natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rumānijas Valsts korupcijas apkarošanas departaments 2011. gada 21. martā ierosināja lietu pret Eiropas Parlamenta deputātu Adrian Severin , pamatojoties uz informāciju par to, ka laikposmā no 2010. gada decembra līdz 2011. gada martam A. Severin , izmantojot savu stāvokli Eiropas Parlamenta deputāta amatā, iespējams, pieņēma maksājumu EUR 100 000 apmērā, ko personas no fiktīva konsultāciju uzņēmuma, kurš darbojās ar nosaukumu Taylor Jones Public Affairs , piedāvāja apmaiņā pret viņa atbalstu Eiropas Parlamentā Direktīvas 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām grozījuma projektam attiecībā uz noguldītājiem paredzētās kompensācijas izmaksas termiņu bankas bankrota gadījumā.
On 21 March 2011 the Romanian National Anti-Corruption Department instituted proceedings against Adrian Severin, Member of the European Parliament, on the basis of information according to which between December 2010 and March 2011 Mr Severin, exploiting his position as Member of the European Parliament, allegedly accepted an offer of payment of €100 000 from representatives of a self-styled lobbying company which presented itself under the name of 'Taylor Jones Public Affairs', in exchange for his support in the European Parliament for a draft amendment to Directive 94/19/EC on deposit-guarantee schemes concerning the time limit for the reimbursement of depositors in the case of a bank failure.
Pamatojoties uz Rumānijas iestāžu sniegto informāciju, sākotnējās pārbaudēs (jo īpaši saistībā ar kāda Eiropas Parlamenta deputāta liecību, rēķina kopiju un audio ierakstiem, ko sniedza plašsaziņas līdzekļi) gūtie rezultāti ir radījuši būtiskas aizdomas par to, ka pēc vienošanās ar fiktīvā konsultāciju uzņēmuma pārstāvjiem A. Severin gan personīgi, gan ar sekretariāta starpniecību sazinājās ar vismaz vienu Eiropas Parlamenta deputātu, lai noskaidrotu, vai Juridiskajai komitejai apspriešanai ir iesniegts grozījums par noguldītājiem paredzētās kompensācijas izmaksas termiņu bankas bankrota gadījumā.
According to the Romanian authorities, the preliminary checks carried out (relating, in particular, to a statement by another Member of the European Parliament, a copy of the invoice and the audio recordings supplied by the media) have resulted in the serious suspicion that, after making a deal with the representatives of the self-styled lobbying company, Mr Severin contacted – both personally and through his secretariat – at least one other Member of the European Parliament with the aim of discovering whether an amendment had been tabled for discussion in the Committee on Legal Affairs concerning the time limit for the reimbursement of depositors in the case of a bank failure.
A. Severin apstiprināja konsultāciju uzņēmuma pārstāvjiem, ka cits Eiropas Parlamenta deputāts no Rumānijas Sebastian Bodu ir iesniedzis viņu grozījumu apspriešanai Juridiskajā komitejā, un pēc tam apsolīja viņiem, ka atbalstīs minēto grozījumu, un pieprasīja sākotnēju maksājumu EUR 12 000 apmērā par sniegtajiem pakalpojumiem, izsniedzot rēķinu par minēto summu.
After having assured the 'representatives of the lobbying company' that their amendment had been tabled for discussion in the Committee on Legal Affairs by another Romanian Member of the European Parliament, Sebastian Bodu, Mr Severin promised them he would support the amendment and requested payment of an initial instalment of €12 000 for services rendered – a sum for which an invoice was issued.
A. Severin norādīja, ka britu laikraksta Sunday Times fiktīvais uzņēmums Taylor Jones Public Affairs piedāvāja viņam apmaksātu locekļa vietu minētā uzņēmuma International Advisory Board .
According to Mr Severin, Taylor Jones Public Affairs, a fake society created by the British newspaper 'Sunday Times', promised him a paid role as a member of its International Advisory Board.
Veicot šos pienākumus, kā norādīts arī priekšlīgumā, A. Severin netiktu iesaistīts grozījumu izstrādāšanā un viņam netiktu prasīts veicināt vai grozīt tiesību aktus.
