natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Regula (EK) Nr. 2004/2003 par noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas līmeņa politiskajām partijām un to finansēšanu; OV L 297, 15.11.2003.; un 2007. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1524/2007., OV L 343, 27.12.2007. .
Respectively, Regulation (EC) No 2004/2003 of the European Parliament and of the Council of 4 November 2003 on the regulations governing political parties at European level and the rules regarding their funding; OJ L 297, 15-11-2003; and Regulation (EC) No 1524/2007 of 18 December 2007; OJ L 343, 27-12-2007.
Līdzīgi par Eiropas Parlamenta deputātu nolikumu vienošanās tika panākta 2005. gadā
Likewise, the Statute for Members of the European Parliament was at last agreed in 2005.
Eiropas Parlamenta 2005. gada 28. septembra Lēmums, ar ko pieņem Eiropas Parlamenta deputātu nolikumu (2005/684/EK, Euratom ), OV L 262, 7.10.2005. .
Decision of the European Parliament of 28 September 2005 adopting the Statute for Members of the European Parliament (2005/684/EC, Euratom), OJ L 262, 07-10-2005.
Lai gan laikā, kad notika atkārtotās sarunas par Lisabonas līgumu, jautājums par vēlēšanu procedūru netika izskatīts, priekšlikums pārdalīt 2009. gadā ievēlamā Parlamenta vietas izraisīja lielas domstarpības.
While the matter of the electoral procedure was not raised during the Lisbon renegotiation of the constitutional treaty, an intense controversy broke out concerning the proposal to redistribute seats for the Parliament to be elected in 2009.
Parlaments izpildīja 2007. gada jūnija Eiropadomes lūgumu iesniegt priekšlikumu par vietu pārdalīšanu.
Parliament fulfilled the request of the European Council of June 2007 to make a proposal for the redistribution of seats.
Parlamentam A. Lamassoure un A. Severin ziņojumā (2007. gads) izdevās pārliecinoši noteikt, kādā veidā līdzsvarotās proporcionalitātes princips ir jāpiemēro praksē: „attiecībai starp iedzīvotāju skaitu un katras dalībvalsts deputātu vietu skaitu ir jāmainās atkarībā no patiesā iedzīvotāju skaita tā, lai katrs deputāts no dalībvalsts ar lielāku iedzīvotāju skaitu pārstāvētu vairāk pilsoņu nekā deputāts no dalībvalsts ar mazāku iedzīvotāju skaitu un otrādi, taču valstij ar mazāku iedzīvotāju skaitu nedrīkst būt vairāk deputātu kā valstij ar lielāku iedzīvotāju skaitu”
Parliament succeeded, in the Lamassoure-Severin Report (2007), in convincingly defining how the principle of degressive proportionality should be applied in practice, thus: ‘the ratio between the population and the number of seats of each Member State must vary in relation to their respective populations in such a way that each Member from a more populous Member State represents more citizens than each Member from a less populous Member State and conversely, but also that no less populous Member State has more seats than a more populous Member State’.
No 6. punkta A. Lamassoure un A. Severin ziņojumā , kas 2007. gada 11. oktobrī tika pieņemts ar 378 balsīm par un 154 balsīm pret, 109 deputātam atturoties; A6-0351/2007 (Pieņemtie teksti, P6_TA(2007)0429 ). .
From paragraph 6 of the Lamassoure-Severin Report, adopted 11 October 2007 by 378 votes in favour to 154 against, with 109 abstentions; A6-0351/2007 (OJ C 227 E, 4.9.2008, p.
SVK norises pēdējās minūtēs tika panākts kompromiss, ar ko Parlamenta vietu skaitu palielināja līdz 751, tas ir, 750 deputāti un Parlamenta priekšsēdētājs, un papildu vietu piešķīra Itālijai.
In the last minutes of the IGC a compromise was reached which raised the size of the Parliament to 751 ‑ that is, 750 plus its President – and the extra seat was given to Italy.
Diemžēl šī vienošanās bija pretrunā līdzsvarotās proporcionalitātes principa stingrai piemērošanai (kā to noteicis Parlaments), jo EP deputāts no Itālijas no 2009. gada pārstāvēs mazāk cilvēku nekā viņa kolēģis no Spānijas, lai gan Spānijā ir mazāk iedzīvotāju nekā Itālijā
Unfortunately, however, this arrangement breached the strict application of the principle of degressive proportionality (as defined by Parliament), because an Italian MEP represents fewer people than a Spanish colleague, despite the fact that Spain is less populous than Italy.
