natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ekonomikas un finanšu krīze dažādās Eiropas Savienības dalībvalstīs izpaužas atšķirīgi.
The impact of the economic and financial crisis in the EU has affected and continues to affect the individual Member States in different ways.
Galvenie politikas virzieni un nostādnes, kas noteikušas integrācijas procesa gaitu, īpaši pēdējā desmitgadē ir veicinājušas atšķirības un nelīdzsvarotību ES teritorijā.
Particularly over the past decade, the main policies and guidelines that set the course for the integration process have tended to accentuate disparities and imbalances within the EU.
Pašreizējām nevienlīdzības izpausmēm ir dažādi aspekti.
The consequences of these imbalances take many forms.
Viens no tiem ir saistīts ar spēju piekļūt Kopienas līdzekļiem un tos izmantot.
One is the capacity to access and utilise Community funds.
Jau kādu laiku prasītās valsts līdzfinansējuma likmes un ar Stabilitātes paktu noteiktie publiskā sektora ieguldījuma ierobežojumi ir traucējuši pilnībā izmantot Kopienas līdzekļus tieši ekonomiski vājākajām valstīm, kurām tie būtu visvairāk nepieciešami.
For some time now the national effort required, alongside constraints imposed on public investment under the pretext of the Stability Pact, has compromised the full utilisation of Community funds by the economically weakest countries, which are the very countries most in need of funding.
Līdz ar to tiek apdraudēts pats kohēzijas mērķis.
As a result, the cohesion objective itself is compromised.
SVF, ECB un Eiropas Komisijas pārraudzībā izveidotās tā sauktās finansiālā atbalsta programmas, jo īpaši to jaunākās versijas, stāvokli ir vēl vairāk pasliktinājušas.
The so-called financial assistance programmes, particularly the most recent programmes under the aegis of the IMF, the ECB and the Commission, have exacerbated this situation considerably.
Šo programmu politiskās iespējas liek intervences valstīm un to iedzīvotājiem piedzīvot strauju un dziļu ekonomikas lejupslīdi, būtiski kaitējot ekonomikas un sociālajai jomai un ietekmējot gan privātā (jo īpaši MVU), gan publiskā sektora ieguldījumus, atsevišķos gadījumos tos pazeminot vēsturiski zemā līmenī.
The political options set out in these programmes are leading the countries targeted for assistance and their populations into a dramatic and deep economic recession which is destroying a large part of their economic and social fabric, affecting both private investment capacity (particularly of SMEs) and public investment, which in some cases has been reduced to historic lows.
Šī notikumu attīstība skar arī no zvejas visvairāk atkarīgās piekrastes kopienas.
The coastal communities most heavily dependent on fisheries have not escaped this general situation.
Tomēr viņu gadījumā šīs problēmas papildina gadiem ilgušo nozares lejupslīdi un sabrukumu, ko izraisījusi konkrēta notikumu attīstība šajā nozarē.
In their case, however, the general situation comes on top of years of decline and disintegration resulting from the specific developments seen in the sector.
Tādējādi Komisijas priekšlikums palielināt Kopienas līdzfinansējuma apjomu valstīm, kurām ir lielas grūtības, attiecīgi samazinot valsts līdzfinansējuma apjomu Kopienas līdzekļu izmantošanai, ir bijis nepieciešams jau ilgu laiku un, par nožēlu, ir novēlots.
Thus the Commission proposal to increase Community co-financing for the countries facing the greatest difficulties, with a corresponding reduction in the national effort required in order to take up funding, has long been necessary and comes regrettably late.
Konkrētajā EZF gadījumā saskaņā ar trešo gada pārskatu par EZF izmantošanu (2009) „dalībvalstu taupības pasākumi ir samazinājuši to līdzfinansējuma apjomu” un „privātos saņēmējus ir būtiski ietekmējusi kredītu ierobežojumi”, novedot pie pieejamo resursu nepilnīgas izmantošanas.
In the specific case of the EFF, as noted in the third annual report on implementation of the EFF (2009), 'national austerity measures constrained national co-financing' and 'private beneficiaries (...) were most affected by the credit crunch', which led to a low rate of take-up of the available funding.