According to this role, as described also in the preliminary contract, Mr Severin would not be involved in the drafting of amendments or in promoting or changing legislation.
A. Severin apgalvo, ka bijis pārliecināts, ka minētais līgums ir pilnībā likumīgs un nerada nekādu interešu konfliktu attiecībā uz viņa parlamentārajiem pienākumiem.
According to Mr Severin, he was assured that this contract was legally above board and did not create any conflict of interest with his parliamentary duties.
Savukārt rēķinu viņš izdeva par konsultāciju pakalpojumiem.
Moreover, the invoice he submitted had been for consultancy services.
Grozījumu, kas līdzīgs tam, kuru prasīja veikt fiktīvais uzņēmums, iesniedza S. Bodu , un šim grozījumam neesot nekāda sakara ar viņu.
A similar amendment to that requested by the alleged company had been tabled by Mr Bodu and had nothing to do with him.
A. Severin uzsver, ka viņš ir sadarbojies ar viltus uzņēmumu un ir kļuvis par krāpšanas upuri.
Mr Severin maintains that he had had relations with a fake company and had been deceived.
Viņš arī apgalvo, ka minētajam nav nekādu juridisku seku un ka jebkurā gadījumā viņš nekad nav veicis savus parlamentāros pienākumus par naudu.
He also maintains that this does not have any legal consequences and that, in any case, he has never carried out his parliamentary duties in exchange for money.
Īsumā — pamatojoties uz A. Severin sacīto, uzņēmums un līgums bija fiktīvi.
In short, according to Mr Severin, the company and contract were fake.
Viņš nekad nav nodarbojies ar lobēšanu, nekāds kaitējums nav nodarīts, nekādi naudas līdzekļi nav nodoti, un tiesību aktā nav izdarīti nekādi grozījumi.
He never did any lobbying, no damage was done and no money exchanged, and no amendments to legislation were made.
Vajadzētu norādīt, ka Rumānijas iestādes prasība ir balstīta uz sniegtajām liecībām un Sunday Times uzņēmuma sniegtajiem audio ierakstiem.
It should be noted that the Romanian authorities have based their request on the statements given and the audio recordings supplied by the company created by the Sunday Times.
Šis dokumentu kopums ir radies Sunday Times reportieru manipulācijas rezultātā, kuri iekļuva Parlamentā krāpšanas nolūkā, izmantojot viltus identitāti.
This documentation is the result of manipulation by Sunday Times reporters, who entered Parliament under a false identity and with the intention of committing fraud.
Tomēr, lai arī no ētiskā aspekta šādu rīcību varētu uzskatīt par nosodāmu un tā varētu radīt šaubas par preses un EP deputātu attiecību pienācīgumu tik lielā mērā, ka to varētu uzskatīt par tipisku tīšu provokāciju, pret kuras īstenotājiem — lai cik dīvaini tas neliktos — līdz šim nekāda tiesvedība nav uzsākta, nekas neliecina par iespējamu Rumānijas tiesībaizsardzības iestāžu inscenētu fumus persecutionis gadījumu.
However much such action may be regarded as reprehensible from an ethical point of view and raise doubts as to the propriety of relations between the press and MEPs, to the extent that it could appear to be an act typical of agents provocateurs , who, as matters stand, – and this is strange –, have not been the subject of any judicial proceedings, there are no indications that it might be, on the part of the Romanian judicial authority, a case of fumus persecutionis .
Proti, nav pietiekami būtisku un konkrētu iemeslu aizdomām par to, ka lieta ir ierosināta ar konkrētu mērķi kaitēt deputāta politiskajai reputācijai.
That is to say, there are no sufficiently serious and specific grounds for suspecting that the proceedings have been initiated with the precise intention of damaging the Member politically.
Tiesiskais regulējums
In law
Rumānijas krimināltiesības
Romanian criminal law
Rumānijas tiesību aktos minētais ir reglamentēts 6. pantā Likumā Nr. 78/2000 par korupcijas pārkāpumu novēršanu, konstatēšanu un sodīšanu par tiem saistībā ar Kriminālkodeksa 254. pantu (korupcija) un 257. pantu (ietekmes ļaunprātīga izmantošana) un 81. panta b) punktu Likumā Nr. 78/2000 par korupcijas pārkāpumu novēršanu, konstatēšanu un sodīšanu par tiem.
