natgillin/translations-raw huggingface dataset:
d) nepieciešamība veikt turpmāku darbu, lai veicinātu sekundāro vērtspapīru standartizāciju un centrālo darījumu partneru izmantošanu sekundāro vērtspapīru darījumu kārtošanā, īpaši attiecībā uz kredītsaistību neizpildes maiņas darījumiem.
d) The need to conduct further work to promote standardisation of derivatives and support the use of central counterparties to clear derivative transactions, in particular in what regards credit default swaps.
Otrkārt, likumdošanas iniciatīvu mērķis ir palielināt jaudu ES institucionālajai sistēmai turpmāko krīžu novēršanai un pārvaldībai.
Second, regulatory initiatives aimed to enhance the capability of the EU institutional framework for preventing and managing future crises.
Lielāka savstarpējā atkarība starp valstu finanšu sistēmām un vajadzība nodrošināt ES finanšu integrācijas procesu prasa atbilstīgu rīcību ES līmenī, lai risinātu iespējamo sistēmisko ietekmi, ko var radīt pārrobežu finanšu iestāžu bankroti.
The greater interdependencies between national financial systems and the need to safeguard the process of EU financial integration require appropriate action at EU level to address the possible systemic impact of failing cross-border financial institutions.
Tāpēc vajadzētu atbalstīt Komisijas pašreizējās pārdomas par ES noregulējuma sistēmas izstrādi un pievēršanos šķēršļiem, kas kavē ES pārrobežu finanšu iestāžu krīzes efektīvu pārvaldību.
Therefore, the current reflections of the Commission for developing an EU resolution framework and addressing obstacles to the effective crisis management of EU cross-border financial institutions should be supported.
Darbam jābūt vērstam uz šādām prioritātēm: 1) minimālā instrumentu komplekta izstrāde kompetentajām valstu iestādēm, lai risinātu grūtībās nokļuvušu banku problēmas bez nepieciešamības izmantot valsts atbalstu un atbilstīgos gadījumos likvidētu banku bez negatīvas ietekmes uz finanšu stabilitāti; 2) uzlabota koordinācija un sadarbība starp valstu iestādēm, īpaši strādājot ar pārrobežu grupām.
The work should aim at the following priorities: (i) the development of a minimum toolkit for national competent authorities to address problems in an ailing bank, without necessarily resorting to public support, and when deemed appropriate, liquidate the bank without negative effects on financial stability; (ii) enhanced coordination and cooperation among national authorities, in particular when dealing with cross-border groups.
Īsākā termiņā tiesību aktos būtu jāiekļauj noguldījumu garantiju shēmu saskaņošana, cita starpā paredzot ex-ante un uz risku balstītu finansējumu, ko vajadzības gadījumā papildinātu ticama ex-post finansējuma aktivizēšana.
In the shorter term, the legislative developments should include the harmonisation of Deposit Guarantee Schemes, foreseeing, inter alia, ex-ante and risked-based funding, complemented by credible ex-post funding to be activated when necessary.
Papildus kases funkcijai ir jāņem vērā arī noguldījumu garantiju shēmas nozīme atrisinājuma fāzē.
In complement to the pay-box function, the role of Deposit Guarantee Schemes in the resolution phase should also be considered.
Būtu svarīgi izveidot visaptverošāku ES struktūru krīzes pārvaldībai un novēršanai, lai stiprinātu finanšu pakalpojumu vienoto tirgu, jo tas mazinās valstu varas iestāžu vēlmi norobežot grūtībās nonākušo finanšu iestāžu iekšzemes elementus.
The establishment of a more comprehensive EU framework for crisis management and resolution would be essential to strengthen the single market for financial services as it will limit the incentives of national authorities to ring-fence the domestic components of an ailing financial institutions.
Tomēr šajā darbā nāktos saskarties ar ļoti problemātiskiem jautājumiem, piemēram, šābrīža atšķirībām starp tiesiskajiem režīmiem, ko piemēro dalībvalstis krīzes pārvarēšanai.
However, this work would have to address tremendous challenges, such as the current differences in the legal regimes applicable to crisis resolution across Member States.
