natgillin/translations-raw huggingface dataset:
B. tā kā saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesu Eiropas Parlamentam un dalībvalstu tiesu iestādēm ir jāsadarbojas, lai izvairītos no kolīzijām Protokola noteikumu interpretācijā un piemērošanā; tā kā tāpēc, ja pret Eiropas Parlamenta deputātu uzsākts process valsts tiesā, un šī tiesa ir informēta, ka ir uzsākta procedūra šā deputāta imunitātes un privilēģiju aizstāvībai, kā paredzēts Reglamenta 6. panta 3. punktā, attiecīgajai tiesai ir jāaptur tiesvedība un jālūdz Parlamentam pēc iespējas drīz sagatavot atzinumu
B. whereas, according to the Court of Justice, the European Parliament and the national judicial authorities must cooperate in order to avoid any conflict in the interpretation and application of the provisions of the Protocol; whereas, consequently, where an action has been brought against a Member of the European Parliament before a national court and that court is informed that a procedure for defence of the privileges and immunities of that Member, as provided for in Article 6(3) of the Rules of Procedure, has been initiated, that court must stay the judicial proceedings and request Parliament to issue its opinion as soon as possible
Spriedums apvienotajās lietās C-200/07 un C-201/07 Marra , 42 un 43. punkts. ;
Judgment in Joined Cases C-200/07 and C-201/07 Marra , at paragraphs 42 and 43. ,
C. tā kā saskaņā ar Protokola 10. pantu Eiropas Parlamenta sesiju laikā tā deputātiem savā valstī ir imunitāte, kāda tiek piešķirta attiecīgās valsts parlamenta deputātiem, un tā kā deputāts nevar atsaukties uz imunitāti, ja viņš ir aizturēts pārkāpuma izdarīšanas brīdī; tā kā tas neliedz Parlamentam izmantot tiesības atņemt kādam no deputātiem imunitāti
C. whereas, according to Article 10 of the Protocol, during the sessions of the European Parliament, its Members enjoy in the territory of their own State the immunities accorded to members of their parliament and whereas immunity cannot be claimed where a Member is caught in the act of committing an offence; whereas this does not prevent Parliament from exercising its right to waive the immunity of one of its Members
Protokola 10. pants. ;
Article 10 of the Protocol. ,
D. tā kā tāpēc šajā lietā ir piemērojams Itālijas Konstitūcijas 68. panta otrais punkts, ar ko kriminālprocesu pret parlamenta deputātiem ļauj uzsākt bez īpašām formalitātēm, nosakot, ka, kamēr deputāts nav pametis Parlamenta palātu, kuras loceklis viņš ir, nedrīkst veikt ne parlamenta deputāta, ne viņa dzīvesvietas kratīšanu un deputātu nevar arestēt vai citādi atņemt viņa personisko brīvību, vai aizturēt, izņemot galīgā sprieduma izpildes gadījumu vai ja deputāts ir pieķerts tāda nozieguma izdarīšanas brīdī, kura gadījumā arests ir obligāts ( flagrante delicto gadījumā);
D. whereas, therefore, the provision applicable to the case in question is Article 68(2) of the Italian Constitution, which allows criminal proceedings to be brought against Members of Parliament without any special formalities, given its provision that, without the leave of the Chamber to which the Member belongs, a search may not be carried out on either the person or the domicile of a Member of Parliament and a Member may not be arrested or otherwise deprived of his or her personal freedom or kept in detention, except to enforce a final conviction or where the Member is caught in the act of committing a crime for which arrest is mandatory in the case of flagrante delicto ,
E. tā kā pašlaik Protokols nepiešķir Eiropas Parlamentam iespējas pieņemt saistošu lēmumu Aldo Patriciello aizstāvēšanai,
E. whereas, as it stands, the Protocol does not afford the European Parliament the means of taking binding action in order to protect Aldo Patriciello,
Parlamenta priekšsēdētājs 2008. gada 20. novembra plenārsēdē paziņoja, ka ir saņēmis deputāta Aldo Patriciello pieprasījumu aizstāvēt viņa imunitāti, kas iesniegts ar 2008. gada 11. novembra vēstuli, kura nodota Juridiskajai komitejai saskaņā ar Reglamenta 6. panta 3. punktu.
