natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lai gan šādi divpusējie nolīgumi dod iespēju ražotājvalstīs ieviest izmaiņas mežsaimniecības nozarē attiecībā uz pārvaldības stiprināšanu, meža un vides tiesību aktu pilnveidošanu un labāku īstenošanu, kā arī dialoga organizēšanu starp valdību un pilsonisko sabiedrību, šie nolīgumi vieni paši ir nepietiekami, lai kontrolētu nelikumīgu kokmateriālu un kokmateriālu izstrādājumu tirdzniecību ES tirgū.
Whilst such bilateral agreements present an opportunity within producing countries to drive change in the forest sector with regards to strengthening governance, improving and better implementing forest and environmental laws, as well as enabling dialogue between government and civil society, these agreements alone are insufficient to control the sale of illegal timber and timber products in the EU market.
BPN ir trūkumi (krāpšanas draudi, ierobežota ģeogrāfiskā darbības joma, naudas atmazgāšanas risks caur trešām valstīm u.c.), kas var apdraudēt vai pat būt pretrunā nelikumīgu kokmateriālu importa novēršanas mērķim.
VPAs have shortcomings (risk of circumvention, limited geographical scope, risk of laundering via third countries, etc.) that could undermine, or even contradict the objective of ending illegal timber imports.
Tāpat joprojām tiek apšaubīta to izpildāmība.
Their enforceability also remains open to question.
BPN varētu būt noderīgi ar nosacījumu, ka tie tiek atbalstīti ar juridiski saistošiem obligātiem standartiem, lai nodrošinātu, ka BPN dalībnieki nebaidās no situācijas, kad citiem, uz kuriem neattiecas šādi ierobežojumi, būtu priekšrocības.
VPAs could play a useful role provided they are underpinned by legally binding minimum standards to ensure that those taking part in VPAs do not fear being undercut by others who are not subject to such constraints.
Lai gan juridiski saistošas sistēmas ieviešana pasaules mērogā joprojām ir tālā nākotnē, Eiropas Savienībai ir jāsāk iekšēji pieņemt juridiski saistošus standartus, kā arī instrumentus neatbilstības sodīšanai.
Although a legally-binding system on a global scale remains a long way off, the European Union should begin to adopt legally binding standards internally as well as instruments for sanctioning non-compliance.
Šajā sakarā ir žēl, ka Komisija vēl nav ierosinājusi visaptverošus tiesību aktus, lai nodrošinātu, ka Eiropas tirgū tiek laisti tikai no likumīgiem avotiem un labi pārvaldītiem mežiem iegūti kokmateriāli un kokmateriālu izstrādājumi.
In this context, it is disappointing that the Commission has yet to propose comprehensive legislation to ensure that only timber and timber products coming from legal sources and well managed forests are placed on the European market.
Bez šādiem tiesību aktiem godājami ražotāji un tirgotāji vienmēr uztrauksies, ka viņus var apdraudēt uzņēmumi, kas tikai ieinteresēti līdz minimumam samazināt īstermiņa izmaksas.
In the absence of such legislation, reputable producers and traders will always be concerned that their position could be undermined by those only interested in minimising short term costs.
Turklāt publiskā iepirkuma politikas nostādnēs, kurās ir prasība, ka kokmateriāli un kokmateriālu izstrādājumi ir jāiegūst no likumīgiem un ilgtspējīgiem avotiem, ir svarīga nozīme, padarot pievilcīgāku sertificētu kokmateriālu ražošanu, kā arī parādot valsts iestāžu praktisko apņemšanos šo mērķi sasniegt.
In addition, public procurement policies that require timber and timber products to be derived from legal and sustainable sources have an important role to play in increasing the attractiveness of producing certified timber as well as showing public authorities’ practical commitment to this goal.
Līdzīgi marķēšanas iniciatīvas, piemēram, Mežu pārvaldības padomes marķēšanas iniciatīvas, kas ļauj patērētājiem būt pārliecinātiem, ka kokmateriāli, ko tie pērk, ir ne tikai likumīgi, bet arī nāk no ilgtspējīgi pārvaldītiem mežiem, var lietderīgi papildināt starptautiskos nolīgumus ar nosacījumu, ka marķējuma pamatā ir neatkarīga pārbaude.
