īpaša uzmanība ir jāvelta zivsaimniecībai un akvakultūrai, jo tās ir darbības, kas ir tieši atkarīgas no piekrastes zonām, un uzsver, ka jūras reģionālās plānošanas integrācija IPZP veicinās piekrastes zonās veikto darbību līdzsvarotu attīstību, tādējādi dodot stimulu akvakultūras attīstībai.
He also maintains that special weight should be given to fishing and aquaculture, since they are activities which are directly dependent on coastal zones and stresses that the integration of marine regional planning in ICZM will contribute to the balanced development of activities pursued there, thereby giving an impetus to the development of aquaculture.
Referents apgalvo, ka, pirmkārt, ir vajadzīga visu piekrastes zonu nozaru pārstāvju iesaistīšanās ilgtermiņa plānošanā.
Your rapporteur argues firstly that, long-term planning involving representatives of all sectors in coastal zones is needed.
Otrkārt, ir jābūt efektīvai visu to iestāžu koordinācijai, kuras ir iesaistītas šo zonu pārvaldībā.
Secondly, there must be effective coordination of the bodies involved in managing these zones.
Gadījumā, ja arī nākamajā novērtējuma ziņojumā par IPZP īstenošanu tiks konstatēti trūkumi koordinācijā, ir jāpārskata priekšlikums par iestādes izveidošanu šim mērķim.
In the event that the next assessment report on the implementation of ICZM also finds shortcomings in coordination, the proposal to establish a body for this purpose should be re-examined.
Koordinācijas pamatā ir jābūt atbilstīgai informācijai.
Coordination must be based on appropriate information.
Tādēļ ir jāuzlabo datu apkopošana, lai sagatavotu pārvaldības pētījumus par piekrastes zonām.
Data-gathering for drawing up management studies for coastal zones must therefore be improved.
Šajos datos ir jāiekļauj arī dati par bioloģiskās daudzveidības, tostarp zivsaimniecības resursu, stāvokli piekrastes zonās.
These data should also include data on the state of the biodiversity in coastal zones, including fisheries resources.
Informācijas un datu apmaiņai ir jānotiek arī reģionālā līmenī un ar trešām valstīm, jo reģionālajai sadarbībai ir izšķiroša nozīme to pārrobežu jautājumu risināšanā, kas attiecas uz piekrastes zonām.
Information and exchanges of data should also take place at regional level and with third countries, since regional cooperation is of key importance for addressing cross-border issues relating to coastal zones.
Attiecībā uz finansiālo aspektu referents vēlas uzsvērt Eiropas Zivsaimniecības fonda ieguldījumu zvejas un akvakultūras iekļaušanā IPZP.
From the financial point of view, your rapporteur wishes to stress the contribution of the European Fisheries Fund in including fishing and aquaculture in ICZM.
Visbeidzot, referents uzskata, ka pēc apspriešanās ar dalībvalstīm Komisijai ir jāizstrādā skaidrs grafiks, lai pārbaudītu progresu attiecībā uz integrēto piekrastes zonu pārvaldību Eiropas Savienībā.
Finally, your rapporteur takes the view that, after consulting Member States, the Commission should, after consulting Member States, draw up a clear timetable for examining progress in implementing Integrated Coastal Zone Management in the European Union.
– ņemot vērā Padomes 2003. gada 18. februāra Regulu (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (Dublinas regula)
– having regard to Council Regulation (EC) No 343/2003 of 18 February 2003 establishing the criteria and mechanisms for determining the Member State responsible for examining an asylum application lodged in one of the Member States by a third-country national ('the Dublin Regulation')
– ņemot vērā Padomes 2000. gada 11. decembra Regulu (EK) Nr. 2725/2000 par pirkstu nospiedumu salīdzināšanas sistēmas Eurodac izveidi, lai efektīvi piemērotu Dublinas Konvenciju,
– having regard to Council Regulation (EC) No 2725/2000 of 11 December 2000 concerning the establishment of 'Eurodac' for the comparison of fingerprints for the effective application of the Dublin Convention
– ņemot vērā Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/83/EK par minimālajiem standartiem un statusu, lai trešo valstu pilsoņus vai bezvalstniekus atzītu par bēgļiem vai personām, kam kādā citā veidā vajadzīga starptautiska aizsardzība, un par sniegtās aizsardzības apjomu
– having regard to Council Directive 2004/83/EC of 29 April 2004 on minimum standards for the qualification and status of third-country nationals or stateless persons as refugees or as persons who otherwise need international protection and the content of the protection granted
– ņemot vērā Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvu 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai (Uzņemšanas direktīva)
– having regard to Council Directive 2003/9/EC of 27 January 2003 laying down minimum standards for the reception of asylum seekers
OV L 31, 6.2.2003., 18. lpp. ,
OJ L 31, 6.2.2003, p.
Tieslietu un iekšlietu padomes sanāksme Luksemburgā, 2007. gada 12. un 13. jūnijā ,
2807th Justice and Home Affairs Council meeting in Luxembourg, 12 and 13 June 2007. ,