natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0449 . ,
Texts adopted, P7_TA(2011)0449 . ,
– ņemot vērā 2011. gada 13. septembra rezolūciju par direktīvas par starpniecību īstenošanu dalībvalstīs, tās ietekmi uz starpniecību un piemērošanu tiesās
– having regard to its resolution of 13 September 2011 on the implementation of the directive on mediation in the Member States, its impact on mediation and its take-up by the courts
– ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu un Ekonomikas un monetārās komitejas, Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas, kā arī Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas atzinumus ( A7-0012/2012 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs and the opinions of the Committee on Economic and Monetary Affairs, the Committee on Industry, Research and Energy and the Committee on the Internal Market and Consumer Protection ( A7-0012/2012 ),
A. tā kā Eiropas tiesiskuma telpā iedzīvotājiem un uzņēmumiem ne tikai ir tiesības, bet tiem ir arī jāspēj prasmīgi un efektīvi īstenot šīs tiesības,
A. whereas in the European area of justice, citizens and companies must not only enjoy rights but must also be able to enforce those rights effectively and efficiently;
B. tā kā nesen pieņemti ES tiesību akti ir izstrādāti, lai pārrobežu situācijās dotu iespēju pusēm vai nu efektīvi īstenot savas tiesības
B. whereas recently adopted EU legislation is designed to enable parties in cross-border situations either to enforce their rights effectively
D. tā kā saskaņā ar 2011. gada martā publicēto Eirobarometra zibensaptauju par patērētāju attieksmi pret pārrobežu tirdzniecību un patērētāju tiesību aizsardzību 79 % no Eiropas patērētājiem piekrīt, ka viņi būtu vairāk gatavi aizstāvēt savas tiesības tiesā, ja viņi varētu pievienoties citiem patērētājiem, kuriem ir pretenzijas par to pašu jautājumu,
D. whereas, according to the Flash Eurobarometer on ’Consumer attitudes towards cross-border trade and consumer protection’ published in March 2011, 79% of European consumers agree that they would be more willing to defend their rights in court if they could join other consumers complaining about the same issue;
E. tā kā patērētāji, kas ir cietuši tiesību aktu pārkāpuma rezultātā un kas vēlas uzsākt tiesvedību, lai saņemtu zaudējumu atlīdzību individuāli, bieži vien saskaras ar būtiskiem šķēršļiem attiecībā uz piekļuvi, efektivitāti un finansiālo pieejamību, jo dažkārt ir lielas tiesāšanās izmaksas, iespējama psiholoģiskā slodze, sarežģītas un ilgstošas procedūras un tāpēc, ka trūkst informācijas par piedāvātajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem;
E. whereas consumers affected by a legal infringement who wish to pursue a court case in order to obtain redress on an individual basis often face significant barriers in terms of accessibility, effectiveness and affordability owing to sometimes high litigation costs, potential psychological costs, complex and lengthy procedures, and lack of information on the available means of redress;
F. tā kā gadījumā, ja pilsoņu grupa ir cietusi no viena un tā paša pārkāpuma, individuālā tiesāšanās varētu nebūt efektīvs līdzeklis, lai pārtrauktu attiecīgo nelikumīgo praksi vai saņemtu atlīdzību, it īpaši, ja personas zaudējums ir neliels salīdzinājumā ar tiesas procesa izmaksām;
F. whereas, when a group of citizens are victims of the same infringement, individual lawsuits may not constitute an effective means of stopping unlawful practices or obtaining compensation, in particular if the individual loss is small in comparison with the litigation costs;
G. tā kā ES līmenī izstrādāto patērētāju zaudējumu atlīdzināšanas un tiesību īstenošanas pašreiz piemērojamo instrumentu vispārējā efektivitāte dažās dalībvalstīs netiek uzskatīta par apmierinošu vai arī šie instrumenti nav pietiekami labi zināmi, kas ierobežo to izmantošanu;
G. whereas in some Member States the overall performance of the existing consumer redress and enforcement tools designed at EU level is not deemed satisfactory, or such mechanisms are not sufficiently well known, which results in their limited use;