Atceros, ka ECOFIN 2009. gada 2.decembrī aicināja Ekonomikas un finanšu komiteju turpināt darbu saistībā ar ES politikas koordinācijas ietvara izveidošanu krīzes pārvaldībai, tostarp jautājumā par sloga sadali, un pašreizējiem konkrētajiem priekšlikumiem Padomei 2010. gada pavasarī.
I recall that the ECOFIN on 2 December 2009 invited the Economic and Financial Committee to continue its work on an EU policy coordination framework for crisis management, including the issue of burden sharing, and present concrete proposals to the Council in spring 2010.
Esmu pārliecināts, ka Eurosistēma dos savu ieguldījumu šajās diskusijās, lai noteiktu pieeju attiecībā uz sloga sadali, kas varētu palīdzēt mazināt morāla rakstura problēmas.
I am sure the Eurosystem will contribute to such discussions in order to define an approach to burden sharing that would contribute to reducing moral hazard.
Ļoti svarīgi būtu arī panākt vienprātīgu nostāju par sasniedzamajiem mērķiem un izstrādāt pasākumu plānu šos mērķu sasniegšanai.
It would be crucial to set out a consensus about the objectives to be reached and a roadmap of actions to be undertaken to achieve them.
Kā jūs vērtējat finanšu pakalpojumu pašreizējo konsolidācijas līmeni Eiropas Savienībā un kāds ir jūsu viedoklis par nākotnes izredzēm šajā sakarā?
How do you assess the current level of consolidation in financial services in the EU and what is your view on future prospects in this regard?
Saskaņā ar jaunākajiem pieejamajiem strukturālajiem rādītājiem par ES banku nozari (2008. gada dati) konsolidācija banku nozarē turpinās.
According to latest available structural indicators for the EU banking sector (i.e. 2008 figures), consolidation in the banking sector is continuing.
Tomēr tas arī nozīmē, ka palielinās tirgus koncentrācija, un mazākajās valstīs kopumā ir koncentrētāki tirgi nekā lielajās valstīs.
However, this has also meant that market concentration is increasing, with the smaller countries generally having more concentrated markets than the larger ones.
Vietējās kredītiestādes turpināja ietekmēt ES banku vidi un pat palielināja savu tirgus daļu uz ārvalstu filiāļu rēķina.
Domestic credit institutions continued to dominate the EU banking landscape and even increased their market share at the expense of foreign branches.
Turpināja pastāvēt būtiskas atšķirības starp valstīm attiecībā uz ārvalstu uzņēmumu nozīmi — jaunajās ES dalībvalstīs pārsvarā ir euro zonā ietilpstošu valstu mātesuzņēmumu filiāles.
Significant differences between countries continued with regard to the importance of foreign entities, with subsidiaries having a euro area parent being prevalent in the new EU Member States.
Apvienošanās un pārņemšanas darbību skaits 2009. gadā pieauga, lai gan tas saglabājās zemā līmenī, salīdzinot ar iepriekšējiem desmit gadiem.
Merger and acquisition (M&A) activities increased in 2009 while remaining at low levels compared to the preceding ten years.
Vietējiem un pārrobežu darījumiem tika reģistrēts lielākais pieaugums.
Domestic and cross-border deals recorded the strongest increase.
Lai gan pagātnē apvienošanās un pārņemšanas darījumu galvenais stimuls bija stratēģiski apsvērumi, piemēram, apjoma ekonomijas realizācija un jaunu tirgu apgūšana, daudzos 2008. un 2009. gadā veiktajos darījumos bija iesaistīti uzņēmumi, kas cietuši ievērojamus zaudējumus vai saskārušies ar likviditātes problēmām.
While in the past M&A deals were mainly driven by strategic considerations, such as realising economies of scale and entering new markets, many of the transactions completed in 2008 and in 2009 involved entities that had incurred significant losses or faced liquidity strains.
Tai pat laikā centieni atbalstīt noteiktu kredītiestāžu kapitāla pozīcijas un skaidras naudas rezerves noveda pie noteiktu, ar pamatdarbībām nesaistītu darbību atdalīšanās vai nu uzņēmējdarbības, vai ģeogrāfiskās atrašanās vietas nozīmē.