At the sitting of 20 November 2008, the President of Parliament announced that he had received a request for the defence of the parliamentary immunity of Aldo Patriciello by letter of 11 November 2008, which was forwarded to the Committee on Legal Affairs, pursuant to Rule 6(3) of the Rules of Procedure.
Pieprasījums ir saistīts ar krimināllietu, kuru prokuratūra uzsākusi pret Aldo Patriciello un kuru pašlaik izskata Kampobaso apgabaltiesā (lieta Nr. 106/2004 r.g.n.r ).
The request relates to the criminal proceedings brought by the Public Prosecutor's Office against Mr Patriciello and currently pending before the District Court of Campobasso (Case No 106/2004 r.g.n.r.).
A. Patriciello bija izvirzīta apsūdzība par nodarījumiem saskaņā ar kriminālkodeksa 81. panta 2. punktu, 323. panta 1. un 2. punktu, 640. panta a daļu, 56. pantu, 640. panta otrās daļas 1. punktu, 56. pantu, 316. panta a daļu, kā arī par nodarījumiem saskaņā ar Konsolidētā akta attiecībā uz būvniecības nozari ( Testo Unico sull’Edilizia) 31. pantu, 32. panta 1. un 3. punktu un 44. panta c daļu.
Mr Patriciello was charged with offences under Articles 81(2), 323(1) and (2), 640(a), 56, 640 second paragraph No 1, 56, 316(a) of the Criminal Code, and offences under Articles 31, 32(1) and (3), 44(c) of the Consolidated Act on the Construction Sector ( Testo Unico sull’Edilizia ).
Vietējā prokurora izvirzītajai apsūdzībai, kurā bija izteikts pieņēmums, ka A. Patriciello — kurš „konkrēto faktu laikā bija Molizes reģiona administrācijas priekšsēdētāja vietnieks un padomnieks” un „ietekmīgs, spēcīgs rekomendāciju devējs un politiska „aizmugure”, kā arī Neuromed izveidotājs un īstens „īpašnieks” — kura darbība vērtējama kā morāls un finansiāls atskaites punkts” — bija saistīts ar iepriekš minētajiem nodarījumiem kopā ar Neuromed (Vidusjūras reģiona Neiroloģijas institūts) toreizējo priekšsēdētāju un rīkotājdirektoru, Paola Pavone fonda juridisko pārstāvi un Molizes reģiona Veselības un sociālās nodrošināšanas politikas departamenta toreizējo ģenerāldirektoru un Kampobaso Veselības pārvaldes toreizējo ģenerāldirektoru.
The charges brought by the local public prosecutor alleged that Mr Patriciello, who ‘ at the time of the facts was Vice-President and Councillor of the Molise Region’ and ‘an influential, powerful point of reference and political “backer”, as well as the true ‘proprietor’ and creator of Neuromed – a moral and financial point of reference’ , played a part in the aforementioned offences together with the then chair and the then managing director of Neuromed - Mediterranean Neurological Institute, the then legal representative of the 'Paola Pavone' Foundation, the then Director-General of the Department of Health and Social Security Policies of the Molise Region and the then Director-General of the Campobasso Health Authority.
Konkrētāk, A. Patriciello tika izvirzīta apsūdzība par rīcību, vadot, kontrolējot un atbalstot Neuromed priekšsēdētāja un Paola Pavone fonda juridiskā pārstāvja darbības, kuri 2000. gada 11. septembrī parakstīja līgumu starp Paola Pacone fondu (attiecīgās ēkas īpašnieku un būvētāju) un Neuromed, ar kuru paredzēja „likumu pārkāpjošā” institūta, kas atrodas Salčito municipalitātē, brīvu izmantošanu, lai ļautu Neuromed labklājības un pētniecības institūcijai vadīt minētā fonda institūtu „kurš pats gūst peļņu (...) kā „mūsdienīgs rehabilitācijas centrs” saskaņā ar (pagaidu) vienošanos par akreditāciju reģiona mērogā, neiekļaujot nekāda veida noteikumus sociālajā vai labklājības jomā”; turklāt minētais institūts, iespējams, „arī jau bija celts, izmantojot reģiona līdzekļus ievērojamas summas (ITL 1 400 000 000) apmērā, piesaistot (arī) institūta darbībai kā sociālās un veselības aprūpes institūtu” un to vadīja „it kā tas būtu privātuzņēmums politiskā aizbildniecībā, kura centieni bija, izmantojot „satelītsektorus”, kuri neapšaubāmi bija saistīti ar tādām darbībām (pieņemšana darbā, vietējo veikalu uzņēmējdarbība, dažādas sabiedrības, uzņēmumi utt.), lai iegūtu un/vai nostiprinātu politisku vienošanos, jo īpaši vietējā mērogā, kā arī lai piesavinātos jau iegūto finansējumu, —izmantojot šo finansējumu ļoti atšķirīgiem nolūkiem, kas bija pilnīgi nesavienojami ar tiem, kam tie bija piešķirti.