Politisko vienošanos par vietu pārdalīšanu apstiprināja 2007. gada 14. decembra Eiropadome (Prezidentūras secinājumu 5. punkts). .
The political agreement on the redistribution of seats was confirmed by the European Council on 14 December 2007 (paragraph 5 of the Presidency Conclusions). .
Neraugoties uz šo atkāpi no konsekvences ievērošanas, A. Lamassoure un A. Severin līdzsvarotās proporcionalitātes definīciju vismaz teorētiski ir pieņēmis gan Parlaments, gan Padome, un tuvākajā nākotnē tā diez vai tiks mainīta.
Notwithstanding this lapse from purity, the Lamassoure-Severin definition of degressive proportionality has been accepted, at least in theory, by both Parliament and Council.
Jebkurā gadījumā pēc nelielām domstarpībām par Parlamenta vietām Lisabonas līgumu beidzot parakstīja 2007. gada 13. decembrī.
In any case, after the little drama over parliamentary seats, the Treaty of Lisbon was finally signed on 13 December 2007 and entered into force, eleven months late, on 1 December 2009.
Grozītā Līguma par Eiropas Savienību 14. pants ir formulēts šādi
Article 14 of the new Treaty on European Union, as revised by Lisbon, reads as follows.
Lisabonas līguma atsauces ņemtas no konsolidētās Līgumu versijas, OV C 115, 9.5.2008. :
References to the Treaty of Lisbon are from the consolidated version of the Treaties, OJ C 115, 9.5.2008.
Eiropas Parlaments kopīgi ar Padomi veic likumdošanas un budžeta pieņemšanas funkcijas.
The European Parliament shall, jointly with the Council, exercise legislative and budgetary functions.
Tas veic politiskās kontroles un padomdevēja funkcijas saskaņā ar nosacījumiem, kas paredzēti Līgumos.
It shall exercise functions of political control and consultation as laid down in the Treaties.
Tas ievēlē Komisijas priekšsēdētāju.
It shall elect the President of the Commission.
To skaits nepārsniedz septiņi simti piecdesmit, neskaitot priekšsēdētāju.
They shall not exceed 750 in number, plus the President.
Eiropadome pēc Eiropas Parlamenta iniciatīvas un ar tā piekrišanu vienprātīgi pieņem lēmumu, ar kuru nosaka Eiropas Parlamenta sastāvu, ievērojot pirmajā daļā izklāstītos principus.
The European Council shall adopt by unanimity, on the initiative of the European Parliament and with its consent, a decision establishing the composition of the European Parliament, respecting the principles referred to in the first subparagraph.
Eiropas Parlamenta locekļus ievēl uz pieciem gadiem vispārējās tiešās vēlēšanās brīvā un aizklātā balsojumā.
The members of the European Parliament shall be elected for a term of five years by direct universal suffrage in a free and secret ballot.
Eiropas Parlaments no savu locekļu vidus ievēlē priekšsēdētāju un prezidiju.
The European Parliament shall elect its President and its officers from among its members.
Līguma par Eiropas Savienības darbību 223. pants ir formulēts šādi:
Article 223 of the Treaty on the Functioning of the European Union reads as follows:
Eiropas Parlaments izstrādā priekšlikumu par noteikumiem, lai varētu tā deputātus ievēlēt tiešās vispārējās vēlēšanās, saskaņā ar vienotu procedūru visās dalībvalstīs vai saskaņā ar visām dalībvalstīm kopīgiem principiem.
The European Parliament shall draw up a proposal to lay down the provisions necessary for the election of its members by direct universal suffrage in accordance with a uniform procedure in all Member States or in accordance with principles common to all Member States.
Saņēmusi piekrišanu no Eiropas Parlamenta, kas pieņem lēmumu ar visu savu locekļu balsu vairākumu, Padome saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru vienprātīgi pieņem attiecīgus noteikumus.
The Council, acting unanimously in accordance with a special legislative procedure and after obtaining the consent of the European Parliament, which shall act by a majority of its component members, shall lay down the necessary provisions.