Under Romanian law, provision is made for the above-mentioned acts in Article 6 of Law No 78/2000 on preventing, detecting and punishing offences of corruption, in conjunction with Article 254 (corruption) and Article 257 (influence peddling) of the Criminal Code, and with Article 81(b) of Law No 78/2000 on preventing, detecting and punishing offences of corruption.
Iepriekšminētajās normās ir paredzēts šādi.
The above-mentioned provisions stipulate the following:
Likuma Nr. 78/2000 par korupcijas pārkāpumu novēršanu, konstatēšanu un sodīšanu par tiem 6. pantā ir paredzēts, ka noziedzīgi pasīvas korupcijas nodarījumi (kukuļņemšana), kā paredzēts Kriminālkodeksa 254. pantā, noziedzīgi aktīvas korupcijas nodarījumi (kukuļdošana), kā paredzēts Kriminālkodeksa 255. pantā, nepamatotu priekšrocību saņemšana, kā paredzēts Kriminālkodeksa 256. pantā, un ietekmes ļaunprātīga izmantošana, kā paredzēts Kriminālkodeksa 257. pantā, tiek sodīti saskaņā ar attiecīgajiem tiesību tekstiem.
Article 6 of Law No 78/2000 on preventing, detecting and punishing offences of corruption states that the criminal offences of passive corruption (bribe-taking), under Article 254 of the Criminal Code, active corruption (bribe giving), under Article 255 of the Criminal Code, the receiving of undue benefits, under Article 256 of the Criminal Code, and influence peddling, under Article 257 of the Criminal Code, are to be punished according to the relevant legal texts.
Kriminālkodeksa 254. pantā ir norādīts šādi.
Article 254 of the Criminal Code states that:
1) Valsts amatpersonu, kas tieši vai netieši prasa vai saņem naudu vai citādu atlīdzību, kas tai nepienākas, vai neatsakās no minētā, lai veiktu, neveiktu vai kavētu rīcību, kas saistīta ar tās pienākumiem, vai lai rīkotos pretrunā ar šiem pienākumiem, soda ar brīvības atņemšanu uz 3 līdz 12 gadiem un ar dažu tiesību atņemšanu.
(1) An act of a public official who, directly or indirectly, requests or receives money or other benefits that are not due to him, or does not reject them, in order to perform, fail to perform or delay the completion of an act relating to his duties, or in order to act against those duties, shall be punished by 3-12 years of imprisonment and the loss of certain rights.
2) Ja 1. punktā minēto nodarījumu izdara valsts amatpersona, kas veic uzraudzības funkcijas, šo amatpersonu soda ar brīvības atņemšanu uz 3 līdz 15 gadiem un dažu tiesību atņemšanu.
(2) The act referred to in paragraph 1, if committed by a public official having a supervisory role, shall be punished by 3-15 years of imprisonment and the loss of certain rights.
Kriminālkodeksa 257. pantā ir norādīts šādi.
Article 257 of the Criminal Code states that:
1) Tieša vai netieša materiālu vai citu vērtību pieņemšana vai pieprasīšana, t.i., tieša vai netieša solījumu vai dāvanu pieņemšana sev vai trešai pusei, ja to veic persona, kurai ir vai kura rada iespaidu, ka tai ir iespēja pietiekamā mērā ietekmēt valsts amatpersonu, lai piespiestu to rīkoties vai nerīkoties, veicot savus oficiālos pienākumus, tiek sodīta ar brīvības atņemšanu uz 2 līdz 10 gadiem.
(1) Acceptance of, or a request for, goods or other benefits, i.e. acceptance of promises or gifts, either directly or indirectly, for himself or for a third party, on the part of a person who has, or leads people to believe he has, sufficient influence over a public official to make him perform or fail to perform an act that is part of his official duties, shall be punished by 2-10 years of imprisonment.
