natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Šādā gadījumā uzskata, ka sākotnēji ierosinātais akts nav pieņemts.
In that event, as in the event of a failure to act, the act originally proposed is declared not to have been adopted.
(9) Reformu līgumā nav veikti nekādas izmaiņas attiecībā uz nodokļu politiku , kurā noteicošais ir vienprātības princips.
(9) The reform Treaty likewise does not make any changes to the situation as regards taxation, where unanimity remains the general rule.
Starpvaldību konferencei neizdevās vienoties pat par tiem samērā retajiem gadījumiem, kuriem Konvents ierosināja piemērot parasto likumdošanas procedūru (t.i., kvalificētu balsu vairākumu) attiecībā uz administratīvās sadarbības pasākumiem, krāpniecības apkarošanu un cīņu pret izvairīšanos no nodokļu samaksas (Padome, pieņemot vienbalsīgu lēmumu, konstatēja, ka ierosinātie pasākumi attiecās uz šiem jautājumiem).
The IGC failed to agree even to the relatively limited number of cases in which the Convention proposed that the ordinary legislative procedure (i.e. qualified majority voting) should apply in connection with administrative cooperation measures and action to combat tax fraud and evasion (subject to the Council unanimously establishing that the proposed measures related to these issues).
(10) Diskusiju uzmanības centrā izvirzījās arī ekonomikas vadība , bet šajā jomā grozījumi ir samērā nenozīmīgi.
(10) Another area that came in for much discussion, but in which the changes are relatively minor, is that of economic governance .
Tomēr ir jāuzsver, ka ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinācija ir Savienības kompetencē (kaut arī 2004. gada Starpvaldību konference laboja Konvencijas tekstu, uzsverot, ka dalībvalstis koordinē savu politiku saskaņā ar Savienībā noteikto kārtību), turklāt nedaudz tika nostiprināta Komisijas pozīcija un konkretizēti īpaši noteikumi dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro.
However, the coordination of economic and employment policies has been confirmed as a Union competence (although the IGC amended the Convention text to place the emphasis on the fact that the Member States coordinate their policies according to arrangements determined within the Union), in conjunction with a slight strengthening of the Commission's position, and the provisions specific to Member States whose currency is the euro have been fleshed out.
Piemēram, Padome lēmumu par euro ieviešanu jaunajās dalībvalstīs (ko ierosina Komisija) pieņem pēc tam, kad tā ir saņēmusi to dalībvalstu kvalificēta balsu vairākuma ieteikumu, kuru naudas vienība jau ir euro.
For example, the Council decision on the adoption of the euro by new Member States (proposed by the Commission) must be preceded by a recommendation from a qualified majority of the Member States whose currency is already the euro.
Turklāt Eirogrupas darbības noteikumi ir izklāstīti pielikumā pievienotajā protokolā.
Furthermore, the operating procedures of the Eurogroup are set out in a protocol attached to the new Treaty.
Jaunajā līgumā iekļauta arī Deklarācija par Stabilitātes un izaugsmes paktu.
The new Treaty also contains a Declaration on the Stability and Growth Pact.
2004. gada Starpvaldību konferencē dažas delegācijas paktu apsprieda karstās debatēs, kuru rezultātā tika pieņemti daži grozījumi Konvencijas tekstā, kas, jo īpaši, samazināja Komisijai paredzēto lomu saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru (kopā ar Padomes ieteikumiem attiecīgajām dalībvalstīm to paredzēts pieņemt kā Komisijas ieteikumu, kā tas ir noteikts patlaban, nevis kā priekšlikumu, ko ierosināja Konvents).
The pact was the subject of heated discussions among some delegations at the 2004 IGC, resulting in the adoption of changes to the Convention text which, inter alia, have reduced the importance of the Commission's proposed role in the excessive deficits procedure (with the recommendations addressed by the Council to the Member State concerned being adopted on the basis of a Commission recommendation, as is currently the case, rather than a proposal, as the Convention was proposing).
