natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(6h) Uzmākšanās bērniem seksuālos nolūkos ir īpaša rakstura drauds saistībā ar internetu, jo internets lietotājiem sniedz nepieredzētu anonimitāti, proti, iespēju slēpt savu īsto identitāti un personiskās raksturojošā s pazīmes, piemēram, vecumu.
(6h) Solicitation of children for sexual purposes is a threat with specific characteristics in the context of the Internet, as the latter provides unprecedented anonymity to users, thus an opportunity to conceal one’s real identity and personal characteristics, such as age.
Vienlaikus dalībvalstis atzīst, ka ir svarīgi arī apkarot uzmākšanos bērniem ārpus interneta, jo īpaši , ja šādu uzmākšanos veic, neizmantojot informācijas un komunikācijas tehnoloģijas.
At the same time, Member States acknowledge the importance of also combating the solicitation of a child outside the context of the internet, notably where such solicitation is not carried out by using information and communication technology.
Dalībvalstis tiek mudinātas noteikt kriminālatbildību par darbību, kad uzmākšanās bērnam, aicinot satikt nodarījuma izdarītāju seksuālos nolūkos, notiek bērna klātbūtnē vai tuvumā, piemēram, kā īpaša sagatavošanās nodarījumam, mēģinājums veikt šajā direktīvā aprakstītos nodarījumus vai kā īpašs seksuālas vardarbības veids.
Member States are encouraged to criminalise the conduct where the solicitation of the child to meet the offender for sexual purposes takes place in the presence or proximity of the child, for instance in the form of a special preparatory offence, attempt to commit the crimes described by this directive or as a special form of sexual abuse.
Neatkarīgi to tā, kādu juridisko risinājumu dalībvalstis izvēlas, lai noteiktu kriminālatbildību par iedraudzēšanos bezsaistē, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tās šādu nodarījumu izdarītājus tā vai citādi sauc pie kriminālatbildības.
Whichever legal solution is chosen to criminalise off-line grooming, Member States should ensure that they prosecute the perpetrators of such offences one way or another.
(7) Ar šo direktīvu netiek reglamentēta dalībvalstu politika attiecībā uz seksuālām darbībām ar savstarpēju piekrišanu, kurās var būt iesaistīti bērni un kuras var uzskatīt par normālu seksualitātes atklāšanu cilvēka attīstības gaitā, ņemot vērā dažādās tradīcijas kultūras un tiesību jomā, kā arī jaunus veidus, kā bērni un jaunieši savā starpā veido un uztur attiecības, tostarp, izmantojot informācijas un komunikācijas tehnoloģijas.
(7) This Directive does not govern Member States' policies with regard to consensual sexual activities in which children may be involved and which can be regarded as the normal discovery of sexuality in the course of human development, taking account of the different cultural and legal traditions and of new forms of establishing and maintaining relations among children and adolescents, including through information and communication technologies.
Šie jautājumi neietilpst šīs direktīvas darbības jomā.
These issues fall outside of the scope of this Directive .
Dalībvalstis, kas izmanto 5. un 8. pantā minētās iespējas, to dara, īstenojot savu kompetenci.
Member States, which avail themselves of the possibilities referred to in Article 5 and 8, do so in the exercise of their competences.
(7a) Dalībvalstīm valsts tiesību aktos būtu jāparedz atbildību pastiprinoši apstākļi atbilstīgi šo valstu tiesību sistēmā definētajiem piemērojamiem noteikumiem par atbildību pastiprinošiem apstākļiem, kā arī jānodrošina, lai tiesnešiem, piespriežot sodu nodarījumu izdarītājiem, būtu iespējams ņemt vērā šādus atbildību pastiprinošus apstākļus, kaut arī tiesnešiem nav pienākums tos piemērot.
(7a) Member States should provide for aggravating circumstances in their national law in line with the applicable rules established by their legal system on aggravating circumstances and should ensure that those aggravating circumstances are available for judges to consider when sentencing offenders, although there is no obligation on judges to apply them .
Dalībvalstīm šādi apstākļi valstu tiesību aktos nebūtu jāparedz, ja tie, ņemot vērā konkrētā nodarījuma būtību, nav būtiski.