Likuma Nr. 78/2000 par korupcijas pārkāpumu novēršanu, konstatēšanu un sodīšanu par tiem 81. panta b) punktā ir noteikts, ka Kriminālkodeksa 254.–257. pantu un Likuma Nr. 78/2000 61. un 82. pantu piemēro arī šādām kategorijām:
Article 81(b) of Law No 78/2000 on preventing, detecting and punishing offences of corruption stipulates that the provisions of Articles 254-257 of the Criminal Code and Articles 61 and 82 of Law No 78/2000 also apply to the following categories:
„b) tādu starptautisku organizāciju parlamentāro asambleju locekļiem, kurās piedalās Rumānija.”
'b) members of the parliamentary assemblies of the international organisations of which Romania is a member.'
Konkrētā gadījuma piekritība Valsts korupcijas apkarošanas departamentam ir paredzēta valdības Ārkārtas rīkojuma Nr. 43/2002 par Valsts korupcijas apkarošanas departamentu 13. pantā, kurā noteikts, ka nodarījumi, kas paredzēti Likumā Nr. 78/2000 par korupcijas pārkāpumu novēršanu, konstatēšanu un sodīšanu par tiem, kā arī šī likuma turpmākos grozījumos un papildinājumos, ir Valsts korupcijas apkarošanas departamenta kompetencē, un tos konstatē šādos gadījumos:
In the case at issue the jurisdiction of the National Anti-Corruption Department is confirmed by the provisions of Article 13 of the government's Emergency Order No 43/2002 concerning the National Anti-Corruption Department, which stipulates that offences under Law No 78/2000 on preventing, detecting and punishing offences of corruption, together with subsequent amendments and additions, fall within the jurisdiction of the National Anti-Corruption Department where they take place in one of the following situations:
„a) ja neatkarīgi no to izdarītāju stāvokļa attiecīgie nodarījumi ir radījuši materiālus zaudējumus, kas pārsniedz EUR 200 000 ekvivalentu Rumānijas lejās, vai ja tie ir radījuši īpaši nopietnus traucējumus publiskas institūcijas, publiskas iestādes vai kādas citas juridiskās personas darbībā, vai ja tādas summas vai lietas vērtība, kas saistīta ar konkrēto korupcijas pārkāpumu, pārsniedz EUR 10 000 ekvivalentu Rumānijas lejās;
a) 'where, regardless of the quality of the persons who committed them, the offences in question caused material damage greater than the equivalent in Romanian Lei of EUR 200 000, or where they caused particularly serious disturbance to the activity of a public authority, public institution or any other legal person, or where the value of the sum or asset which is the subject of the corruption offence is greater than the equivalent in Romanian Lei of EUR 10 000;
b) ja neatkarīgi no materiālo zaudējumu apmēra vai publiskas institūcijas, publiskas iestādes vai kādas citas juridiskās personas darbībā izraisīto traucējumu rakstura, vai ar korupcijas nodarījumu saistītās summas apmēra vai lietas vērtības šādus nodarījumus izdara [..] personas, kas minētas 81. pantā Likumā Nr. 78/2000 un tā turpmākajos grozījumos un papildinājumos [..].”
b) where, regardless of the value of the material damage or the seriousness of the disturbance caused to a public authority, public institution or any other legal person, or of the value of the sum or asset which is the subject of the corruption offence, such offences are committed [...] by the persons referred to in Article 81 of Law No 78/2000, together with subsequent amendments and additions [...].'
Kriminālkodeksa 11. pantā ir noteikts, ka krimināltiesību aktus piemēro noziedzīgiem nodarījumiem, ko Rumānijas pilsoņi vai bezvalstnieki ir izdarījuši ārpus Rumānijas robežām, ja konkrēta darbība tiek uzskatīta par nodarījumu arī saskaņā ar tās valsts krimināltiesību aktiem, kurā tā ir veikta.
Article 11 of the Criminal Code stipulates that criminal law is applied to criminal offences committed outside Romanian borders by Romanian citizens or stateless persons where the act in question is regarded as an offence also under the criminal law of the country in which the offence was committed.
ES tiesību akti
EU law
Līgumiem pievienotais Protokols Nr. 7 par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā:
Protocol No 7 on the Privileges and Immunities of the European Union annexed to the Treaties:
a) savā valstī — imunitāte, ko piešķir viņu valsts parlamenta locekļiem;
a) in the territory of their own State, the immunities accorded to members of their parliament;
b) visās citās dalībvalstīs — imunitāte attiecībā uz aizturēšanu un tiesvedību.
b) in the territory of other Member States, immunity from any measure or detention and from legal proceedings.