Šie noteikumi stājas spēkā pēc tam, kad tos apstiprinājušas dalībvalsts atbilstīgi savām konstitucionālajām prasībām.
These provisions shall enter into force following their approval by the Member States in accordance with their respective constitutional requirements.
Eiropas Parlaments, pieņemot regulas pēc savas iniciatīvas saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, iepriekš lūdzot Komisiju sniegt atzinumu, kā arī saņēmis Padomes apstiprinājumu ar kvalificētu balsu vairākumu, pieņem noteikumus un vispārīgus nosacījumus, kas reglamentē Parlamenta locekļu pienākumu izpildi.
The European Parliament, acting by means of regulations on its own initiative in accordance with a special legislative procedure, after seeking an opinion from the Commission and with the approval of the Council acting by a qualified majority, shall lay down the regulations and general conditions governing the performance of the duties of its Members.
Visus noteikumus un nosacījumus, kas saistīti ar nodokļu uzlikšanu pašreizējiem vai bijušiem locekļiem, Padome pieņem vienprātīgi.
All rules or conditions relating to the taxation of Members or former Members shall require unanimity within the Council.
Vienlaicīgi ar ilgstošajām sarunām par Līgumu pārskatīšanu ES panāca attīstību attiecībā uz Eiropas Parlamenta vienoto vēlēšanu pamatnosacījumu izveidi, lai gan nebija vienota vēlēšanu likuma.
In parallel with the long negotiations on treaty revision, the EU made substantial progress in establishing the basic conditions for the uniform election of the European Parliament in spite of the absence of a single electoral law.
Vairākas no problēmām, ar ko šajā lietā saskārās iepriekšējie referenti, jau ir pienācīgi atrisinātas, piemēram:
Of the problems encountered by previous rapporteurs on this dossier, several have already been dispensed with satisfactorily, notably:
· visās valstīs ir izveidota noteikta proporcionālās pārstāvības forma;
· a form of proportional representation has been established in all States;
· atcelts divkāršais mandāts;
· the dual mandate is abolished;
· ir izveidotas un tiek finansētas Eiropas līmeņa politiskā partijas;
· European political parties and foundations have been established and financed;
· saskaņoti EP deputātu noteikumi.
· terms and conditions of MEPs are harmonised.
Ir vēl viena jautājumu kategorija, kas varēja šķist problemātiska laikā, kad tika īstenoti pirmie centieni ieviest tiešās vēlēšanas, taču, iegūstot pieredzi, tāda vairs nav, piemēram, neatkarīgu kandidātu tiesības piedalīties vēlēšanās un vēlēšanu izdevumu kontrole.
There is another category of issues that might have seemed problematical at the outset of the exercise to introduce direct elections but, with the benefit of experience, no longer do so ‑ such as the eligibility of independent candidates and control of election expenses.
Atstājot to tikai valstu ziņā un piemērojot valstu vēlēšanu praksi, nekādas problēmas, šķiet, nav radušās.
Here no problems seem to have arisen by the mere application of national discretion and electoral practice.
Neraugoties uz līdz šim sasniegto, tiek lūgts nākamajā ziņojumā aplūkot jautājumu par to, vai nevajadzētu pārskatīt 1976. gada aktu par Eiropas Parlamenta tiešām vēlēšanām.
Notwithstanding the progress made so far, this Report is asked to address the revision of the 1976 Act on direct elections to the European Parliament.
Šķiet, ka divpadsmit gadus pēc tam, kad Parlaments šo jautājumu pēdējo reizi izskatīja saistībā ar G. Anastassopoulos ziņojumu, un vismaz sešus gadus pirms jebkāda reāli īstenojama vēlēšanu procedūra varētu stāties spēkā (2014. gadā), tiešām ir piemērots laiks uzsākt turpmākas reformas.
And twelve years after Parliament last visited the dossier with the Anastassopoulos Report, and a good four years before any practicable reform of the electoral procedure would be brought into force (in 2014), this indeed seems a good time to initiate further reforms.
Kopš 1979. gada Parlamenta nozīme un pilnvaras ir ievērojami palielinājušās.
Parliament's importance and powers have grown substantially since 1979.
Tas līdz šim brīdim nav atainots salīdzinoši ierobežotajos 1976. gada akta grozījumos.
