natgillin/translations-raw huggingface dataset:
12. uzsver, ka dzīvošanai paredzētās ēkas ir viena no tām jomā, kurā enerģiju izmanto visnelietderīgāk, un tāpēc mudina gan dalībvalstu, gan Kopienas līmenī palielināt finansiālo atbalstu ēku energoefektivitātes veicināšanai un, Komisijai pārskatot rīcības plānus, pastāvošos finanšu stimulus pielāgot valsts rīcību plānos noteiktajām saistībām;
Underlines that residential buildings are among the most energy - wasteful sectors and therefore urges that financial support at both national and Community levels for the energy performance of buildings be increased and existing financial incentives be compared with the commitments set out in the National Action Plansas part of the Commission's review of Action Plans;
14. uzsver, ka valstu rīcības plānos minētajā enerģētikas politikā attiecībā uz mājokļu nozari par prioritāti būtu jānosaka to mājokļu kvalitātes uzlabošana, kuros mitinās personas ar zemiem ienākumiem, ņemot vērā to, ka neparedzamās degvielas cenas būtiski pasliktinās šo mājsaimniecību ekonomisko stāvokli un var radīt nopietnas sociālās problēmas;
Stresses that energy policies in the National Action Plans addressing the residential sector should set as a priority the improvement of the envelope quality of dwellings where low income people reside, taking into account the fact that unpredictable fuel prices will seriously aggravate the economic situation of these households and may create serious social problems;
16. iesaka Komisijai izskatīt iespēju regulēt ārējos strāvas avotus, pie kuriem pieslēgtas dažādas ierīces, lai tādējādi samazinātu nodroses režīma izmantošanu; aicina Komisiju saskaņā ar Ekodizaina direktīvas (2005/32/EK) noteikumiem nodrošināt, lai attiecībā uz energoefektivitātes sekām šajos noteikumos iekļautu visu ražojuma izmantošanas ciklu; šajā sakarā aicina šo direktīvu papildināt ar noteikumiem par visu ražojuma izmantošanas ciklu, ražojumatbildību un labošanas iespējām;
Recommends that, in order to reduce the use of standby power, the Commission examine the possibility of regulating external power sources which supply multiple devices; calls on the Commission, in accordance with the provisions of the Ecodesign Directive (2005/32/EC), to ensure that those provisions include the whole life cycle of the product in terms of energy efficiency consequences; in this regard, calls for this Directive to be supplemented with provisions concerning the whole life cycle, product liability and repairability;
20. uzsver, ka informācijas un komunikācijas līdzekļu izplatība ir ļāvusi piemērot ceļa nodevas iekasēšanas metodes kravu autotransportam ne tikai ātrgaitas ceļu tīklos; mudina apzināt iespējas izstrādāt vienotas uzraudzības tiesību aktus iekšējam tirgum;
Stresses that the spread of information and communication tools has made it possible to apply tolling methods for road freight transport which cover not only the high‑speed road network; urges that the possibilities for uniform monitoring legislation for the internal market be studied;
22. joprojām uzskata, ka atsevišķu nozaru politika ir pretrunā Eiropas Savienības centieniem panākt energoefektivitāti; uzskata, ka tas pats attiecas uz pašreizējo strukturālā un kohēzijas atbalsta struktūru;
Continues to find that individual sector policies run counter to the European Union's endeavours to be energy efficient; is of the opinion that the same is also true in the current structure of structural and cohesion support;
30. aicina dalībvalstis savās pašreizējās struktūrās, kas nodrošina saziņu starp valsts aģentūrām un sabiedrību, iekļaut informāciju par energoefektivitāti, paraugpraksi šajās jomās un patērētāju tiesībām enerģētikas un klimata nozarē;
Calls on the Member States to incorporate, in their existing structures for contacts between government agencies and the public, information on energy efficiency, best practice in those areas and consumer rights which have been established in the energy and climate sector;
34. uzskata, ka valstu rīcības plānos īpaši jāuzsver, kā valdība plāno veicināt un atbalstīt MVU ieguldījumus energoefektivitātes jomā; tādēļ uzsver, ka šie ieguldījumi ir īpaši jāņem vērā valstu rīcības plānu izstrādē;