Similarly labelling initiatives such as those of the Forest Stewardship Council, which enable consumers to be confident that the timber they are buying is not merely legal but originates from sustainably managed forests, can usefully supplement international agreements, provided the label is underpinned by independent verification.
Šāda sertifikācija ir arī būtiska lauksaimniecības degvielu importa pavadprocedūra, ja vien fosilās degvielas aizstāšanas rezultātā panākto klimata uzlabošanos ievērojami nepārsniegs paaugstinātas CO 2 emisijas, kas nonāk atmosfērā mežu izciršanas rezultātā.
Such certification is also an essential accompaniment to imports of agrofuels, if the climatic benefits of replacing fossil fuels are not to be vastly outweighed by increased CO 2 emissions arising from deforestation.
ES ir jānodrošina, ka tās divpusējos vai daudzpusējos tirdzniecības nolīgumos nekas neierobežos šādu politikas nostādņu īstenošanas darbības jomu.
The EU should ensure that nothing in its bilateral or multilateral trade agreements would limit the scope for implementing such policies.
Tas ir īpaši svarīgi attiecībā uz ierosināto tirdzniecības nolīgumu ar Dienvidaustrumu Āzijas valstīm, kurā jēgpilnā nodaļā par ilgtspējīgu attīstību ir jāapskata jautājums par mežu saglabāšanu un cīņu pret nelikumīgu mežistrādi.
This is of particular importance when it comes to the proposed trade agreement with the countries of South East Asia, where a meaningful sustainable development chapter must address the issues of forest preservation and the fight against illegal logging.
Stingrāka un efektīvāka nolīguma iezīmes
Features of a stronger, more effective agreement
Diemžēl 2006. gada Starptautiskais nolīgums par tropu kokmateriāliem ( ITTA ) tā ierobežotās ietekmes dēļ radikāli neatšķīrās no 1994. gada nolīguma.
It is disappointing that the 2006 ITTA did not represent a more radical change from the 1994 agreement in view of the limited impact this agreement has had.
Ja sarunu dalībnieki būtu gribējuši atrisināt pamatproblēmu, viņi būtu atcēluši ITTO mērķus un sākuši ar tropu mežu aizsardzības un ilgtspējīgas pārvaldības nodrošināšanu, kā arī noplicināto mežu teritoriju atjaunošanu.
Had the negotiators wished to tackle the core problem, they would have reversed the objectives of the ITTO and started from the need to ensure the protection and sustainable management of tropical forests and the restoration of forest areas that had been degraded.
Tādā gadījumā tropu kokmateriālu tirdzniecība tiktu veicināta tikai tādā apmērā, kas atbilst šiem iepriekšējiem mērķiem.
Trade in tropical timber would then only be encouraged to the extent that it was compatible with those prior objectives.
Šāda izmaiņa neapšaubāmi ietekmētu ražotājvalstu un to iedzīvotāju ieņēmumus, no kuriem nevar prasīt segt pasaules resursu saglabāšanas izmaksas.
Such a change would clearly have implications for the revenues of producer countries and their inhabitants who should not be expected to bear the costs of preserving what is a global resource.
Kā minēts iepriekš, tropu mežiem ir izšķiroša loma cīņā pret klimata pārmaiņām.
As noted above, tropical forests have a crucial role to play in combating climate change.
Tādēļ starptautiskajai sabiedrībai jābūt gatavai apsvērt piemērotas kompensācijas shēmas tām valstīm, kas nolemj par prioritāti noteikt ilgtermiņa mērķi veicināt ilgtspējīgus mežus, nevis maksimāli palielināt īstermiņa ieņēmumus.
The international community should therefore be ready to consider appropriate compensation schemes for those countries that decide to give priority to the longer-term objection of promoting sustainable forests rather than maximising short-term income.
Tam savukārt ir ietekme uz attīstības palīdzību un starptautisko finanšu iestāžu sniegtajiem aizdevumiem.
This in turn has implications for development assistance and lending from international financial institutions.
