natgillin/translations-raw huggingface dataset:
J. tā kā lobētāju grupās darbojas vietējās un valsts organizācijas, par kuru darbības regulēšanu atbild dalībvalstis;
J. whereas the lobby groups include local and national organisations whose activities the Member States are responsible for regulating,
Parlamenta pārredzamības uzlabošana
Improving Parliament's transparency
2. uzskata, ka deputāti paši ir atbildīgi par saskaņotas informācijas saņemšanu; uzsver, ka deputātiem jābūt spējīgiem pieņemt politiskus lēmumus neatkarīgi no lobijiem;
Considers that its Members have a responsibility on their own part to ensure that they receive balanced information; stresses that its Members must be deemed capable of making political decisions independently of lobbyists;
Reglamenta I pielikuma 2. pants. ;
Annex I, article 2 of the Rules of Procedure. ;
7. aicina Prezidiju, pamatojoties uz kvestoru priekšlikumu, rast iespēju ierobežot nesankcionētu piekļuvi tām Parlamenta ēku daļām, kurās atrodas deputātu darba telpas, jo publiska iekļūšana komiteju telpās ir jāierobežo tikai izņēmuma gadījumos;
Calls for the Bureau, based on a proposal by the Quaestors, to look into ways of restricting unauthorised access to the levels on which its Members' offices are situated in Parliament's buildings, whereas access to committee rooms by the public should be limited only in exceptional circumstances;
8. atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu saistībā ar Eiropas pārredzamības iniciatīvu izveidot strukturētāku sistēmu interešu pārstāvju darbībai;
Welcomes the Commission's proposal for a more structured framework for the activities of the interest representatives as a part of the European Transparency Initiative;
11. principā atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu izveidot vienu centralizētu vietu, kur lobētāji var reģistrēties gan Komisijā, gan Parlamentā, un aicina Parlamentu, Komisiju un Padomi noslēgt iestāžu nolīgumu par kopēja obligātā reģistra izveidi, kas būtu piemērojams visām iestādēm un kurā tiktu iekļauta pilnīga informācija par finansēm, kopējs mehānisms izslēgšanai no reģistra un vispārējs ētikas kodekss; tomēr atgādina par Komisijas, Parlamenta un Padomes iestāžu būtiskajām atšķirībām; tādēļ saglabā tiesības novērtēt Komisijas priekšlikuma galīgo variantu un tikai tad pieņemt lēmumu, vai atbalstīt to vai ne;
Welcomes in principle the Commission's proposal for a "one-stop shop" where lobbyists could register with both the Commission and Parliament and calls for an interinstitutional agreement on a common mandatory register between the Council, the Commission and Parliament that would be applicable in all institutions and include full financial disclosure, a common mechanism of expulsion from the register and a common code of ethical behaviour; recalls, however, the essential differences between the Council, the Commission and Parliament as institutions; reserves, therefore, the right to evaluate the Commission's proposal when it is finalised and, only then, to decide on whether or not to support it;
15. mudina Padomi pievienoties paredzētajam kopējam reģistram; uzskata, ka ir rūpīgi jāizvērtē lobiju darbības attiecībā uz Padomes sekretariātu koplēmumu jautājumu kontekstā;
Urges the Council to join a possible common register; is of the opinion that careful consideration needs to be given to the activities of lobbyists vis-à-vis the Council Secretariat in the context of codecision matters;
18. norāda uz Komisijas izstrādāto rīcības kodeksa projektu attiecībā uz interešu pārstāvjiem; atgādina Komisijai, ka Parlamentam kopš desmit gadiem jau ir šāds rīcības kodekss, un prasa Komisijai risināt sarunas ar Parlamentu par kopēju noteikumu izveidi; uzskata, ka jebkuram kodeksam ir jānodrošina stingra lobētāju rīcības pārraudzība; uzsver, ka sankcijas ir jāpiemēro lobētājiem, kuri ir pārkāpuši rīcības kodeksu; uzsver, ka ir jānodrošina pietiekami resursi (personāls un finansējums) reģistrā iekļautās informācijas pārbaudīšanai; uzskata, ka attiecībā uz Komisijas reģistru kā sankcijas varētu izmantot reģistrācijas atlikšanu un nopietnāku pārkāpumu gadījumos svītrošanu no reģistra; uzskata — tiklīdz ir izveidots kopējs reģistrs, lobētājam pārkāpuma gadījumā ir jāpiemēro sankcijas attiecībā uz piekļuvi visām iestādēm, uz kurām attiecas minētais reģistrs;