Those circumstances should not be provided for by Member States in national legislation when irrelevant taking into account the nature of the specific offence.
Dažādu šajā direktīvā paredzēto atbildību pastiprinošo apstākļu būtiskums būtu jāizvērtē valsts līmenī attiecībā uz katru šajā dokumentā minēto nodarījumu.
The relevance of the various aggravating circumstances provided for in this Directive should be evaluated at national level for each of the offences referred to in this instrument.
(7b) Fiziska vai garīga nespēja šajā direktīvā būtu jāsaprot arī kā fiziska vai garīga nespēja, ko izraisījusi narkotiku vai alkohola ietekme.
(7b) Physical or mental incapacity under this Directive should be understood as also including the state of physical or mental incapacity caused by the influence of drugs and alcohol.
(7c) Cīņā pret bērnu seksuālu izmantošanu būtu pilnībā jāizmanto pastāvošie instrumenti, kas attiecas uz noziedzīgi iegūtu līdzekļu arestēšanu un konfiskāciju, piemēram, Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija pret transnacionālo organizēto noziedzību un tās protokoli, Eiropas Padomes 1990. gada Konvencija par noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu, meklēšanu, aizturēšanu un konfiskāciju, Padomes 2001. gada 26. jūnija Pamatlēmums 2001/500/TI par noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un nozieguma rīku un noziedzīgi iegūto līdzekļu identifikāciju, meklēšanu, iesaldēšanu, arestēšanu un konfiskāciju un Padomes 2005. gada 24. februāra Pamatlēmums 2005/212/TI par noziedzīgi iegūtu līdzekļu, nozieguma rīku un īpašuma konfiskāciju.
(7c) In combating sexual exploitation of the children, full use should be made of existing instruments on the seizure and confiscation of the proceeds of crime, such as the United Nations Convention against Transnational Organized Crime and the Protocols thereto, the 1990 Council of Europe Convention on Laundering, Search, Seizure and Confiscation of the Proceeds from Crime, Council Framework Decision 2001/500/JHA of 26 June 2001 on money laundering, the identification, tracing, freezing, seizing and confiscation of instrumentalities and the proceeds of crime, and Council Framework Decision 2005/212/JHA of 24 February 2005 on Confiscation of Crime Related Proceeds, Instrumentalities and Property.
Būtu jāveicina, lai arestētie un konfiscētie noziedzīga nodarījuma rīki un līdzekļi, kas iegūti saistībā ar šajā direktīvā minētajiem nodarījumiem, tiktu izmantoti, lai atbalstītu palīdzības sniegšanu cietušajiem un viņu aizsardzību.
The use of seized and confiscated instrumentalities and the proceeds from the offences referred to in this Directive to support victims' assistance and protection should be encouraged .
(7d) Būtu jāizvairās no šajā direktīvā minētajos nodarījumos cietušo atkārtotas viktimizācijas.
(7d) Secondary victimisation should be avoided for victims of offences referred to in this Directive.
Dalībvalstīs, kuru valsts krimināltiesībās ir noteikts, ka prostitūcija vai parādīšanās pornogrāfiskos materiālos ir sodāma, vajadzētu būt iespējai nesaukt pie atbildības vai nepiemērot sodu saskaņā ar šādiem tiesību aktiem, ja attiecīgais bērns ir veicis tādas darbības tādēļ, ka ir cietis no seksuālas izmantošanas, vai ja bērns bija piespiests piedalīties bērnu pornogrāfijā.
In Member States where prostitution or the appearance in pornography is punishable under national criminal law, it should be possible not to prosecute or impose penalties under those laws where the child concerned has committed those acts as a result of being victim of sexual exploitation or where the child was compelled to participate in child pornography.
(7e) Šajā direktīvā paredzētās sodu pakāpes, kuras būtu jāpiemēro personām, kas izdarījušas nodarījumus pret bērniem, neskarot dalībvalstu konkrētu krimināltiesību politiku, ir rīks krimināltiesību tuvināšanai.
(7e) As an instrument of approximation of criminal law, this Directive provides for levels of penalties which should apply without prejudice to the specific criminal policies of the Member States concerning child offenders.