H. tā kā Eiropas tirgu integrācija un no tās izrietošais pārrobežu darījumu pieaugums norāda uz nepieciešamību izveidot saskaņotu ES mēroga pieeju, lai risinātu gadījumus, kad patērētāji nav saņēmuši atlīdzību tādēļ, ka zaudējuma atlīdzināšanas kolektīva prasījuma procedūras, kas ieviestas vairākās dalībvalstīs, neparedz pārrobežu risinājumus,
H. whereas the integration of European markets and the consequent increase in cross-border activities highlight the need for a coherent EU-wide approach to address cases where consumers are left empty-handed as the procedures for the collective claim of compensatory relief which have been introduced in a number of Member States do not provide for cross-border solutions;
I. tā kā valstu un Eiropas iestādēm ir izšķiroša nozīme ES tiesību aktu izpildē un privātai tiesību īstenošanai būtu tikai jāpapildina, nevis jāaizvieto publiskā izpilde,
I. whereas national and European authorities play a pivotal role in the enforcement of EU law, and private enforcement should only supplement, but not replace, public enforcement;
J. tā kā publiskā tiesību aktu īstenošana, lai pārtrauktu pārkāpumus un uzliktu sodus, pati par sevi nenodrošina patērētājiem iespēju saņemt atlīdzību par ciestajiem zaudējumiem;
J. whereas public enforcement to stop infringements and impose fines does not of itself enable consumers to be compensated for damage suffered;
K. tā kā, apvienojot prasības vienā kolektīvas tiesvedības procedūrā vai ļaujot šādu prasību iesniegt pārstāvības struktūrai vai iestādei, kas darbojas publiskās interesēs, varētu iesaistītajām pusēm vienkāršot procesu un samazināt izmaksas;
K. whereas bundling claims in a single collective redress procedure, or allowing such a claim to be brought by a representative entity or body acting in the public interest, could simplify the process and reduce costs for the parties involved;
L. tā kā sistēma, kas balstās uz kolektīvu prasības pieteikumu, var lietderīgi papildināt individuālo tiesisko aizsardzību, taču nevar to aizstāt;
L. whereas a system based on collective legal actions can usefully supplement, but is no substitute for, individual legal protection;
M. tā kā Komisijai, pieņemot priekšlikumus, kas nav ekskluzīvā Savienības kompetencē, jāievēro subsidiaritātes un proporcionalitātes princips,
M. whereas the Commission must respect the principles of subsidiarity and proportionality with regard to any proposal that does not fall within the exclusive competence of the Union;
564 U. S. xxx (2011). un uzsver, ka Eiropai jāatturas no tādas sistēmas ieviešanas, kas būtu līdzīga ASV kolektīvu prasību sistēmai vai jebkurai sistēmai, kurā netiek ievērotas Eiropas juridiskās tradīcijas;
564 U. S. xxx (2011). , and stresses that Europe must refrain from introducing a US-style class action system or any system which does not respect European legal traditions;
Pašreizējie ES tiesību akti un pagaidu tiesiskās aizsardzības līdzekļi
Existing EU legislation and injunctive relief
Juridiski saistošs horizontāls regulējums un aizsardzības garantijas
Legally binding horizontal framework and safeguards
16. uzsver nepieciešamību pienācīgi ņemt vērā dalībvalstu juridiskās tradīcijas un tiesību sistēmas un uzlabot dalībvalstu paraugprakses savstarpēju saskaņošanu un uzskata, ka darbam pie ES sistēmas, ar ko sekmē gan patērētāju, gan MVU efektīvu aizsardzību, nevajadzētu kavēt horizontāla regulējuma pieņemšanu;
Stresses the need to take due account of the legal traditions and legal orders of the individual Member States and enhance the coordination of good practices between Member States, and believes that the work on an EU scheme fostering effective relief for both consumers and SMEs should not cause delays in the adoption of the horizontal framework;