Notes the Commission's draft Code of Conduct for interest representatives; reminds the Commission that Parliament has already had such a code for over 10 years and asks the Commission to negotiate with Parliament for the establishment of common rules; is of the opinion that any code should ensure a strong monitoring element with regard to the conduct of lobbyists; stresses that sanctions should apply to lobbyists who breach the code of conduct; emphasises that sufficient resources (staff and funding) must be set aside for the purposes of verifying the information in the register; considers that for the Commission's register sanctions may include the suspension from the register, in more serious cases removal from the register; believes that once a common register is established, misbehaviour of lobbyists should lead to sanctions in relation to access to all institutions to which the register applies;
20. uzsver, ka reģistrā jābūt atsevišķām kategorijām, kurās lobētājus iedala pēc pārstāvēto interešu veida (piemēram, profesionālās apvienības, uzņēmuma pārstāvji, arodapvienības, darba devēju apvienības, juristu biroji, NVO utt.);
Stresses that the register should contain separate categories in which lobbyists should be registered according to the type of interests they represent (e.g. professional associations, company representatives, trade unions, employers' organisations, lawyers' offices, NGOs, etc.);
– konsultāciju uzņēmējsabiedrībām un juridiskām sabiedrībām, kuras nodarbojas ar lobēšanu ES iestādēs, jānorāda apgrozījums, kas saistīts ar lobēšanu ES iestādēs, kā arī attiecīgo klientu relatīvais īpatsvars apgrozījumā;
– the turnover of professional consultancies and law firms attributable to lobbying the EU institutions, as well as the relative weight of their major clients;
– „iekšējiem” lobētājiem un tirdzniecības asociācijām, kas darbojas lobēšanas jomā, jāsniedz aplēse par izmaksām, kas saistītas ar tiešu lobēšanu ES iestādēs;
– an estimate of the costs associated with direct lobbying of the EU institutions incurred by in-house lobbyists and trade associations;
– nevalstiskajām organizācijām un pētniecības iestādēm jāsniedz informācija par vispārējo budžetu un tā sadalījumu pēc galvenajiem finansējuma avotiem;
– the overall budget and breakdown of the main sources of funding of NGOs and think-tanks;
Politisko iestāžu pārredzamība ir priekšnoteikums likumībai.
Transparency of political institutions is a prerequisite for legitimacy.
Jābūt nodrošinātai vieglai iespējai pārbaudīt, kā pieņem lēmumus, kā ietekmē tos pieņem un visbeidzot, kā piešķir līdzekļus, t.i., nodokļu maksātāju naudu.
It should be easy to scrutinize how decisions are made, what are the influences behind them and finally how resources, i.e. taxpayer’s money, are allocated.
Tāpēc galu galā tas ir jautājums par lobisma noteikumu likumību.
Therefore rules for lobbying are ultimately a question of legitimacy.
Uzskata, ka pašlaik Briselē ir aptuveni 15 000 lobētāju un 2500 lobēšanas organizāciju.
At the moment it is estimated that there are about 15000 lobbyists and 2500 lobby organisations in Brussels.
Pastāvīgo apmeklētāju caurlaižu un caurlaižu neregulāriem apmeklētājiem uzskaite rāda, ka Eiropas Parlamentā darbojas 5000 lobētāju.
Counting permanent visitors’ badges and “express”-badges there are approximately 5000 lobbyists operating in the European Parliament.
Komisija ar savu Eiropas pārredzamības iniciatīvu (EPI) ir uzsākusi diskusijas par lobismu.
The Commission has opened discussions on lobbying by its European Transparency Initiative (ETI).
Šī priekšlikuma galvenā iecere ir atklātāk iepazīstināt ar dalībniekiem un ietekmes kanāliem, kas darbojas, kad ES iestādes sagatavo un pieņem tiesību aktus.