Šajā ziņojumā Komisija paziņo, ka tā „palīdzēs dalībvalstīm veicināt programmu īstenošanu, labāk izstrādājot pasākumus”, un norāda uz iespēju izmantot instrumentus, ar kuriem sekmē lietderīgāku EZF līdzekļu izmantošanu.
In the same report, the Commission stated that it would 'assist Member States in fostering programme implementation by a better design of measures' and referred to the possible use of facilitators with a view to improved utilisation of the EFF.
Turklāt jāuzsver pretrunīgais fakts, ka lielākā daļa dotāciju ir piešķirtas kuģu nodošanai metāllūžņos, līdz ar to nekādā gadījumā neveicinot ekonomikas izaugsmi, bet radot tieši pretējas sekas.
Attention should also be drawn to the perverse fact that most appropriations have been allocated to the scrapping of vessels and consequently have made no contribution whatever to boosting economic activity, instead having the opposite effect.
Lai arī Komisijas priekšlikums ir novēlots, tas tiek vērtēts atzinīgi.
Even though the Commission proposal comes late, it is welcome.
Ņemot vērā, ka tas ir jāapstiprina pēc iespējas ātrāk, referents ierosina to pieņemt pirmajā lasījumā tādu, kādu to iesniegusi Komisija, neraugoties uz pamanītajām nepilnībām.
Bearing in mind that its approval is a matter of urgency, the rapporteur proposes that it be approved at first reading as it stands, notwithstanding a number of limitations that it presents.
Tomēr referents vēlētos izteikt dažus novērojumus un ieteikumus un cer, ka Komisijai tiem pievērsīs pienācīgu uzmanību.
He would however make the following remarks and recommendations and hopes that the Commission will duly take them into account:
– Komisijai būtu jāizvērtē, cik lielā mērā šis grozījums „nodrošinās attiecīgajām dalībvalstīm vajadzīgos līdzekļus projektu atbalstam un ekonomikas atveseļošanai”.
– The Commission should assess the extent to which this measure will indeed 'provide the Member States concerned with the funds necessary to support projects and the recovery of the economy'.
Jānorāda, ka ar tā sauktajās atbalsta programmās noteiktie ieguldījumu ierobežojumi arī jaunajos apstākļos var apgrūtināt prasītā valsts līdzfinansējuma piešķiršanu (attiecīgi 15 % un 40 % atbilstīgajiem un neatbilstīgajiem reģioniem, īstenojot konverģences mērķi).
It should be pointed out that, even under the new conditions, the restrictions on investment imposed by the so-called assistance programmes may still make it difficult to mobilise the national effort required (15% and 40% respectively for eligible and non-eligible regions under the Convergence Objective).
Līdz ar to Komisijai būtu jāapsver vai nu attiecīgo ieguldījumu ierobežojumu atcelšana, vai iespēja vēl vairāk samazināt valsts līdzfinansējuma apjomu.
The Commission should therefore give consideration to both the need to lift these restrictions on investment and the possibility of further reducing national co-financing.
– Jāuzsver, ka Komisijas priekšlikums nepalielina katrai grūtībās nonākušajai valstij paredzēto finansējumu.
– It should be stressed that the Commission proposal does not increase the budget available for each of the countries that are experiencing difficulties.
Tas praktiski nozīmē, ka, samazinot valsts līdzfinansējuma apjomu, kopumā šīs nozares ieguldījumiem tiks piešķirts salīdzinoši mazāks apropriāciju skaits.
The practical result of reducing the national effort will be that a comparatively lower overall amount of appropriations will be channelled into investment in the sector.
Līdz ar to tiks samazinātas ar šiem ieguldījumiem veicinātās izaugsmes iespējas.
The growth prospects opened up by the investment made will thus also be reduced.
Kārtējo reizi rodas jautājums par kohēzijas principu, un Komisijai būtu jāapsver iespēja palielināt šīm valstīm pieejamos līdzekļus.
