natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lai gan Kopienas tiesību akti neierobežo dalībvalstu tiesības organizēt savu veselības aprūpes un sociālās drošības sistēmu , izmantojot minētās tiesības, dalībvalstīm jāievēro Kopienas tiesību aktu noteikumi, jo īpaši Līguma noteikumi par pakalpojumu sniegšanas un preču iegādes brīvību.
Whilst Community law does not detract from the power of the Member States to organise their healthcare and social security systems, Member States must when exercising that power comply with Community law, in particular with the Treaty provisions on the freedom to provide services and goods .
Šie noteikumi dalībvalstīm neļauj radīt vai saglabāt nepamatotus ierobežojumus attiecībā uz šo brīvību .
Those provisions prohibit the Member States from introducing or maintaining unjustified restrictions on these freedoms.
Šis apsvērums attiecas ne vien uz pakalpojumiem, bet arī uz preču iegādi saistībā ar pārrobežu veselības aprūpi.
This recital applies not only to services but also to the purchase of goods in the context of cross-border health care.
(21) Lietderīgi noteikt, ka arī pacientiem, kas dodas saņemt veselības aprūpi citā dalībvalstī citos apstākļos nekā tie, kas paredzēti Regulā (EK) Nr. 1408/71 izveidotajā sociālā nodrošinājuma koordinēšanas sistēmā, ir tiesības izmantot pakalpojumu un preču brīvas aprites principus saskaņā ar Līgumu un ar šīs direktīvas noteikumiem.
(21) It is appropriate to require that patients who go for healthcare to another Member State in other circumstances than those envisaged for coordination of social security schemes established by Regulation (EC) No 1408/71 should also be able to benefit from the principles of free movement of services and goods in accordance with the Treaty and the provisions of this Directive.
Jāgarantē šādas veselības aprūpes un šādas preču iegādes izdevumu segšana pacientiem vismaz tādā apmērā, kāds par identisku vai līdzīgu veselības aprūpi vai precēm tiem tiktu nodrošināts piederības dalībvalsts teritorijā.
Patients should be guaranteed assumption of the costs of that healthcare and those goods at least at the level provided for the same or similar healthcare or goods had they been provided or purchased in the Member State of affiliation.
(25) Šī direktīva arī neparedz radīt tiesības uz atlīdzību par ārstniecību citā dalībvalstī gadījumā , ja atlīdzība par šādu ārstniecību nav paredzēta pacienta piederības dalībvalsts tiesību aktos.
(25) This Directive does not aim either to create entitlement for reimbursement of treatment in another Member State, if such a treatment is not among the benefits provided for by the legislation of the patient's Member State of affiliation.
(27) Šī direktīva turklāt pacientiem nodrošina tiesības ārstniecības dalībvalstī saņemt jebkādas zāles vai medicīnas ierīces , kuru tirdzniecība ir atļauta dalībvalstī, kurā sniedz veselības aprūpi, pat tādā gadījumā, ja piederības dalībvalstī šo zāļu vai medicīnas ierīču tirdzniecība nav atļauta, ar nosacījumu, ka tās ir citā dalībvalstī pacientam sniegtas konkrētas iedarbīgas ārstniecības neatņemama sastāvdaļa.
(27) This Directive provides also for the right for a patient to receive any medicinal product or medical device authorised for marketing in the Member State where healthcare is provided in the Member State of treatment , even if the medicinal product or medical device is not authorised for marketing in the Member State of affiliation, as it is an indispensable part of obtaining this specific effective treatment for the patient in another Member State.
(29) Veselības aprūpe, ko saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem neuzskata par stacionāro aprūpi, ir uzskatāma par nestacionāro aprūpi.
(29) Any healthcare which is not regarded as hospital care according to the provisions of this Directive should be considered as non-hospital care.
Saskaņā ar Tiesas judikatūru brīvas pakalpojumu aprites jomā prasība par iepriekšēju atļauju, lai dalībvalsts sociālā nodrošinājuma sistēma atlīdzinātu izmaksas par citās valstīs sniegtiem nestacionārās aprūpes pakalpojumiem, nav pamatota.