More specifically, Mr Patriciello was charged with having played a role in directing, controlling and supporting the actions of the chair of Neuromed and the legal representative of the 'Paola Pavone' Foundation who, on 11 September 2000, drew up a contract for the free use of the 'offending' institute located in the municipality of Salcito, between the 'Paola Pavone' Foundation (owner and builder of the building in question) and the Neuromed, in order to allow the latter welfare and research institution to run the facility in question ‘ for its own profit (...) as an “advanced rehabilitation centre” under (temporary) accreditation arrangements with the Region, excluding any form of social or welfare provision ’; the institute in question, moreover, had allegedly ‘ already been built thanks also to disbursement by the Region of a substantial sum (ITL 1 400 000 000) tied to the operation of the institute (also) as a social and health care institute’ and was run ‘ as if it were a private enterprise under political patronage, also seeking, through the “satellite sectors” that are inevitably linked to such an operation (recruitment, business for local shops, various companies, businesses, etc.) to acquire and/or consolidate political consensus, especially locally, and to embezzle the financing already obtained – using that funding for very different purposes that were totally incompatible with those for which it had been granted.
Tas arī centās iegūt ievērojamu papildu labumu no sniegtajiem pakalpojumiem, kurus devīgi atmaksāja Molizes reģiona pārvalde, radot kaitējumu gan iestādei, gan visai vietējai sabiedrībai”.
It also sought to make further substantial profit from the services provided, which were handsomely reimbursed by the Molise Region, to the detriment of both the authority and the entire community ’.
A. Patriciello tika apsūdzēts arī par iepriekš minētajiem nodarījumiem saistībā ar pilsētas plānošanu, tāpēc ka sadarbībā ar citiem apsūdzētajiem viņš, iespējams, „grozīja nolūku, ar kādu oficiāli tika būvēta ēka” Salčito municipalitātē — „no veco ļaužu aprūpes pansionāta uz mūsdienīgu rehabilitācijas centru”, nesaņemot vajadzīgo administratīvo atļauju un izmantojot ēku, kuras būvniecībai „vairs nebija licences, ņemot vērā, ka to piešķīra bez maksas atbilstīgi sākotnējam sociālajam mērķim, kurš bija kļuvis nederīgs”.
Mr Patriciello was also charged with the aforementioned town-planning offences because, in cooperation with other defendants, he allegedly ‘ altered the official purpose of the facility ’ in the municipality of Salcito ‘ from a care home for the elderly to an advanced rehabilitation centre ’ without the necessary administrative clearance, using a facility that ‘ no longer had a licence given that it had been granted free of charge for its original social objective, which had become obsolete ’.
Saistībā ar 9. panta piemērojamību ir jāatzīmē, ka apsūdzība, kas celta pret A. Patriciello , neattiecas uz izteikto viedokli vai veikto balsojumu EP deputāta pienākumu izpildes laikā, jo ir neapšaubāms pamats uzskatīt, ka valsts līdzekļu piesavināšanos vai pārkāpumus pilsētas plānošanā nevar pielīdzināt „viedoklim” vai „balsojumam”.
As for the applicability of Article 9, it should be noted that the charges brought against Mr Patriciello do not refer to the opinions expressed or votes cast in the performance of his duties as a member of the European Parliament, for the clear reason that embezzlement of public funds or town planning offences cannot be equated with an "opinion" or a "vote".
Attiecībā uz 10. pantu, ņemot vērā, ka apsūdzības, kas izvirzītas pret A. Patriciello , attiecas uz darbībām, kas veiktas Itālijā, kuras pilsonība A. Patriciello bija minēto faktu laikā, ir piemērojama tikai panta rindkopa, saskaņā ar kuru „ Eiropas Parlamenta sesiju laikā deputātiem ir: a) savā valstī — imunitāte, ko piešķir attiecīgās valsts parlamenta deputātiem”.