Considers it necessary for the National Action Plans to place special emphasis on how governments intend to promote and support energy efficiency investments on the part of SMEs; stresses, therefore, that particular account should be taken of such investments when the National Action Plans are drawn up;
37. uzsver, ka otrajos valstu rīcības plānos 2011. gadā ir jānosaka vispusīgākas un skaidrākas saistības, lai tirgus dalībniekiem radītu labvēlīgu uzņēmējdarbības vidi un prognozējamus ieguldījumu nosacījumus;
Underlines the need for more comprehensive and clear commitments in the second National Action Plans in 2011 in order to create a favourable business environment and predictable investment conditions for market actors;
39. uzsver ES valsts iestāžu stratēģisko nozīmi, īpaši reģionālā un vietējā līmenī, lai labāk īstenotu energoefektivitātes iniciatīvām nepieciešamo institucionālo atbalstu, kā paredzēts Direktīvā 2006/32/EK; iesaka pastiprināt detalizētas informatīvās un izglītojošās kampaņas, piemēram, izmantojot viegli saprotamu energoefektivitātes marķējumu, kā arī ar enerģētiku saistītas izmēģinājuma iniciatīvas un mācības to reģionālo un vietējo varas iestāžu teritorijās, kuru mērķis ir paaugstināt pilsoņu informētību un mainīt viņu attieksmi;
Stresses the strategic role of EU public authorities, in particular at regional and local level, in strengthening the implementation of the necessary institutional support for energy-efficiency initiatives, as described in Directive 2006/32/EC; recommends the strengthening of capillary information and education campaigns, for example through the use of easily understandable energy efficiency labels, and of energy-related pilot initiatives and training on the territories of those regional and local authorities who are aiming at raising citizens' awareness and changing behaviour;
42. aicina Komisiju Kopienas un dalībvalstu mērogā izvērtēt katras nozares politikas atbilstību energoefektivitātes mērķiem; šajā sakarībā noteikti ir detalizēti jāpārskata Kopienas atbalsta shēmas,
Asks that the Commission examine, at Community and Member State level, the consistency of each sectoral policy with the energy efficiency objectives, considers in this context that a detailed review of Community aid schemes is indispensable;
45. aicina Komisiju nākamajā struktūrfondu plānošanas laikposmā atbalstīt energoefektivitātes mērķus, pastiprināt ar šiem mērķiem saistītos prioritāšu kritērijus un atbalstīt konkrētu enerģijas taupīšanas un efektīvas izmantošanas pasākumu un tehnoloģiju īstenošanu, tostarp veicinot partnerību tādos projektos kā ēku atjaunošana, ielu apgaismojuma modernizēšana un videi labvēlīgs transports, pilsētu siltumapgādes, siltuma un elektroenerģijas ražošanas iekārtu modernizēšana;
Asks the Commission for the next programming period of the Structural Funds to support energy-efficiency objectives, to reinforce priority criteria related to such objectives and to support the implementation of concrete measures and technologies for saving energy and fostering its efficient use, including through the promotion of partnerships in projects such as renovating buildings, modernising street lighting and ecological transport, modernising installations for urban heating and producing heating and electricity;
50. mudina Komisiju pieprasīt, lai VEER plānos skaidri norādītu, kā tiks īstenots Direktīvā 2006/32/EK paredzētais publiskā sektora pienākums sniegt piemēru, un vajadzības gadījumā iesniegt Kopienas likumdošanas priekšlikumu, kas nodrošinātu publiskā sektora galveno lomu energoefektivitātes ieguldījumu jomā;
Urges the Commission to insist that the NEEAPs clearly state how the obligation under Directive 2006/32/EC for the public sector to play an exemplary role is to be fulfilled and if necessary to make a proposal for Community legislation which will ensure the leading role of the public sector in the area of energy efficiency investments;
52. aicina Komisiju izvērtēt Kopienas resursus, kas paredzēti pētniecībai un izstrādei, lai palielinātu resursus energoefektivitātes palielināšanai nākamajā septiņu gadu finanšu plānā;
Calls on the Commission to study the Community resources dedicated to research and development in order to boost the resources dedicated to improving energy efficiency in the next seven‑year financial perspective;
Tāpēc energoefektivitātei vajadzētu būt vienam no galvenajiem pašlaik izstrādes procesā esošās ES enerģētikas politikas pīlāriem.