19. uzskata, ka kolektīva prasība, pamatojoties uz horizontālu regulējumu, būtu vispiemērotākā gadījumos, kad pārstāvētā atbildētāja un cietušā dzīves vietas atrodas dažādās dalībvalstīs (pārrobežu aspekts) un kad iespējami pārkāptās tiesības ir aizsargātas ES tiesību aktos (ES tiesību pārkāpums); prasa turpināt pētījumu par to, kā uzlabot tiesisko aizsardzību gadījumos, kad ir pārkāptas valstu tiesības, radot iespējamas nopietnas pārrobežu sekas;
Considers that collective action under a horizontal framework would deliver the most benefit in cases where the defendant and victims represented are not domiciled in the same Member State (cross‑border dimension) and where the rights alleged to have been infringed are granted by EU legislation (infringement of EU law); calls for further examination of how to improve redress in cases of infringements of national law which may have large, cross-border implications;
– lai kolektīvās pārstāvības prasības pieteikums būtu pieņemams, ir jābūt precīzi identificējamai grupai, un grupas dalībnieki ir jāidentificē pirms šā pieteikuma iesniegšanas;
– for a representative action to be admissible there must be a clearly identified group, and identification of the group members must have taken place before the claim is brought;
– Eiropas pieejas kolektīvai tiesiskajai aizsardzībai pamatā ir jābūt brīvprātīgas līdzdalības principam, saskaņā ar kuru precīzi identificē cietušos un šīs personas piedalās procesā tikai tad, ja nepārprotami norāda savu vēlmi to darīt, lai izvairītos no iespējamas ļaunprātīgas izmantošanas gadījumiem; uzsver nepieciešamību saskaņā ar subsidiaritātes principu ievērot tagadējās valstu sistēmas; aicina Komisiju apsvērt iespēju izveidot sistēmu, kurā visiem potenciālajiem iesaistītajiem upuriem sniegtu attiecīgu informāciju, palielinātu pārstāvību kolektīvajās prasībās, radītu iespēju lielākam skaitam upuru prasīt atlīdzību un ES iedzīvotājiem garantētu vienkāršas, finansiāli pieejamas un efektīvas iespējas vērsties tiesā, tādējādi izvairoties no pārāk liela skaita prasības pieteikumu iesniegšanas un tai sekojošas nevajadzīgas individuālas vai kolektīvas tiesvedības attiecībā uz to pašu pārkāpumu; aicina dalībvalstis ieviest efektīvus mehānismus, kas nodrošinātu to, ka tiek informēti pēc iespējas vairāk cietušo un ka viņi zina savas tiesības un pienākumus, it īpaši, ja šie cietušie dzīvo dažādās dalībvalstīs, vienlaikus novēršot pārmērīga kaitējuma nodarīšanu attiecīgās puses reputācijai, lai ievērotu nevainīguma prezumpcijas principu;
– the European approach to collective redress must be founded on the opt-in principle, whereby victims are clearly identified and take part in the procedure only if they have expressly indicated their wish to do so, in order to avoid potential abuses; underlines the need to respect existing national systems, in accordance with the principle of subsidiarity; calls on the Commission to consider a system which will provide relevant information to all potential victims involved, increase the representativeness of collective actions, allow for the largest number of victims to seek compensation and ensure simple, affordable and effective access to justice for EU citizens, thereby avoiding excessive litigation and subsequent unnecessary individual or collective actions concerning the same infringement; calls on the Member States to put in place efficient mechanisms ensuring that as many victims as possible are informed and made aware of their rights and obligations, in particular when they are domiciled in several Member States, whilst avoiding unduly harming the reputation of the party concerned, in order to respect the principle of the presumption of innocence;
– jānoraida kolektīvās tiesiskās aizsardzības sistēma, kurā cietušie pirms sprieduma pieņemšanas netiek identificēti, jo tā ir pretrunā ar daudzu dalībvalstu tiesību sistēmām un pārkāpj to cietušo tiesības, kuri varētu piedalīties procedūrā, par to nezinot, un kuriem tomēr būtu saistošs tiesas lēmums;
– a collective redress system where the victims are not identified before the judgment is delivered must be rejected on the grounds that it is contrary to many Member States’ legal orders and violates the rights of any victims who might participate in the procedure unknowingly and yet be bound by the court’s decision;
– dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai tiesnesim vai līdzīgai amatpersonai arī turpmāk būtu rīcības brīvība, katru iespējamo kolektīvo prasību izvērtējot pieņemamības iepriekšējā pārbaudē, lai apstiprinātu, ka tiesībspējas kritēriji ir ievēroti un ka prasījumu var skatīt tiesā;
– Member States should ensure that a judge or similar body continue s to have discretionary powers taking the form of a preliminary admissibility check of any potential collective action in order to confirm that the qualifying criteria have been met and that the action is fit to proceed;
– dalībvalstīm būtu jāizraugās organizācijas, kuras ir kvalificētas iesniegt pārstāvības prasījumus, un būtu lietderīgi izstrādāt Eiropas kritērijus, kas precīzi definētu šīs kvalificētās iestādes; šo kritēriju pamatā varētu būt 3. pants Direktīvā 2009/22/EK par aizliegumiem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību, tomēr tie jāprecizē, lai nodrošinātu gan ļaunprātīgas tiesāšanās novēršanu, gan iespējas vērsties tiesā; šādos kritērijos būtu inter alia jāietver kvalificēto organizāciju finansējums un cilvēkresursi;
– Member States should designate organisations qualified to bring representative actions, and European criteria would be useful in order to clearly define these qualified entities; these criteria could be based on Article 3 of Directive 2009/22/EC on injunctions for the protection of consumer interests, but need to be further specified in order to ensure both that abusive litigation is avoided and that access to justice is granted; such criteria should cover, inter alia, the financial and human resources of qualifying organisations;
– cietušajiem jebkurā gadījumā līdztekus iespējai vērsties kompetentā tiesā ar individuālu prasību par atlīdzību jābūt arī iespējai izvēlēties alternatīvu risinājumu;
– victims must in any case be free to seek the alternative of individual compensatory redress before a competent court;
Faktisko zaudējumu pilna atlīdzība
Full compensation for actual damage
– horizontālajā regulējumā būtu jāietver tikai atlīdzība par faktiskajiem radītajiem zaudējumiem, un sodoša rakstura atlīdzība ir jāaizliedz; pamatojoties uz kompensācijas koncepciju, zaudējumu atlīdzība jāsadala atsevišķiem cietušajiem proporcionāli katrai personai nodarītajam kaitējumam; kopumā jāteic, ka paredzamie atalgojumi Eiropā netiek izmantoti, un tos nevajadzētu iekļaut obligātajā horizontālajā regulējumā;
– the horizontal framework should cover compensation only for the actual damage caused, and punitive damages must be prohibited; by virtue of the concept of compensation the damages awarded must be distributed to individual victims in proportion to the harm they sustained individually; by and large, contingency fees are unknown in Europe and should not form part of the mandatory horizontal framework;
Pierādījumu pieejamība
Access to evidence
– kolektīviem prasītājiem nedrīkst būt priekšrocības, salīdzinot ar individuāliem prasītājiem, attiecībā uz piekļuvi atbildētāja pierādījumiem, un katram prasītājam jāsniedz pierādījumi, kas pamato viņa prasību; Eiropā parasti netiek noteikts pienākums dokumentu saturu darīt zināmu prasītājiem (atklāšana), un tas horizontālajā regulējumā nav jāiekļauj;
– collective claimants must not be in a better position than individual claimants with regard to access to evidence from the defendant, and each claimant must provide evidence for his claim; an obligation to disclose documents to the claimants (‘discovery’) is mostly unknown in Europe and must not form part of the horizontal framework;
Princips „maksā zaudētājs”
Loser pays principle
– tiesvedība nozīmē finansiāla riska uzņemšanos, un dalībvalstīm ir jānosaka savi noteikumi par to, kurš sedz izmaksas, saskaņā ar kuriem zaudējušajai pusei ir jāapmaksā otras puses izdevumi, lai ES mēroga kolektīvās tiesību aizsardzības mehānismā novērstu nepamatotu prasību skaita pieaugumu;