(8) Būtu jāatvieglo nodarījumu izmeklēšana un apsūdzību izvirzīšana kriminālprocesā, ņemot vērā cietušo bērnu grūtības ziņot par vardarbību un nodarījumu izdarītāju anonimitāti kibertelpā.
(8) Investigating offences and bringing charges in criminal proceedings should be facilitated, to take into account the difficulty for child victims of denouncing abuse and the anonymity of offenders in cyberspace.
Lai nodrošinātu šajā direktīvā minēto nodarījumu sekmīgu izmeklēšanu un saukšanu pie kriminālatbildības, šādu procedūru uzsākšanai principā nevajadzētu būt atkarīgai no cietušā paziņojuma vai apsūdzības .
To ensure successful investigations and prosecutions of the offences referred to in this Directive, their initiation should not depend, in principle, on reporting or accusation by the victim.
Pietiekama kriminālvajāšanai paredzētā laikposma ilgums būtu jānosaka saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem.
The length of the sufficient period of time for prosecution should be determined in accordance with respective national law.
(8a) Personām, kas ir atbildīgas par šādu nodarījumu izmeklēšanu un kriminālvajāšanu, būtu jānodrošina efektīvi izmeklēšanas instrumenti.
(8a) Effective investigation tools should be made available to those responsible for the investigation and prosecutions of such offences.
Šādi instrumenti var būt ▌sakaru pārtveršana, slepena novērošana, arī elektroniska novērošana, bankas kontu uzraudzība vai citi finanšu izmeklēšanas veidi , ņemot vērā arī proporcionalitātes principu un izmeklējamo nodarījumu veidu un smagumu .
These tools may include ▌ interception of communications, covert surveillance including electronic surveillance, monitoring of bank accounts or other financial investigations , taking into account, inter alia, the principle of proportionality and the nature and seriousness of the offences under investigation.
Attiecīgā gadījumā un saskaņā ar valsts tiesību aktiem šādiem instrumentiem vajadzētu ietvert arī iespēju tiesībaizsardzības iestādēm internetā izmantot slēptu identitāti.
Where appropriate and in accordance with national law, such tools should also include the possibility for law enforcement authorities to use a concealed identity on the Internet.
(8b) Dalībvalstīm būtu jāmudina visas personas, kurām ir informācija vai aizdomas par bērna seksuālu izmantošanu vai vardarbību pret bērnu, par to ziņot atbildīgajiem dienestiem.
(8b) Member States should encourage any person who has knowledge or suspicion of sexual exploitation or abuse of a child to report to the competent services.
Katras dalībvalsts pienākums ir noteikt kompetentās iestādes, kurām var ziņot par šādām aizdomām.
It is the responsibility of each Member State to determine the competent authorities to which such suspicions may be reported.
Šīm kompetentajām iestādēm nav jābūt vienīgi bērnu aizsardzības dienestiem vai attiecīgiem sociālajiem dienestiem.
These competent authorities should not be limited to child protection services or relevant social services.
Prasība par to, ka aizdomām jābūt izteiktām godprātīgi, ir paredzēta, lai izvairītos no tā, ka noteikumu izmanto, lai personu ļaunprātīgi apsūdzētu par pilnīgi iztēlotiem vai nepatiesiem faktiem.
The requirement of suspicion "in good faith" should be aimed at preventing the provision being invoked to authorise the denunciation of purely imaginary or untrue facts carried out with malicious intent.
(9) Noteikumos par jurisdikciju būtu jāveic grozījumi, lai nodrošinātu to, ka personas no Eiropas Savienības, kuras izdarījušas seksuālu vardarbību pret bērniem vai tos seksuāli izmantojušas, sauc pie kriminālatbildības, pat ja tās noziegumus veikušas ārpus Eiropas Savienības, jo īpaši izmantojot tā dēvēto sekstūrismu.
(9) Rules on jurisdiction should be amended to ensure that child sexual abusers or exploiters from the European Union face prosecution even if they commit their crimes outside the European Union, in particular via so-called sex tourism.