The cohesion principle itself is again being called into question, and the Commission should look into the possibility of increasing the funds available to these countries.
Turklāt noteikumos par valsts līdzekļu deficīta mazināšanu no pārējiem valsts izdevumiem būtu jānodala ieguldījumu izdevumi, un tie šajā gadījumā nebūtu jāņem vērā, lai budžeta konsolidācija netraucētu ekonomikas izaugsmei, bez kuras ilgtermiņā šī konsolidācija nebūs lietderīga.
Furthermore, the rules on clearing public account deficits should separate investment spending from other public spending; investment spending should not be taken into account, so as to avoid putting budgetary consolidation before the economic growth without which this consolidation will become unfeasible in the medium term.
– Daļa no pasākumiem, ar kuriem veicina EZF apropriāciju lielāku izmantošanu no dalībvalstu puses, paredz mainīt paša EZF prioritātes, tā finansējumu novirzot galvenokārt ražošanas darbību (flošu atjaunošana un modernizācija, palielinot to ilgtspējību, zvejas rīku selektivitātes palielināšana, dzinēju nomaiņa) un piekrastes kopienu attīstības atbalstam.
– Alongside measures designed to encourage greater take-up of EFF appropriations by the Member States, the priorities of the EFF itself also need to be reconfigured so that they are primarily focused on supporting productive activity (fleet renewal and modernisation, increased sustainability, improved selectivity of fishing gear, engine replacement, etc.) and the development of coastal communities.
– Komisijas priekšlikumā nav iekļauta Regula (EK) Nr. 861/2006, ar ko nosaka Kopienas finanšu pasākumus kopējās zivsaimniecības politikas īstenošanai un jūras tiesību jomā, kas arī ir svarīgs ES finanšu instruments zivsaimniecības jomā.
– Regulation (EC) No 861/2006 establishing Community financial measures for the implementation of the common fisheries policy and in the area of the Law of the Sea, another important EU financial instrument in the field of fisheries, is not concerned by the Commission proposal under review.
Šī regula paredz finansējumu tādās svarīgās jomās kā starptautiskās attiecībās, pārvaldība, datu vākšana, zinātnisku ieteikumu saņemšana un KZF kontrole un īstenošanā, kurās arī ir grūtības ar valsts līdzfinansējuma saņemšanu.
This regulation makes provision for financing in key areas - international relations, governance, data collection and scientific advice, and control and enforcement of the CFP - which are also being affected by national co-financing difficulties.
Dažām no šīm jomām ir izšķirīga nozīme zivsaimniecības ilgtspējīgas un zināšanām balstītas pārvaldības nodrošināšanā.
Some of these areas are crucial for sustainable, knowledge-based fisheries management.
Ņemot vērā salīdzinoši zemo Kopienas līdzfinansējuma apjomu (parasti ne vairāk par 50 %), nav saprotams, kāpēc Komisijas iesniegtajā priekšlikumā nav iekļauta arī šī regula.
Given that the percentages of Community co-financing are generally relatively low (a maximum of 50% in most cases), it is difficult to understand why this regulation is not also covered by the present Commission proposal.
Grozījumu izdarīšana Padomes Regulā (EK) Nr. 1198/2006 par Eiropas Zivsaimniecības fondu
Council Regulation (EC) No 1198/2006 on the European Fisheries Fund.
par projektu Padomes lēmumam par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republikas valdību par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem (13238/2011 – C7‑0242/2011 – 2010/0132(NLE) )
on the draft Council decision on the conclusion of an Agreement between the European Union and the Government of the Republic of Indonesia on certain aspects of air services (13238/2011 – C7‑0242/2011 – 2010/0132(NLE) )
– ņemot vērā priekšlikumu Padomes lēmumam (13238/2011),
– having regard to the draft Council decision (13238/2011),
– ņemot vērā Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republikas valdību par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem (10843/3/2010),
– having regard to the Agreement between the European Union and the Government of the Republic of Indonesia on certain aspects of air services (10843/3/2010),
– ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 100. panta 2. punktu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu ( C7‑0242/2011 ),
– having regard to the request for consent submitted by the Council in accordance with Article 100(2) and Article 218(6), second subparagraph, point (a), of the Treaty on the Functioning of the European Union ( C7-0242/2011 ),
– ņemot vērā Transporta un tūrisma komitejas ieteikumu ( A7-0448/2011 ),
– having regard to the recommendation of the Committee on Transport and Tourism ( A7-0448/2011 ),
Dalībvalstu un trešo valstu attiecības starptautiskās gaisa satiksmes jomā tradicionāli reglamentē divpusēji gaisa satiksmes pakalpojumu nolīgumi.
