natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1. norāda, ka globālās problēmas palielināja finanšu krīze un tās sociālās sekas, kā rezultātā visā pasaulē sāka apspriest vajadzību pēc jaunas regulatīvas pieejas un pārvaldības pasaules ekonomikā, tostarp starptautiskajā tirdzniecībā; uzskata — pieņemot jaunus, efektīvākus un labāk īstenotus noteikumus, tiktu veicināta ilgtspējīgāku politikas nostādņu izstrāde, saistībā ar kurām ņemtu vērā sociālās un vides problēmas;
Notes that global challenges have been sharpened by the financial crisis and its social consequences, and have lead to worldwide discussion on the need for a new regulatory approach and governance issues in the world economy, including international trade; takes the view that the new, more efficient and better-enforced rules should contribute to the development of more sustainable policies which genuinely take into account social and environmental concerns;
4. atgādina, ka uzņēmumu sociālas atbildības veicināšana ir Eiropas Savienības atbalstīts mērķis un ka Eiropas Komisija uzskata — Savienībai ir jānodrošina tās īstenotās ārpolitikas patiess ieguldījums attiecīgo valstu ilgstspējīgas attīstības un sociālās attīstības nodrošināšanā un ka Eiropas korporāciju rīcība visur, kur vien tās investē un veic uzņēmējdarbību, atbilstu Eiropas vērtībām un starptautisko nolīgumu normām;
Recalls that promoting CSR is an objective supported by the European Union and that the Commission takes the view that the Union must ensure that the external policies it implements make a genuine contribution to the sustainable development and to the social development of the countries concerned and that the actions of European corporations, wherever they invest and operate, are in accordance with European values and internationally agreed norms;
6. uzskata, ka Komisijai būtu jānoskaidro iespējas harmoniski definēt attiecības starp uzņēmumiem, kurus apzīmē kā mātesuzņēmumus, un visiem uzņēmumiem: meitasuzņēmumiem, piegādātājiem vai apakšuzņēmējiem, kas ir atkarīgi no mātesuzņēmumiem, lai varētu noteikt katras no minētajām struktūrām atbildību;
Considers that the Commission should investigate the possibility of establishing a harmonised definition of the relations between an undertaking designated the ‘parent company’ and all undertakings in a relationship of dependency with respect to that company, whether those undertakings are subsidiaries, suppliers or sub-contractors, in order to establish the legal liability of each of them;
11. aicina mudināt uzņēmumus piemērot uzņēmumu sociālas atbildības koncepciju, lai aizsargātu gan savu darbinieku, gan citu darba ņēmēju fizisko integritāti un drošību, fizisko un garīgo labklājību, darba tiesības un cilvēktiesības, izmantojot ietekmi, kāda tiem ir uz partneru plašo loku; uzsver, ka šāda prakse ir jāatbalsta un jāizplata MVU, ierobežojot izmaksas un birokrātijas slogu;
Calls for companies to be urged to apply CSR with a view to safeguarding the physical integrity and safety, physical and mental wellbeing, labour rights and human rights of both their own and other workers through the influence they exert on their wider circle of associates; emphasises the need to support and encourage the spread of such practices among SMEs, limiting the costs and red tape entailed;
16. uzskata, ka uzsvars ir jāliek uz visu uzņēmuma ieinteresēto personu aktīvu iesaistīšanu, vadītāju apmācību un pilsoniskās sabiedrības veidošanu, jo īpaši attiecībā uz patērētāju izpratnes palielināšanu;
Takes the view that emphasis should be placed on the active involvement of all stakeholders in the company, on training for managers and on the development of civil society, especially with regard to consumer awareness;
21. uzskata, ka atjaunotajā VPS+ sistēmā ir jāaizliedz arī „nolīgumi ar mītnes valstīm”, kurus slepus noslēdz daži daudznacionālie uzņēmumi ar mītnes valstīm, kam VPS+ sistēma ir izdevīga, lai varētu neievērot tiesiskās prasības šajā valstīs, un kuros acīmredzami ir pārkāpts uzņēmumu sociālas atbildības princips;
