natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tā arī atbild par visiem personāla jautājumiem.
It shall also be responsible for all staff matters.
Sekretariāta uzdevumi , kas minēti Regulas (ES) Nr. ../2010 [ESRK] 4. panta 4. punktā, ir jo īpaši:
The tasks of the Secretariat referred to in Article 4(4) of Regulation (EU) No .../ 2010 [ESRB] shall include in particular:
(e) atbalstīt valdes, koordinācijas komitejas un konsultatīvās speciālistu komitejas darbu.
(e) the support to the work of the General Board, the Steering Committee and the Advisory Technical Committee.
(e) atbalstīt valdes, koordinācijas komitejas un konsultatīvās zinātniskās komitejas darbu ;
(e) the support to the work of the General Board, the Steering Committee and the Advisory Scientific Committee.
2. pants – ea apakšpunkts (jauns)
Article 2 – point e a (new)
(ea) pēc pieprasījuma sniegt informāciju Eiropas uzraudzības iestādēm.
(ea) t he supply of information to the European Supervisory Authorit ies when required.
ECB nodrošina pietiekamus cilvēkresursus un finanšu līdzekļus tās uzdevuma — nodrošināt sekretariātu — izpildei.
The ECB shall ensure sufficient, human and financial resources for the fulfilment of its task of ensuring the Secretariat.
ECB nodrošina pietiekamus cilvēkresursus un finanšu līdzekļus sekretariāta uzdevumu izpildei , nodrošinot personālu, kura augstā kvalifikācija pilnā mērā atspoguļo ESRK plašo darbības jomu un valdes sastāvu .
The ECB shall ensure sufficient, human and financial resources for the fulfilment of the tasks of the Secretariat, ensuring high - quality staff broadly reflect ing the broad scope of the ESRB and the composition of the General Board.
ECB nodrošina sekretariātam taisnīgu finansējumu no saviem līdzekļiem .
The ECB shall ensure a fair financing of the Secretariat from its own resources .
(2) Sekretariāta vadītāju ieceļ ECB , apspriežoties ar ESRK valdi .
(2) The Head of the Secretariat shall be appointed by the ECB, in consultation with the General Board of the ESRB.
(2) Sekretariāta vadītāju ieceļ ECB pēc ESRK valdes ierosinājuma .
(2) The Head of the Secretariat shall be appointed by the ECB, on a proposal by the General Board of the ESRB.
Sekretariāta vadītājs vai tā pārstāvis piedalās ESRK valdes, koordinācijas komitejas un konsultatīvās speciālistu komitejas sanāksmēs.
The Head of the Secretariat or its representative shall attend the meetings of the General Board, the Steering Committee and the Advisory Technical Committee of the ESRB.
Sekretariāta vadītājs vai tā pārstāvis piedalās ESRK valdes, koordinācijas komitejas un konsultatīvās zinātniskās komitejas sanāksmēs.
The Head of the Secretariat or its representative shall attend the meetings of the General Board, the Steering Committee and the Advisory Scientific Committee of the ESRB.
Valstu datus vāc tikai pēc pamatota pieprasījuma.
National data shall be collected only on a reasoned request.
Pirms datu pieprasīšanas sekretariāts vispirms ņem vērā jau pieejamos statistikas datus, kas iegūti, izplatīti un izstrādāti Eiropas Statistikas sistēmā un Eiropas Centrālo banku sistēmā, un pēc tam apspriežas ar attiecīgo Eiropas uzraudzības iestādi, lai nodrošinātu pieprasījuma proporcionalitāti.
Before a request for data is made, the Secretariat shall first take account of the existing statistics produced, disseminated and developed by both the European Statistical System and the ESCB and then consult the relevant European Supervisory Authority, in order to ensure that the request is proportionate .
Padome pārskata šo regulu pēc trīs gadiem pēc 8. pantā noteiktā termiņa , pamatojoties uz Komisijas ziņojumu, un pēc ECB un Eiropas uzraudzības iestāžu atzinuma saņemšanas nosaka, vai šī regula jāpārskata.
The Council shall examine this Regulation three years after the date set out in Article 8, on the basis of a report from the Commission and shall determine whether the present Regulation needs to be reviewed after having received an opinion from the ECB and from the European Supervisory Authorities .
Eiropas Parlaments un Padome līdz .. * pārskata šo regulu, pamatojoties uz Komisijas ziņojumu, un pēc ECB atzinuma saņemšanas nosaka, vai ir jāpārskata ESRK mērķi un struktūra .