In the light of the case-law of the Court of Justice on the free movement of services, it is appropriate not to set a requirement of prior authorisation for reimbursement by the statutory social security system of a Member State of affiliation for non-hospital care provided in another Member State.
Ciktāl šādas aprūpes izdevumu atlīdzināšana nepārsniedz apjomu, kuru garantē piederības dalībvalsts veselības apdrošināšanas sistēma, prasības par iepriekšēju atļauju trūkums neizjauc sociālā nodrošinājuma sistēmu līdzsvaru.
In so far as the reimbursement of such care remains within the limits of the cover guaranteed by the sickness insurance scheme of the Member State of affiliation, the absence of a prior authorisation requirement will not undermine the financial equilibrium of social security systems .
(29) Veselības aprūpe, ko saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem un piederības dalībvalsts tiesību aktiem neuzskata par stacionāro aprūpi, ir uzskatāma par ambulatoro aprūpi.
(29) Any healthcare which is not regarded as hospital care according to the provisions of this Directive and the legislation of the Member State of affiliation should be considered as non-hospital care.
Saskaņā ar Tiesas judikatūru brīvas pakalpojumu aprites jomā prasība par iepriekšēju atļauju, lai dalībvalsts sociālās drošības sistēma atlīdzinātu izmaksas par citās valstīs sniegtiem ambulatorās aprūpes pakalpojumiem, nav pamatota.
In the light of the case-law of the Court of Justice on the free movement of services, it is appropriate not to set a requirement of prior authorisation for reimbursement by the statutory social security system of a Member State of affiliation for non-hospital care provided in another Member State.
Iepriekšējas pieteikšanās sistēmas ieviešana, lai saņemtu ambulatoro aprūpi, iespējams, ļaus pārliecināties, ka pacients jau pirms došanās ceļā ir saņēmis visu vajadzīgo informāciju.
Setting up a prior declaration system for non-hospital care should make it possible to ensure that patients have received all the necessary information before they depart.
Šāda sistēma tomēr nedrīkst likt apšaubīt principu, ka atļauju saņemt ambulatoro aprūpi piešķir automātiski.
Such a system must not, however, call into question the principle of authorisation for non-hospital care being automatic.
Līdztekus sistēmai, kas paredz, ka ir jāsaņem iepriekšēja atļauja, kuru var ieviest piederības dalībvalstis attiecībā uz stacionāro un specializēto aprūpi, jābūt iespējai ieviest iepriekšējas pieteikšanās sistēmu.
In parallel with the system of prior authorisation which the Member States of affiliation can set up for hospital and specialised care, a system of prior declaration should also be put in place.
Piederības dalībvalsts nedrīkst neuzņemties izmaksas šīs procedūras ietvaros, kuras vienīgais mērķis ir nodrošināt, ka pacients pirms došanās ceļā ir saņēmis visu vajadzīgo informāciju.
The Member State of affiliation cannot refuse to assume the costs in the context of this procedure, which simply aims to ensure that the patient has received all the necessary information before departure.
(36) Lēmumam par šādu valsts kontaktpunktu veidu un skaitu jābūt dalībvalstu ziņā .
(36) The Member States should decide on the form of those national contact points as well as the number of them.
Valsts kontaktpunktu pastāvēšana neliedz dalībvalstīm dibināt citus saistītus kontaktpunktus reģionālā vai vietējā mērogā , ja to prasa konkrētās veselības sistēmas īpaša uzbūve .
The existence of national contact points should not preclude Member States from establishing other linked contact points at regional or local level, reflecting the specific organisation of their healthcare system.
(36) Lēmums par šādu valsts kontaktpunktu veidu un skaitu ir jāpieņem dalībvalstīm .
(36) The Member States should decide on the form of those national contact points as well as the number of them.
Kontaktpunkti nesniedz juridiskas konsultācijas saistībā ar konkrētiem gadījumiem.