International aviation relations between Member States and third countries have traditionally been governed by bilateral air services agreements.
Eiropas Savienības Tiesa 2002. gadā pieņēma lēmumu, ka dalībvalstu divpusējos nolīgumos iekļautās izraudzīšanas klauzulas ir pretrunā ES tiesību aktiem.
The EU Court of Justice ruled in 2002 that national designation clauses in the bilateral agreements infringe EU law.
Tās ļauj trešai valstij noraidīt, atsaukt vai apturēt tāda gaisa pārvadātāja atļaujas vai pilnvaras, kuru izraudzījusies kāda dalībvalsts, bet kurš faktiski nepieder šai dalībvalstij vai tās valstspiederīgajiem un neatrodas to faktiskā kontrolē.
They allow a third country to reject, withdraw or suspend the permissions or authorisations of an air carrier that has been designated by a Member State but that is not substantially owned and effectively controlled by that Member State or its nationals.
Tas tātad diskriminē tos ES pārvadātājus, kuri ir reģistrēti kādas dalībvalsts teritorijā, bet pieder citas dalībvalsts valstspiederīgajiem un atrodas to kontrolē.
This has been found to constitute discrimination against EU carriers established in the territory of a Member State but owned and controlled by nationals of other Member States.
Ir vēl arī citi jautājumi, kas, piemēram, skar konkurences jomu, kurā ir jānodrošina atbilstība ES tiesību aktiem, grozot vai papildinot spēkā esošos noteikumus attiecībā uz divpusējiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm.
There are also further issues, such as competition, where compliance with EU law should be ensured through amending or complementing existing provisions in bilateral air services agreements between Member States and third countries.
Tādējādi Komisija ir risinājusi sarunas par tāda nolīguma noslēgšanu, ar ko tiktu aizstāti atsevišķi noteikumi 19 spēkā esošajos divpusējos gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumos starp ES dalībvalstīm un Indonēziju.
Thus, the Commission has negotiated the Agreement that replaces certain provisions in the existing 19 bilateral air services agreements concluded between EU Member States and Indonesia.
Mērķis ir nodrošināt visiem ES gaisa pārvadātājiem nediskriminējošu piekļuvi maršrutiem starp ES dalībvalstīm un Indonēziju.
The objective is to give all EU air carriers non-discriminatory access to routes between the EU Member States concerned and Indonesia.
Nolīguma mērķis ir attiecināt šīs dalībvalstu tiesības arī uz Indonēzijas aviokompānijām, kas vēlas veikt lidojumus Savienības iekšienē.
The aim of the Agreement is to expand that right of Member States to Indonesian airlines wishing to operate intra-Union flights.
Nolīgums tika parakstīts 2011. gada 29. jūnijā, un abas puses vienojās rīkoties saskaņā ar šo nolīgumu no tā parakstīšanas brīža līdz brīdim, kad tas stāsies spēkā.
The Agreement was signed on 29 June 2011 and the two parties have agreed to act in accordance with the agreement from the time of signature until it comes into force.
Referents ierosina Transporta un tūrisma komitejai sniegt labvēlīgu atzinumu par šā nolīguma noslēgšanu.