The European Parliament and the Council shall , by ... * , examine this Regulation on the basis of a report from the Commission and shall determine whether the objectives and organisation of the ESRB need to be reviewed after having received an opinion from the ECB.
Ziņojumā jo īpaši izvērtē to, vai:
The report sh all assess, in particular, whether:
(a) ir atbilstīgi vienkāršot un nostiprināt Eiropas Finanšu uzraudzības sistēmas struktūru (EFUS), lai palielinātu saskanību starp makrouzraudzības un mikrouzraudzības līmeņiem, kā arī starp Eiropas uzraudzības iestādēm;
(a) it is appropriate to simplify and reinforce the architecture of the European System of Financial Supervis ion ( ESFS ) in order to increase the coherence between the macro and the micro levels as well as between the E uropean S upervisory A uthoritie s;
(b) ir atbilstīgi palielināt Eiropas uzraudzības iestāžu regulatīvās pilnvaras;
(b) it is appropriate to increase the regulatory powers of the E uropean S upervisory A uthoritie s;
(c) EFUS attīstība atbilst vispārējai notikumu gaitai šajā jomā;
(c) the evolution of the ESFS is consistent with that of the global development s in this area ;
(d) EFUS darbība ir pietiekami daudzveidīga un priekšzīmīga;
(d) there is sufficient diversity and excellence within the ESFS;
(e) pārskatatbildība un pārredzamība saistībā ar publicēšanas prasībām ir atbilstīga.
(e) accountability and transparency in relation to publication requirements are adequate.
* Trīs gadi pēc šīs regulas stāšanās spēkā.
* Three years after the entry into force of this Regulation.
Eiropas Savienība (ES) pašreiz izstrādā sistēmu finanšu stabilitātes saglabāšanai.
The European Union (EU) is establishing a framework for safeguarding financial stability.
Integrēts ES finanšu tirgus, kurā gandrīz visās ES dalībvalstīs dominē lielas, Eiropas mēroga grupas, nevar pienācīgi darboties, ja valstīs īstenotā uzraudzība ir sadrumstalota.
An integrated EU financial market, dominated by large pan European groups in most EU countries, cannot work properly if the supervision remains fragmented at the national level.
ES ir vajadzīga jauna finanšu arhitektūra ar integrētu mikrouzraudzību, ietverot pilnvaru deleģēšanu ES.
The EU needs a new financial architecture with an integrated micro prudential supervision, including a transfer of competence to the EU.
Turklāt, ja būtu veikta Eiropas makrouzraudzība, būtu konstatēts, ka neilgtspējīgs kreditēšanas pieaugums, nekustamā īpašuma burbuļi un liels norēķinu kontu deficīts var apdraudēt makroekonomikas un finanšu stabilitāti.
In addition, European macro surveillance could have detected that unsustainable credit growth, real state bubbles and large current accounts deficits would have created some risks for macroeconomic and financial stability.
Eiropai steidzami ir jāuzkrāj makrouzraudzības pieredze, lai atklātu sistēmiskos riskus, citiem vārdiem, — lai Eiropas mērogā noteiktu finanšu stabilitātes apdraudējumu, vajadzības gadījumā sniedzot brīdinājumus un nodrošinot kontroli.
Europe needs urgently to develop expertise in macro prudential supervision to detect systemic risks, in other words, to identify financial stability risk at the European level, where necessary issue warnings and ensure the follow up.
Pat tad, ja jaunas finanšu krīzes nav novēršamas, turpmākajām sociālajām un ekonomiskajām sekām vajadzētu būt mazākām, nekā tas vērojams pašreizējās krīzes apstākļos, ja salīdzina ar Lielās depresijas postošo ietekmi.
Even if further financial crisis are unavoidable, the social and economic effects should be less harmful in the future, as it happened with the current crisis in comparison to the real effects of the Great Depression.
Eiropai ir vajadzīga normatīvā un institucionālā sistēma, lai atrisinātu sistēmiski nozīmīgu finanšu iestāžu maksātnespējas problēmu.
Europe needs a legislative and institutional framework to resolve the insolvency of systemic important financial institutions.
Tiks izveidotas divas jaunas struktūras, proti, Eiropas Sistēmisko risku komiteja (ESRK) jeb makrouzraudzības struktūra un Eiropas Finanšu uzraudzības sistēma (EFUS) jeb mikrouzraudzības struktūra.
A new macro-prudential supervisor, the European Systemic Risk Board (ESRB), and a new micro-prudential supervision, the European System of Financial supervisions (ESFS), will be created.