Abiem minētajiem dalībniekiem ir jāmēģina nodrošināt, ka vietējai sabiedrībai ir mežistrādes alternatīvas tiem gadījumiem, kad mežizstrāde neizrādītos ilgtspējīga, un ka izmaksas par „pasaules kopējās vērtības” jeb tropu meža saglabāšanu tiek taisnīgi sadalītas starp valstīm.
Both should seek to ensure that local communities have alternatives to logging where this would not be sustainable and that the cost of preserving the “global commons” that tropical forests represent is shared equitably between nations.
Tas, ka Parlaments atbalstīja 2006. gada ITTA , ir uzskatāms par neapmierinoša nolīguma negribīgu apstiprināšanu.
The Parliament's approval of the ITTA, 2006 should be understood as a reluctant endorsement of an unsatisfactory agreement.
Ir jāatzīst, ka rezultāts ir tālu no tā, kas vajadzīgs, lai risinātu tropu mežu bojāejas problēmu.
It should be recognised that the outcome falls well short of what is required to address the problem of loss of tropical forests.
Komisijai ir jāsāk gatavoties nākamajai sarunu kārtai, lai nodrošinātu ievērojami pilnveidotu nākamo nolīgumu.
The Commission should start to prepare for the next round of negotiations with the objective of ensuring a greatly improved successor agreement.
ITTA režīms ir pilnībā jāpārstrādā, un Parlamenta piekrišana jebkuram turpmākajam nolīgumam būs atkarīga no radikālām attiecīgā nolīguma mērķu izmaiņām.
The ITTA regime needs a complete overhaul and the Parliament's assent to any future agreement will depend on a radical change in the underlying objectives of the agreement.
2006. gada ITTA pārstrādes mērķim jābūt tropu mežu aizsardzībai un ilgtspējīgai pārvaldīšanai.
The key objective for a revision of ITTA, 2006 should be the protection and sustainable management of tropical forests.
Tropu kokmateriālu tirdzniecībai jānotiek tikai tādā apmērā, kas atbilst minētajam mērķim.
Trade in tropical timber should only take place to the extent consistent with that objective.
Tādējādi Komisijai ir jāierosina piemēroti finansēšanas mehānismi valstīm, kas vēlas ierobežot savu kokmateriālu eksportu, un ITTO balsošanas sistēmas pārveide, lai atbalstītu kokmateriālus ražojošās valstis, kuras par prioritāti noteikušas mežu resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu.
Accordingly, the Commission should propose appropriate financing mechanisms for countries willing to limit their timber exports and a reorganisation of the ITTO’s voting system to reward timber producing countries that give priority to the conservation and sustainable use of forest resources.
Pa to laiku Komisijai un dalībvalstīm ir ievērojami jāpalielina atbalstam paredzētie finanšu resursi, lai veicinātu tropu mežu saglabāšanu un ekoloģiski atbildīgu izmantošanu, lai atbalstītu pasākumus, kas vērsti uz vides pārvaldības stiprināšanu un resursu palielināšanu, lai veicinātu ekonomiski dzīvotspējīgas alternatīvas destruktīvām mežistrādes, izrakteņu ieguves un lauksaimniecības darbībām, kā arī lai stiprinātu valstu parlamentu un pilsoniskās sabiedrības, tostarp vietējo kopienu un vietējo iedzīvotāju, spēju piedalīties lēmumu pieņemšanā attiecībā uz dabas resursu saglabāšanu, izmantošanu un pārvaldīšanu, kā arī lai norobežotu un aizsargātu viņu tiesības uz zemi.
In the meantime, the Commission and Member States should significantly increase the financial resources for assistance to enhance the conservation and ecologically responsible use of tropical forests, to support actions aimed at strengthening environmental governance and capacity-building, to promote economically viable alternatives to destructive logging, mining and agricultural practices, and to enhance the capacity of national parliaments and civil society, including local communities and indigenous people, to participate in decision-making regarding the conservation, use and management of natural resources, and to demarcate and defend their land rights.
Turklāt Komisijai un dalībvalstīm ir jāstrādā starptautiskajā arēnā, lai virzītu uz priekšu diskusijas par klimata pārmaiņām un mežu izciršanu, ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām saistībā panākot vienprātību par starptautisku finansēšanas mehānismu, kura uzdevums būtu samazināt mežu izciršanas un mežu noplicināšanas radītās oglekļa dioksīda emisijas, un par kopējo ieguvumu attiecībā uz bioloģiskās daudzveidības aizsardzību un ilgtspējīgas attīstības maksimālu palielināšanu.