The main idea of this proposal is to lay out more openly the actors and influence channels operating when legislative acts are prepared and adopted by the EU institutions.
Komisija iesaka izveidot lobētāju brīvprātīgu reģistru un uzvedības kodeksu.
The Commission proposes a voluntary register and a code of conduct for lobbyists.
Eiropas Parlamentam jau ir de facto obligātais lobētāju reģistrs un rīcības kodekss, kas minēts Eiropas Parlamenta Reglamenta 9. panta 4. punktā.
The Parliament already has a de facto mandatory register and a code of conduct provided in article 9(4) in the Rules of Procedure of the European Parliament.
Šis ziņojums ir atbilde uz Komisijas EPI.
This report is a response to the Commission's ETI.
Uzskata, ka Eiropas Parlamentam kā kopīgam likumdevējam ar Komisiju jāieņem stingra nostāja, pārstāvot intereses Eiropas Savienībā.
The European Parliament is, as a co-legislator, expected to take a firm stance on interest representation in the EU.
Lobisma noteikumu vēsture Eiropas Parlamentā
History of lobby-rules in the European Parliament
Lobisms parlamentārajās debatēs ilgu laiku ir bijis strīdīgs jautājums.
Lobbying has been a long-standing and contentious issue in Parliamentary debates.
Amati 27 dalībvalstīs ir ļoti atšķirīgi, un tradīcijas ir dažādas.
Positions vary widely and traditions in the 27 Member States are diverse.
Vairumam dalībvalstu nav nekādu noteikumu, kā izturēties pret šīm grupām parlamentārā vai valdības līmenī.
In the majority of Member States there are no provisions at all for dealing with these groups at the parliamentary or governmental level.
No otras puses, ASV lobētājam am ir jāizlasa gandrīz 600 lappušu gari apraksti, lai visu pareizi saprastu.
On the other hand, in the US a lobbyist needs to read through almost 600 page manual to get everything right.
Jebkurā gadījumā mūsdienās valda vienprātība, ka interešu grupas nodrošina vērtīgas īpašās zināšanas ES likumdevējiem.
Be as it may, today there is a large consensus that interest groups provide valuable expertise to EU law-making authorities.
Parlaments bija pirmā Eiropas Savienības iestāde, kas Eiropas Savienībā pievērsa uzmanību interešu grupu pieaugošajam skaitam un jo īpaši sekām, kādas šīs grupas atstāj uz likumdošanas procesu.
The Parliament was the first European institution to address the phenomenon of an increasing number of interest groups at European level and especially about the consequences of this evolution for the legislative process.
Pirmais rakstiskais jautājums, kas saistīts ar lobisma darbību iespējamu reglamentāciju, tika iesniegts 1989. gadā.
A first written question concerning the establishment of a potential regulation of lobbying activities was presented in 1989.
1991. gadā Procedūru noteikumu, akreditācijas un neaizskaramības apstiprinājuma komiteja izstrādāja ziņojumu ar ieteikumiem lobētāju rīcības kodeksam un reģistram.
In 1991, the Committee on the rules of procedure, the verification of the credentials and immunities drafted a report with proposals for a code of conduct and a register of lobbyists.
Tomēr pēc saspringtām debatēm komitejā ierosinājumi plenārsēdei netika iesniegti.
However, after very difficult Committee debates the proposals were not submitted to the Plenary.
Pēc 1994. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanām atsākās debates par lobētāju reglamentāciju.
After the European elections of 1994 the debate on lobbies’ regulation resumed.
Tās pašas komitejas cits ziņojums izvairījās no terminoloģiskiem konfliktiem un bija pamatots uz interešu grupu brīvprātīgu pašdefinēšanos.
Another report of the same Committee avoided terminological conflicts and relied on a voluntary self-definition of interest groups.
Reglamentējošie ierosinājumi nebija tik ierobežojoši, un tos uzskatīja par atvērtākiem lobismam nekā tos ierosinājumus, kas bija minēti 1993. gada ziņojumā.
Regulatory proposals were less constraining and considered more open to lobbying than those of the 1993 report.
Radās iecere par reģistru, kurā interešu pārstāvjiem būtu jāpublisko savas aktivitātes un intereses.
The idea of a register, where interest representatives had to make their activities and interests public was born.