Šo struktūru efektivitāti nodrošina ECB pilnvaras, jo jaunā ESRK nebūs tiesīga noteikt dalībvalstīm vai finanšu iestādēm veicamos pasākumus vai uzlikt sankcijas, un tās brīdinājumi nebūs saistoši.
And its efficiency is carried by the ECB's prestige since the new ESRB will not be able to impose measures or sanctions on member states or financial institutions, and its warnings will not binding.
Jauno struktūru rezultativitāte ir atkarīga no Eiropas Centrālās bankas (ECB) labās reputācijas un atzītās personāla kompetences.
Their effectiveness depends on the high reputation of the European Central Bank (ECB) and the recognized expertise of its staff.
ECB ir izšķiroša nozīme Eiropas makrouzraudzībā.
The role of the ECB will be essential in the European macro-supervision.
Iepriekšējo gadu monetārā politika, piemērojot ļoti zemas procentu likmes, ir radījusi nekustamā īpašuma un finanšu aktīvu burbuļus, kas plīstot izraisīja krīzi, no kuras mēs pašreiz ciešam.
In the last years a monetary policy of very low interest rates has nourished bubbles in physical and financial assets, which in bursting have provoked the crisis that we are now suffering.
Uzraudzības struktūras galīgais mērķis ir novērst šādas dramatiskas situācijas nākotnē, nodrošināt finanšu stabilitāti un aizsargāt patērētājus.
The ultimate aim of the supervisory architecture is to avoid such dramatic situations in the future, ensure financial stability and protect the consumers.
Sistēmisko risku, apdraudējumu vai nepilnību novēršana vai mazināšana būtiskā finanšu sektora daļā samazinās turpmāko krīžu ietekmi uz reālo ekonomiku un Eiropas iedzīvotājiem.
Prevention or mitigation of systemic risks, distress or failure of a significant part of the financial sector, will reduce the effects on the real economy and European citizens of further crisis.
Iepriekšējos 20 gados Eiropas monetārā politika attiecībā uz inflācijas kontroli ir bijusi efektīva.
In the two last decades the European monetary policy has been effective regarding the inflation's control.
Līdztekus skaidri izvirzītajam cenu stabilitātes mērķim (piemēram, tika noteikta skaidra gada inflācijas robeža — 2 %) īstenoja arī skaidru un iedarbīgu monetārās politikas instrumentu, proti, procentu likmes.
The clear visualization of the goal "stability of prices" (a clear objective of 2% of annual inflation, for example) was also associated with a clear and powerful instrument of the monetary policy, the interest rate.
Šajā ziņā iepriekšējo 20 gadu laikā visā pasaulē notikusī brīvās tirdzniecības ekspansija un globālo ražošanas tīklu izplatība ar tai raksturīgo deflācijas spiedienu ir veicinājusi arī cenu mērenību rūpnieciski attīstītajās valstīs.
In this sense, the free trade expansion and the generalization of global production networks all over the world during the past twenty years, with its deflationary pressure, has been contributing also to price moderation in developed countries.
Faktiski var iebilst, ka, salīdzinot ar tirgus procentu likmēm, kas brīvi regulētu kredītu piedāvājumu un ieguldījumu pieprasījumu, gadiem ilgi ir turētas mākslīgi zemas procentu likmes.
As a matter of fact, it could be argued that the interest rates have been artificially low for years in comparison to the market interest rates that would have gauged freely the offer of credits and the demand of investment.
Šis varētu būt bijis viens no pašreizējās krīzes galvenajiem iemesliem — šādas likmes izkropļo ekonomikas subjektu cerības, iedrošinot uzņemties pārmērīgas parādsaistības, lai finansētu arī pārmērīgu patēriņu un ieguldījumus.
This fact could have been one of the main causes of the current crisis: they would have distorted the expectations of the economic agents, until the point of inviting them to an excessive indebtedness to fund consumption and investment also excessive.
Taču, kā jau minēts, pastāv diezgan liela vienprātība par monetārās politikas efektivitāti.
But in any case there is a quite large consensus about the efficiency of the monetary policy as already mentioned.
Tomēr ekonomikas globalizācija, kas jo īpaši aktīva ir kapitāla kustības jomā, ir būtiski izmainījusi finanšu tirgus.
However, the economic globalization, especially intense regarding the capital movements, has deeply modified the financial markets.
Centrālās bankas ir saglabājušas tradicionālo mērķi — inflācijas kontroli, un šā mērķa sasniegšanai tās izmanto procentu likmes.
Central banks kept their traditional goal, the control of the inflation, and for such purpose they used the interest rate.
