natgillin/translations-raw huggingface dataset:
EK līguma 12. pantā (aizliegta diskriminācija pilsonības dēļ) un 13.pantā (aizliegta diskriminācija dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ) noteiktais nediskriminēšanas princips ir viens no Eiropas integrācijas procesa stūrakmeņiem.
The principle of non-discrimination established in Article 12 (prohibiting discrimination on grounds of nationality) and Article 13 (prohibiting discrimination based on sex, racial or ethnic origin, religion or belief, disability, age or sexual orientation) of the ECT is one of the cornerstones of the European integration process.
Tas ir tieši saistīts ar personu, pakalpojumu, preču un kapitāla brīvas aprites principu.
It is also directly connected with the principle of the free movement of persons, services, goods and capital.
Saskaņā ar Māstrihtas Līgumu (EK līguma 17. pants) ES pilsonība garantē pilsoņiem virkni tiesību (tiesības brīvi pārvietoties dalībvalstu teritorijā, balsot un kandidēt vietējās un Eiropas Parlamenta vēlēšanās, tiesības uz diplomātisko aizsardzību ārpus ES robežām, tiesības rakstiski vērsties pie ES iestādēm, un tas nozīmē arī tiesības iesniegt lūgumrakstu Eiropas Parlamentam), un ES iestādes ir šo tiesību garanti.
EU citizenship, as established in the Maastricht Treaty (Article 17 of the ECT), guarantees citizens a number of rights (right to move freely within the territory of the Member States, to vote and stand as a candidate in local and European Parliament elections, to diplomatic protection outside EU borders, and to correspond with the EU institutions, which includes the right to petition the European Parliament), and the EU institutions stand as guarantors of those rights.
Tiesas judikatūras analīze liecina, ka pilsonība ievērojami paplašina nediskriminēšanas principa darbības jomu.
An analysis of Court of Justice case law shows that the concept of citizenship significantly broadens the scope of the principle of non-discrimination.
Kopienas tiesībās tradicionāli ir aizliegts jebkurai dalībvalstij attiekties pret nepilsoņiem nelabvēlīgāk nekā pret pilsoņiem.
Traditionally, Community law has forbidden any Member State to treat non-nationals less favourably than its own citizens.
Pašlaik dalībvalstis pret tiem pilsoņiem, kuri ir izmantojuši Līgumā noteiktās tiesības, nedrīkst izturēties nelabvēlīgāk, nekā pret tiem, kuri tās nav izmantojuši (Lietas C-520/04, Turpeinen, un C ‑192/05, Tas-Hagen ) .
Now, Member States may not treat their own citizens who have taken advantage of the rights guaranteed by the Treaty less favourably than those who have not (see, inter alia, Case C-520/04, Turpeinen, and Case C-192/05, Tas-Hagen and Tas).
Dalībvalstu pienākums ir garantēt pilsoņiem no ES pilsoņa statusa izrietošās tiesības.
Member States are obliged to guarantee citizens the rights deriving from their status as EU citizens.
Gatavojoties EP vēlēšanām, īpaša uzmanība jāpievērš tiesībām piedalīties šajās vēlēšanās.
In the run-up to the EP elections, particular emphasis needs to be placed on the right to take part in those elections.
· ES pilsoņu tiesības brīvi pārvietoties
· EU citizens' right to freedom of movement
Direktīvas 2004/38/EK, ar kura paplašina ES pilsoņu pārvietošanās brīvības dalībvalstu teritorijā principa darbības jomu, transponēšanas periods beidzās 2006. gadā.
The time period for transposition of Directive 2004/38/EC, which extends the scope of the principle of freedom of movement for EU citizens within the territory of the Member States expired in 2006.
Atšķirībā no citām direktīvām par personu brīvu pārvietošanos, kuru darbības joma bija sadalīta pa nozarēm, Direktīvā 2004/38/EK ir noteikti transversāli noteikumi par ES pilsoņu un viņu ģimenes locekļu pārvietošanos.
Unlike previous directives on the free movement of persons, which were sectoral in scope, Directive 2004/38/EC lays down cross-cutting provisions applying to EU citizens and members of their families.