Domāja, ka interešu pārstāvjiem jāmaksā reģistrācijas maksa, jāievēro rīcības kodekss un jāparakstās reģistrā.
Interest representatives were supposed to pay fees for their registration, to respect a code of conduct and to sign the register.
Apmaiņā viņi iegūtu caurlaidi un piekļuvi EP iestādēm un to dokumentiem.
In return, they obtained a pass and access to parts of the EP and to its documents.
1996. gada janvārī plenārsēdes laikā ziņojumā tika veikti daudzi grozījumi, un pēc tam to nodeva atpakaļ komitejā izskatīšanai.
In January 1996 the report was heavily amended in the plenary session and then referred back to the Committee.
1996. gada jūlijā tika atrasts kompromiss.
In July 1996, a compromise was found.
Ņemot vērā finansiālās intereses, tagad katram Parlamenta deputātam ir sīki jādeklarē sava profesionālā darbība.
With regard to financial interests, each MEP is now required to make a detailed declaration of his professional activities.
Parlamenta deputāti nedrīkst pieņemt nekādas dāvanas vai gūt labumu, veicot savus pienākumus.
MEPs have to refrain from accepting any gift or benefit in the performance of their duties.
Akreditētajiem deputātu palīgiem ir jādeklarē arī jebkuras citas apmaksātās darbības.
Registered assistants also have to make a declaration of any other paid activities.
Šos noteikumus pievienoja Parlamenta Reglamentam (9. pants, I un IX pielikums).
These rules were added to Parliament's Rules of Procedure (Art. 9 and Annexes I and IX).
Turpmākie praktiskie soļi par šīs informācijas daļas publicēšanu Parlamenta mājas lapā tika sperti vēlāk.
Further practical steps were taken later concerning the publication of some of this information on Parliament's webpage.
Šobrīd ir pieejami saraksti, kuros ir atrodami reģistrētie lobētāji, Parlamenta deputātu finansiālo interešu un akreditēto palīgu deklarācijas.
Today lists of registered lobbyists, of MEPs declarations of financial interests and of registered assistants are available.
Referenta ierosinājumi
Proposals by the rapporteur
Gatavojot šo ziņojumu, Konstitucionālo jautājumu komiteja 2007. gada 8. oktobrī organizēja semināru par lobismu Eiropas Savienībā , lai sniegtu pārskatu par šī brīža situāciju interešu pārstāvībā un lai iegūtu ieinteresēto pušu atbildes par Komisijas EPI.
As a preparation for this report the Committee on Constitutional Affairs organised a workshop on lobbying the European Union on 8 October 2007 in order to survey the present situation of interest representation and to obtain responses from stakeholders to the Commission's ETI.
Procesa gaitā referents ir atzīmējis dažus būtiskus jautājumus, kas jāaplūko ziņojumā:
During the process the rapporteur has identified the following essential questions to be addressed in the report:
Kas ir „lobētājs”?
How should a lobbyist be defined?
Komisija „lobismu” definē kā „darbības, ko veic ar mērķi ietekmēt Eiropas Savienības iestāžu politikas formulēšanas un lēmumu pieņemšanas procesus”.
The Commission defines lobbying as “activities carried out with the objective of influencing the policy formulation and decision-making processes of the European institutions.”
Tas atbilst Eiropas Savienības Reglamenta 9. panta 4. punktam, kur „lobētāji” definēti kā personas, „kas vēlas bieži apmeklēt Parlamentu, lai deputātu pilnvaru laikā sniegtu viņiem informāciju vai nu pašu deputātu, vai trešo personu interesēs”.
This is in line with article 9(4) in the Rules of Procedure of the European Parliament defining lobbyists as "persons who wish to enter Parliament's premises frequently with a view to supplying information to Members within the framework of their parliamentary mandate in their own interests or those of third parties".
Referents uzskata, ka nav būtiskas atšķirības, vai Parlamentu uzrunā rūpniecības pārstāvji vai apkārtējās vides aizstāvji, vai tiek pārstāvētas ražotāju vai patērētāju intereses un vai sabiedriskie darbinieki iesaistās dialogā ar Parlamenta deputātiem.