Bērnu sekstūrisms būtu jāsaprot kā bērnu seksuāla izmantošana, ko veic persona vai personas, kura vai kuras no savas ierastās vides veic ceļojumu uz galamērķi ārzemēs, kur tai vai tām ir seksuāli sakari ar bērniem.
Child sex tourism should be understood as the sexual exploitation of children by a person or persons who travel from their usual environment to a destination abroad where they have sexual contact with children.
Ja bērnu sekstūrisms notiek ārpus ES, dalībvalstis tiek mudinātas ar pieejamajiem valsts un starptautiskiem instrumentiem, tostarp divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem par izdošanu, savstarpēju palīdzību vai krimināllietu nodošanu, censties veidot ciešāku sadarbību ar trešām valstīm un starptautiskām organizācijām, lai sekstūrismu apkarotu.
Where child sex tourism takes place outside the EU, Member States are encouraged to seek through the available national and international instruments, including bilateral or multilateral treaties on extradition, mutual assistance or transfer of proceedings, to increase co-operation with third countries and international organisations, with a view to combating sex tourism.
Dalībvalstīm būtu jāveicina atklāts dialogs un saziņa ar valstīm ārpus Savienības, lai atbilstoši šo valstu tiesību aktiem varētu saukt pie kriminālatbildības nodarījumu izdarītājus, kas šķērso Savienības robežas bērnu sekstūrisma nolūkos.
Member States should foster open dialogue and communication with countries outside the Union in order to be able to prosecute perpetrators, under the relevant national legislation, who travel outside Union borders for the purposes of child sex tourism.
(10) Cietušo bērnu aizsardzības pasākumi būtu jāpieņem, ņemot vērā bērnu intereses un viņu vajadzību izvērtējumu.
(10) Measures to protect child victims should be adopted in their best interest, taking into account an assessment of their needs.
Cietušajiem bērniem būtu jānodrošina atvieglota piekļuve tiesiskās aizsardzības līdzekļiem ▌un pasākumiem interešu konfliktu atrisināšanai, ja vardarbība notiek ģimenē.
Child victims should have easy access to legal remedies ▌and measures to address conflicts of interest where abuse occurs in the family.
Ja bērnam kriminālizmeklēšanas vai tiesas procesa laikā ir jānodrošina īpašs pārstāvis, šo uzdevumu var veikt arī juridiska persona, iestāde vai struktūra.
When a special representative should be appointed for a child during a criminal investigation or proceeding, this role may be also carried out by a legal person, an institution or an authority.
Turklāt cietušie bērni, kas par savu gadījumu ziņo kompetentajām iestādēm, būtu jāatbrīvo no sankcijām, ko paredz, piemēram, saskaņā ar valstu tiesību aktiem par prostitūciju.
Moreover, child victims should be protected from sanctions, for example under national legislation on prostitution, if they bring their case to the attention of competent authorities.
Piedalīšanās kriminālprocesā cietušajiem bērniem , cik vien iespējams, nedrīkst radīt papildu traumu, ko var izraisīt nopratināšana vai vizuāls kontakts ar nodarījuma izdarītājiem.
Furthermore, participation in criminal proceedings by child victims should not cause additional trauma to the extent possible, as a result of interviews or visual contact with offenders.
Laba izpratne par bērniem un viņu uzvedību pēc traumējošas pieredzes palīdzēs nodrošināt kvalitatīvu pierādījumu vākšanu un arī samazinās stresu, kas bērniem rodas, veicot nepieciešamos pasākumus.
A good understanding of children and how they behave when faced with traumatic experiences will help to ensure a high quality of evidence-taking and also reduce the stress placed on children when carrying out the necessary measures.
(10a) Dalībvalstīm vajadzētu apsvērt iespēju cietušajiem bērniem nodrošināt palīdzību īstermiņā un ilgtermiņā.
(10a) Member States should consider giving short and long term assistance to child victims.
Jebkurš kaitējums, ko radījusi seksuāla vardarbība pret bērnu un bērna seksuāla izmantošana, ir būtisks un būtu jāņem vērā.
Any harm caused by the sexual abuse and sexual exploitation of a child is significant and should be addressed.