The contact point should not provide legal advice in individual cases.
Valsts kontaktpunktu pastāvēšana neliedz dalībvalstīm dibināt citus saistītus kontaktpunktus reģionu vai vietējā līmenī , ja to prasa konkrētās veselības sistēmas īpašā organizatoriskā struktūra .
The existence of national contact points should not preclude Member States from establishing other linked contact points at regional or local level, reflecting the specific organisation of their healthcare system.
Tātad kontaktpunktus var iekļaut kompetentajā profesionālajā organizācijā, kurai dalībvalsts uzticējusi šo pienākumu, kā arī administratīvā iestādē.
Consequently, the contact points may be based within the competent professional organisations entrusted with this task by the Member States, as well as in the administrative authorities.
Attiecīgo profesionālo organizāciju iesaistīšana ļaus novērst dublēšanās risku un saistītās izmaksas, jo dažas no tām jau tagad veic informēšanas uzdevumus.
Involving the relevant professional organisations would avoid the risk of duplication and the associated costs, since some of them are already familiar with these tasks of providing information.
Tas arī dos kontaktpunktiem iespēju izmantot attiecīgo profesionālo organizāciju pieredzi un zināšanas.
This would also make it possible to ensure that the contact points would benefit from the expertise of the professional organisations concerned.
Juridiskas konsultācijas saistībā ar konkrētiem gadījumiem neietilpst kontaktpunktu kompetencē un var radīt jautājumus par to atbildību.
Legal advice in individual cases would go beyond the remit of the contact points and raise questions in relation to liability.
(38a) Komisijai jāveicina to valsts struktūru savstarpējs atbalsts, kuras atbild par kvalitātes uzraudzību, brīvprātīgu darbības sertificēšanu, kvalitātes sertificēšanu un profesionālo apvienību sadarbību, un jāatbalsta veselības aprūpes pakalpojumu sniedzēju rīcības kodeksa izstrāde.
(38a) The Commission should reinforce reciprocal aid between national bodies responsible for monitoring quality, voluntary certification of activities, quality certifications and cooperation of professional associations and should support the development of codes of conduct of healthcare service providers.
Šādas atzīšanas regulējuma un administratīvo šķēršļu novēršana neskar nepieciešamību saņemt pacienta ārstējošā ārsta vai farmaceita pienācīgu piekrišanu katrā atsevišķā gadījumā, ja tas vajadzīgs veselības aizsardzībai un ir samērojams ar šo mērķi .
The removal of regulatory and administrative barriers to such recognition is without prejudice to the need for appropriate agreement of the patients' treating physician or pharmacist in every individual case, if this is warranted by protection of human health and is necessary and proportionate to that objective.
(39) Ja zāles pacienta dalībvalstī ir atļautas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, un konkrētam pacientam citā dalībvalstī ir izrakstīta recepte šīm zālēm, principā jābūt iespējai šādu recepti atzīt medicīniski vai aptiekās un izmantot pacienta dalībvalstī.
(39) Where medicinal products are authorised within the patient's Member State in accordance with Directive 2001/83/EC of the European Parliament and of the Council of 6 November 2001 on the Community code relating to medicinal products for human use and have been prescribed in another Member State for an individual named patient, it should be in principle possible for such prescriptions to be recognised medically or in pharmacies and used in the patient's own Member State.
Šādas atzīšanas regulējuma un administratīvo šķēršļu novēršana neskar nepieciešamību saņemt pacienta ārstējošā ārsta vai farmaceita attiecīgu piekrišanu katrā atsevišķā gadījumā, ja to pamato veselības aizsardzības apsvērumi un ja tas šim mērķim ir vajadzīgs un ir ar to samērojams.
The removal of regulatory and administrative barriers to such recognition is without prejudice to the need for appropriate agreement of the patients' treating physician or pharmacist in every individual case, if this is warranted by protection of human health and is necessary and proportionate to that objective.