Your Rapporteur suggests that the TRAN committee should give a favourable opinion on the conclusion of the Agreement.
par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 302/2009 par daudzgadu plānu zilās tunzivs krājumu atjaunošanai Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā
on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council amending Regulation (EC) No 302/2009 concerning a multiannual recovery plan for bluefin tuna in the eastern Atlantic and Mediterranean
– ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei ( COM(2011)0330 ),
– having regard to the Commission proposal to Parliament and the Council ( COM(2011)0330 ),
– ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 43. panta 2. punktu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu ( C7-0154/2011 ),
– having regard to Article 294(2) and Article 43(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union, pursuant to which the Commission submitted the proposal to Parliament ( C7‑0154/2011 ),
– ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2011. gada 26. oktobra atzinumu
– having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee of 26 October 2011
– ņemot vērā Zivsaimniecības komitejas ziņojumu un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinumu ( A7-0449/2011 ),
– having regard to the report of the Committee on Fisheries and the opinion of the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety ( A7-0449/2011 ),
(1) Starptautiskā Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisija (ICCAT) ir pieņēmusi Ieteikumu 10-04, ar kuru groza daudzgadu plānu zilās tunzivs krājumu atjaunošanai.
(1) The International Commission for the Conservation of Atlantic Tunas (ICCAT) has adopted a Recommendation 10-04 amending the multiannual recovery plan for bluefin tuna.
Lai atjaunotu šo krājumu, ieteikumā paredzēts vēl vairāk samazināt kopējo pieļaujamo nozveju, pastiprināt zvejas jaudas samazināšanas pasākumus un noteikt stingrākus kontroles pasākumus, jo īpaši attiecībā uz pārvietošanas un sprostā ievietošanas darbībām.
In order to rebuild the stock, the recommendation provides for a further reduction of the total allowable catch, for strengthening measures to reduce the fishing capacity and for reinforcing the control measures, in particular as regards the transfer and the caging operations.
Lai atjaunotu šo krājumu, ieteikumā paredzēts vēl vairāk samazināt kopējo pieļaujamo nozveju, pastiprināt zvejas jaudas samazināšanas pasākumus un noteikt stingrākus kontroles pasākumus, jo īpaši attiecībā uz pārvietošanas un sprostā ievietošanas darbībām , kā arī
In order to rebuild the stock, the recommendation provides for a further reduction of the total allowable catch, for strengthening measures to reduce the fishing capacity and for reinforcing the control measures, in particular as regards the transfer and the caging operations , and
paredzēts līdz 2012. gadam izstrādāt papildu ieteikumus attiecībā uz nārsta vietu noteikšanu un aizsargājamo teritoriju izveidošanu .
foresees additional advice on the identification of spawning grounds and on the creation of sanctuaries to be developed by 2012 .
ICCAT ieteikumā ir uzsvērts, ka steidzami nepieciešams pienācīgi noteikt nārsta vietas.
The ICCAT recommendation highlights the need to properly identify spawning grounds as a matter of urgency.
Nārsta vietu aizsardzība ir viens no vissvarīgākajiem elementiem, lai atjaunošanas plāns būtu veiksmīgs, un tas jāpatur prātā visām līgumslēdzējām pusēm.
The protection of spawning grounds will be central to the ultimate success of the recovery plan and this should be borne in mind by all CPCs.
Ja izmeklēšana netiek pabeigta 10 darbdienās vai ja izmeklēšanas rezultāti liecina, ka zilo tunzivju skaits un/vai vidējais svars par 10 % pārsniedz zivaudzētavas operatora deklarēto skaitu un/vai vidējo svaru, Konvencijas līgumslēdzēja puse, ar kuras karogu peld nozvejotājs kuģis, vai dalībvalsts, kas atbildīga par nozvejotāju kuģi, izdod rīkojumu par pārsniegumam atbilstoša zivju daudzuma atlaišanu jūrā.
If the investigation is not concluded within 10 working days or if the outcome of the investigation indicates that the number and /or average weight of bluefin tuna is in excess of 10 % of that declared by the farm operator, the flag CPC or Member State responsible for the catching vessel shall issue a release order for the quantities in excess.