Takes the view that a revised GSP+ system should also ban host-country agreements, secretive agreements concluded between certain multinational corporations and host countries which are beneficiaries of the GSP+ system in order to circumvent regulatory requirements in those countries, since such agreements are clearly at odds with the concept of CSR;
23. uzsver, ka pēc Lisabonas līguma spēkā stāšanās Parlaments ir pilnībā jāinformē par to, kā nolīgumu ietekmes uz ilgstspējību novērtējumā (IIN) konstatētais tiek ņemts vērā sarunās pirms šo nolīgumu noslēgšanas un kuras nolīgumu nodaļas ir grozītas, lai izvairītos no IIN secinātās negatīvās ietekmes;
Underlines that, following the entry into force of the Lisbon Treaty, Parliament is to be fully informed on how the findings of Sustainability Impact Assessments (SIA) of agreements are incorporated into negotiations prior to their conclusion, and which chapters of those agreements have been changed to avoid any negative impacts identified in the SIA;
Uzņēmumu sociālās atbildības klauzulas visos Eiropas Savienības tirdzniecības nolīgumos
CSR clauses in all the European Union's trade agreements
a. abu līgumslēdzēju pušu savstarpēja apņemšanās veicināt uzņēmumu sociālās atbildības instrumentu piemērošanu, slēdzot nolīgumus un īstenojot tirdzniecības attiecības;
a. a mutual undertaking by the two parties to promote internationally-agreed CSR instruments in the context of the agreement and their trade relations;
b. veicinoši stimuli uzņēmumiem apņemties ievērot uzņēmumu sociālo atbildību, ko apspriež ar visām uzņēmuma ieinteresētajām pusēm, tostarp arodbiedrībām, patērētāju organizācijām, vietējām pašvaldībām un attiecīgajām sabiedriskajām organizācijām;
b. incentives to encourage undertakings to enter into CSR commitments negotiated with all their stakeholders, including the trade unions, consumer organisations , local authorities and civil society organisations concerned;
c. tādu kontaktpunktu atvēršana, kurus izveidoja saistībā ar ESAO darbību, lai izplatītu informāciju par uzņēmu sociālo atbildību, pārredzamību un, sadarbojoties ar pilsonisko sabiedrību, saņemtu sūdzības par uzņēmumu sociālās atbildības principa neievērošanas gadījumiem un tos darītu zināmus kompetentajām iestādēm;
c. the establishment of ‘contact points’ similar to those set up under the auspices of the OECD which would foster the provision of information about CSR and transparency and receive complaints concerning breaches of the principles underpinning CSR, in cooperation with civil society, and transferring these to the competent authorities;
d. prasību korporācijām reizi divos vai trīs gados publicēt pārskatu par uzņēmumu sociālās atbildības jomā sasniegto, tādējādi ņemot vērā to MVU īpašo situāciju un iespējas, uz kuriem attiecas 2003. gada maija Ieteikuma 2003/361/EK darbības joma, jo tas atbilst principam „vispirms domāt par mazajiem uzņēmumiem”; uzskata, ka šāds pienākums palielinās pārredzamību un informētību un uzlabos uzņēmumu sociālās atbildības metožu radīto iespaidu un uzticamību, jo visām ieinteresētajām personām, tostarp patērētājiem, investoriem un plašākai sabiedrībai būs pieejama informācija par uzņēmumu sociālo atbildību, kurā būs ņemtas vērā katras mērķauditorijas intereses;
d. a requirement – which takes into account the specific situation and capabilities of SMEs within the scope of the recommendation 2003/361/CE of May 2003 and according to the ‘think small first’ principle– for corporations to publish their CSR balance sheets at least every two or three years; takes the view that this demand will reinforce transparency and reporting and encourage the visibility and credibility of CSR practices by making CSR information available to all stakeholders, including consumers, investors and the wider public in a targeted manner;