Moreover, the Commission and Member States should work in the global arena to advance climate change and deforestation discussions so as to reach agreement within the framework of the UN Framework Convention on Climate Change for an international financing mechanism aimed at reducing carbon dioxide emissions from deforestation and forest degradation and at maximising co-benefits with regard to biodiversity protection and sustainable development.
Tāpat Komisijai un dalībvalstīm ir jāstrādā, lai nodrošinātu, ka eksporta kredītu aģentūras, Kotonū investīciju mehānisms un citas starptautiskās aizdevumu iestādes, kas finansē projektus ar Eiropas valsts naudu, piemēro pieņemto brīvas, iepriekšējas un apzinātas piekrišanas principu, pirms finansiāli atbalstīt jebkādus projektus mežu jomā.
The Commission and Member States should also work to ensure that Export Credit Agencies, the Cotonou Investment Facility and other International Lending Institutions which fund projects with European public money, use the adopted principle of Free, Prior and Informed Consent before financially supporting any projects in forest areas.
Tāpat ir jānovērtē šo projektu ietekme uz vidi un jāīsteno to izvērtēšanas procedūras, lai nodrošinātu, ka tie neveicina mežu izciršanu, mežu noplicināšanu vai nelikumīgas mežistrādes darbības.
Environmental impact assessment and screening procedures for these projects should also be carried out, to make sure they do not fuel deforestation, forest degradation or illegal logging activity.
Visbeidzot ir jāpanāk spēcīgs un straujš progress, īstenojot FLEGT rīcības plānu, tostarp Komisijai bez turpmākas kavēšanās ir jāiesniedz visaptverošs tiesību akta priekšlikums, kura uzdevums būtu nodrošināt, ka ES tirgū tiek laisti tikai likumīgi iegūti kokmateriāli un kokmateriālu izstrādājumi.
Finally, there should be strong and rapid progress on the implementation of the FLEGT action plan, including the submission, without further delay, by the Commission of a comprehensive legislative proposal that aims to ensure that only legally harvested timber and timber products are placed on the EU market.
Parlamentam, kā arī citām starpreģionālām asamblejām un ITTO valstu parlamentiem ir pilnībā jāiesaistās 2006. gada ITTA īstenošanā.
The Parliament as well as other interregional assemblies and national parliaments of ITTO should be fully involved in the implementation of ITTA 2006.
Šajā sakarā mēs aicinām
To that end, we call
· pēc iespējas drīz apspriesties ar Parlamentu par to, kad Kopiena plāno veikt brīvprātīgas finanšu iemaksas ITTA plānotajām darbībām caur organizācijas brīvprātīgajiem kontiem,
· for the consultation of the Parliament at the earliest possible date, whenever the Community intends to make voluntary financial contributions to ITTA's planned actions via the voluntary accounts of the Organisation,
· Komisiju iesniegt ikgadēju ziņojumu par ITTA īstenošanu, kā arī par pasākumiem, lai līdz minimumam samazinātu tropu mežu tirdzniecības negatīvo ietekmi, tostarp divpusējiem nolīgumiem saskaņā ar FLEGT programmu.
· for the presentation, by the Commission, of an annual report on the implementation of ITTA as well as on measures to minimise the negative impacts from trade on tropical forests, including bilateral agreements under the FLEGT programme.
Parlamentam pilnībā jāiesaistās un jāsaņem informācija par progresu, kas panākts visos sarunu posmos par FLEGT partnerattiecību nolīgumiem.
The Parliament should be fully involved and informed of the progress made at every stage of negotiations on FLEGT partnership agreements.