(1) Savienības ārējās darbības jomā arī veikti būtiski grozījumi, jo īpaši attiecībā uz institucionālo regulējumu.
(1) Major changes, in particular institutional changes, have also been made in the area of the Union's external action.
Tomēr šajā jomā attiecībā uz struktūru Lisabonas līgums ir ievērojami atšķiras no Konstitucionālā līguma.
However, this is also an area in which the Treaty of Lisbon departs substantially from the text of the Constitutional Treaty as regards its structure.
2004. gada Starpvaldību konference ņēma vērā Konvenciju attiecībā uz strukturālo vienotību visos noteikumos par ES ārējo darbību, kuri papildus diviem pantiem, kuros definēti galvenie principi, kas ietverti I daļā, pilnībā tika iekļauti Konstitūcijas III daļas V sadaļā „Savienības ārējā darbība”.
The 2004 IGC had followed the Convention in maintaining the structural unity of all the provisions governing the EU's external action, bringing them all together, with the exception of the two articles defining general principles, which were incorporated in Part I, in Title V of Part III of the Constitution, under the heading 'External action of the Union'.
Savukārt Lisabonas līgums LES V sadaļā ir apvienojis vispārīgos noteikumus par Savienības ārējo darbību un visus noteikumus par KĀDP, iekļaujot tajos noteikumus par aizsardzību, lai gan pārējie noteikumi par citām ārējās darbības jomām (kopējā tirdzniecības politika, sadarbība ar trešām valstīm un humānā palīdzība u.c.) ir iekļauti LESD V sadaļā.
The Treaty of Lisbon, conversely, has brought together in Title V of the TEU the general provisions governing the external action of the Union and all the provisions governing the CFSP, including those dealing with defence, whilst incorporating in Part I of the TFEU the remaining provisions governing the other areas of external action (common commercial policy, cooperation with third countries, humanitarian aid, etc.).
Tas, ka abiem Līgumiem ir vienāds juridisks spēks, kā tas norādīts katra Līguma pirmajos pantos
The fact that the two Treaties have the same legal value – as they each point out in their opening articles
ES līguma 1. panta trešais ievilkums un LESD 1.a panta 2. punkts. , šķiet, var saglabāt progresu, ko nosaka pīlāru struktūras atcelšana, un ierobežot zināmu saskaņotības zudumu šajos noteikumos, kā arī mazināt draudus, ar ko KĀDP valdību darbības joma „aplipina” arī pārējos Kopienas ārējo attiecību jautājumus.
Article 1, third paragraph, of the TEU and Article 1a(2) of the TFEU. – would seem to safeguard the progress achieved by means of the abolition of the pillar structure and minimise any reduction in the coherence of these provisions and the danger that the intergovernmental method employed in connection with the CFSP may 'contaminate' the more 'Communitised' arrangements used in other areas of external relations.
Tomēr nepārtraukti ir jāpieliek pūliņi saistībā ar abu Līgumu interpretāciju, lai nodrošinātu progresu un novērstu šādus draudus.
However, constant efforts to interpret all the provisions of the two Treaties will be needed to safeguard this progress and ward off these dangers.
Lai dzīvo teksta saprotamība!
Long live clarity!
Turpretī Lisabonas līgumā ir saglabāts, lai arī neatbilstoši formulējumam, tad vismaz pēc būtības, galvenais institucionālais jauninājums, kas bija ietverts Konstitucionālajā līgumā — ir ieviests Augstais pārstāvis ārlietu un drošības politikas jomā, kas aizvieto Konstitūcijā paredzēto ārlietu ministru, faktiski nemainot šīs amatpersonas pienākumus un pilnvaras ( sk. 6.5. punktu ).
In contrast, the Treaty of Lisbon has retained, if not in formal then at least in substantive terms, the main institutional innovation brought about by the Constitutional Treaty: it creates the office of High Representative for Foreign Affairs and Security Policy, replacing that of Minister of Foreign Affairs established by the Constitution, whilst retaining practically intact the relevant duties and responsibilities ( see above, point 6.5. ).