The rapporteur is of the opinion that no essential differences are to be made according to whether industrialists or environmentalists are approaching the Parliament, whether producers' or consumers' interests are represented or whether private or public actors are engaged in a dialogue with MEPs.
Turklāt, ja turpmākā likuma tapšanu ietekmē juridiskās sabiedrības, kas nav tiesas lietu pārstāvji, tad sabiedrības jāuzskata par lobētājiem.
In addition, when law firms are engaged in influencing future law, not representing court cases, they are to be considered as lobbyists.
Cik lielā mērā jāatklāj finansējuma apmērs?
To what extent should there be financial disclosure?
Saskaņā ar Komisijas teikto informācija par finansējumu norāda uz interešu grupu ietekmi.
According to the Commission, financial information is indicative on the influence of interest groups.
Komisija ir secinājusi, ka tas ir vajadzīgs un ir atbilstoši jāprasa reģistrā esošajiem deklarēt attiecīgos budžeta skaitliskos rādītājus un kopsummas iedalījumu galvenajiem klientiem un/vai finansējuma avotiem.
The Commission has concluded that it is necessary and proportionate to request registrants to declare relevant budget figures and an aggregate breakdown on major clients and/or funding sources.
Šīs informācijas galvenais mērķis ir nodrošināt lēmumu pieņēmējiem un plašai sabiedrībai iespēju noteikt un novērtēt tā svarīgākā virzītājspēka stiprību, kas stāv aiz konkrētās lobēšanas darbības.
The main objective of this information is to ensure that decision-makers and the general public can identify and assess the strength of the most important driving forces behind a given lobbying activity.
Komisija pieprasa:
The Commission requires the following:
– konsultāciju uzņēmējsabiedrībām un juridiskām sabiedrībām, kuras nodarbojas ar lobēšanu ES iestādēs, jānorāda apgrozījums, kas saistīts ar lobēšanu ES iestādēs, kā arī attiecīgo klientu relatīvais īpatsvars apgrozījumā;
– for professional consultancies and law firms the turnover linked to lobbying EU institutions, as well as the relative weight of major clients;
– lai „iekšējie” lobētāji un tirdzniecības asociācijas sniegtu aplēsi par izmaksām, kas saistītas ar tiešu lobēšanu ES iestādēs;
– for "in-house" lobbyists and trade associations an estimate of the cost associated to direct lobbying of EU institutions;
– lai NVO un pētniecības iestādes sniegtu informāciju par vispārējo budžetu un tā sadalījumu pēc galvenajiem finansējuma avotiem.
– for NGOs and think-tanks the overall budget and a breakdown of their main sources of funding.
Sīkāka informācija vēl jānoskaidro, kad Komisija iepazīstinās ar savas datubāzes saskarnes beta versiju un sīkāku informāciju par pieprasītiem datiem.
Details are yet to be clarified when the Commission presents a beta-version of its data base interface and more explicit information on the required data.
Finanšu skaitļi ne vienmēr ir labākais veids, kādā sniegt informāciju par lobisma darbībām, jo, piemēram, NVO bieži daudz izmanto brīvprātīgo darbu.
Furthermore, financial figures are not always the best way to give information on the scale of lobbying activity.
Jautājumi, uz kuriem vēl nav sniegtas precīzas atbildes, ir par to, kāda informācija ir noderīga, lai novērtētu ārējo ietekmi uz likumdošanas procesu, un kā to var iegūt, nepārkāpjot likumīgos konfidencialitātes noteikumus vai pārāk apgrūtinošās administratīvās procedūras.
The questions yet to be answered in a clear way are what information is useful to assess external influences on the legislative process and how they can be acquired without breaking legitimate confidentiality rules or overly burdensome administrative procedures.
Vai Eiropas Parlamentam un Komisijai nepieciešams kopējs reģistrs?
Should the European Parliament have a common register with the Commission?
Komisija pieprasa izveidot Komisijai un Parlamentam kopēju reģistru.
The Commission calls for a common register between the Commission and the Parliament.
Referents uzskata, ka sabiedrība abas iestādes uztver kā vienu.
The rapporteur considers that from the public point-of-view the institutions are seen as one.
Arī ieinteresētās puses vēlas „pilna apjoma pakalpojumu sniedzēju”.