Saskaņā ar Komisijas sniegto informāciju daudzās dalībvalstīs ir radušās problēmas saistībā ar ziņošanu par valsts transponēšanas pasākumiem un šo pasākumu kvalitāti.
According to the information supplied by the Commission, problems have arisen in many Member States in connection with the notification of national transposing measures and the quality of those measures.
Pašlaik lielākā daļa dalībvalstu ir izpildījušas iepriekšējās saistības.
To date, most Member States have complied with the former obligation.
2008. gada 19. martā Komisija ierosināja EKT lietu pret Apvienoto Karalisti par neziņošanu par valsts īstenošanas pasākumiem.
On 19 March 2008 the Commission brought a case against the UK before the CJEC for failing to notify national implementing measures.
Pašlaik Komisija izskata arī Maltas un Itālijas veikto transponēšanas pasākumu kvalitāti.
The Commission is currently also looking into the quality of transposing measures adopted by Malta and Italy.
Turklāt Parlaments regulāri saņem lūgumrakstus ar sūdzībām par direktīvas noteikumu pārkāpumiem dalībvalstīs.
Furthermore, Parliament regularly receives petitions complaining of infringements of the directive's provisions by Member States.
Piemēram, 2006. gada novembrī Lūgumrakstu komiteja saņēma lūgumrakstu no Apvienotās Karalistes iedzīvotāja, kurš sūdzējās, ka Apvienotās Karalistes valdība pārkāpj šo direktīvu.
For instance, in November 2006 the Committee on Petitions received a petition from a UK national, complaining that the UK Government was acting in breach of the directive.
AK varas iestādes pieprasīja, lai lūgumraksta iesniedzēja dzīvesbiedre, trešās valsts pilsone ar pastāvīgas uzturēšanās atļauju Beļģijā, saņemtu vīzu, kas izrādījās pretrunā ar Direktīvas 2004/38/EK noteikumiem.
The UK authorities were demanding that the petitioner's wife, a third-country national with the right of permanent residence in Belgium, obtain a visa, which appeared to be contrary to the provisions of Directive 2004/38/EC.
Sūdzību nosūtīja Komisijai, kura pieprasīja AK valdības paskaidrojumus.
The complaint was forwarded to the Commission, which requested clarifications from the UK Government.
Parlaments vēl nav saņēmis paskaidrojumu.
Parliament has yet to be notified of the outcome of that request for clarification.
Tādēļ šķiet, ka Komisijai ir labs iemesls sagatavot ziņojumu par direktīvas īstenošanu, jo tā apstiprināja, ka darīs to 2008. gadā.
There would therefore appear to be good reason for the Commission to draw up a report on implementation of the directive, as it has stated that it will do in 2008.
· Diskriminācija rases piederības dēļ un diskriminācija darbā
· discrimination on grounds of racial origin and discrimination at work
2006. gadā Komisija saņēma 57 jaunas sūdzības, kas saistītas ar nodarbinātību.
In 2006 the Commission received 57 new employment-related complaints.
Noteiktā skaitā sūdzību bija izteikts pieņēmums, ka nav pareizi piemēroti Līguma panti un/vai sekundārajos tiesību aktos (t.i., regulu noteikumos) noteiktie principi par sociālo drošību un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos.
A certain number of the complaints alleged that Treaty articles and/or principles laid down in secondary legislation (i.e. provisions in regulations) concerning social security and the free movement of workers had been wrongly applied.
Citas sūdzības bija saistītas ar Kopienas tiesību aktu pārkāpumiem nodarbinātības un darba drošības jomā.
Others covered infringements of Community law on employment and health and safety at the workplace.
Direktīva par rasu līdztiesību (Direktīva 2000/43/EK) un direktīva par vienlīdzīgu attieksmi pret nodarbinātību (Direktīva 2000/78/EK) pieprasa dalībvalstīm ieviest tiesību aktu sistēmu, nodrošinot diskriminācijas aizliegumu rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ un īstenojot vienlīdzīgas attieksmes principu.