At the same time, efforts to boost the capital position and cash reserves of certain credit institutions led to the spin-off of certain non-core activities, either in terms of business or geographical location.
Runājot par apvienošanās un pārņemšanas darījumu kopējo vērtību, pārņemšanu skaits ievērojami samazinājās 2009. gadā, kad pieauga tikai vietējo darījumu skaits.
In terms of the total value of M&A transactions, acquisitions considerably declined in 2009, with only domestic deals recording an increase.
Jāatzīmē arī, ka valdības iesaistīšanās kredītiestāžu pārvaldībā ir radījusi būtiskas izmaiņas dažu lielāko ES kredītiestāžu īpašumtiesību struktūrā.
It should also be noted that the participation of governments in credit institutions has constituted a significant shift in the ownership structure of some major credit institutions in the EU.
Tomēr sakarā ar valdības rekapitalizācijas pasākumu ierobežoto ilgumu ir gaidāms, ka šīs īpašumtiesību izmaiņas būs īslaicīgas un tiks atceltas, tiklīdz šīm iestādēm (kā atsevišķām vienībām) atjaunosies normāla finansiālā situācija.
However, due to the limited duration of government recapitalisation measures, it is expected that this shift in ownership will be temporary and that it will be reversed as the financial condition of these institutions, on a stand-alone basis, recovers.
Kas attiecas uz konsolidācijas modeļu novērtēšanu, tas ir jāaplūko saistībā ar ietekmi uz atsevišķu banku efektivitāti un stabilitāti, konkurenci banku nozarē un finanšu nozares stabilitāti plašākā izpratnē.
As to the assessment of consolidation patterns, this has to be viewed in terms of its impact on the efficiency and soundness of individual banks, on competition in the banking sector and on financial stability in the financial sector more generally.
Ja nesenie konsolidācijas pasākumi banku nozarē ir veicinājuši banku rentabilitātes palielināšanos un stiprinājuši to noturību pret satricinājumiem, tad tos var uzskatīt par pozitīviem.
To the extent that recent consolidation activities in the banking sector have contributed to increasing the profitability of banks and strengthening their resilience to shocks, they can be viewed as positive.
Novērtējot turpmākās konsolidācijas perspektīvas, nozīmīga loma ir izplatītajam viedoklim, ka pirms krīzes banku nozarē pārmērīgi lielos apjomos ir ticis izmantots aizņemtais kapitāls.
In assessing the future prospects for consolidation, an important consideration is the widespread consensus that the pre-crisis levels of banking sector leverage were excessive.
Tādēļ var gaidīt, ka, veicot riskanto tirgus pozīciju samazināšanu, banku sistēmas rentabilitāte (pašu kapitāla atdeves izteiksmē) vismaz vidējā termiņā būs zemāka nekā nesenā pagātnē.
Hence, it can be expected that as de-leveraging proceeds the profitability of the banking system (in terms of return on equity) will be lower return than in the recent past, at least at the medium term.
Tādēļ bankas, iespējams, meklēs jaunus rentabilitātes stimulus.
Banks are therefore likely to look for new drivers of profitability.
Konsolidācija var būt pievilcīgs veids, lai sasniegtu šo mērķi tām bankām, kuras pēc krīzes būs spēcīgākie tirgus dalībnieki, jo pārņemšana par samērā pieņemamām cenām varētu būt veids, kā ilgtermiņā sasniegt augstāku rentabilitāti, pateicoties apjoma ekonomijai.
Consolidation may represent an attractive way to accomplish this objective for those banks which are emerging as the strongest players from the crisis, as acquisitions at relatively affordable prices will potentially be a way to achieve higher profitability in the long term – thanks to economies of scale.
Šajā ziņā ir gaidāms, ka apvienošanās un pārņemšanas tendences turpināsies arī pēc krīzes.
In that respect, M&A trends may be expected to continue after the crisis too.
Dažos nākamajos gados grūtībās nonākušās bankas apvienošanos var izmantot arī kā glābšanas līdzekli.
Mergers can also occur in the next few years as a rescue measure of troubled banks.