Augstais pārstāvis „sēdēs uz diviem krēsliem” — viņš būs atbildīgs par kopējās ārpolitikas un drošības politikas pārvaldību un ES ārējās darbības koordinēšanu; šī amata ieviešana patiešām ir galvenais jaunā Līguma institucionālais jauninājums ES ārējo attiecību jomā.
This High Representative, who wears two institutional hats and who has the task of conducting the common foreign and security policy and coordinating all aspects of the Union's external relations, represents the new Treaty's main innovation in the area of the Union's external relations.
Parlaments pauž cerību, ka šis jaunais amats patiešām spēs veicināt lielāku Savienības ārējās darbības saskaņotību un efektivitāti, tomēr lielā mērā tas būs atkarīgs no tā, kādā veidā veidosies attiecības starp Augsto pārstāvi, Komisijas priekšsēdētāju un jauno vēlēto Padomes priekšsēdētāju.
Parliament hopes that this new post will help to make the Union's external action more coherent and effective, but much will depend on the way relations develop between the High Representative, the President of the Commission and the new, elected President of the Council.
Kopējā ārlietu un drošības politikā, kas būs valdību darbības pamatā, kurā Eiropadomei ir noteicošā loma, arī turpmāk noteicošā būs lēmumu pieņemšana atbilstīgi vienprātības principam, bet kvalificēts balsu vairākums būs nepieciešams vienīgi tad, ja īstenos Eiropadomes vai Padomes pieņemtos lēmumus (vai priekšlikumus, kurus pēc Eiropadomes pieprasījuma iesnedzis Augstais pārstāvis ārlietu un drošības politikas jomā).
As regards the common foreign and security policy, which is still, fundamentally, an area of intergovernmental action in which the role of the European Council is preponderant, unanimity remains the rule, with qualified majority voting applicable only to the implementation of decisions taken by the European Council (or proposals submitted by the High Representative for Foreign Affairs and Security Policy at the request of the European Council) or the Council.
Tomēr ir paredzēts izmantot „drošības bremžu” mehānismu tajos gadījumos, kad kāda dalībvalsts iebilst lēmuma pieņemšanai ar kvalificētu balsu vairākumu, ja tas skar svarīgus politiskus jautājumus.
Even here, provision has been made for an 'emergency brake' in cases where a Member State opposes the adoption of a decision by a qualified majority on 'vital political grounds'.
Vairāki priekšlikumi, kas tika izteikti 2004. gada Starpvaldību konferencē, paredzēja paplašināt kvalificēta balsu vairākuma procedūru, tomēr nedz Konventā izteiktie priekšlikumi (kvalificēts balsu vairākums priekšlikumiem, kurus iesniedz Augstais pārstāvis un atbalsta Komisija), nedz arī Itālijas prezidentūras delegātu priekšlikumi (kvalificēts balsu vairākums visiem Augstā pārstāvja priekšlikumiem) netika pieņemti vairāku dalībvalstu iebildumu dēļ.
A number of proposals submitted at the 2004 IGC sought to broaden the application of qualified majority voting, but none, whether put forward by the Convention (qualified majority voting for proposals submitted by the High Representative with the support of the Commission), or by the Italian Presidency (qualified majority voting for all proposals from the High Representative), could overcome the opposition of a number of Member States.
Tomēr jaunajā Līgumā saglabāts pārejas noteikums saistībā ar KĀDP, kas jau bija paredzēts Konstitūcijā un ar kuru saskaņā Eiropadomei ir iespēja pieņemt vienprātīgu lēmumu, kas ļauj pieņemt lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu citos gadījumos (izņemot tos lēmumus, kas saistīti ar militāriem un aizsardzības jautājumiem).
However, the new Treaty retains the specific CFSP 'bridging clause' provided for in the Constitution, which stipulates that the European Council, acting unanimously, may decide that qualified majority voting is to be applied in other cases (but not its decisions with military implications or in the area of defence).
Ir skaidrs, ka šāda pārejas noteikuma piemērošana radīs ievērojamus sarežģījumus.