– there can be no action without financial risk, and Member States are to determine their own rules on the allocation of costs, under which the unsuccessful party must bear the costs of the other party in order to avoid the proliferation of unmeritorious claims in an EU-wide collective redress mechanism;
Netiek noteikts trešo personu finansējums
No third-party funding
– Komisija nedrīkst noteikt nekādus nosacījumus vai vadlīnijas par zaudējumu atlīdzības prasību finansējumu, jo dalībvalstu tiesību sistēmās lielākoties netiek praktizēta trešās personas finansējuma izmantošana, piemēram, piedāvājot daļu no atlīdzības par zaudējumiem; tas neliedz dalībvalstīm noteikt nosacījumus vai vadlīnijas par zaudējumu atlīdzību prasību finansēšanu;
– the Commission must not set out any conditions or guidelines on the funding of damages claims, as recourse to third-party funding is unknown in most Member States’ legal systems, for instance, by offering a share of the damages awarded; this does not preclude Member States setting out conditions or guidelines on the funding of damages claims;
24. uzskata, ka šīs tiesības ir jākonstatē, lai varētu precīzi noteikt jomas, attiecībā uz kurām horizontālā regulējumā varētu paredzēt kolektīvu atlīdzību par šo tiesību, kā arī par ES konkurences tiesību pārkāpumiem; prasa horizontālā instrumenta pielikumā uzskaitīt atbilstīgos ES tiesību aktus;
Considers that this should be done in order to pinpoint the areas where the horizontal framework could provide for collective compensatory redress for breach of such legislation, as well as for breach of EU antitrust law; calls for the relevant EU legislation to be listed in an annex to the horizontal instrument;
Alternatīva strīdu izšķiršana (ASI)
Alternative d ispute r esolution (ADR)
2010. gada 18. marta spriedums apvienotajā lietā C-317/08, C-318/08, C-319/08 un C-320/08 Alassini vēl nav publicēts Krājumā. izstrādātajiem kritērijiem jābūt šo pilnvaru noteikšanas sākumpunktam; tomēr uzsver, ka šiem mehānismiem arī turpmāk vajadzētu būt tikai tiesvedības ceļā nodrošināmas tiesiskās aizsardzības alternatīvai (kā liecina nosaukums), nevis tās priekšnoteikumam;
Judgment of 18 March 2010 in Joined Cases C-317/08, C-318/08, C-319/08 and C-320/08, Alassini , not yet reported in the ECR. should be the starting point for the establishment of this power; stresses, however, that these mechanisms should remain, as the name indicates, merely an alternative to judicial redress, not a precondition therefor;
Piekritība un piemērojamās tiesības
Jurisdiction and applicable law
28. uzsver, ka saskaņā ar tiesas spriedumu lietā C-360/09 Pfeiderer Komisijai ir jānodrošina, lai kolektīva tiesiskā aizsardzība nemazinātu konkurences tiesībās pastāvošās iecietības sistēmas un izlīguma procedūras efektivitāti;
Emphasises that following the judgment of the Court in Case C-360/09, Pfleiderer , the Commission must ensure that collective redress does not compromise the effectiveness of the competition law leniency system and the settlement procedure;
Referents atzinīgi vērtē Komisijas organizēto horizontālo apspriešanu, tās atvērtību Eiropas pieejai attiecībā uz kolektīvo tiesisko aizsardzību un apņemšanos stingri aizsargāt no ļaunprātīgas tiesāšanās.
The rapporteur welcomes the horizontal consultation of the Commission, its openness to a European approach to collective redress and its commitment to strong safeguards against abusive litigation.
ASV Augstākās tiesas nesenais lēmums kolektīvā lietā par nevienlīdzīgu attieksmi
The recent decision of the US Supreme Court in a class-action bias case
564 U. S. xxx (2011). vēlreiz apliecina, ka pati ASV tiesību sistēma cīnās pret ļaunprātīgām un neattaisnotām kolektīvajām prasībām, kuras izriet no ASV sistēmas galējībām, kas noteikti netika paredzētas, kad pirms vairākām desmitgadēm šīs prasības tika ieviestas.
564 U. S. xxx (2011). shows once more that the US legal system itself is fighting against abusive and unmeritorious class actions resulting from excesses of the US system that were certainly not envisaged when such actions were introduced decades ago.