Energy efficiency should, therefore, be one of the main pillars of the EU energy policy which is being developed.
Uzlabojot energoefektivitāti, mēs nostiprinātu apgādes drošību Eiropā.
By improving energy efficiency we would strengthen the security of supply in Europe.
Konkrētu pasākumu trūkums nozīmē, ka Eiropas atkarība no importētās enerģijas, kas pašlaik veido aptuveni 50 %, nākamo 20–30 gadu laikā varētu palielināties līdz 70 %, un dažas dalībvalstis var saskarties pat ar augstāku atkarības līmeni.
The lack of substantive measures means that Europe’s dependence on imported energy, currently around 50%, might well increase to 70% over the next 20‑30 years – and some Member States may experience an even higher level of dependence.
Saprātīgāks enerģijas patēriņš arī varētu samazināt ietekmi uz vidi.
More sensible energy consumption might also reduce the burden on our environment.
Energoefektivitātes uzlabošana ir viens no efektīvākajiem siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas veidiem, tādējādi nodrošinot vērienīgo ES vides politikas plānu izpildi.
Improving energy efficiency is one of the most effective ways of reducing greenhouse gases and therefore ensuring that the ambitious EU climate policy plans are realised.
Šajā jomā veiktajiem pasākumiem vienlaikus varētu būt ievērojama ietekme uz Eiropas rūpniecības konkurētspēju un tādējādi — uz Lisabonas līguma mērķu sasniegšanu.
The measures taken in this area might, at the same time, have a considerable influence on the competitiveness of European industry and, therefore, the attainment of the Lisbon objectives.
Energoefektivitātes uzlabošana arī varētu samazināt slogu uz neaizsargātākajiem patērētājiem un tādējādi novērst enerģijas nabadzības attīstību.
Improving energy efficiency might also reduce the burden on the most vulnerable consumers and thus may prevent the development of energy poverty.
Energoefektivitātes jomā veiktie pasākumi varētu veicināt vairāku vispārēju ES mērķu sasniegšanu.
Measures taken in the area of energy efficiency might promote the attainment of numerous overall EU objectives.
Mēs uzskatām, ka 2006. gada ES direktīvā par energopatēriņu ir noteikti pasākumi, kas ir gan sasniedzami, gan saprātīgi.
We consider that the 2006 EU Directive on Energy Consumption sets out measures which are both achievable and sensible.
Mēs uzskatām, ka dalībvalstīm valsts rīcības plānā ir ieteicams apkopt paredzētos pasākumus energoefektivitātes uzlabošanai.
We consider it advisable for the Member States to summarise, in National Action Plans, their planned measures for improving energy efficiency.
Pareizus lēmumus iespējams pieņemt tikai tad, ja par valsts rīcības plāna sagatavošanu atbildīgā iestāde dokumentus iesniedz ar atbilstošu valdības atbalstu, sadarbībā ar tirgus un sociālajām ieinteresētajām pusēm pēc vispārēja novērtējuma veikšanas.
The right decisions can only be made if the institution responsible for drawing up National Action Plans submits documents with appropriate government support, in cooperation with market and social stakeholders and after conducting a thorough assessment.
Galvenā prasība attiecībā uz valstu rīcības plāniem energoefektivitātei ir tos sagatavot, atbilstošu uzmanību veltot dalībvalstu dažādajiem ģeogrāfiskajiem, ekonomiskajiem un sociālajiem apstākļiem.
The main requirement concerning National Action Plans for energy efficiency is that these be drawn up with due consideration being paid to the different geographical, economic and social circumstances in the Member States.
Noteikti ir jāpiemēro subsidiaritātes princips, jo dažādās iezīmes var noteikt pasākumu sakārtošanu atšķirīgā prioritāšu kārtībā.