It is clear that there will be serious obstacles to the application of that bridging clause.
Savukārt Eiropas Parlamentam tiek piešķirtas visaptverošas tiesības būt informētam, un dažos gadījumos ar to ir jāapspriežas, lai tas varētu veikt kontroli (jautājumi, debates) un pieņemt KĀDP budžetu.
For its part, Parliament acquires an across-the-board right to be informed, and in some cases consulted, to exercise scrutiny (questions, debates) and to adopt the CFSP budget.
Eiropas Savienības Tiesas kompetence kopējā ārpolitikā un drošības politikā ir ierobežota, nošķirot KĀDP un citas ES darbības jomas, tomēr Tiesa var izlemt jautājumus par Eiropas lēmumu likumību, kuri paredz ierobežojošus pasākumus pret fiziskām personām.
The jurisdiction of the Court of Justice in the area of the Common Foreign and Security Policy is restricted to demarcation between the CFSP and the other areas of EU action and to judicial review of the legality of European decisions which give rise to restrictive measures vis-à-vis individuals.
Rezumējot — var izteikt nožēlu, ka nav noteiktas papildu kompetences jomas, jo īpaši attiecībā uz lēmumu pieņemšanu ar kvalificētu balsu vairākumu, tomēr ir jāsaprot reālā situācija, proti, ka pašreizējā Eiropas integrācijas situācijā ārpolitika ir tik cieši saistīta ar dalībvalstu kompetenču galveno aspektu, ka mēs nevaram cerēt uz patiesu kopējo ārpolitiku, ja šajā jomā dalībvalstis neizrādīs politisko gribu.
In short, however regrettable it may be that no further progress has been made, in particular as regards qualified majority voting, realistically it must be borne in mind that, at the current stage of the European integration process, foreign policy is so central to the hard core of national competences that a genuine common external policy is inconceivable as long as the Member States fail to demonstrate the collective political will required to reach agreement.
Jaunā Līguma būtisks ieguldījums galvenokārt ir saistīts ar institucionālu nosacījumu ieviešanu, lai mudinātu dalībvalstis apspriesties savā starpā un mēģināt definēt kopēju pieeju tādu starptautisku problēmu atrisināšanai, kurām šāda pieeja ir vajadzīga, kā arī savstarpēji konsultēties pirms tādas vienpusējas darbības uzsākšanas, kas var kaitēt Savienības kopīgajām interesēm.
The major development under the new Treaty is the establishment of institutional arrangements to encourage the Member States to take concerted action in an effort to define a common approach to international problems, where this is necessary, and to consult one another before taking unilateral action which might be harmful to shared interests.
(2) Vislielāko progresu jaunais Līgums paredz īpašajā kopējās drošības politikas jomā, kurā 2004. gada Starpvaldību konference ieviesa būtiskas izmaiņas, daudz tālejošākas, nekā tās, ko ierosināja Konvents; šīs izmaiņas gandrīz pilnībā tika ietvertas 2007. gada sarunās.
(2) The greatest advances brought about by the new Treaty are to be found in the specific area of common security policy, where the 2004 IGC made major changes which went even further than those which had been proposed by the Convention and which were taken over, virtually en bloc, in the 2007 negotiations.
Tādējādi kopējā aizsardzība vai vismaz kopējās aizsardzības politikas, kuras principi apstiprināti Māstrihtas līgumā, formulējums ir kļuvis par reālu perspektīvu
As a result, common defence, or at least the formulation of a common defence policy, the principles for which were already approved in the Maastricht Treaty - has become a more realistic prospect
Vajadzības gadījumā Eiropadome pieņem vienprātīgu lēmumu izveidot kopēju aizsardzības sistēmu; šo lēmumu visām dalībvalstīm jāapstiprina atbilstīgi savām konstitucionālajām prasībām. .
The decision to establish, in time, a common defence will be taken by the European Council, acting unanimously, and will require the approval of all the Member States in accordance with their constitutional procedures. .
Kopējā aizsardzības politika nodrošina Savienībai rīcības spējas, izmantojot civilos un militāros līdzekļus.