Kā tika norādīts, daudzi no faktoriem, kas apstiprina paredzējumu, ka tuvākajā nākotnē mēs pieredzēsim turpmāku konsolidāciju, apstiprina arī secinājumu, ka tas novedīs pie efektīvākas un elastīgākas banku sistēmas.
As indicated, many of the reasons that validate the prediction that we will see further consolidation in the near future justify also the conclusion that this will lead to a more efficient and resilient banking system.
No otras puses, nozares koncentrācijas rezultātā var rasties vairāk tādu iestāžu, kuras ir „pārāk lielas, lai bankrotētu”, un tas rada vēl steidzamāku vajadzību ieviest pasākumus šo iestāžu izraisīto problēmu risināšanai.
On the other hand, the concentration of the sector may create more institutions «too big to fail» which makes it more pressing the need to implement the measures to address the problems that these institutions create.
Vai līdz ar izmaiņām ECB uzdevumos un prioritātēs laika gaitā nevajadzētu mainīties arī valdes locekļu dažādajām atbildības jomām?
Shouldn't the different responsibilities of Board members change with time, in line with the changes occurred in the ECB's tasks and priorities?
ECB valde ir koleģiāla lēmējinstitūcija; tās darbības pamatā ir kolektīvas atbildības princips, t. i., valde kā vienots veselums ir kolektīvi atbildīga par saviem lēmumiem un ECB nozaru kopējo darbību.
The Executive Board of the ECB is a collegiate decision-making body; its functioning is based on the principle of collective responsibility, i.e. the Executive Board in its entirety is collectively responsible for its decisions and the overall functioning of the ECB business areas.
Lai gan praktisku apsvērumu dēļ nozaru struktūrvienības sniedz ziņojumus atsevišķiem valdes locekļiem, kuri pārrauga un vada to darbu, visas struktūrvienības kopumā darbojas valdes vadībā.
While, for practical reasons, business areas report to individual Executive Board members who oversee and guide their work, all work units are placed under the managing direction of the Executive Board as a whole.
Kā tas jau iepriekš ir bijis, valde laiku pa laikam var pārskatīt kārtību, kādā struktūrvienības sniedz ziņojumus valdes locekļiem, un savu lēmumu sagatavošanu.
As has happened in the past the Executive Board may review, from time to time, the reporting lines to Executive Board members of work units and the preparation of its decisions.
Šādi laiku pa laikam koriģējot valdes locekļu individuālās atbildības jomas, tiek stiprināts valdes koleģiālais raksturs.
Such occasional adjustments in the individual responsibilities of Executive Board members contribute to strengthen the collegiate nature of the Executive Board.
Šajā ziņā valdes locekļu „portfeļi” viņu pilnvaru termiņa laikā var mainīties.
In this context, the composition of the portfolios of Executive Board members can change during their term of office.
Par visiem šajā sakarā pieņemtajiem lēmumiem ir atbildīga tikai pati valde.
Any decision in this respect remains the sole responsibility of the Executive Board itself.
Es personīgi uzskatu, ka valdes kolektīvajam raksturam ir liela nozīme, jo tas vislabāk nodrošina dažādu perspektīvu atspoguļošanu un to, ka lēmumu pieņemšanā pienācīgi tiek ņemti vērā visa pieejamā kompetence, pieredze un zināšanas.
I attach myself great value to the collective nature of the Executive Board as this best ensures that various perspectives are reflected and that all the available expertise, experience and wisdom are appropriately taken into account when making decisions.
Jūsuprāt, kāda sistēma ir piemērota, lai nodrošinātu objektīvu rotāciju dalībai ECB valdē, arī valstspiederības ziņā?
What system do you think is appropriate to ensure an equitable rotation of membership on the ECB-executive board also in terms of nationalities?
· valdes locekļus „ieceļ no personām ar nevainojamu reputāciju un profesionālo pieredzi monetāros un banku jautājumos”;
· the members of the Executive Board “shall be appointed among persons of recognised standing and professional experience in monetary or banking matters”;
· „tikai (euro zonas) dalībvalstu pilsoņi var būt valdes locekļi”.