This has not been mirrored by the rather limited revisions to the 1976 Act since then.
Līdz ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā Parlamenta deputātiem ir piešķirtas daudz lielākas pilnvaras.
Now the Treaty of Lisbon has at last entered into force, MEPs have become much more powerful.
Parlamentam ir nepieciešama tāda vēlēšanu sistēma un iekšējā organizācija, kas atbilstu tā jaunajiem pienākumiem.
Parliament both needs and deserves an electoral system and an internal organisation which is commensurate with its new duties.
Centieni panākt līdzsvaroto proporcionalitāti
The quest for degressive proportionality
Tā kā tolaik Lisabonas līgums vēl nebija stājies spēkā, 2009. gada vēlēšanas notika saskaņā ar Nicas līgumu (736 vietas, katrai dalībvalstij 5–99 vietas).
Because the Treaty of Lisbon was not yet in force, the 2009 elections were fought on the basis of the Treaty of Nice (736 seats within a range of 5 to 99 seats per Member State).
Pirms 2014. gada vēlēšanām jebkurā gadījumā būs no jauna jāpārdala vietu skaits, ne vien tāpēc, lai ņemtu vērā demogrāfiskās izmaiņas, bet arī, lai ņemtu vērā iespējamu jaunu dalībvalstu pievienošanos
There will in any case, therefore, have to be a complete redistribution of seats before the 2014 elections to take into account the provisions of the Lisbon treaty as well as demographic change and the possible accession of new States to the Union.
Gadījumā, ja 2009.–2014. gada Parlamenta sasaukuma laikā Eiropas Savienībai pievienojas Horvātija, tās vietas uz laiku tiks pieskaitītas 751 vietai, kā tas bija Bulgārijas un Rumānijas gadījumā.
In the event that Croatia joins the EU during the term of the 2009-14 Parliament, its seats will be added temporarily to the 751, as per the precedent of Bulgaria and Romania.
Līdzīgi notiks arī Islandes gadījumā. .
Likewise with Iceland.
Līdzsvarotās proporcionalitātes princips ir eleganta federālistu koncepcija, saskaņā ar kuru mazāko minoritāšu intereses tiek aizsargātas, valstīm ar mazāku iedzīvotāju skaitu piešķirot salīdzinoši lielāku pārstāvību nekā valstīm ar lielāku iedzīvotāju skaitu.
The principle of degressive proportionality is an elegant federalist concept according to which the interests of smaller minorities are protected by awarding the less populous States relatively higher representation than the more populous States.
Par spīti tam, ka 2007. gada decembrī Eiropadome vienojās par Eiropas Parlamenta priekšlikuma pieņemšanu, līdzsvarotās proporcionalitātes princips praksē vēl nav piemērots.
Despite the agreement of the European Council in December 2007 to accept the European Parliament’s proposal, the principle of degressive proportionality has yet to be applied in practice.
Parlamenta 2004. gada sasaukumā bija desmit valstis, kurām bija vai nu pārāk daudz, vai pārāk maz deputātu.
In the 2004 Parliament, there were ten states which had too many or too few MEPs.
Pašreizējā 2009. gadā ievēlētajā Parlamenta sasaukumā ir deviņas šādas valstis.
In the present Parliament, elected in June 2009, there are nine.
Pat pēc 18 papildu „Lisabonas” deputātu uzņemšanas šajā jomā saglabāsies pieci „neatbilstības” gadījumi, kā to ilustrē II pielikuma tabula un grafiks.
Even after the admission of the 18 extra ‘Lisbon’ MEPs, there will remain five 'transgressions', as the chart and graph in Annex II illustrates.
Ir svarīgi atzīt, ka pašreizējā vietu sadalījuma sistēma nav nekas vairāk par politisku vienošanos — un tā nav stabila.
It is important to recognise that the present ‘system’ for the distribution of seats is really no more than a political fix – and one that is constantly unstable.
Acīmredzami destabilizējošs aspekts ir tas, ka Vācijā strauji samazinās iedzīvotāju skaits un ka tuvākajās desmitgadēs izlīdzināsies Vācijas, no vienas puses, un Francijas, Lielbritānijas un Itālijas, no otras puses, iedzīvotāju skaita atšķirības.