Ņemot vērā seksuālas vardarbības un seksuālas izmantošanas radītā kaitējuma specifiku, šādas palīdzības sniegšana būtu jāturpina, cik vien ilgi nepieciešams, lai nodrošinātu bērna fizisku un psiholoģisku atlabšanu, un vajadzības gadījumā to var turpināt sniegt arī pieaugušā vecumā.
Because of the nature of the harm caused by sexual abuse and sexual exploitation, such assistance should continue for as long as necessary for the child’s physical and psychological recovery and may last into adulthood if necessary.
Būtu jāparedz, ka arī bērna vecāki vai aizbildņi — ja vien viņi nav aizdomās turamie par attiecīgo nodarījumu — saņem attiecīgu palīdzību un konsultācijas, lai viņi varētu palīdzēt saviem bērniem visā procesa gaitā.
Assistance and advice should be considered to be extended to parents or guardians of the child in cases, where they are not implicated as suspects in relation to the offence concerned, in order to help them to assist their child throughout the proceedings.
(10b) Ar Padomes 2001. gada 15. marta Pamatlēmumu 2001/220/TI par cietušo statusu kriminālprocesā
(10b) The Council Framework Decision 2001/220/JHA of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal proceedings
Turklāt bērniem, kas ir cietuši no seksuālas vardarbības, seksuālas izmantošanas vai bērnu pornogrāfijas, vajadzētu būt piekļuvei juridiskām konsultācijām un — saskaņā ar cietušā statusu attiecīgajā tieslietu sistēmā — juridiskai pārstāvībai, tostarp kompensācijas pieprasīšanas nolūkos.
In addition children, victims of sexual abuse, sexual exploitation and child pornography should be given access to legal counselling and, in accordance with the role of victims in the relevant justice systems, to legal representation, including for the purpose of claiming compensation.
Minēto juridisko palīdzību varētu sniegt arī kompetentas iestādes, lai no valsts pieprasītu kompensāciju.
Such legal help could also be provided by the competent authorities for the purpose of claiming compensation from the State.
Juridisko konsultāciju mērķis ir nodrošināt, lai cietušie saņemtu informāciju un padomus par dažādām iespējām, ko viņi var izmantot.
The purpose of legal counselling is to enable victims to be informed and receive advice about the various possibilities open to them.
Juridiskās konsultācijas būtu jāsniedz personai, kas saņēmusi atbilstīgu juridisko apmācību, bet tai nav obligāti jābūt advokātam.
Legal counselling should be provided by a person having received appropriate legal training without necessarily being a lawyer.
Vismaz tajos gadījumos, kad cietušajam nav pietiekamu finanšu līdzekļu, juridiskās konsultācijas un — saskaņā ar cietušo statusu attiecīgajā tieslietu sistēmā — juridiskā pārstāvība būtu jānodrošina bez maksas atbilstīgi dalībvalstu iekšējām procedūrām.
Legal counselling and, in accordance with the role of victims in the relevant justice systems, legal representation should be provided free of charge at least when the victim does not have sufficient financial resources in a manner consistent with the internal procedures of Member States.
(10c) Dalībvalstīm būtu jārīkojas, lai novērstu vai aizliegtu tādas darbības, kas saistītas ar vardarbības pret bērniem un bērnu sekstūrisma popularizēšanu.
(10c) Member States should undertake action to prevent or prohibit acts related to the promotion of abuse of children and child sex tourism.
Varētu apsvērt dažādus preventīvus pasākumus, piemēram, tūrisma nozares rīcības kodeksa un pašregulējošu mehānismu izveidi un nostiprināšanu , ētikas kodeksa vai „kvalitātes marķējuma” izveidi un piešķiršanu tādām tūrisma organizācijām, kas apkaro bērnu sekstūrismu vai kam ir nepārprotama stratēģija šāda tūrisma apkarošanai .
Different preventing measures could be considered such as e.g. the drawing up and reinforcement of a code of conduct and self-regulatory mechanisms in the tourism industry, the setting-up of a code of ethics or "quality labels" for tourist organisations combating child sex tourism or having explicit policy to tackle that form of tourism.