The principle of subsidiarity will certainly need to be applied, as the diverse characteristics may dictate that measures be listed in a different order of priority.
Piemēram, dažās dalībvalstīs sabiedriskā transporta lietošana šobrīd aizvien ir ļoti izdevīga, bet ir vērojama strauja situācijas pasliktināšanās, tāpēc šajā jomā pēc iespējas drīzāk ir nepieciešama rīcība.
For example, in some Member States the share for public transport is currently still favourable but is showing a rapid decline, so that action should be taken as soon as possible in this area.
Turpretī citās valstīs izplatīšanas tīkla stāvoklis vai patērētāju prasības nosaka nepieciešamību pēc konkrētas rīcības.
In other countries, by contrast, the state of the distribution network or consumer demands require substantive action.
Līdzās iepriekš minētajam dokumentos ir jānosaka realizējami mērķi.
In addition to the above, documents must set realistic objectives.
Šis energoefektivitātes jomā ir patiešām būtisks apsvērums, jo apstākļu izmaiņas (piemēram, energonesēju cenas vai klimata pārmaiņas) var radīt ievērojamu ietekmi uz pieņemamu pasākumu mērogu.
This is indeed a relevant consideration in the area of energy efficiency, since changes in circumstances (such as the cost of energy carriers or climate change) might have a considerable impact on the reasonable extent of the measures.
Vienlaikus dalībvalstu rīcībā jābūt mērķiem atbilstošiem līdzekļiem.
At the same time, the Member States must possess means which are appropriate to the targets.
Vairāku valstu rīcības plānu trūkums ir tāds, ka vērienīgos plānus nepapildina skaidri praktiskie pasākumi.
It is a deficiency of a number of National Action Plans that the ambitious plans are not accompanied by clearly visible practical steps.
Turklāt īpaši būtiski, lai energoefektivitātes plāni ietvertu vadlīnijas katrai nozīmīgajai jomai.
In addition, it is vital that the energy efficiency plans contain guidelines for each important sector.
Tam nepieciešama elastīga institūciju sistēma un dažādas uzraudzības iestādes.
This requires a flexible institutional framework and a variety of regulators.
Īpaša uzmanība valstu rīcības plānos būtu jāpievērš transporta nozarei.
Special attention should be paid in National Action Plans to the transport sector.
Lai gan starp lēmumu pieņēmējiem un ekspertiem par šo jautājumu valda saprašanās, mēs uzskatām, ka tikai atsevišķās valstīs ar šo jomu saistītie jautājumi tiek risināti vispusīgā veidā — tas ir trūkums, pret ko līdz šim Komisijā saņemtajos dokumentos nav pausti iebildumi.
Whilst there is agreement among decision‑makers and experts on this, we find that this area is dealt with comprehensively in only a few countries, a failing which is not contradicted by the documents which have so far been received by the Commission.
Neņemot vērā atsevišķus tehniskos noteikumus, ir veikti tikai līdz galam neizstrādāti pasākumi, lai nodrošinātu transporta ārējo izmaksu segšanu no emitentu puses.
Apart from a few technological regulations, only half‑baked measures have been taken to ensure the external costs of transport are borne by emitters.
Šis jautājums ir jārisina, jo transports kopumā nākotnē netiks iekļauts ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā.
This question needs to be dealt with because transport as a whole will in future remain left out of the EU's emissions trading scheme.
Tāpēc ir nepieciešami efektīvi dalībvalstu tiesību akti.
Effective legislation in the Member States is therefore essential.
Rīcības plānos īpaša uzmanība jāpievērš MVU nozīmei energoefektivitātes jomā.
The action plans must place special emphasis on the role played by SMEs in the area of energy efficiency.
Tas ir nepieciešams, jo cenu kāpumi šos uzņēmumus, kuriem ir mazākas lobēšanas iespējas, skar vissmagāk.
This is all the more necessary because price rises are hitting these enterprises, which have less lobbying power, the hardest.