e. uzņēmumiem un to grupām paredzēts pienākums ievērot pienācīgu rūpību, proti, pienākums rīkoties profilaktiski, lai identificētu un novērstu cilvēktiesību un vides pārkāpumus, korupciju vai izvairīšanos no nodokļiem, tostarp šo uzņēmumu meitasuzņēmumos un piegādes ķēdēs pieļautos pārkāpumus minētajās jomās — citiem vārdiem — visur, kur šiem uzņēmumiem ir ietekme;
e. a requirement for undertakings and groups of undertakings to show due diligence, i.e. a requirement to take measures in advance with a view to identifying and preventing violations of human and environmental rights, corruption or tax evasion, including in their subsidiaries and supply chains, i.e. throughout their sphere of influence;
f. prasība, pirms īsteno vietējo sabiedrību ietekmējošu projektu, uzņēmumiem ievērot pienākumu iepriekš brīvi, atklāti un informēti apspriesties ar vietējām un neatkarīgajām ieinteresētajām personām;
f. a requirement for companies to commit to free, open and informed prior consultation with local and independent stakeholders before a project that impacts upon a local community commences;
g. prasība pievērst īpašu uzmanību bērnu darba ietekmei un izpausmēm;
g. a particular focus on the impact of the employment of children and child labour practices;
a. gadījumos, kad tiek pierādīts uzņēmumu sociālās atbildības saistību pārkāpums, kompetentajām iestādēm būtu jāvar veikt izmeklēšanu, un gadījumos, kad šādi pārkāpumi ir smagi, līgumslēdzējas puses varētu publiskot un mazināt vainīgās personas reputāciju;
a. in the event of proven breaches of CSR commitments, it should be possible for the competent authorities to carry out investigations and, in the event of a serious breach of the commitments, the parties could name and shame those responsible;
28. iesaka ES divpusējos nolīgumos iekļaut normu no „Tiesiskuma stiprināšanas” programmas par tādu tiesnešu un tiesu apmācību, kas skata lietas komerctiesību jomā, par cilvēktiesību jautājumiem un atbilstību starptautiskajām darba un vides tiesībām;
Suggest that, as part of bi-lateral EU agreements, provision is made from within the ‘Strengthening of Justice’ programmes for the training of judges and tribunals dealing with commercial law on human rights issues and compliance with international conventions on labour rights and the environment;
Uzņēmumu sociālās atbildības veicināšana, īstenojot daudzpusējas tirdzniecības politikas nostādnes
Promoting CSR in multilateral trade policies
Valstis, kurā atrodas uzņēmumi, kas ir atkarīgi no mātesuzņēmumiem. un izcelsmes valsts
States in which all the undertakings in a relationship of dependency vis-à-vis the parent companies are based. and ‘countries of origin’
Valstis, kurās atrodas mātesuzņēmumi. atbildību, lai palīdzētu cīnīties pret daudznacionālo korporāciju pieļautajiem cilvēktiesību pārkāpumiem un īstenotu pārrobežu principu;
States in which the parent companies are located. , as part of the fight against the violation of human rights by multinational corporations and the implementation of the principle of extra-territoriality;
35. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Eiropadomes priekšsēdētājam, Padomei, Komisijai un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai, Eiropas Savienības dalībvalstu parlamentiem, PTO veltītajai parlamentārajai konferencei un Starptautiskajai Darba konferencei.
Instructs its President to forward this resolution to the President of the European Council, the Council, the Commission, the European Economic and Social Committee, the parliaments of the Member States, the Parliamentary Conference on the WTO and the International Labour Conference.
Tirdzniecības politika, kas kalpo Eiropas Savienības vispārējiem mērķiem
A common commercial policy in the service of the European Union's global objectives
Pēc klimata, enerģētiskās un pārtikas krīzes starptautiskā finanšu krīze ir visur radījusi sociālu krīzi, kas palielinājusi vajadzību pēc jaunākiem un stingrākiem noteikumiem, lai varētu labāk regulēt pasaules ekonomiku un lai novērstu tās attīstību pretēji cilvēku un sabiedrības vajadzībām.