The directive on racial equality (Directive 2000/43/EC) and the directive on equal treatment in employment (Directive 2000/78/EC) require Member States to enact framework legislation prohibiting discrimination on grounds of racial or ethnic origin, religion or belief, disability, age or sexual orientation and implementing the principle of equal treatment.
Minētās direktīvas dod iespēju aizsargāt visus ES iedzīvotājus, arī tos, kuri nav ES valstspiederīgie, pret diskrimināciju nodarbinātībā, profesijā un profesionālajā apmācībā.
The directives afford protection to all EU residents, including non-EU nationals, against discrimination in employment, occupation and professional training.
Abas direktīvas ir pieņemtas 2000. gadā un ir novatoriskas tajā ziņā, ka viens no tajās noteiktajiem dalībvalstu pienākumiem ir izveidot organizāciju, kas veicina vienlīdzīgu attieksmi pret visiem cilvēkiem bez diskriminācijas rases vai etniskās piederības dēļ.
Both directives were adopted in 2000 and are innovative in that they oblige the Member States to, among other things, set up a body for the promotion of equal treatment of all persons without discrimination on the grounds of racial or ethnic origin.
Kaut gan šo direktīvu īstenošanas termiņš bija 2003. gads, dažām dalībvalstīm vēl ir jātransponē to noteikumi valsts tiesību aktos.
Although the deadline for implementation of the directives expired in 2003, some Member States have yet to transpose their provisions into national law.
2006. gada februārī Komisija uzsāka pārkāpuma procedūru pret 11 no 15 dalībvalstīm par valsts tiesību aktu neatbilstību direktīvai par rasu vienlīdzību (Direktīva 2000/43/EK) un tā paša gada jūnijā ierosināja lietas pret 10 jaunajām dalībvalstīm.
In February 2006 the Commission initiated infringement proceedings for non-compliance of national legislation with the provisions of the directive on racial equality (Directive 2000/43/EC) against 11 of the EU-15 Member States and in June of the same year initiated proceedings against the 10 new Member States.
Komisija 2006. gada decembrī uzsāka pārkāpuma procedūru pret 18 dalībvalstīm par valsts tiesību aktu neatbilstību noteikumiem, kas ietverti direktīvā par vienlīdzību nodarbinātībā (Direktīva 2000/78/EK).
In December 2006 the Commission initiated infringement proceedings against 18 Member States for non-compliance of national legislation with the provisions of the directive on equality in employment (Directive 2000/78/EC).
Valstī izmantoto transponēšanas līdzekļu neatbilstība galvenokārt attiecas uz valsts tiesību aktu individuālo un materiālo ierobežotību attiecībā uz direktīvu, dalībvalstīs pieņemto diskriminācijas jēdzienu neatbilstība, kā arī atšķirīgie noteikumi saistībā ar cietušo personu aizsardzību.
Non-compliance of national legislation mainly concerns the restrictive individual and material scope of the national law compared to the directive, non-conformity of national definitions of discrimination and disparities in provisions on the protection of injured parties.
· Diskriminācija izglītībā un apmācībā
· discrimination in education and training
Vēl joprojām ir daudz šķēršļu, kas kavē studentu brīvu pārvietošanos ES.
There are still a large number of barriers hampering the free movement of students within the EU.
Tā kā Eiropas Savienības kompetence šajā jomā ir ierobežota, daudzi no šiem šķēršļiem nav Kopienas tiesību pārkāpumi.
Owing to the Union's limited competence in this field, many such barriers do not infringe Community law.
2006. gadā Komisija saņēma 15 jaunas sūdzības par šādiem jautājumiem:
In 2006 the Commission received 15 new complaints concerning the following issues:
§ izglītības kvalifikācijas atzīšana
§ recognition of educational qualifications
Attiecībā uz izglītības kvalifikāciju ES var iejaukties tikai tādos gadījumos, kas saistīti ar diskrimināciju tautības dēļ.
In connection with the recognition of educational qualifications, the EU can only intervene in cases involving discrimination on grounds of nationality.
Daudzos gadījumos šķēršļi ir administratīvi, piemēram, atzīšanas procedūras ilgums vai cena.
In many cases, the obstacles are of an administrative nature, such as the length or cost of recognition procedures.
2006. gadā tika uzsāktas divas pārkāpumu procedūras.