Par atzinumu attiecībā uz juridisko pamatu Padomes lēmuma priekšlikumam par 2006. gada Starptautiskā nolīguma par tropu kokmateriāliem noslēgšanu Eiropas Kopienas vārdā (11964/2007 – C6‑0326/2007 – 2006/0263(CNS) )
Subject: Opinion on the legal basis of the proposal for a Council Decision on the conclusion on behalf of the European Community of the International Tropical Timber Agreement, 2006 (11964/2007 – C6-0326/2007 – 2006/0263(CNS) )
2007. gada 19. decembra sanāksmē Juridiskā komiteja saskaņā ar Reglamenta 35. panta 3. punktu nolēma pēc savas iniciatīvas izskatīt minētā Padomes priekšlikuma juridiskā pamata spēkā esamību un atbilstību.
At its meeting of 19 December 2007 the Committee on Legal Affairs decided on its own initiative, pursuant to Rule 35(3), to consider whether the legal basis of the above Council proposal was valid and appropriate.
Komiteja izskatīja minēto jautājumu 2007. gada 19. decembra sanāksmē.
The committee considered the above question at its meeting of 19 December 2007.
Ņemot vērā to, ka Starptautiskās tirdzniecības komiteja ir nolēmusi šajā decembrī balsot par tās ziņojumu, Juridiskā komiteja uzskata par ieteicamu saskaņā ar Reglamenta 35. panta 3. punktu pēc savas iniciatīvas ierosināt jautājumu par juridisko pamatu Padomes lēmumam, lai izvairītos no problēmām plenārsēdes balsojumā, ja kāds no deputātiem nolemtu ierosināt jautājumu par juridisko pamatu.
Given that the Committee on International Trade is due to vote on its report this December, it may be considered advisable, in order to avoid problems with the plenary vote in the event that one of the Members decides to take up the question of the legal basis, for the Committee on Legal Affairs to take up the question of the legal basis of the proposal for a Council decision on its own initiative pursuant to Rule 35(3) of the Rules of Procedure.
Ierosinātais juridiskais pamats ir EK līguma 133. un 175. pants saistībā ar 300. panta 2. punkta 1. daļas 1. teikumu un 300. panta 3. punkta 1. daļu.
The legal basis proposed is Articles 133 and 175, read in conjunction with the first sentence of the first subparagraph of Article 300(2) and the first subparagraph of Article 300 (3) of the EC Treaty.
Tika ierosināts grozīt juridisko pamatu tādējādi, ka atsauce tiek izdarīta uz 300. panta 3. punkta 2. daļu nevis uz pirmo daļu.
It has been suggested that the legal basis ought to be amended so as to refer to the second subparagraph of Article 300(3) rather than the first subparagraph of that provision.
Šā grozījuma rezultātā Parlamentam būtu piekrišanas procedūras priekšrocības, kas aizstātu vienkāršu apspriešanos.
This change in the legal basis would give Parliament the benefit of the assent procedure rather than mere consultation.
Par jautājumu atbildīgā komiteja lūgusi Juridiskajam dienestam sniegt atzinumu, kurš atbalsta šo juridiskā pamata grozīšanu.
The lead committee has sought the opinion of the Legal Service, which supports this change in the legal basis.
Pārbaudāmā priekšlikuma saturu veido septiņi apsvērumi un divi panti, kas apstiprina 2006. gada Starptautiskā tropu kokmateriālu nolīguma noslēgšanu.
The content of proposal under consideration consists in seven recitals and two articles approving the conclusion of the International Tropical Timber Agreement, 2006.
Saskaņā ar 4. apsvērumu nolīguma mērķi vienādā mērā atbilst gan kopējai tirdzniecības politikai, gan kopējai vides politikai.
Recital 4 states that the goals of the Agreement are consistent with both the common commercial policy and the environmental policy.
Nolīguma galvenie mērķi ir paredzēti šā nolīguma 1. pantā, un tie ir šādi: „veicināt to tropu kokmateriālu, kas iegūti no ilgtspējīgi apsaimniekotiem un likumīgi izstrādātiem mežiem, starptautiskās tirdzniecības un profila paplašināšanu, kā arī veicinātu šo mežu, kuros iegūst tropu kokmateriālus, ilgtspējīgu apsaimniekošanu”.
The main objectives of the Agreement are addressed in Article 1 of the Agreement as follows: "to promote the expansion and diversification of international trade in tropical timber from sustainable managed and legally harvested forest and to promote the sustainable management of tropical timber producing forests".