Ja MVU nesaistīs sevi ar energoefektivitātes problēmu, tas var būtiski ietekmēt mērķu sasniegšanu.
There might be a perceptible impact on achieving the objectives if the SME sector did not identify itself with the issue of energy efficiency.
Rīcības plānos jāiekļauj arī idejas par energoefektivitātes prasībām attiecībā uz ēkām.
The action plans must also include ideas on the energy efficiency requirements of buildings.
Tā ir ļoti laba iespēja jaunajām dalībvalstīm.
There is a particularly good opportunity here for the new Member States.
Pārlieku neekonomiskie daudzdzīvokļu nami ir apbēdinošs enerģijas izšķērdēšanas mantojums.
Excessively extravagant blocks of flats are a sad testament to energy wastefulness.
Jebkurš lēmums, kas pieņemts attiecībā uz šīm ēkām, ir jāpieņem, rēķinoties ar to iedzīvotājiem.
Any decision taken with regard to such buildings must take into account the citizens living there.
Centieni energoefektivitātes jomā nav nošķirami no sociālās politikas.
Efforts in the area of energy efficiency cannot be separated from social policy.
Atbilstošas tiesību normas ir atkarīgas ne tikai no iepriekš minētā, bet arī no rēķināšanās ar ēku uzbūves īpatnībām un īpašumtiesību struktūru.
Developing the proper legislative background depends not only on the above but also on taking into account the structural characteristics and the ownership structure of the building stock.
Tā kā ievērojams energopatēriņa apjoms ir saistīts ar pakalpojumu sektoru, rīcības plānā arī skaidri jānosaka, kādus noteikumus konkrētā pārvalde plāno nākamajiem gadiem.
Since a significant amount of energy consumption is connected to the service sector, the action plans must also set out clearly what regulations a particular administration is planning for the coming years.
Rīcības plānos būtu jānosaka atbilstošs uzdevumu dalījums starp valsts sektoru, uzņēmumiem un iedzīvotājiem.
Action plans should set out a proper division of tasks between the public sector, enterprises and citizens.
Valsts sektoram jāieņem galvenā loma energoefektivitātes uzlabošanā.
The public sector must play a leading role in improving energy efficiency.
Tāpēc varētu pievērst uzmanību konkrētu ar energoefektivitāti saistītu prasību ieviešanai valsts iepirkumu jomā.
Consideration might, therefore, be given to introducing certain energy efficiency requirements into public procurement.
Līdz šim tas ir izpaudies tikai dažos rīcības plānos.
This has appeared in only a few action plans so far.
Valdības pamatatbildībā ietilpst arī informācijas nodrošināšana.
Governments also have a fundamental responsibility in terms of providing information.
Informatīvās kampaņas — pat energoefektivitātei veltītas tīmekļa vietnes vai informatīvie punkti — varētu sniegt ievērojamu ieguldījumu patērētāju uzvedības modeļa veidošanā.
Information campaigns – even energy efficiency websites or information points – could make a significant contribution to shaping consumer behaviour.
Ārpus tā valdības uzdevums ir veidot īstu dialogu ar sabiedrisko sektoru, kura rīcībā ir ievērojama pieredze.
Over and above this, it is the task of governments to conduct a real dialogue with the civil sector, which has a large fund of experience.
Viens no dalībvalstu valdību uzdevumiem ir samazināt enerģijas nabadzības līmeni, veicinot energoefektivitāti.
One of the tasks falling to governments in the Member States is to reduce the level of energy poverty by promoting energy efficiency.
Tāpēc ir ļoti svarīgi, lai valdība informētu iedzīvotājus par ciešo saistību starp energopatēriņa rēķinu apjomu un rīcības plānos noteiktajiem pasākumiem.
It is therefore very important that governments inform the population about the close connection between the size of energy bills and the measures set out in the action plans.
Finanšu atbalsta palielināšana gan enerģētikas, gan sociālās politikas jomā, lai veicinātu iedzīvotāju ieguldījumus, var būt efektīvs līdzeklis.
Increasing financial support to promote investment among the population can be effective, in terms of both energy and social policy.