Two infringement procedures were initiated in 2006.
Pirmajā gadījumā attiecīgā dalībvalsts (Grieķija) pēc pamatota atzinuma saņemšanas grozīja tiesību aktus.
In the first, following receipt of the reasoned opinion, the Member State concerned (Greece) amended its legislation.
Otrajā gadījumā, kas saistīts ar Portugāli, pamatots atzinums tika nosūtīts 2007. gada sākumā.
In the second, involving Portugal, a reasoned opinion was sent in early 2007.
§ piekļuve izglītībai
§ access to education
Attiecībā uz principu par diskriminācijas aizliegumu tautības dēļ 2006. gadā atklājās citi sarežģījumi, kuru cēlonis bija izglītības sistēmu organizācijas atšķirības dalībvalstīs.
With reference to the principle of non-discrimination on grounds of nationality, 2006 brought to light another difficulty stemming from differences in the way education systems are organised in the Member States.
Vienlīdzīgas attieksmes principa piemērošana Austrijā un Beļģija izraisīja ES studentu skaita ievērojamu pieaugumu augstākajā izglītībā, jo šīs dalībvalstis piemēro saviem valstpiederīgajiem brīvas piekļuves politiku augstākajai izglītībai, bet to kaimiņvalstis (Vācija un Francija) dažās studiju jomās piemēro stingrus numerus clausus noteikumus.
In Austria and Belgium the application of the principle of equal treatment led to a major increase in the number of EU students in higher education, as these Member States apply a policy of free access to higher education for their nationals, whereas neighbouring Member States (Germany and France) apply strict numerus clausus provisions in certain fields of study.
Līdz ar to minētās valstis pieņēma diskriminējošas kvotu sistēmas ārvalstu studentu uzņemšanai universitātēs.
This led the former countries to adopt discriminatory quota systems for the enrolment of non-nationals in their universities.
Šo atšķirīgo attieksmi varētu pieņemt tikai tad, ja tā būtu pamatota ar objektīviem apsvērumiem neatkarīgi no attiecīgo personu tautības un atbilstīga valsts noteikumu likumīgajam mērķim, un tas līdz šim nav pierādīts.
This differential treatment could be accepted only if based on objective considerations independent of the nationality of the persons concerned and proportionate to the legitimate aim of the national provisions, and this has not been demonstrated so far.
· Dzimumu diskriminācija
· gender discrimination
Komisija 2006. gadā uzsāka pārkāpumu procedūras par neziņošanu par valsts pasākumiem, ar kuriem transponē Direktīvu 86/378/EEK un Direktīvu 96/97/EK par vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm sociālā arodnodrošinājuma sistēmā un Direktīvu 96/34/EK par bērna kopšanas atvaļinājumu.
In 2006 the Commission initiated infringement proceedings for failure to notify national measures transposing Directives 86/378/EEC and 96/97/EC, on equal treatment for men and women in occupational social security schemes, and Directive 96/34/EC on parental leave.
Komisija izdeva arī pamatotus atzinumus attiecībā uz Direktīvu 2002/73/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba iespējām, profesionālo izglītību un paaugstināšanu amatā, kā arī darba nosacījumiem.
The Commission also issued reasoned opinions in connection with Directive 2002/73/EC on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions.
Pašlaik tikai viena dalībvalsts – Spānija – ir transponējusi visus direktīvas noteikumus, kaut gan transponēšanas termiņš bija 2005. gada novembris.
At the time, only one Member State – Spain – had transposed all of the directive's provisions, despite the fact that the deadline for transposition was November 2005.
Deviņas dalībvalstis paziņoja Komisijai par valsts īstenošanas pasākumiem uzreiz pēc termiņa beigām, un tādēļ pret tām ir uzsāktas pārkāpuma procedūras.
Nine Member States notified their national implementing measures to the Commission only just before the deadline, which resulted in infringement proceedings being initiated against them.
Vienīgās vēl nepabeigtās procedūras ir procedūras pret Luksemburgu un Beļģiju.
The only proceedings still in progress are those against Luxembourg and Belgium.