One obvious destabilising factor is that Germany has a rapidly declining population and that the gap between it, on the one hand, and France, the UK and Italy, on the other, with rising populations, will narrow over the coming decades.
Ja Vācija saglabās lielāko vietu skaitu (96) par spīti iedzīvotāju skaita lejupslīdei, daudz lielāks vietu skaits būs jāpiešķir arī iedzīvotāju skaita ziņā nākamajām lielākajām valstīm.
If Germany remains with the maximum number of seats (96) despite its falling population, the next most populous states will have to be given a much larger number of seats than at present.
Tāds situācijas atrisinājums būtiski kaitēs vidēja lieluma valstīm, apdraudot līdzsvarotās proporcionalitātes principu.
Such an outcome will severely prejudice the interests of the medium sized states, thus jeopardising degressive proportionality.
Līdz ar to demogrāfiskas izmaiņas ir īsts pārbaudījums pašreizējās sistēmas stabilitātei, nemaz nepieminot politiskā bartera darījumus, kas nenovēršami pavada vietu sadalīšanu.
So demographic change presents a formidable challenge to the continuation of the present arrangements, to say nothing of the political bartering which inevitably accompanies a redistribution of seats.
Līgumā vismaz noteikts, ka valstij nevar piešķirt vairāk par 96 vietām, paredzot iespēju pakāpeniski samazināt Vācijas vietu skaitu, lai tas atainotu iedzīvotāju samazināšanos
The Treaty, at least, says that no state shall be allocated more than 96 seats, opening up the option of gradually reducing Germany's tally to reflect its declining population.
Līguma par Eiropas Savienību 14. panta 2. punkts.
Article 14(2) TEU.
Tomēr redzams, ka tagad liekajā Eiropadomes lēmuma projektā par Eiropas Parlamenta sastāvu 2009.­2014. gadam tika norādīts, ka „minimālais un maksimālais skaits ir jāizmanto, cik pilnīgi vien iespējams, lai..vietu sadalījums pēc iespējas labāk atbilstu iedzīvotāju skaitam”.
However, one notes that the now redundant draft decision of the European Council on the composition of the 2009-14 Parliament requires that ‘the minimum and maximum numbers … must be fully utilised to ensure that the allocation of seats … reflects as closely as possible the range of populations’.
Tas, atklāti sakot, ir dīvaini. .
This is, frankly, bizarre.
Attiecībā uz mazāko iespējamo vietu skaitu šādas pielāgojuma iespējas nav — tas nevar būt mazāks par sešām vietām.
At the bottom end of the scale, however, there is no such flexibility: six seats is the basic threshold.
Atceramies, ka izredzes tuvāko divdesmit gadu laikā pievienoties Eiropas Savienībai ir vismaz Horvātijai, Islandei, sešām Rietumbalkānu valstīm un Turcijai.
One recalls that over the next two decades prospective accession states include at least Croatia, Iceland, the six countries of the Western Balkans and Turkey.
Deputātu vietu sadalīšanu saskaņā ar līdzsvarotās proporcionalitātes principu, lai tas nepārsniegtu 751 vietu, ir jāuzņemas Parlamentam, kuram saskaņā ar Lisabonas līgumu ir tiesības (un pienākums) katrā sasaukumā ierosināt Parlamenta sastāva izmaiņas.
The problem of fitting everyone in fairly beneath the ceiling of 751 according to the principle of degressive proportionality lies directly at the door of Parliament which, under Lisbon, acquires the right (and the duty) to initiate changes in the composition of the House during each mandate.
Parlamentam arī būs pienākums ierosināt deputātu vietu pagaidu palielināšanu uz pieciem gadiem, lai uzņemtu jaunu dalībvalstu deputātus.
Parliament will also be responsible for proposing the temporary addition of MEPs from accession states during a five-year mandate.
Fakts, ka Eiropas Parlamentā Vācijas iedzīvotāji ir neproporcionāli maz pārstāvēti, bija viens no prasītāju argumentiem Vācijas Federālajā konstitucionālajā tiesā ierosinātajā lietā pret Lisabonas līgumu.
The fact that Germans are disproportionately under-represented in the European Parliament formed part of the motivation of the plaintiffs who brought a case against the Lisbon treaty to the German Federal Constitutional Court.