· “only nationals of [euro area] Member States may be members of the Executive Board”.
Tādējādi Līgumā ir noteiktas divas prasības — „kompetence” un „(euro zonas) valstspiederība”.
The Treaty thus establishes two requirements: “competence” and “[euro area] nationality”.
Līgumā nav minēti nekādi citi noteicoši faktori ECB valdes sastāvam.
No other specification can be found in the Treaty as a determinant for the composition of the Executive Board of the ECB.
Iecelšana amatos, balstoties uz citiem apsvērumiem, nevis iepriekšminētajām prasībām, var arī būt pretrunā Līguma noteikumiem par ECB neatkarību.
Appointments which would be based on considerations other than the above requirements may also conflict with the Treaty provisions on the ECB’s independence.
ECB lēmējinstitūciju sanāksmēs visi locekļi piedalās privātpersonu statusā.
In the meetings of the ECB’s decision making bodies all members participate in their personal capacity.
Šis Līguma nosacījums ir nesavienojums ar nacionālās pārstāvniecības principu.
This Treaty provision is incompatible with the principle of national representation.
Gala lēmumu par iecelšanu ECB valdes locekļa amatā pieņem Eiropadome (kur balsojumā piedalās tikai euro zonas deputāti) pēc Padomes ieteikuma un pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu un ECB.
The final decision on appointments to the ECB’s Executive Board is taken by the European Council (in which only euro area Members vote) upon a recommendation from the Council and following consultation of the European Parliament and the ECB.
Es ticu, ka iepriekšminētie ECB valdes locekļu iecelšanas principi tiek pilnībā ievēroti.
I trust that the above principles for the appointment of members to the Executive Board of the ECB are fully respected.
Kāds ir jūsu viedoklis jautājumā par nepieciešamību ECB valdes locekļu amatos iecelt personas ar atšķirīgāku kvalifikāciju tā vietā, lai paļautos tikai centrālo banku pārstāvjiem?
What is your view on the need to increase the diversity of backgrounds represented in the ECB board rather than relying solely on central bankers?
Kā minēju savā atbildē uz iepriekšējo jautājumu, Līgumā un Statūtos ir skaidri noteikts, ka valdes locekļus „ieceļ no personām ar nevainojamu reputāciju un profesionālo pieredzi monetāros un banku jautājumos”.
As mentioned in my reply to the previous question, the Treaty and the Statute are clear in stipulating that the members of the Executive Board “shall be appointed among persons of recognised standing and professional experience in monetary or banking matters”.
Nav brīnums, ka centrālo banku pārstāvji atbilst šai prasībai.
It does not come as a surprise that central bankers fulfil this requirement.
Tai pat laikā šis noteikums nekādā veidā neizslēdz iespēju iecelt amatos kandidātus, kuri nav no centrālo banku pārstāvju saimes.
At the same time, this provision by no means excludes that appointment of candidates from outside the central banking community.
Faktiski vairumā centrālo banku — un ECB šajā ziņā nav izņēmums — lēmējinstitūciju locekļu kvalifikācija ir ļoti dažāda, to skaitā ir personas ar profesionālo pieredzi, piemēram, banku nozarē, akadēmiskajā darbā un valsts pārvaldē.
As a matter of fact, in most central banks – and the ECB is no exception here - the background of members of the decision-making bodies is quite diverse and includes, for instance, professional experience in banking, academia and public administration.
No manis paša dzīvesgājuma apraksta ir redzams, ka tas attiecas arī uz mani.
You have seen from my own curriculum vitae that this also applies to me.
Manuprāt, koleģiālas lēmējinstitūcijas locekļu dažādās kvalifikācijas var vērtēt kā ieguvumu iestādes pārvaldībai.
In my view, the diversity of backgrounds of members of a collegiate decision-making body is an asset for the governance of the institution.
Vai jūs varētu plašāk paskaidrot savu priekšstatu par demokrātiskās atbildības jēdzienu attiecībā uz ECB un centrālajām bankām kopumā?
Could you elaborate on your views on the concept of democratic accountability with regards to the ECB and central banking in general?