Šāda atzīšana arī neskar piederības dalībvalsts lēmumu par atlīdzības attiecināšanu uz šādām zālēm piederības dalībvalsts sociālās drošības sistēmā un neskar valsts cenu noteikšanas un maksāšanas noteikumu spēkā esamību .
Such recognition should also be without prejudice to the decision of the Member State of affiliation regarding the inclusion of such medicinal products within the benefits covered by the social security system of affiliation and without prejudice to the validity of national pricing and payment rules .
Atzīšanas principa īstenošanu vienkāršos, pieņemot pasākumus, kas nepieciešami, lai garantētu pacienta drošību un izvairītos no zāļu nepareizas lietošanas vai to sajaukšanas .
The implementation of the principle of recognition will be facilitated by the adoption of measures necessary for safeguarding the safety of a patient, and avoiding the misuse or confusion of medicinal products.
Recepšu gadījumā tā nav tikai medicīniska atzīšana — receptes tiek atzītas, ja farmaceiti tās pieņem zāļu tirdzniecībai.
The recognition of prescriptions is not only medical recognition, but recognition when medicinal products are sold by pharmacists.
(39a) Eiropas Komisijai ir jāveic priekšizpēte par vienotu ES veselības aprūpes kvalitātes standartu sistēmu.
(39a) The European Commission should prepare a feasibility study on a common EU benchmark system on the quality of healthcare.
(40) Eiropas references tīkliem jāsniedz veselības aprūpe visiem pacientiem, kuri ir tādos apstākļos, kas prasa īpašu resursu un zināšanu koncentrāciju, lai sniegtu pieejamu, ļoti kvalitatīvu un izmaksām atbilstošu aprūpi, un šiem tīkliem arī jānodrošina informācijas apmaiņa par apmācību un pētniecību medicīnas jomā un par informācijas izplatīšanu un novērtēšanu.
(40) European reference networks should provide healthcare to all patients who have conditions requiring a particular concentration of resources or expertise, in order to provide affordable, high quality and cost-effective care and could also be focal points for medical training and research, information dissemination and evaluation.
Eiropas references tīklu noteikšanas un izveides mehānisms ir vajadzīgs, lai Eiropas mērogā nodrošinātu visiem pacientiem un veselības nozares darbiniekiem pieejamas kopīgas plašas zināšanas konkrētā medicīnas jomā.
The mechanism for identification and development of the European reference networks should be established with the aim to organise at European level equal access to high level shared expertise in a given medical field for all patients as well as for health professionals.
(40) Eiropas references tīkliem jāsniedz veselības aprūpe visiem pacientiem, kuri ir tādos apstākļos, kas prasa īpašu resursu un zināšanu koncentrāciju, lai sniegtu pieejamu, kvalitatīvu un izmaksām atbilstošu aprūpi, un šiem tīkliem arī jānodrošina informācijas apmaiņa par apmācību un pētniecību medicīnas jomā un par informācijas izplatīšanu un novērtēšanu.
(40) European reference networks should provide healthcare to all patients who have conditions requiring a particular concentration of resources or expertise, in order to provide affordable, high quality and cost-effective care and could also be focal points for medical training and research, information dissemination and evaluation.
Eiropas references tīklu noteikšanas un izveides mehānisms ir vajadzīgs, lai Eiropas mērogā nodrošinātu visiem pacientiem un veselības aprūpes speciālistiem pieejamas kopīgas plašas zināšanas konkrētā medicīnas jomā.
The mechanism for identification and development of the European reference networks should be established with the aim to organise at European level equal access to high level shared expertise in a given medical field for all patients as well as for health professionals.
Nozīmīgu sinerģismu var sasniegt, atbilstīgi 34. apsvērumam apvienojot references tīklu iestāžu sistēmu ar centrālajiem kontaktpunktiem dalībvalstīs.
Significant synergies could be achieved by combining the institutional framework for reference networks with the central contact points within Member States, pursuant to Recital 34.
Ja katrā dalībvalstī apvienos pārrobežu veselības aprūpes kontaktpunktu koordinācijas infrastruktūru un references tīklus, veidojot vienotu iestādi, tas būs divkāršs ieguvums pacientiem.