As for Article 10, given that the charges brought against Mr Patriciello refer to facts committed in Italy, whose citizenship he enjoyed at the material time, the only applicable part is the one pursuant to which " during the sessions of the European Parliament its Members shall enjoy: a) in the territory of their own State, the immunities accorded to members of their parliament ".
Itālijas parlamenta deputāta imunitāte ir ļoti līdzīga tai, kāda tiek izmantota Eiropas Parlamentā, balstoties uz Protokolu par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās.
The scope of the parliamentary immunity in Italy is very similar to the one that serves the functioning of the European Parliament, based on the Protocol.
Itālijas Konstitūcijas 68. panta 2. punktā teikts:
Article 68(2) of the Italian Constitution reads as follows:
68. panta 2. punkts
Article 68 (2)
„Nevienu parlamenta deputātu nevar bez Parlamenta palātas, kuras loceklis viņš ir, atļaujas pakļaut personas vai dzīvesvietas kratīšanai, arestam vai citādai personas brīvības atņemšanai vai turēšanai apcietinājumā, izņemot galīgā sprieduma izpildes gadījumu vai pieķeršanu tāda nozieguma izdarīšanas brīdī, kura gadījumā arests ir obligāts.”
Without authorisation from the House to which they belong, no member of Parliament may be subjected to a personal search or have their domicile searched, neither may they be arrested or otherwise deprived of personal freedom, or kept in detention, except to enforce a final conviction, or if caught in the act of committing a crime for which arrest is mandatory.
Citiem vārdiem sakot, saskaņā ar Itālijas Konstitūciju pret parlamenta deputātiem var ierosināt krimināllietu bez īpašām formalitātēm, un atļauja to uzsākt ir nepieciešama tikai konkrētos specifiskos gadījumos.
In other words, under the Italian Constitution, criminal proceedings may be initiated against Members of Parliament without any special formalities, an authorisation being necessary only in some specific cases.
Pamatojoties uz iepriekš minētajiem faktiem un pieejamajiem dokumentiem, ir jāsecina, ka no juridiskā viedokļa nevar uzskatīt, ka A. Patriciello lieta attiecas uz jautājumu par deputāta imunitāti, kura ir jāaizstāv Eiropas Parlamentam.
On the basis of the foregoing and the available documents, it has to be concluded that, from a legal point of view, Mr Patriciello's case cannot be regarded as a case of immunity to be defended by the European Parliament.
Galu galā A. Patriciello lieta pilnībā attiecas uz Itālijas tiesību aktiem.
In the final analysis, Mr Patriciello's case falls entirely under Italian legislation.
Pret A. Patriciello vērstā kriminālprocesa pašreizējā posmā iepriekš minētais Itālijas Konstitūcijas 68. panta 2. punkts nevar apdraudēt viņa kā Parlamenta deputāta prerogatīvas: tāpat kā Itālijas parlamenta deputātiem, viņam nav imunitātes pret kriminālvajāšanu.
At the present stage of the criminal proceedings brought against Mr Patriciello, the above-mentioned Article 68(2)of Italian Constitution does not endanger his prerogatives as a parliamentarian: in the same way as Members of the Italian Parliament, he does not enjoy immunity from criminal prosecution as such.
No tā var secināt — neapstrīdami, ka pašlaik Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 10. panta a daļa nepiešķir Eiropas Parlamentam iespējas pieņemt saistošu lēmumu A. Patriciello aizstāvēšanai, un tāpēc nolemj neaizstāvēt viņa imunitāti.
As a consequence, it is unquestionable that, as it stands, Article 10(a), of the Protocol on the privileges and immunities, by letting Members' protection depend on their own national legislation, does not afford the European Parliament with the means of taking binding action in order to protect Mr Patriciello in the case in point.
Itālijas Konstitūcijas 68. panta 2. punkts
ANNEX: Article 68(2) of the Italian Constitution
„Nevienu parlamenta deputātu nevar bez Parlamenta palātas, kuras loceklis viņš ir, atļaujas pakļaut personas vai dzīvesvietas kratīšanai, arestam vai citādai personas brīvības atņemšanai vai turēšanai apcietinājumā, izņemot galīgā sprieduma izpildes gadījumu vai pieķeršanu tāda nozieguma izdarīšanas brīdī ( flagrante delicto ), kura gadījumā arests ir obligāts.”