(10d) Dalībvalstīm būtu jānosaka un/vai jāpilnveido politikas nostādnes, lai novērstu bērnu seksuālu izmantošanu, tostarp pasākumi, lai ar pētniecības, informēšanas, izpratnes veidošanas un izglītošanas palīdzību atturētu no pieprasījuma un samazinātu šo pieprasījumu, kas veicina visus ekspluatācijas veidus, un pasākumi, lai mazinātu risku, ka bērni kļūst par cietušajiem.
(10d) Member States should establish and/or strengthen policies to prevent sexual exploitation of children, including measures to discourage and reduce the demand that fosters all forms of exploitation, and measures to reduce the risk of children becoming victims, by means of research, information, awareness-raising, and education.
Šādās iniciatīvās dalībvalstīm būtu jāpieņem uz bērnu tiesībām balstīta pieeja.
In such initiatives, Member States should adopt a child-rights approach.
Īpaši būtu jārūpējas par to, lai nodrošinātu, ka bērniem domātās informēšanas kampaņas ir atbilstošas un pietiekami viegli saprotamas.
Particular care should be taken to ensure that awareness campaigns aimed at children are appropriate and sufficiently easy to understand.
Būtu jāņem vērā palīdzības/informācijas līniju izveidošana.
The establishment of help-lines/hotlines should be taken into consideration.
(10e) Attiecībā uz sistēmu, kas paredzēta, lai ziņotu par seksuālu vardarbību pret bērniem un bērnu seksuālu izmantošanu un lai sniegtu palīdzību bērniem, kuriem tā vajadzīga, būtu jāveicina, lai tiktu izmantoti tālruņa palīdzības vai informācijas dienesti ar numuru 116 000 pazudušiem bērniem, 116 006 — noziegumos cietušajiem un 116 111 — bērniem , kā noteikts Komisijas 2007. gada 15. februāra Lēmumā 2007/116/EK par valsts numuru sērijas, kas sākas ar „116”, rezervēšanu saskaņotajiem numuriem, kuri paredzēti saskaņotajiem pakalpojumiem ar sociālo vērtību, kurā grozījumi izdarīti ar 2009. gada 30. novembra Lēmumu 2009/884/EK
(10e) Regarding the system of reporting sexual abuse and sexual exploitation of children and helping children in need, hotlines under the number 116 000 for missing children, 116 006 for victims of crime and 116 111 for children, as introduced by Commission Decision 2007/116/EC of 15 February 2007 on reserving the national numbering beginning with 116 for harmonised numbers for harmonised services of social value as amended by Decision 2009/884/EC of 30 November 2009
OV L 317, 3.12.2009., 46. lpp. , un būtu jāņem vērā pieredze, kas gūta saistībā ar šo numuru izmantošanu.
OJ L 317, 3.12.2009, p.
Vajadzētu veicināt, ka šādu apmācību saņem personas, kas pieder pie šādām kategorijām, gadījumos, kad pastāv iespēja, ka tās varētu saskarties ar cietušajiem bērniem — policistiem, prokuroriem, advokātiem, tiesnešiem un tiesu ierēdņiem, bērnu un veselības aprūpes darbiniekiem, bet tas varētu attiekties arī uz citām personu grupām, kuras savā darbā varētu saskarties ar bērniem, kas cietuši no seksuālas izmantošanas .
That training should be promoted for members of the following categories when they are likely to come into contact with child victims: police officers, public prosecutors, lawyers, members of the judiciary and court officials, child and health care personnel, but could also involve other groups of persons who are likely to encounter child victims of sexual exploitation in their work.
(10g) Lai novērstu bērnu seksuālu izmantošanu un vardarbību pret bērniem, dzimumnoziedzniekiem būtu jāpiedāvā viņiem īpaši paredzētas intervences programmas vai pasākumi.
(10g) In order to prevent the sexual exploitation and abuse of children, intervention programmes or measures targeting sex offenders should be proposed to them.
Šajās programmās vai pasākumos būtu jāizmanto plaša un elastīga pieeja, koncentrējoties uz medicīniskajiem un psiholoģiski sociālajiem aspektiem, un dalībai vajadzētu būt brīvprātīgai.
Those programs or measures should meet a broad, flexible approach focusing on the medical and psycho-social aspects and have a non-obligatory character.