There is a dual gain to be achieved for patients by combining the co-ordinating infrastructure for both cross-border healthcare contact points and reference networks within a single institution within each Member State.
(43) Medicīnas zinātnes un veselības aprūpes tehnoloģiju nepārtrauktais pilnveidošanas darbs dalībvalstu veselības aprūpes sistēmām sniedz iespējas un vienlaikus rada grūtības.
(43) The constant progress of medical science and health technologies presents both opportunities and challenges to the health systems of the Member States.
Sadarbība jauno tehnoloģiju novērtēšanā var dalībvalstīm dot apjomradītus ietaupījumus, nodrošināt to, ka darbs netiek dublēts, un sniegt labāku pierādījumu pamatu jauno tehnoloģiju optimālai izmantošanai, lai veselības aprūpe būtu droša, augstas kvalitātes un efektīva.
Cooperation in the evaluation of new health technologies can support Member States through economies of scale and avoiding duplication of effort, and provide a better basis of evidence for optimal use of new technologies to ensure safe, high-quality and efficient healthcare.
Tas var uzlabot arī iekšējā tirgus darbību, jo medicīnas zinātnes un veselības aprūpes tehnoloģiju inovācijas izplatīsies maksimāli ātri un plašā mērogā.
This may also contribute to the internal market by maximising the speed and scale of diffusion of innovations in medical science and health technologies.
Šādai sadarbībai nepieciešamas atzītas struktūras, kuru darbā iesaistītas visas attiecīgās ieinteresētās personas, tostarp veselības aprūpes speciālisti, pacientu pārstāvji, pētnieki un ražotāji, kā arī visu dalībvalstu atbildīgās iestādes, turpinot iesāktos izmēģinājuma projektus.
Such cooperation requires sustained structures involving all the relevant stakeholders, including healthcare professionals, patients’ representatives, researchers and producers as well as authorities of all the Member States, building on existing pilot projects .
Turklāt šādas sadarbības pamatā ir jābūt arī saprātīgiem labas pārvaldības principiem, tādiem kā pārredzamība, atklātība, pilnīga ieinteresēto personu iesaiste, objektivitāte un taisnīgas procedūras, kas atbilst pacientu vajadzībām, vēlmēm un cerībām.
In addition, such cooperation must also be based on sound principles of good governance such as transparency, openness, inclusiveness, objectiveness and fairness of procedures, which are responsive to patients’ needs, preferences and expectations.
Komisijai ir jānodrošina, ka šim tīklam var pievienoties tikai tādas veselības aprūpes tehnoloģiju novērtēšanas organizācijas, kas ievēro šos principus.
The Commission should ensure that only Health Technology Assessment bodies which adhere to these principles can join the network.
Veselības aprūpes sistēmām un veselības aprūpes tehnoloģiju novērtēšanas procesam ir jābūt atklātam, un tajā ir jāiesaista visas ieinteresētās personas.
Health Systems and the process of Health Technology Assessment (HTA) should be open and inclusive.
Novērtēšanas procesā ir jāņem vērā pacientu viedoklis, gūtā pieredze un zināšanas, lai labāk noteiktu ieguvumus, izmaksas un risku.
The views, experiences and expertise of patients should be integrated into the evaluation process to allow for a better evaluation of benefits, costs and risks.
Jāiesaista arī ārsti, veselības aprūpes speciālisti, pētnieki un ražotāji.
Physicians, health professionals, researchers and industry should also be involved.
Ieinteresēto personu nostāja ir jāņem vērā lēmumu pieņemšanas posmā, vērtējot veselības aprūpes tehnoloģijas.
Stakeholders’ positions must be represented in the decision-making phase of the HTA process.
Šis grozījums ir saistīts ar 17. panta grozījumu.
This amendment goes with an amendment to Article 17.
Ar direktīvu izveido visaptverošu regulējumu drošas , ļoti kvalitatīvas un efektīvas pārrobežu veselības aprūpes sniegšanai .