Ja Eiropas Parlamenta locekli aiztur pārkāpuma izdarīšanas laikā, viņš nevar atsaukties uz imunitāti, un tā neliedz Eiropas Parlamentam izmantot tiesības kādam no tā locekļiem atņemt imunitāti.”
Immunity cannot be claimed when a Member is found in the act of committing an offence and shall not prevent the European Parliament from exercising its right to waive the immunity of one of its Members'.
Rumānijas konstitūcijas noteikumi par Rumānijas Parlamenta deputātu imunitāti — 27. panta 2. punkts:
Provisions of the Romanian Constitution concerning the immunity of Members of the Romanian Parliament – Article 72(2):
„Pret deputātiem un senatoriem var vērst kriminālizmeklēšanu vai sākt kriminālvajāšanu par darbībām, kas nav saistītas ar viņu balsojumu vai viņu politiskajiem uzskatiem, kas pausti, īstenojot viņu pilnvaras, tomēr viņus var pārmeklēt, aizturēt vai arestēt tikai tad, ja šo deputātu un senatoru attiecīgā palāta pēc viņu uzklausīšanas ir devusi piekrišanu.
'Deputies and Senators may be subject to criminal investigation, or criminally prosecuted for acts that are not connected with their votes or their political opinions expressed in the exercise of their office, but shall not be searched, detained or arrested without the consent of the Chamber they belong to, after being heard.
Izmeklēšanu un kriminālvajāšanu var veikt tikai Prokuratūra, kas piesaistīta Augstākajai kasācijas un justīcijas tiesai.
The investigation and prosecution shall only be carried out by the Public Prosecutor's Office attached to the High Court of Cassation and Justice.
Šī lieta ir Augstākās kasācijas un justīcijas tiesas kompetencē.”
The High Court of Cassation and Justice shall have jurisdiction over this case.'
par apdrošināšanas garantiju sistēmām
on Insurance Guarantee Schemes
Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejaS ATZINUMS .............12
OPINION of the Committee on the Internal Market and Consumer Protection 12
– ņemot vērā Komisijas 2010. gada 12. jūlija paziņojumu „Baltā grāmata par apdrošināšanas garantiju sistēmām” ( COM(2010)0370 ),
– having regard to the Commission Communication of 12 July 2010, entitled ‘White Paper on Insurance Guarantee Schemes’ ( COM(2010)0370 ),
– ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/138/EK par uzņēmējdarbības uzsākšanu un veikšanu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā (Maksātspēja II)
– having regard to Directive 2009/138/EC of the European Parliament and of the Council of 25 November 2009 on the taking-up and pursuit of the business of Insurance and Reinsurance (Solvency II)
– ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regulu (EK) Nr. 1094/2010, ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādi)
– having regard to Regulation (EU) No 1094/2010 of the European Parliament and of the Council of 24 November 2010 establishing a European Supervisory Authority (European Insurance and Occupational Pensions Authority)
– ņemot vērā 2006. gada 4. jūlija rezolūciju par sabiedrības „Equitable Life Assurance Society” krīzi
– having regard to its resolution of 4 July 2006 on the crisis of the Equitable Life Assurance Society
– ņemot vērā izmeklēšanas komitejas 2007. gada 23. maija galīgo ziņojumu par sabiedrības „Equitable Life Assurance Society” krīzi ( A6-0203/2007 ),
– having regard to the final report of 23 May 2007 of its Committee of Inquiry into the crisis of the Equitable Life Assurance Society ( A6-0203/2007 ),
– ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu un Juridiskās komitejas un Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas atzinumus ( A7-0243/2011 ),
– having regard to the report of the Committee on Economic and Monetary Affairs and the opinions of the Committee on Legal Affairs and the Committee on the Internal Market and Consumer Protection ( A7-0243/2011 ),
A. tā kā finanšu krīze pierādīja, ka patērētāju uzticību finanšu sistēmai var viegli sagraut, ja nav pienācīgu mehānismu, kas kompensētu viņu zaudējumus, kuri radušies finanšu iestāžu bankrota gadījumā;