Eiropai jābūt stingrai nostājai pret jebkādiem centieniem mainīt ES tiesību tradīcijas, ietverot svešus procesuālos elementus, kas pieļauj ļaunprātīgu kolektīvu prasību.
Europe must stand firm against any intention to changing EU legal traditions by incorporating alien procedural elements allowing for abusive collective action.
Referents saprot, ka ES tiesību tradīcijas ir drīzāk virzītas uz atsevišķu personu, nevis kolektīvas vienības strīdu risināšanu.
The rapporteur understands that the EU legal tradition is directed towards solving disputes between individuals rather than through a collective entity.
Tomēr, no vienas puses, dažkārt nelikumīgas rīcības upuru interesēs var būt tādu prasību apvienošana, kuras citādi personiski netiktu iesniegtas, un, no otras puses, uzņēmumi var būt ieinteresēti panākt vienu atsevišķu risinājumu vai tiesvedību, nodrošinot jautājuma juridisko noteiktību.
However, in some instances it might, on the one hand, be in the interest of victims of unlawful behaviour to bundle their claims which they would not otherwise pursue individually and, on the other, it might be in the interest of companies to obtain one single settlement or court action bringing legal certainty to the matter.
Tāpēc daudzas dalībvalstis pēdējos gados ir ieviesušas kolektīvus instrumentus, kuri savā ziņā ļauj panākt kolektīvu piekļuvi tiesām.
To this extent, many Member States have in recent years introduced collective instruments allowing for some kind of collective access to justice.
Šie instrumenti ievērojami atšķiras — var minēt, piemēram, pārstāvības prasības, grupas prasības vai pārbaudes lietas.
These instruments vary widely, taking, for instance, the form of a representative action, group action or test case.
Nebija iespējams atrast izsmeļošu informāciju par atbilstošajiem valstu tiesību aktiem un jo īpaši to piemērošanu un funkcionalitāti, jo dažas dalībvalstis šos mehānismus ir ieviesušas tikai nesen un ne vienmēr ir pieejama ticama informācija.
It was impossible to find exhaustive information about the relevant national law and in particular its application and functionality, as several Member States have only recently introduced these mechanisms and reliable information is not always available.
Tāpēc referents nav pārsteigts, ka līdz šim Komisijai nav izdevies pierādīt ES rīcības nepieciešamību.
The rapporteur is therefore not surprised that the Commission has so far failed to show the need for EU action.
Detalizēti jāizpēta, kuru LESD pantu var izmantot kā horizontālā instrumenta tiesisko pamatu.
Which article of the TFEU can be taken as the legal basis for a horizontal instrument still needs to be examined in detail.
Protams, nopietni jāuztver valstu valdību noraidījums saistībā ar ES rīcību
Certainly, the rejection of EU action by national governments has to be taken seriously
Sk., piemēram, Francijas un Vācijas valdību negatīvās atbildes apspriešanā, attiecīgi:
See for instance the negative responses of the French and German governments to the consultation at
http://ec.europa.eu/competition/consultations/2011_collective_redress/french_authorities_fr.pdf un
http://ec.europa.eu/competition/consultations/2011_collective_redress/french_authorities_fr.pdf and
Referents tomēr uzskata, ka Eiropas tiesiskuma telpā pilsoņiem un uzņēmumiem jābūt iespējai efektīvi un konstruktīvi īstenot savas tiesības saskaņā ar ES tiesību aktiem.
The rapporteur believes, nevertheless, that in the European area of justice citizens and companies must be able to enforce their rights under EU legislation effectively and efficiently.
Masveidīgu vai izkliedētu zaudējumu gadījumā no nelikumīgas rīcības cietušie patiesi varētu atturēties no atlīdzību pieprasīšanas, jo personas tiesiskās aizsardzības izmaksas var nebūt proporcionālas nodarītajiem zaudējumiem.
In case of mass or dispersed damages victims of unlawful behaviour might indeed abstain from claiming compensation as the costs of seeking individual redress might be disproportionate to the damage sustained.