Following on from the climate, energy and food crises, the international financial crisis, which has engendered a social crisis throughout the world, has merely increased the need for stringent rules to ensure that the world economy is more effectively supervised and that it does not develop to the detriment of our societies.
Starptautiskā tirdzniecība, kas ir globalizācijas dzinējspēks, šajā ziņā nav izņēmums.
This requirement applies just as much to international trade, which is at the heart of the globalisation process.
No visas pasaules iedzīvotāju viedokļa starptautiskās tirdzniecības uzplaukums ir pamatots tikai tad, ja tas veicina ekonomisko attīstību, nodarbinātību un dzīves līmeņa uzlabošanos.
For ordinary people throughout the world, the expansion in international trade is justified only if it contributes to economic development, to job creation and to improved living standards.
Tirdzniecības liberalizāciju uztver pozitīvi un pieņem tikai ar šādu nosacījumu.
Only then is trade liberalisation regarded as something positive, and accepted.
Tā savukārt izraisa ļoti lielu pretestību, ja tā mazina darba vietu skaitu un apdraud dzīves apstākļus, sociālās tiesības un vidi.
In contrast, when it destroys jobs or undermines living conditions and social and environmental rights, it gives rise to very vocal opposition.
Tirdzniecības politiku tāpēc nedrīkst pielīdzināt tikai dažu ekonomikas subjektu īstermiņa interesēm.
The common commercial policy cannot therefore be reduced to a set of measures designed to serve only the immediate interests of a few economic actors.
Runājot par Eiropu, jāteic, ka tās tirdzniecības politikai ir jāatbilst visiem Savienības mērķiem un jo sevišķi tās ārpolitiskajiem mērķiem, jo ārpolitika ir viens no līdzekļiem, lai popularizētu Savienības regulētas globalizācijas redzējumu.
In Europe's case, trade policy must be conducted in a manner consistent with all the Union's objectives and, in particular, the objectives of its external policy, since it is one of the levers which the Union can use to promote its concept of regulated globalisation.
Tas ir pilnīgi pamatoti, ka Eiropas galvenais uzdevums ir rūpēties par to, ka tās tirdzniecības politika ne tikai nekaitē, bet arī palīdz aizsargāt Eiropas sociālo modeli un vides politiku.
It is perfectly legitimate that Europe's primary concern should be to ensure that its common commercial policy does not undermine, but rather helps to safeguard, its social model and its environmental policy.
Šajā sakarībā ir jāuzsver, ka Eiropas Savienība dažas tirdzniecības preferences jau piešķir trešām valstīm tikai tad, kad tās ir ratificējušas svarīgākās Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) konvencijas un vairākus Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) līgumus cilvēktiesību jomā (Starptautisko Paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām un Starptautisko paktu par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām, Konvenciju par piespiedu darba atcelšanu u. c.).
The European Union already makes the award of certain trade preferences to third countries conditional on the ratification by the latter of the main conventions adopted by the International Labour Organisation (ILO) and a number of United Nations agreements on human rights (International Covenant on Civil and Political Rights, International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights, Convention on the Abolition of Forced Labour, etc.).
Savienība kopš 2006. gada ir apņēmusies visās ārpolitikas nostādnēs, tostarp īstenojot arī tirdzniecības politiku, veicināt „pienācīgas kvalitātes darbu”, kas ir arī SDO un ANO mērķis.
Since 2006 it has also been committed to promoting 'decent work', an ILO and UN objective, through all its external policies, including its common commercial policy.
Visbeidzot, tās brīvās tirdzniecības divpusējie nolīgumi jau satur ilgtspējīgai attīstībai veltītu nodaļu, kurā ir minēti visi vides un sociālajā jomā noteiktie mērķi.
Finally, its bilateral free trade agreements now incorporate a chapter on sustainable development which sets a number of environmental and social objectives.
Aizvien biežāk ES parakstītie tirdzniecības nolīgumi ir tikai viens no aspektiem plašākos partnerattiecību vai asociācijas nolīgumos, kuros ir noteikta politiskā sadarbība un saistības ilgtspējīgas attīstības un cilvēktiesību jomā.