A. whereas the financial crisis has demonstrated that consumer confidence in the financial system can be quickly undermined in the absence of adequate compensation processes for consumer losses incurred as a result of the failure of financial institutions,
B. tā kā apdrošināšanas garantiju sistēmas (AGS) var būt vērtīgs instruments, lai samazinātu apdrošinājuma ņēmēju vai attiecīgā gadījumā labuma guvēju risku apdrošināšanas sabiedrības bankrota gadījumā;
B. whereas Insurance Guarantee Schemes (IGSs) can be a valuable tool in reducing the risks facing policy-holders or, where appropriate, beneficiaries in the event of the failure of an insurance entity,
C. tā kā AGS vajadzības, darbība un struktūra nelīdzinās ne noguldījumu garantiju sistēmām, ne ieguldītāju kompensācijas sistēmām, jo apdrošinātājiem ir cits uzņēmējdarbības modelis un apdrošinātāja bankrota gadījumā patērētājam ir cits riska līmenis;
C. whereas the necessity, function and structure of IGSs are not analogous with those of either deposit guarantee schemes or investor compensation schemes, on account of the different business model used by insurers and the different degree to which consumers are exposed to risk in the event of the failure of an insurer,
D. tā kā dalībvalstīs ir dažādas AGS ar atšķirīgiem patērētāju aizsardzības līmeņiem atkarībā no produktu veida un finansēšanas modeļiem;
D. whereas a wide range of IGSs exist in the Member States, offering varying degrees of consumer protection across various product lines on the basis of various funding models,
E. tā kā finanšu krīze ne apdrošinājuma ņēmējiem, ne attiecīgā gadījumā labuma guvējiem neradīja ievērojamus zaudējumus un Eiropas apdrošināšanas nozari atstāja salīdzinoši neskartu;
E. whereas there have been no notable insurance policy-holder or, where appropriate, beneficiary losses as a result of the financial crisis, and whereas the European insurance industry has emerged from the crisis comparatively unscathed,
F. tā kā „Maksātspēja II” paredz aizvien pieaugošu uzraudzības iestāžu iejaukšanos, tādējādi mazinot apdrošinātāja bankrota iespējamību un no tā izrietošo apdrošinājuma ņēmēju vai attiecīgā gadījumā labuma guvēju seguma pārtraukšanu;
F. whereas Solvency II introduces a ladder of supervisory intervention minimising the likelihood of an insurer going bankrupt and the disruption to policyholders or, where appropriate, beneficiaries resulting from such an event,
G. tā kā „Maksātspējas II” un AGS ieviešana palīdzēs panākt līdzvērtīgus konkurences apstākļus Eiropas apdrošināšanas tirgū un veicinās iekšējā tirgus izveidi;
G. whereas the introduction of Solvency II and IGSs will contribute to the establishment of a level playing field on the European insurance market and help to bring about the completion of the internal market,
H. tā kā saskaņā ar „Maksātspēju II” apdrošināšanas ņēmēju un attiecīgā gadījumā labuma guvēju polises ir drošas, ja apdrošinātājs kļūst maksātnespējīgs (kad apdrošinātājs neizpilda maksātspējas kapitāla prasības), un kļūst apdraudētas vienīgi tad, ja apdrošinātājs bankrotē (kad tā līdzekļi nav pietiekami, lai segtu saistības);
H. whereas under Solvency II policy-holder or, where appropriate, beneficiary claims are secure when an insurer enters into insolvency (when the insurer breaches its Solvency Capital Requirement), and only become at risk if the insurer goes bankrupt (when its assets are insufficient to cover its liabilities),
I. tā kā Eiropas Savienībā pārrobežu apdrošināšanas pakalpojumu nav daudz, tomēr to apjoms visdrīzāk palielināsies pēc „Maksātspēja II” ieviešanas, pateicoties līdzekļu ieguvumiem, ko sniegtu uz filiālēm balstīta Eiropas mēroga struktūra;
I. whereas cross-border provision of insurance in the EU is low but likely to grow as a result of the introduction of Solvency II, owing to the capital benefits offered by a branch-based pan-European structure,