Ja izmeklēšana netiek pabeigta 10 darbdienās vai ja izmeklēšanas rezultāti liecina, ka zilo tunzivju skaits un/vai vidējais svars par 10 % pārsniedz zivaudzētavas operatora deklarēto skaitu un/vai vidējo svaru, Konvencijas līgumslēdzēja puse, ar kuras karogu peld nozvejotājs kuģis, vai dalībvalsts, kas atbildīga par nozvejotāju kuģi, izdod rīkojumu par pārsniegumam atbilstoša zivju skaita un/vai svara atlaišanu jūrā.
If the investigation is not concluded within 10 working days or if the outcome of the investigation indicates that the number and / or average weight of bluefin tuna is in excess of 10 % of that declared by the farm operator, the flag CPC or Member State responsible for the catching vessel shall issue a release order for the number and /or weight in excess.
Specifiskā atsauce uz skaitu vai svaru tiek lietota visā šajā punktā un tā nebūtu jāmaina.
The specific references to number and weight have been used throughout the same paragraph and should not be changed.
Šāds formulējums ir lietots arī ICCAT ieteikumā.
This is also the wording used in the ICCAT recommendation.
Vārds „daudzums” nav tik precīzs.
The word 'quantities' is less precise.
Starptautiskā Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisija ( ICCAT ) 2010. gada novembrī Parīzē izdarīja grozījumus zilās tunzivs austrumu krājumu atjaunošanas daudzgadu plānā.
In November 2010, in Paris, the International Commission for the Conservation of Atlantic Tuna (ICCAT) amended its multiannual recovery plan for the eastern stock of bluefin tuna.
Tā kā ES ir ICCAT līgumslēdzēja puse, tai ir pienākumus šos grozījumus transponēt ES tiesību aktos.
As the EU is a contracting party to ICCAT it is obliged to transpose those amendments into EU law.
Šā ziņojuma temats ir Komisijas priekšlikums par šo grozījumu transponēšanu.
It is the Commission's proposal to that end that is the subject of the present report.
Situācijas skaidrojums
The Context
Zilās tunzivs zvejas pārvaldības vēsture ir gara, sarežģīta un pagaidām nav vainagojusies panākumiem.
The history of management of the bluefin tuna fishery is long, complicated and, thus far at least, not crowned with success.
Lai arī šo krājumu zvejas ilgums mērāms tūkstošgadē, faktiskas problēmas radās 20. gadsimta deviņdesmitajos gados, kad tika ieviesta prakse ievietot zilās tunzivis sprostos, lai tās nobarotu Japānas tirgum.
Though the stock has been fished for millenia, the problems began in earnest in the 1990s when the practice of caging bluefin in order to fatten them up for the Japanese market was introduced.
Japānas tirgus pieprasījumu apmierināja, nekontrolēti palielinot — ES gadījumā ar ievērojamām dotācijām — seineru floti, kas zvejoja Vidusjūras krājumus.
Japanese market demand was met through an uncontrolled – and heavily subsidized in the case of the EU – expansion in the size of the purse seine fleet targeting the Mediterranean stock.
Uz procedūras sarežģītību un nepieciešamību pēc nepārtrauktas uzraudzības no ICCAT puses norāda regulējuma apjoms.
The complexity of the fishery and the need for constant vigilence on the part of ICCAT is demonstrated by the volume of regulation.
Pēdējo 20 gadu laikā pieņemti 64 pārvaldības pasākumi, no kuriem 13 joprojām ir spēkā.
During the past 20 years, 64 management measures have been adopted, of which 13 are still in effect.
Īpaši svarīgi ir divi pasākumi.
Two are of particular importance.
Krājumu atjaunošanas plāns pirmoreiz tika pieņemts 2006. gadā, kad tas kopā ar pielikumiem bija 14 lappušu garš.
The recovery plan was first adopted in 2006, when it was 14 pages long, including annexes.
To grozīja 2008., 2009. un 2010. gadā, un līdz tam laikam tā apjoms bija palielinājies līdz 30 lappusēm.
It was amended in 2008, 2009 and again in 2010, by which time it had swollen to 30 pages.
Jāmin arī nozvejas dokumentu shēma, kuru pieņēma 2007. gadā un grozīja 2008. un 2009. gadā.
There is also a catch documentation scheme, adopted in 2007 and amended in 2008 and 2009.