Tās 2009. gada jūnija nolēmumā tiesa pēc interesantas diskusijas par līdzsvarotās proporcionalitātes priekšrocībām nosprieda, ka Līgumā ierosinātā sistēma ir pieņemama, jo ES nav federāla valsts.
In its judgment of June 2009, the Court concluded, after a diverting discussion of the merits of degressive proportionality, that the system as proposed in the Treaty is acceptable because the EU falls short of being a federal state.
Tiesa nolēma, ka, neskatoties uz Savienības runām par ES pilsonību, Eiropas Parlamentu veido atsevišķu dalībvalstu deputāti.
The Court found that, in spite of the Union’s pretensions to European citizenship, the European Parliament is in fact made up of national contingents.
Atšķirībā no bundestāga Eiropas Parlaments nav vienlīdzīgu locekļu asambleja.
Unlike the Bundestag, the European Parliament is not an assembly of equals.
Tā arī nav Eiropas suverēno valstu augstākā pārvaldes iestāde.
Nor is it the supreme authority of the European sovereign people.
Vācijas pārstāvība citās Savienības pārvaldes sistēmas struktūrās kompensē aspektu, ko citos apstākļos varētu uzskatīt par netaisnīgu attieksmi Parlamentā.
Germany’s representation elsewhere in the government system of the Union compensates for what might in other circumstances be considered its unfair treatment in the Parliament.
Turklāt Līgumā ir pārnacionālas līdzdalīgās demokrātijas papildinstrumenti, piemēram, pilsoņu iniciatīva, kas lietderīgi papildina deputātu lomu
Moreover, the Treaty contains optional instruments of transnational participatory democracy, such as the citizens’ initiative, which usefully complement the role of MEPs.
Federālās konstitucionālās tiesas 2009. gada 30. jūnija spriedums, jo īpaši 279.­297. punkts.
Federal Constitutional Court Judgment of 30 June 2009, especially paragraphs 279-297;
Tomēr Karlsrūes tiesas spriedums Lisabonas līguma jautājumā ir pretrunīgs.
The Lisbon judgment of the Karlsruhe Court remains controversial.
Nav jāpieņem tās atzinumi, tomēr ir jāapzinās, ka jautājums par turpmāko Parlamenta sastāva veidošanu ir problemātisks.
One does not have to accept its findings, however, to take note of the sensitivity of the issue of how the Parliament is to be composed in the future.
Jebkurā gadījumā tagad, kad Lisabonas līgums ir stājies spēkā, būs svarīgi turpmākajam Parlamenta sastāvam stingri piemērot līdzsvarotās proporcionalitātes principu, pretējā gadījumā Eiropas Savienības tiesa uzsāks tiesvedību.
At the very least, now that the Lisbon is in force, it will be essential for the decision on the future composition of the Parliament to apply scrupulously the principle of degressive proportionality if litigation in the European Court of Justice is to be avoided.
Iespējams, ir pienācis laiks nopietnāk apsvērt tādas vietu sadalījuma matemātiskas formulas izstrādi, kas būtu ilgtspējīga, pārredzama un politiski neitrāla
It may well be that the time has come to look more seriously at arriving at a mathematical formula for the distribution of seats which will be durable, transparent and impartial to politics.
Skatīt, piemēram, Victoriano Ramirez u.c., „Degressively Proportional Methods for the Allotment of the European Parliament Seats Amongst the EU Member States”, Mathematics and Democracy , Springer, Berlin 2006. .
See, for example, Victoriano Ramirez et al, 'Degressively Proportional Methods for the Allotment of the European Parliament Seats Amongst the EU Member States' in Mathematics and Democracy , Springer, Berlin 2006.
Balsstiesību paplašināšana
Extending the franchise
Ir skaidrs, ka ES pilsonības pieejamība dažādās dalībvalstīs ir atšķirīga tādēļ, ka pilsonības likumi ļoti atšķiras.
It is clear that, because nationality laws are highly variable, there is unequal access to the rights of EU citizenship between one Member State and another.
Turklāt ne tuvu nav vienāds arī to vienas dalībvalsts pilsoņu statuss, kuri ilgstoši dzīvo citā dalībvalstī.
Moreover, the position of nationals of one State who live for a prolonged period in another is also far from uniform.