This Directive establishes a general framework for the provision of safe, high quality and efficient cross-border healthcare.
Ar šo direktīvu izveido vispārēju regulējumu ES pilsoņu piekļuvei drošai, kvalitatīvai un efektīvai veselības aprūpei, ievērojot vienlīdzīgus nosacījumus, kā arī nosaka dalībvalstu sadarbības mehānismus veselības aprūpes jomā, atzīstot valstu kompetenci veselības aprūpes organizēšanā un nodrošināšanā, kam jāuzlabo veselības aprūpes sistēmas pieejamība, kvalitāte un efektivitāte dalībvalstīs .
This Directive establishes a general framework for EU citizens' access to safe, high quality and efficient healthcare under equitable conditions, and establishes cooperation mechanisms between Member States in the field of health, respecting national responsibility for organising and providing healthcare and is intended to improve the accessibility, quality and efficiency of health systems in the Member States.
Tas ļauj arī nodrošināt lielāku juridisko noteiktību pilsoņiem attiecībā uz izdevumu atlīdzināšanu par citā dalībvalstī sniegto veselības aprūpi.
And for enhanced legal certainty for citizens regarding the reimbursement of the cost of healthcare provided in another Member State.
Var uzskatīt, ka pašreizējais priekšlikums, kas galvenokārt skar pacientu mobilitāti, ir labvēlīgs noteiktai pilsoņu grupai (labi informētiem turīgiem pilsoņiem ar svešvalodu zināšanām), taču tā veido tikai nelielu iedzīvotāju daļu.
The current proposal, focused on patient mobility, might be deemed beneficial to citizens with a certain profile (well-off, well-informed and familiar with foreign languages), but these citizens are a minority.
Šajā priekšlikumā galvenā uzmanība jāpievērš ne tikai pacientu mobilitātei (kas skar tikai nelielu iedzīvotāju daļu), bet veselības aprūpes kvalitātes un drošības uzlabošanai, kā arī dalībvalstu sadarbībai, jo tas viss labvēlīgi ietekmēs visus pilsoņus.
The proposal should not focus simply on dealing with patient mobility (which only affects a minority) but on improving healthcare quality and safety, and on cooperation between Member States, all of which will benefit citizens in general.
Šī direktīva attiecas uz veselības aprūpi , ko saņem citā dalībvalstī, nevis tajā, kur pacients dzīvo vai ir apdrošināts, neatkarīgi no veida, kā tā ir organizēta, sniegta vai finansēta, un no tā, vai aprūpe ir sniegta publiskajā vai privātajā sektorā.
This Directive shall apply to provision of healthcare in a Member State other than that in which the patient resides or is an insured person, regardless of how it is organised, delivered and financed or whether it is public or private.
Šīs direktīvas mērķis ir uzlabot piekļuvi pārrobežu veselības aprūpei.
The purpose of the Directive is to enhance access to cross-border healthcare.
Saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas praksi un pastāvot apstākļiem, kuros saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1408/71 22. pantu ir jāpiešķir atļauja doties uz citu dalībvalsti, lai saņemtu pienācīgu ārstniecību, piemēro minētās regulas noteikumus, bet šis direktīvas 6., 7., 8., un 9. pantu nepiemēro.
In accordance with the case-law of the Court of Justice of the European Communities and when the circumstances under which an authorisation to go to another Member State in order to receive appropriate treatment under Article 22 of Regulation (EC) No 1408/71 must be granted are met, the provisions of that Regulation shall apply and the provisions of Articles 6, 7, 8 and 9 of this Directive shall not apply.
Skaidri jānorāda, ka tad, ja Regula Nr. 1408/71 (Direktīva 883/2004) ir pretrunā Eiropas Kopienu Tiesas praksei, prioritāti piešķir Tiesas praksei.
It should be stated explicitly that where Regulation No 1408/71 (Directive 883/2004) is not in line with the case-law of the Court of Justice of the European Communities, this case-law shall take precedence.