What is more, with increasing frequency the trade agreements concluded by the EU represent just one aspect of broader partnership or association agreements encompassing political cooperation and undertakings concerning sustainable development and human rights.
Līdz ar to ir saprotams, ka no principu viedokļa tirdzniecību nedrīkst skatīt atrauti no citām Eiropas Savienības iekšējām un ārējām politikas nostādnēm.
It is clear, therefore, that in terms of the principles underpinning it trade is inextricably linked to the European Union's other internal or external policies.
Viens no iemesliem šādai pieejai, kas nav tikai Eiropas pieeja, ir, piemēram, sapratne, ka tirdzniecības liberalizācijai ir dažādas ekonomiskās un sociālās sekas, kas ir jāmazina un dažkārt jākompensē, jo tā vienmēr rada uzvarētājus un zaudētājus.
The thinking behind this approach, which is not unique to Europe, stems partly from a recognition of the fact that the economic and social impact of trade liberalisation varies very substantially from country to country and that that impact must be managed and sometimes offset, because liberalisation is a process in which there are always winners and losers.
Starptautiskās tirdzniecības attīstība ir savstarpēji izdevīga tikai tad, ja tiek ievēroti daži nosacījumi, jo katrā valstī atsevišķas sabiedrības un ekonomikas nozares gūst lielāku labumu nekā citas.
The expansion in international trade is universally beneficial only if certain conditions are met, since the gains in each country are never distributed fairly among all sectors of society and the economy.
Tāpēc ir jāregulē tirdzniecības liberalizācija, tās izpausmes, ritms, kas izjūtams aizvien spēcīgāk, paātrinoties globalizācijas procesam.
Hence the need to manage the liberalisation of trade, including the practical arrangements for and the volume of trade, a need which has come to be felt even more strongly as the globalisation process has speeded up.
Turklāt starptautiskās tirdzniecības liberalizācija izraisa valstu nežēlīgu konkurenci, lai piesaistītu ārvalstu investorus, un konkurences pieaugumu uzņēmumu starpā.
What is more, the liberalisation of international trade has been accompanied by ferocious competition among countries seeking to attract foreign investors and stiffer competition between undertakings.
Tas pārāk bieži noved pie pārkāpumiem darba apstākļu un demokrātisko brīvību jomā un pie kaitējuma videi.
All too often this has led to abuses in the areas of working conditions and democratic freedoms and to environmental damage.
Piemēru netrūkst.
The examples are legion.
Līdz ar to Eiropai un starptautiskajai kopienai ir jābūt konsekventām — starptautisko tirdzniecību regulējošajās normās ir jāiekļauj īstenas garantijas attiecībā uz ilgtspējīgu attīstību un sociālajām tiesībām.
Europe, and the international community as a whole, are thus faced with an imperative: simple logic, requires them to incorporate into the rules governing international trade genuine guarantees concerning sustainable development and labour rights.
Šāds pienākums, kas atbilst ANO un Eiropas Savienības mērķiem, saskan arī ar to, ko ļoti vēlas Eiropas iedzīvotāji.
That imperative, which is consistent with the objectives of both the United Nations and the European Union, chimes exactly with public expectations in Europe.
Tas nozīmē arī uzņēmumu zināmu atbildības koncepciju sociālajā un vides jomā.
It also requires a specific approach to be defined to the issue of the social and environmental responsibility of undertakings.
Pie šādiem uzņēmumiem pieskaitāmie daudznacionālie uzņēmumi starptautiskajā tirdzniecībā ir vissvarīgākie.
Among undertakings, it is the transnational corporations which play the key role in world trade.
Šie uzņēmumi spēja izmantot tirgu atvēršanu, lai pārceltu uz citurieni daļu ražošanas un dažādotu piegādes ķēdi, tajā iekļaujot valstis, kurās ir zemas ražošanas izmaksas un liberālāks regulējums.