Also all the stakeholders wish to have a “one-stop-shop”.
Lai gan abas iestādes būtiski atšķiras, un tas varētu novest pie atšķirīgu prasību lobētājiem noteikšanas, piemēram, jautājumā par finanšu datu atklāšanu, šis jautājums jāaplūko no administratīvā viedokļa.
Although the institutions have essential differences and might end up with different requirements for lobbyists, for example on financial disclosure, the question should be seen as administrative.
Tāpēc referents ierosina kopīgai darba grupai apsvērt kopēja reģistra izveides aspektus.
Therefore the rapporteur proposes a joint working group to consider the implications of a common register.
Vai interešu grupu reģistrācijai jābūt brīvprātīgai vai obligātai?
Should the register of interest groups be voluntary or mandatory?
Parlamenta juridiskais dienests uzskata, ka Parlamenta pašreizējais reģistrs ir de facto obligāts, jo reģistrācija ir saistīta ar fizisku piekļuvi Parlamenta darba telpām.
The Parliament's legal service considers the Parliament's present register de facto mandatory, because registration is linked to physical access to the Parliament premises.
Referents piekrīt šim izvērtējumam.
The rapporteur agrees with this analysis.
Lai regulāri darbotos Parlamentā kā lobētājs, ir vajadzīga ieejas caurlaide.
To lobby regularly in the Parliament you need a badge.
Lai saņemtu šādu caurlaidi, ir jāreģistrējas.
In order to get a badge you have to register.
Tas ir arī iemesls, kāpēc Komisija mudina izveidot kopīgu reģistru.
This is also why the Commission urges for a common register.
Caurlaide ir spēcīgs pamudinājums, lai reģistrētos.
The badge is a strong incentive to register.
Komisija ierosina atklāt finanšu datus un sistemātiskāk pārraudzīt reģistrā apkopoto informāciju.
The Commission proposes financial disclosure and more systematic monitoring of the information provided in the register.
Šie jauninājumi ir prioritātes, un tie būtu jāpieņem savlaicīgi.
These innovations are priorities and should be adopted in due time.
Tiesību akta pieņemšana attiecībā uz lobēšanu būs ilgs process, un tādēļ to nevar īstenot šajā posmā.
A legislative act on lobbying would be a lengthy process and should not therefore be pursued at this stage.
Tas atbilst vairākuma nostājai par kopīga reģistra ieviešanu un vienotu reģistrācijas vietu.
This is in line with the broad consensus on having a common register, a "one-stop-shop" with the Commission.
Komisijas reģistra darbības panākumus izvērtēs pēc gada.
The success of the Commission's register is evaluated after one year.
Lisabonas līgums, ja to ratificēs, sniegs skaidrāku juridisko pamatu tiesību akta pieņemšanai attiecībā uz lobēšanu, ja to uzskatīs par vajadzīgu.
The Treaty of Lisbon, if ratified, will provide a clearer legal basis for a legislative act on lobbying, if this is found necessary.
Vai ir jāpiemēro sankcijas par rīcības kodeksa pārkāpumiem?
Should there be sanctions for breaches of the code of conduct?
Parlamenta pašreizējā sistēmā visbargākā sankcija ir izslēgšana no reģistra.
In the present system of the Parliament, the highest sanction is the deletion from the register.
Lai varētu piemērot citas sankcijas, būtu jāpieņem attiecīgi tiesību akti.
Fines and other such sanctions would require legislation.
No lobētāju uzticamības viedokļa, izslēgšana no reģistra ir ļoti nopietna sankcija.
From the lobbyists’ credibility point-of-view, deletion from the register is not at all a meaningless sanction.
Tomēr varētu pastiprināt noteikumu ievērošanas uzraudzību.
However, supervision on how rules are respected could be strengthened.
Parlamenta pārredzamības uzlabošana
Improving the Parliament’s transparency
Referents pārredzamību uzskata par divvirzienu ceļu.
The rapporteur considers transparency a two-way street.
Tas nozīmē, ka, pieprasot lobētājiem darboties pārredzamāk, Parlamentam pašam ir jācenšas būt pārredzamākam.
This means, that when requiring the lobbyists to be more transparent, the Parliament itself can also work for more transparency.