Taču kapitāla pārvietošanas brīvība ir cieši nostiprinājusi saikni starp monetāro un finanšu sektoru.
But the freedom of capital movements has reinforced extraordinarily the link between the monetary and the financial sector.
Šī jaunā situācija arvien lielākā mērā spiež centrālās bankas darba kārtībā iekļaut jaunu mērķi — finanšu tirgu stabilitāti.
This new situation increasingly forced central banks to incorporate a new goal into their agenda: the stabilization of financial markets.
Nav iespējams vienlaikus sasniegt abus mērķus (cenu stabilitāti un finanšu tirgu stabilitāti), izmantojot tikai vienu instrumentu, proti, procentu likmes, lai arī cik iedarbīgs šāds instruments būtu.
The simultaneously achievement of both goals (stability of prices and stability of financial markets) is impossible only with one instrument, the interest rate, no matter how powerful this tool can be.
Procentu likmes ir efektīvs inflācijas kontroles instruments, taču ar to nevarēja novērst kreditēšanas pieaugumu un nekustamā īpašuma burbuļus vairākās valstīs.
The interest rate has been efficient to control inflation, but it has not been useful to avoid the credit expansion and the real state bubbles in several countries.
Ir vajadzīgs jauns instruments, un iepriekšējos divos gados ir izveidojusies diezgan liela vienprātība, ka tam ir jābūt banku un finanšu sistēmu regulējuma un uzraudzības instrumentam ES mērogā.
There is a need for a new instrument and there is a large consensus has been developed during the last two years that this tool should be: EU-wide regulation and supervision of the banking and financial systems.
Lai arī banku regulējums pastāv jau daudzus gadus, jaunajā globalizētajā pasaulē tas nav bijis atbilstīgs un pietiekams.
Even though the financial regulation existed for many years, this has been inappropriate and insufficient in the new globalised world.
Faktiski uzraudzība un regulējums ir vienīgās nozīmīgās pilnvaras, ko pēc euro izveides valstu centrālās bankas sev paturējušas valsts mērogā.
As a matter of fact, supervisions and regulation is the only great competence that the national central banks reserved to themselves nation-wide after the creation of the Euro.
Tādējādi šobrīd ir vajadzīgi un izdevīgi uzlabot regulējumu Eiropas mērogā.
Thus, today the need and the convenience to improve the regulation with a European dimension are ascertained.
Eiropas Centrālās bankas prezidentam, 2005. gadā Singapūrā lasot lekciju
The president of the European Central Bank, in a lecture in Singapore in 2005
„Aktīvu cenu burbuļi un monetārā politika”
"Asset price bubbles and monetary policy"
ECB prezidenta Jean-Claude Trichet lekcija Singapūras Monetārajā dienestā, 2005. gada 8. jūnijs, Singapūra.
Speech by Jean-Claude Trichet, President of the ECB, Mas lecture, 8 June 2005, Singapore .
http://www.ecb.int/press/key/date/2005/html/sp050608.en.html , uzdeva jautājumu par cenu burbuļu rašanos nekustamā īpašuma vai finanšu aktīvu jomā.
http://www.ecb.int/press/key/date/2005/html/sp050608.en.html , was asked on the bubbles generation in the prices of physical or financial assets.
Viņš atbildēja, ka šādu burbuli, piemēram, var konstatēt, ja kāds kredīta veids vai dažu aktīvu cena sāk ievērojami atšķirties no vēsturiskās tendences, un, lai novērstu burbuļa rašanos, viņš atbalsta procentu likmju celšanu.
He answered that a bubble can be detected when, for example, a type of credit or the price of some assets starts to deviate significantly from its historical trend, and he expressed himself in favour of using the rise of interest rate to break the creation of the bubble.
Attiecīgās izmaksas izmanto kā stimulu apdrošinājumiem, kas novērš dramatiskāku situāciju.
The consequent cost is translated into an incentive of insurances that stops worse scenarios.
Šis pasākums šķiet pamatots, taču, ņemot vērā nesenajā finanšu krīzē gūto pieredzi, tas ir maziedarbīgs, proti, finanšu sistēma var pielāgoties mainīgajām procentu likmēm, radot izmaiņas, piemēram, kredīta līgumu nosacījumos (var pagarināt hipotekāro kredītu amortizācijas periodu).
This measure seems reasonable but given the experience from the recent financial crisis it seems less suitable: the financial system can adapt to the variation of interest rates changing, for instance, the conditions of the contracts of credit (for the mortgage credits their period of amortisation can be extended).