They have taken advantage of market liberalisation to externalise part of their production and to diversify their supply arrangements, drawing on countries where production costs are low and regulatory regimes are less stringent.
Rīcība, kādu no tiem sagaida uzņēmumu sociālās atbildības jomā, attiecas līdz ar to arī uz to meitasuzņēmumiem un apakšuzņēmumiem, kas atrodas šajās valstīs, no kurām šie uzņēmumi organizē lielu daļu tirdzniecības ar Eiropu.
The expectation that such corporations should act in a socially responsible manner thus applies equally to their subsidiaries and their subcontractors in those countries, from which they organise a large proportion of the international trade involving Europe.
Viens mērķis — trīs galvenās problēmas
Three issues, one objective
Uzņēmumu sociālās atbildības un uzņēmumu atbildības vides jomā veicināšana attiecībā uz tirdzniecību Eiropai rada trīs galvenās problēmas:
Fundamentally, measures to promote corporate social and environmental responsibility in the area of trade touch on three issues of major importance to Europe:
Morāla rakstura problēma — tie bieži vien ir mūsu pašu uzņēmumi, kuru rīcībai ir jāmainās, lai tie kļūtu atbildīgi no sociālo un vides principu viedokļa, it sevišķi, kad tie darbojas trešās jaunattīstības valstīs.
A moral issue: very often it is our own undertakings whose behaviour needs to change in order to be consistent with the principles underpinning social and environmental responsibility, in particular as regards their actions in developing countries.
Ekonomikas un sociāla rakstura problēma — uzņēmumu sociālās atbildības principu neievērošana ir uzskatāma par sociālā un vides dempinga paveidu, kas nostāda Eiropā izvietotās ražotnes un darba ņēmējus neizdevīgākā stāvoklī, jo viņiem ir jāievēro augstākas sociālās un vides normas.
An economic and social issue: non-compliance with the principles underpinning CSR constitutes a form of social and environmental dumping, to the detriment of undertakings and workers in Europe, who are required to meet more stringent social and environmental standards.
Politiska rakstura problēma — mūsu politikas nostādņu saskanības globalizācijas procesā problēma un Eiropas Savienības lomas problēma, jo tās iedzīvotāji sagaida arī to, ka Eiropas Savienība kalpos kā aizsargājošs elements liberalizētā pasaulē.
A political issue: our policies in the context of globalisation must be consistent and the European Union must meet public expectations by offering ordinary Europeans protection in a deregulated world.
Centieni rast līdzsvaru starp starptautiskās tirdzniecības noteikumiem un uzņēmumu sociālo atbildību
Making CSR part of the rules governing international trade
Līdz šim tirdzniecības un uzņēmumu sociālās atbildības apsvērumi nebija pretrunīgi jeb gandrīz nebija pretrunīgi.
Hitherto, the link between trade and CSR has been tenuous at best.
Iemesls ir vienkāršs — starptautisko tirdzniecību reglamentē valstu nolīgumi, kuros ir noteikti šīm valstīm saistoši juridiskie noteikumi; uzņēmumu sociālās atbildības pamatā ir brīvprātīgi noteikumi, kurus uzņēmumi apņemas pildīt tikai tad, ja to vēlas.
The reason is obvious: international trade is governed by agreements between States which lay down legal rules binding on those States; CSR is based on non-binding rules which undertakings agree to comply with on a voluntary basis.
Ja izdotos rast līdzsvaru starp tirdzniecību reglamentējošajiem noteikumiem un uzņēmumu saistībām sociālās atbildības jomā, tad tas būtu spēcīgs līdzeklis, lai vienlaikus uzlabotu uzņēmumu rīcību un panāktu, ka valstis, kas ar ES ir noslēgušas tirdzniecības nolīgumus, ievēro sociālās un vides normas.
Incorporating CSR principles into the rules governing international trade would enable the EU to exert pressure on undertakings to improve their behaviour and on the States which sign trade agreements with it to comply with labour and environmental standards.
Uzņēmumu sociālā atbildība — ideja, kas kļūst aizvien populārāka...
CSR, an idea which is gaining ground ...