Lai saglabātu leģitimitāti, neatkarīgai centrālai bankai ir jābūt atbildīgai demokrātisko iestāžu un sabiedrības priekšā par savām darbībām, īstenojot savas pilnvaras.
To retain legitimacy, an independent central bank must be accountable to democratic institutions and the general public for its actions in the pursuit of its mandate.
Arvien vairāk apzinoties, īpaši dažās iepriekšējās desmitgadēs, ka centrālai bankai, lai īstenotu savas pilnvaras, ļoti svarīga ir neatkarība, nozīmīgāks ir kļuvis arī demokrātiskās atbildības raksturs.
With the increasing recognition, especially in the past few decades, that independence is crucial for a central bank to deliver on its mandate, the nature of democratic accountability has also become more important.
Šajā ziņā centrālo banku atbildība visā pasaulē izpaužas daudzās dažādās formās.
In this context, the accountability of central banks around the world has taken a number of different forms.
Eiropas Savienībā ECB ir skaidras pilnvaras, ko tā īsteno neatkarīgā veidā, kā noteikts Līgumā.
In the European Union, the ECB has a clear mandate and pursues it in an independent manner as provided for by the Treaty.
Līgumā ir arī paredzēts, ka šis augstais neatkarības līmenis ir cieši saistīts ar demokrātisko atbildību Eiropas sabiedrības un tās tieši ievēlēto pārstāvju, t. i., Eiropas Parlamenta priekšā.
Also foreseen in the Treaty is that this high degree of independence goes hand in hand with democratic accountability towards the European public and its directly elected representatives, that is, the European Parliament.
Ir vairāki skaidri noteikti veidi, kā nodrošināt ECB atbildību, no kuriem viens ir ECB priekšsēdētāja regulāra uzstāšanās Ekonomikas un monetāro jautājumu komitejā ( ECON ), un ECB priekšsēdētāja vietnieka un citu ECB valdes locekļu turpmākas uzstāšanās ECON .
A number of well defined ways have thus been established for holding the ECB accountable, not least with the regular appearances of the ECB’s President before the Economic and Monetary Affairs Committee (ECON), and further appearances by the ECB Vice-President and other members of the ECB Executive Board.
Zīmīgi, ka nesenās uzklausīšanas liecina par ciešāku sadarbības formu starp ECB un Eiropas Parlamentu, nekā to paredz Līgums, un šī ieviestā prakse, manuprāt, ir ļoti pozitīvs elements, un arī liecina par labvēlīgu attieksmi no Eiropas Parlamenta puses.
It is notable that the latter hearings represent a closer form of cooperation between the ECB and the European Parliament than is foreseen in the Treaty and this established practice is, in my view, a very positive element and also welcome by the European Parliament.
ECB atbildība ir saistīta arī ar precīzi noteiktiem pienākumiem sniegt ziņojumus (ECB statūtu 15. pants).
The ECB’s accountability also entails precise reporting obligations (Art. 15 of ECB Statute).
Papildus gada ziņojumam, ko iesniedz Parlamentam (arī Padomei, Komisijai un Eiropadomei), ECB ir jāpublicē ceturkšņa ziņojumi par Eurosistēmas darbību.
Beyond the Annual Report presented to Parliament (and Council, Commission and European Council), the ECB is required to publish quarterly reports on the activities of the Eurosystem.
ECB nolēma pārsniegt šīs Līguma prasības un publicēt ziņojumus biežāk ikmēneša biļetena formā.
The ECB decided to go beyond these Treaty requirements and report more frequently in the form of the Monthly Bulletin.
Visbeidzot papildus iknedēļas finanšu kopsavilkuma pārskatam ECB publicē arī virkni citu publikāciju saistībā ar saviem uzdevumiem, tostarp pusgada Finansiālās stabilitātes ziņojumu un gada Finansiālās integrācijas ziņojumu.
Finally, apart from the consolidated Weekly Financial Statement, the ECB publishes a range of other task-related publications, including its bi-annual Financial Stability Report and its annual Financial Integration Report.
Kā jūs vērtējat ECB valdes locekļu aizvietošanas procedūru?
How do you judge the procedure used to replace ECB board members?