2008. gada 6. marta spriedumā Tiesa atzina, ka Luksemburga vēl nav pilnīgi transponējusi direktīvu.
In a judgment of 6 March 2008 the Court of Justice found that Luxembourg had still not fully transposed the directive.
Papildu apsvērumi
A further consideration
Kopienas tiesību aktu pareiza transponēšana un īstenošana nereti ir priekšnoteikums, lai investīciju un infrastruktūras projekti varētu saņemt struktūrfondu līdzekļus, kas dalībvalstīm dod iespēju paātrināt reģionālo attīstību un uzlabot to iedzīvotāju dzīves kvalitāti.
Proper transposition and application of Community law is often a precondition for access to structural funding available for investment and infrastructure projects, which afford Member States an opportunity to foster regional development and improve their citizens' quality of life.
2006. gadā Komisija saņēma 28 jaunas sūdzības par dažādām ES programmām atbilstīgu projektu atlasē lietotajām procedūrām, līgumu piešķiršanu saskaņā ar konkursu procedūrām, ES tiesību aktu ietekmi uz vidi un valsts līdzekļu nepareizu izlietošanu neapdomātos ieguldījumos ceļu un citu lielu infrastruktūru projektos.
In 2006 the Commission received 28 new complaints concerning procedures used to select projects coming under various EU programmes, the award of contracts under tendering procedures, the impact of EU law on the environment and the misspending of public monies on ill-considered investments in roads and other major infrastructure projects.
Piemērs tam, ka Kopienas tiesību aktu neīstenošana liedz dalībvalstij saņemt pieejamo strukturālo finansējumu, ir Polija, kura nav saskaņojusi savus vides tiesību aktus ar ES direktīvām par Natura 2000 teritoriju izraudzīšanos.
One example of failure to implement Community law preventing a Member State from taking up available structural funding is Poland's failure to bring its environmental law into line with EU directives and to designate Natura 2000 sites.
Anna Záborská , Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komiteja
Anna Záborská , Committee on Women's Rights and Gender Equality
(*)Komiteju iesaistīšanas procedūra — Reglamenta 47. pants
(*) Associated committee – Rule 47 of the Rules of Procedure
PE 402.880v01-00
PE 402.880v03-00
Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejaS ATZINUMS(*).............27
OPINION of the Committee on Women’s Rights and Gender Equality (*) 26
KOMITEJAS GALĪGAIS BALSOJUMS..................................................................................33
RESULT OF FINAL VOTE IN COMMITTEE.........................................................................32
(*) Iesaistītā komiteja – Reglamenta 47. pants
(*) Associated Committee - Rule 47 of the Rules of Procedure
– ņemot vērā Padomes 1992. gada 24. jūnija Ieteikumu 92/441/EEK par kopējiem kritērijiem attiecībā uz resursu pietiekamību un sociālās palīdzības vietu sociālās aizsardzības sistēmā un Padomes 1992. gada 27. jūlija Ieteikumu 92/442/EEK par sociālās aizsardzības mērķu un politiku konverģenci,
– having regard to Council Recommendation 92/441/EEC of 24 June 1992 on common criteria concerning sufficient resources and social assistance in social protection systems and to Council Recommendation 92/442/EEC of 27 July 1992 on the convergence of social protection objectives and policies,
– ņemot vērā Komisijas atzinumu par taisnīgu darba samaksu ( COM(1993)0388 ),
– having regard to the Commission's opinion on an equitable wage ( COM(1993)0388 ),
– ņemot vērā dalībvalstu reformu programmas saistībā ar Lisabonas stratēģiju, valstu ziņojumus par stratēģijām sociālajai aizsardzībai un sociālajai integrācijai 2006.–2008. gadam un aktualizētus datus par 2007. gadu, ko iesniegušas dalībvalstis,
– having regard to the national Lisbon reform programmes, the national reports on strategies for social protection and social inclusion 2006-2008 and updates 2007 as presented by the Member States,
– ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas darba grupas 2008. gada janvāra ziņojumu par bērnu nabadzību un labklājību ES,
– having regard to the Social Protection Committee Task Force Report on Child Poverty and Well Being in the EU of January 2008,
– ņemot vērā Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas 3., 16., 18., 23., 25., 26. un 29. pantu,
– having regard to Articles 3, 16, 18, 23, 25, 26 and 29 of the Universal Declaration of Human Rights,
– ņemot vērā ANO Ekonomikas un sociālo lietu padomes dokumentus E/CN.4/Sub.2/1996/13, E/CN.4/1987/NGO/2, E/CN.4/1987/SR.29, E/CN.4/1990/15, E/CN.4/1996/25 un E/CN.4/Sub.2/RES/1996/25,
– having regard to United Nations Economic and Social Council documents E/CN.4/Sub.2/1996/13, E/CN.4/1987/NGO/2, E/CN.4/1987/SR.29 and E/CN.4/1990/15, E/CN.4/1996/25 and E/CN.4/Sub.2/RES/1996/25,
– ņemot vērā ANO 1979. gadā pieņemto Konvenciju par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu ( CEDAW ),
– having regard to the UN Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women (CEDAW), adopted in 1979,
– ņemot vērā 2000. gada ANO Tūkstošgades attīstības mērķus, jo īpaši nabadzības un bada apkarošanu (pirmais mērķis), vispārējas pamatizglītības sasniegšanu (otrais mērķis), vienlīdzīgu iespēju nodrošināšanu vīriešiem un sievietēm (trešais mērķis) un vides aizsardzību (septītais mērķis),
– having regard to the UN Millennium Development Goals of 2000, particularly the elimination of poverty and hunger (first goal), the attainment of universal basic education (second goal), equal opportunities for men and women (third goal) and protection of the environment (seventh goal),
– ņemot vērā ANO 1989. gada Konvenciju par bērna tiesībām ( UNRC ) un tās fakultatīvo protokolu par bērnu tirdzniecību, bērnu prostitūciju un bērnu pornogrāfiju,
– having regard to the UN Convention on the Rights of the Child of 1989 (UNRC), and its Optional Protocol on the sale of children, child prostitution and child pornography,
– ņemot vērā ANO 1990. gada Starptautisko Konvenciju par visu migrējošo darba ņēmēju un viņu ģimenes locekļu tiesību aizsardzību,
– having regard to the UN International Convention on the Protection of the Rights of All Migrant Workers and Members of Their Families of 1990,
– ņemot vērā ANO 2002. gada Starptautisko rīcības plānu saistībā ar novecošanu,
– having regard to the UN International Plan of Action on Ageing of 2002,
– ņemot vērā ANO 2006. gada Konvenciju par invalīdu tiesībām un tās fakultatīvo protokolu,
– having regard to the UN Convention on the Rights of Persons with Disabilities of 2006 and its Optional Protocol,
– ņemot vērā SDO Konvenciju Nr. 26 un Nr. 131 par minimālās algas noteikšanu,
– having regard to ILO Convention Nos 26 and 131 on minimum wage fixing,
– ņemot vērā ANO un SDO pienācīgas kvalitātes nodarbinātības programmu,
– having regard to the UN and ILO's decent work agenda;
– ņemot vērā Komisijas paziņojumu „Veicināt pienācīgas kvalitātes nodarbinātību visiem — ES ieguldījums nolūkā īstenot programmu pienācīgas kvalitātes nodarbinātībai pasaulē” (
– having regard to the Commission Communication 'Promoting decent work for all: The EU contribution to the implementation of the decent work agenda in the world' (
COM(2006)0249 ) un Parlamenta 2007. gada 23. marta rezolūciju par pienācīgas kvalitātes darba veicināšanu visiem
COM(2006)0249 ) and to Parliament's resolution of 23 May 2007 on promoting decent work for all
OV C 102 E, 24.4.2008., 321. lpp. ,
OJ C 102 E, 24.4.2008, p.
OV C 303, 14.12.2007., 1. lpp.
OJ C 303, 14.12.2007, p.
34., 35. un 36. pantu, kas īpaši paredz tiesības uz sociālo palīdzību un mājokli, cilvēka veselības augsta līmeņa aizsardzību un piekļuvi pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi,
1. , which specifically define the right to social and housing assistance, a high level of human health protection and access to services of general economic interest,