This common defence policy gives the Union an operational capacity based on civil and military assets.
Galvenie jauninājumi šajā saistībā ir šādi:
The main changes in this connection are:
- Petersbergas uzdevumu pārskatīšana
- revision of the 'Petersberg' tasks
Iekļaut atbruņošanās operācijas, militāro konsultēšanu, stabilizāciju pēc konflikta novēršanas un terorisma apkarošanu, tostarp trešo valstu teritorijās, pie pašreizējiem humānās palīdzības un glābšanas uzdevumiem, konfliktu novēršanas un miera uzturēšanas uzdevumiem, kaujas vienību uzdevumiem krīžu situācijās un miera atjaunošanas. ;
To add operations relating to disarmament, military advice, post-conflict stabilisation and the fight against terrorism, including in the territory of third countries, to the existing humanitarian and rescue tasks, conflict prevention and peace-keeping tasks and tasks of combat forces in crisis management, including peacemaking. ;
- Eiropas Aizsardzības aģentūras izveide („Eiropas Aizsardzības, zinātniskās izpētes, iepirkumu un bruņojuma aģentūra”)
- establishment of a European Defence Agency ('Agency in the area of the development of defence, research, procurement and weapons capabilities')
Tās svarīgākie uzdevumi ir veicināt dalībvalstu militāro spēku racionālu izmantošanu, koordinēt aizsardzības tehnoloģiju izpēti un uzlabot militāro izdevumu efektivitāti. ;
Whose main responsibility is to promote the rationalisation of the military capabilities of the Member States, the coordination of defence technology research and more effective military spending. ;
- iespēja ar Padomes kvalificēta balsu vairākuma lēmumu izveidot pastāvīgu, strukturētu sadarbību aizsardzības jomā starp dalībvalstīm, kurām ir militārie spēki un politiskā griba to darīt (noteikumi par šādas sadarbības izveidošanu ir izklāstīti pielikumā pievienotajā protokolā);
- the option to establish, by means of a Council decision adopted by a qualified majority, permanent structured cooperation in the defence field among Member States which have the military capability and political will to be involved (the conditions for implementing such structured cooperation are set out in a protocol annexed to the new Treaty);
- atbilstīgi Apvienoto Nāciju Organizācijas statūtiem un Ziemeļatlantijas Līguma organizācijas saistībām tāda pienākuma definēšana, kas nosaka, ka dalībvalstīm, kas ir šo organizāciju locekles, izmantojot visus to rīcībā esošos līdzekļus, savstarpēji jāsniedz atbalsts un palīdzība tādā gadījumā, ja kāda dalībvalsts savā teritorijā ir kļuvusi par upuri bruņotam uzbrukumam.
- a mutual aid and assistance obligation under which Member States must use all means in their power to assist a Member State that is the victim of armed aggression on its territory, in accordance with the United Nations Charter and in compliance with the NATO commitments of the Member States that are members of that organisation.
Jaunais Līgums paredz, ka šis pienākums nebūs pretrunā ar konkrētu valstu drošības un aizsardzības politikas īpašo raksturu; šādas garantijas ir svarīgas dalībvalstīm, kas līdz šim ir izmantojušas neitralitātes politiku;.
The new Treaty stipulates that this obligation will not prejudice the specific character of the security and defence policy of certain Member States, which is an important guarantee for those Member States which have traditionally been 'neutral';
- lai aizstāvētu Savienības vērtības, Padomei būs iespēja uzticēt dažādus uzdevumus dalībvalstu grupām;
- with a view to protecting the values of the Union, the Council will be able to entrust the implementation of a task to a group of Member States;
- sākumfonda izveide, ko nodrošinās dalībvalstu ieguldījums, lai segtu militāriem mērķiem paredzētus izdevumus, kas nav paredzēti Savienības budžetā;
- establishment of a start-up fund made up of contributions from the Member States, to cover military expenditure not charged to the Union budget,
- tādas procedūras izveide, lai garantētu ātru pieeju ES apropriācijām.