Nolīgumu veido šādas nodaļas: mērķi, definīcijas, struktūra un pārvalde, Starptautiskā tropu kokmateriālu padome, privilēģijas un neaizskaramība, finanšu jautājumi, operatīvās darbības, statistikas dati, pētījumi un informācija, dažādi citi jautājumi un nobeiguma noteikumi.
The Agreement is organised in chapters as follows: objectives, definitions, organisation and administration, International Tropical Timber Council, privileges and immunities, finance, operational activities, statistics, studies and information, miscellaneous, and final provisions.
Tiek konstatēts, ka par jautājumu atbildīgā komiteja savā 2007. gada 7. novembra ziņojuma projektā raksturojusi savu apstiprinājumu Starptautiskajam nolīgumam par tropu kokmateriāliem „kā negribīgu piekrišanu neapmierinošam līgumam”.
It is noted that, in its draft report of 7 November 2007, the Committee responsible qualifies its approval of the International Trade Timber Agreement "as a reluctant endorsement of an unsatisfactory agreement".
Ziņotājs sūdzas par to, ka nolīguma noslēgšanas rezultātā „tikpat kā netiek risinātas tropu meža zuduma problēmas”.
The Rapporteur complains that the outcome of the Agreement "falls well short of what is required to address the problem of loss of tropical forest".
Attiecībā uz „īpašas iestāžu sistēmas” koncepciju 300. panta 3. punkta 2. daļas nozīmē ir konstatēts, ka Tiesa vēl nav precizējusi, kā tā ir jāinterpretē.
As far as the concept of a "specific institutional framework" within the meaning of the second subparagraph of Article 300(3) is concerned, it is observed the Court of Justice has yet to cast any light on how is it to be interpreted.
Ņemot to vērā, šķiet, ir mērķtiecīgi minēt dažus apsvērumus attiecībā uz loģisku pamatu piekrišanas procedūras piemērošanai, kas paredzēta 300. panta 3. punkta otrajā daļā, tā vietā, lai piemērotu šīs normas pirmajā daļā noteikto apspriežu procedūru.
In view of this, it is considered worthwhile setting out some general considerations about the rationale for providing for the use of the assent procedure in the second subparagraph of Article300(2) as opposed to the consultation procedure laid down in the first subparagraph of that provision.
Piekrišanas procedūra ir paredzēta attiecībā uz četru veidu tiesību aktiem:
The assent provision is provided for four types of acts:
- nolīgumi, kas rada ievērojamas sekas Kopienas budžetam;
- agreements having important budgetary implications for the Community;
- nolīgumi, kuru rezultātā nepieciešama tiesību aktu grozīšana, kuri pieņemti, piemērojot koplēmuma procedūru;
- agreements entailing amendment of an act adopted under the codecision procedure;
- nolīgumi, kas ir pamatā asociācijām ar savstarpējām tiesībām un pienākumiem, kopīgu rīcību un īpašām procedūrām;
- agreements establishing an association involving reciprocal rights and obligations, common action and special procedures;
- nolīgumi, kas izveido iestāžu īpašu sistēmu, ieviešot sadarbības procedūras.
- agreements establishing a specific institutional framework by organising cooperation procedures.
Ir iespējams pieradīt, ka lēmums par piekrišanas procedūru ir pieņemts turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ.
It may be argued that provision is made for the assent procedure on the following grounds.
Pirmie divi gadījumi attiecīgi atspoguļo Parlamenta lomu budžeta pieņemšanas procedūrā un koplēmuma procedūrā.
The first two cases reflect Parliament's role in the budgetary procedure and in the codecision procedure, respectively.
Savukārt nolīgumiem, kuri attiecas uz iepriekš norādītajiem trešo un ceturto ievilkumu, ir viens kopējs aspekts, proti, tie paredz kompleksu un pastāvīgi struktūru, kurai piemīt noteikta autonomija no nolīguma pusēm, un, īstenojot šo autonomiju, var pieņemt pusēm saistošus noteikumus, kas nav iekļauti pašā nolīgumā.
For their part, the agreements covered by the third and fourth indents above have one aspect in common, namely the intention of setting up a complex permanent structure having a certain autonomy from the parties under which rules binding on the parties other than those contained in the agreement itself may be adopted.