Tas ir pareizi pat tad, ja vairākas dalībvalstis izmanto lielu resursu daļu, lai tieši subsidētu enerģijas cenas.
This is even true if a number of Member States use a large proportion of resources to directly subsidise energy prices.
Tomēr energoefektivitātes uzlabošana nav tikai valdību uzdevums, un ir nepieciešama aktīva tirgus ieinteresēto pušu un iedzīvotāju līdzdalība.
Improving energy efficiency is not, however, exclusively the task of governments, and there is a need for the active participation of market stakeholders and the population.
ES likumdošana
EU law ‑making
Eiropas Komisija pēdējā laikā ir sagatavojusi vairākas ar energoefektivitāti saistītas likumdošanas iniciatīvas.
The European Commission has recently produced a number of legislative initiatives concerning energy efficiency.
Pamatoti gaidāms, ka tās nodrošinās ES energoefektivitātes prasību saskaņotību ar nozaru politikām un atbalsta shēmām.
These might justifiably be expected to bring the EU’s energy efficiency requirements into line with its sectoral policies and support schemes.
Diemžēl šobrīd tā nenotiek.
Sadly, however, this is not the case at present.
Piemēram, nav gaidāms ievērojams energoefektivitātes progress transporta nozarē, kamēr ES atbalsta shēmas ietvaros, no kuras šī nozare gūst ievērojamu labumu, netiks ņemtas vērā ES prasības attiecībā uz energoefektivitāti.
For example, no substantive progress can be expected in energy efficiency in the transport sector until the support scheme of the EU, from which it benefits considerably, takes into account the requirements – again, of the EU – concerning energy efficiency.
Emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas nostiprināšana ne tikai veicina ES klimata politikas mērķu sasniegšanu, bet tai var būt arī pozitīva ietekme uz Eiropas uzņēmējdarbības nozares efektivitāti.
Reinforcing the Emissions Trading Scheme (ETS) not only contributes to achieving the EU’s climate policy goals but can also have a beneficial effect on the energy efficiency of Europe’s business sector.
Tādu emitentu gadījumā, kas neietilpst emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā, Eiropas Savienībai būtu jāpauž stingras prasības samazināt emisijas un uzlabot energoefektivitāti.
In the case of emitters which do not fall within the scope of the ETS, there should be strict requirements on the part of Member States to reduce emissions and improve energy efficiency.
Attiecībā uz spēkā esošajiem ES noteikumiem minama virkne pozitīvu piemēru.
A number of positive examples can be mentioned with regard to the EU regulations currently in force.
Pieredze rāda, ka ES tiesību aktiem par iekārtu marķēšanu attiecībā uz enerģijas patēriņu ir ievērojama ietekme uz patērētāju preču izvēli.
Experience shows that EU legislation on the energy consumption labelling of equipment has a considerable influence on consumer product choice.
Būtu noderīgi paplašināt tiesību aktu darbības jomu, iekļaujot citas preces, un pielāgojot to tehnoloģiskajam progresam.
It would be worth extending the legislation to other products and adapting this to technological progress.
Tomēr, ja kategorijā ietilpst pārāk liels preču skaits, marķējumi var zaudēt savu regulējošo funkciju.
If, however, a category contains too many products, the labels might lose their guiding function.
Komisijas tiesību aktiem ir būtiska nozīme arī saistībā ar ēku energopatēriņu.
An important role is also played by the Community legislation on the energy consumption of buildings.
Būtu vēlams, lai attiecīgajiem tiesību aktiem par ēkām būtu plašāks pielietojums.
Here it would be a welcome development if the legislation in question had broader application to buildings.
Ekodizaina direktīvas nostiprināšana un pastāvīga pielāgošana tehnoloģiju attīstībai arī varētu veicināt energoefektivitātes politikas panākumus.
Reinforcing the Ecodesign Directive and continuous adaptation to technological development might also contribute to the success of the energy efficiency policy.
Arī priekšlikums par mehānisko transportlīdzekļu emisijām Eiropas Parlamentā raisīja nozīmīgas debates.
The proposal on emissions from motor vehicles also prompted a major debate in the European Parliament.