- laying down of a procedure for rapid access to appropriations in the Union budget.
(3) Grozītais LES paredz arī solidaritātes klauzulu, ar kuru saskaņā dalībvalstīm jāsniedz palīdzība jebkurai dalībvalstij, kas ir kļuvusi par teroristu uzbrukuma vai dabas katastrofas upuri, ja šī valsts to lūdz.
(3) The amended TEU also contains a solidarity clause under which the Member States must provide assistance to any Member State that is the victim of terrorist attack or natural disaster, if it so requests.
Lēmumu par šīs solidaritātes klauzulas īstenošanas nosacījumiem pieņems Padome pēc kopēja Komisijas un Augstā pārstāvja ārlietu un drošības politikas jomā priekšlikuma.
The arrangements for implementing this clause will be adopted by decision of the Council, on a joint proposal from the Commission and the High Representative for Foreign Affairs and Security Policy.
Par to informē Eiropas Parlamentu.
Parliament will be informed.
(4) Šie uzlabojumi ir nozīmīgi un nevājina konkrēto dalībvalstu drošības un aizsardzības politikas īpašo raksturu, nedz arī pie NATO piederošo dalībvalstu saistības.
(4) These advances are therefore significant and do not undermine the specific character of the security and defence policy of certain Member States or the commitments of the Member States that belong to NATO.
Turklāt ir maz ticams, ka tie pārveidos Savienību par agresīvu militāru bloku, par ko daļa sabiedrības ir nobažījusies.
Furthermore, they are not likely to transform the Union into an aggressive military bloc, as some people seem to fear.
Atsevišķas personas vēlētos vēl lielākas izmaiņas, it īpaši likumā par balsošanu ar kvalificētu balsu vairākumu.
Some people would certainly have liked to go further, particularly as far as qualified majority voting is concerned.
Tomēr, ņemot vērā to, ka šī joma ir cieši saistīta ar valdību sadarbību, kā arī politisko situāciju, kādā pašreiz atrodas Savienība, galīgo rezultātu var uzskatīt par samērā pozitīvu.
However, in view of the fact that this in an eminently intergovernmental policy area and of the current political climate in the Union, the final outcome can be regarded as relatively positive.
Tomēr 2007. gada sarunās dažu dalībvalstu spiediena rezultātā, atsevišķu noteikumu formulējumā nācās ieviest grozījumus, kurus noteica vēlme nodrošināt, lai gan tā bija pārspīlēta, ka KĀDP jomā Savienība aprobežojas vienīgi ar to darbību, kas tai Līgumos paredzēta saistībā ar kompetences jomām.
However, during the 2007 negotiations, under pressure from certain Member States, the wording of some provisions underwent changes which reflect an effort to provide guarantees – even where this is entirely superfluous – that in the area of the CFSP the Union will confine itself to exercising only those competences conferred on it by the Treaties.
Turklāt jaunais Līgums tika papildināts ar vairākām liekām deklarācijām
In addition, the new Treaty has been 'supplemented' with a series of equally superfluous declarations
Deklarācijā Nr. 13 ir uzsvērts, ka noteikumi par KĀDP „neskar” dalībvalstu pašreizējo atbildību par to „ārpolitikas izstrādi un īstenošanu” un noteikumi par kopējo drošības un aizsardzības politiku neskar dalībvalstu drošības un aizsardzības politikas īpašo būtību.
One example is Declaration No 13, which emphasises that the provisions concerning the CFSP 'do not affect' the responsibilities of the Member States, as they currently exist 'for the formulation and conduct of their foreign policy' and that the provisions governing the common security and defence policy do not prejudice the specific character of their national security and defence policies.
Tas pats attiecas uz Deklarāciju Nr. 14, ar kuru saskaņā jaunais Līgums neietekmēs dalībvalstu dalību starptautiskās organizācijās, tostarp dalībvalsts dalību Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomē.
A further example is provided by Declaration No 14, which states that nothing in the new Treaty affects the representation of the Member States in international organisations, including a Member State's membership of the United Nations Security Council.