'Without authorization from the House to which they belong, no member of Parliament may be subjected to a personal search or have their domicile searched, neither may they be arrested or otherwise deprived of personal freedom, or kept in detention, except to enforce a final conviction, or if caught in the act of committing a crime for which arrest is mandatory flagrante delicto '.
– ņemot vērā pieprasījumu apspriest Antonio Di Pietro parlamentāro imunitāti, un kuru Itālijas Republikas kompetentā iestāde iesniedza 2008. gada 15. maijā, un par kuru paziņoja 2008. gada 5. jūnija plenārsēdē,
– having regard to the request for consultation on the parliamentary immunity of Antonio Di Pietro, forwarded by the competent authority of the Italian Republic on 15 May 2008, and announced in plenary sitting on 5 June 2008,
– pēc Antonio Di Pietro uzklausīšanas saskaņā ar Reglamenta 7. panta 3. punktu,
– having heard Antonio Di Pietro in accordance with Rule 7(3) of its Rules of Procedure,
– ņemot vērā 1965. gada 8. aprīļa Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 10. pantu, kā arī 1976. gada Akta par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās 6. panta 2. punktu,
– having regard to Articles 9 and 10 of the Protocol of 8 April 1965 on the Privileges and Immunities of the European Communities and Article 6(2) of the Act of 20 September 1976 concerning the election of the members of the European Parliament by direct universal suffrage,
– ņemot vērā Itālijas Konstitūcijas 68. panta 1. punktu,
– having regard to Article 68(1) of the Italian Constitution,
– ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu ( A6‑0197/2009 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs ( A6-0197/2009 ),
Itālijas Republikas Pastāvīgā pārstāvniecība 2008. gada 15. maija vēstulē Eiropas Parlamentam nosūtīja Romas civiltiesas 2007. gada 10. aprīļa lēmumu civillietā Nr. 85124/2003 starp Filippo Verde (prasītājs) un Antonio Di Pietro (atbildētājs).
By letter of 15 May 2008, the Permanent Representation of the Italian Republic forwarded to the European Parliament the order of the Civil Court of Rome of 10 April 2007 in civil case No 85124/2003 between Filippo Verde (claimant) and Antonio Di Pietro (defendant).
Itālijas Tiesa lēmumā, apsvērusi A. Di Pietro izvirzītos iebildumus, kuros viņš noraida prasību pret viņu kā nepieņemamu, lūdz Eiropas Parlamentu lemt par A. Di Pietro imunitāti, ņemot vērā, ka viņš konkrētajā laikā bija Eiropas Parlamenta deputāts.
In its order, the Italian Court, in considering the defence raised by Mr Di Pietro by way of objection of inadmissibility , asks the European Parliament to rule on the immunity of Mr Di Pietro, given that he was a member of the European Parliament at the material time.
Politiskās partijas „ Lista Di Pietro ” oficiālajā tīmekļa vietnē 2003. gada 12. februārī tika publiskots A. Di Pietro raksts, kurš iepriekš 2002. gada 26. oktobrī bija publicēts dienas laikrakstā „ Rinascita ”.
On 12 February 2003, the official website of the political party "Lista Di Pietro" published an article by Mr Di Pietro which had already been published in the daily newspaper "Rinascita" on 26 October 2002.
Šajā rakstā, komentējot Milānas tiesā notiekošo tiesvedību lietā IMI-SIR pret Lodo Mondadori, A. Di Pietro paziņoja, ka Filippo Verde kopā ar citiem tiesnešiem tika apsūdzēts korupcijā, pamatojoties uz to, ka viņš bija ņēmis kukuli, lai „izlabotu” spriedumu (apsūdzošais teikums bija: „… Prāvā „ Lodo Mondadori ” tiks ņemts vērā spriedums, ko pasludināja Romas tiesa — ko vienmēr tieši vai netieši ietekmē tiesneši V. Metta, F. Verde, R. Squillante —, ar ko atcēla šķīrējtiesas nolēmumu...”).
In that article commenting on the proceedings pending before the Court of Milan in the case of IMI-SIR v. Lodo Mondadori , Mr. Di Pietro stated that Mr Filippo Verde was charged - along with other judges - with corruption on the ground that he had taken a bribe for "fixing" a judgment (the offending sentence was: “… The trial "Lodo Mondadori" would regard a sentence given by the Court of Rome - always under the direct or indirect influence of the judges Metta, Verde, Squillante - that cancelled the arbitral award…”).
Sākotnējā prasībā F. Verde paziņoja, ka viņš nekad nav bijis iekļauts apsūdzēto sarakstā Lodo Modadori lietā, un norādīja, ka A. Di Pietro tīši izplatījis nepatiesu informāciju, kas ir apmelošana un ir noziedzīgs nodarījums (kriminālkodeksa bijušais 595. pants).
In the initiating summons, Mr Filippo Verde states that he was never included in the list of accused in the Lodo Mondadori case, and accuses Mr Di Pietro of having disseminated objectively false information, which amounts to the criminal offence of defamation (former Art. 595 of the Criminal Code).
Savā prasībā viņš prasa kompensāciju (atbilstoši kriminālkodeksa bijušajam 185. pantam) un atlīdzību (atbilstīgi 1948. gada 8. februāra Likuma Nr. 47 bijušajam 12. pantam), kuru kopējā summa ir EUR 210 000.
In his summons, he claims compensation (former Art. 185 of the Criminal Code) and an indemnification (former Art. 12 of Law No 47 of 8 February 1948) in a total amount of EUR 210 000.
A. Di Pietro atzīst, ka viņa rakstā bijusi „pārsteidzoša kļūda”, ko radījusi parasta faila kopēšanas problēma.
Mr Di Pietro admits that his article contained a “astounding error” caused by a commonplace file copy problem.
Īstenībā F. Verde nekad nav bijis iesaistīts Lodo Mondadori lietas iztiesāšanā; turpretī viņš bijis iesaistīts IMI-SIR lietā, sakarā ar kuru viņš tika atbrīvots no jebkādas atbildības.
In fact, Mr Verde was never involved in the trial of the Lodo Mondadori case; rather he had been involved in the IMI-SIR case, where he had been absolved from any liability.
Sevis aizstāvībai A. Di Pietro apgalvo, ka tā bijusi tehniska/pārrakstīšanās kļūda, kas radusies tāpēc, ka plašsaziņas līdzekļi parasti apskata abas lietas kopā ar nosaukumu „ IMI-SIR/Lodo Mondadori”.
In his defence, Mr Di Pietro claims that this technical/clerical error arose because the mass media commonly dealt with the two cases together under the heading “IMI-SIR/Lodo Mondadori”.
A. Di Pietro turklāt apgalvo, ka F. Verde vārda kļūdainā iekļaušana minētajā rakstā katrā ziņā bija margināla, jo raksts galvenokārt attiecās uz attiecīgās tiesvedības politisko ietekmi.
Mr Di Pietro further argues that the erroneous inclusion of Mr Verde's name in the article in issue was in any case marginal, since the article was concerned principally with the political implications of the legal proceedings in question.
Atbildētājs arī uzsver, ka raksts tika sagatavots tā, lai uzsvērtu, ka prokurora izvirzītās apsūdzības vēl jāpierāda.
The defendant also stresses that the article was drafted in such a way as to underscore that the charges laid by prosecutor still had to be made out.
Jebkuru pieprasījumu attiecībā uz deputāta privilēģiju vai imunitātes piemērošanu, ko iesniegusi kompetenta iestāde, izskata saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem.”
Any inquiry as to the scope of Members' privileges or immunities made by a competent authority shall be dealt with according to the above rules. "
A. Di Pietro apgalvo, ka ir saikne starp viņa politisko darbību un minēto publicēto rakstu, un prasa piemērot Itālijas Konstitūcijas 68. panta 1. punktu, kurā teikts, ka: „Parlamenta deputātus nevar saukt pie atbildības par viedokli, ko viņi pauduši, vai balsojumu, ko viņi veikuši, pildot pienākumus”.
Mr Di Pietro argues that there is the nexus between his political activity and the article at issue and calls for the application of Article 68(1) of the Italian Constitution, which provides that: “Members of Parliament cannot be held accountable for the opinions expressed or votes cast in the performance of their function”.