Šādos apstākļos procentu likmju mainīšana visai maz bremzē burbuļu rašanos — ja vien procentu likmju kāpums nav ievērojams, kas kaitētu ekonomikai kopumā, mākslīgi zemas procentu likmes joprojām uzturētu burbuļus un tie turpinātu pastāvēt.
In these circumstances, the modification of the interest rate has little effect in deflating the bubbles: if interest rates are not raised significantly, in which case the economy as a whole would be damaged, still artificially low interest rates would continue nourishing the bubbles that would subsist.
Tādēļ ir vajadzīga labāka uzraudzība.
It is in this sense that a better supervision is necessary.
Spānijas Bankas dinamisko noteikumu sistēma, piemēram, nenovērsa milzīgo nekustamā īpašuma burbuli, proti, nekustamā īpašuma projektu īstenotāju uzkrātā parāda summa ir 30 % no Spānijas IKP (325,000 miljoni euro).
The system of dynamic provisions of the Bank of Spain, for example, did not avoid the generation of one huge bubble in real estate in Spain: the amount of the accumulated debt from the real estate promoters with the Spanish banking is equivalent to a 30% of the 2009 Spanish GDP (325.000 million €).
Nepieciešamie finanšu regulējuma un uzraudzības uzlabojumi ir pamats debatēm par kopējo jauno finanšu arhitektūru, ko veido Eiropas iestādes un kuras neliela daļa ir šis ziņojums.
The necessary improvements in the financial regulation and supervision are in the basis of the debate of all the new financial architecture that the European institutions are constructing and of which this report is a minor part.
Aizņemto līdzekļu īpatsvara palielināšanas kontrole būtu piemērots pasākums iestādēm, kuras ir pārāk lielas, lai atļautos bankrotēt, — mazāks aizņemto līdzekļu īpatsvara palielinājums stimulē iestādes apsvērt, vai tās vēlas saglabāt savu izmēru, vai arī sadalīties mazākās struktūrās, tās pielāgojot tradicionālajai komercbanku darbībai.
The control of the degree of leverage would seem a suitable measure for the too big to fail institutions: a smaller level of leverage incentivises them to consider if they want to preserve their size, or to divide into smaller entities adjusted to the traditional activities of the commercial banking.
Tādējādi aizņemto līdzekļu īpatsvara pakāpe spiež kredītiestādes šā īpatsvara pakāpi samazināt — vai nu jāsamazina kredītu apmērs, ko plānots izsniegt mājsaimniecību sektorā, vai arī jāpalielina kapitāla bāze, lai, burbulim plīstot, varētu segt pārmērīgos zaudējumus.
The degree of leverage, therefore, forces to reduce the degree of leverage to the credit entities: either to reduce the credit that will be destined to the housing sector or to increase their capital base to enable to assume the excess of losses with burst the bubble.
Valstu uzraudzības iestādes nespēja atsevišķās valstu sistēmās apturēt risku uzkrāšanos.
National supervisors did not manage to stop the accumulation of risks in several national systems.
Dažādos priekšlikumos par finanšu tirgu regulējumu ir divi kopīgi elementi —, no vienas puses, vajadzētu samazināt milzīgo aizņemto līdzekļu īpatsvaru, t.i., samazināt kopējo līdzekļu attiecību pret kapitālu, un, no otras puses, vajadzētu palielināt finanšu struktūrām izvirzītās kapitāla prasības.
In the different proposals made on how to regulate the financial markets, there are two common elements: on the one hand, it would be necessary to reduce the high degree of leverage, that is, to reduce the ratio total assets / capital; and on the other hand, it would be necessary to increase the capital requirements of the financial entities.
Tas ir svarīgi, lai būtu piemērota kapitāla bāze, no kuras segt turpmākajās finanšu krīzēs radušos iespējamos zaudējumus.
This is essential in order to have a suitable capital basis, to face the possible losses that might be generated in the future financial crises.
Jāatceras, ka finanšu sistēmas pamatuzdevums ir uzkrājumus novirzīt uz ieguldījumiem.
We should bear in mind that the main function of the financial system is to channel saving towards investment.
Šajā procesā nav iespējams finanšu struktūras atturēt no riskiem; lai arī pašreiz riski tiek labāk uzraudzīti, joprojām pastāv iespēja rasties jauniem spekulatīviem burbuļiem.
In this process it is impossible to stop the financial entities from assuming risks: and even if now the risks are subjected to a better supervision, the possibility of new speculative bubbles will not disappear.
Konkrētajā banku lietā, kamēr pastāv jauktie komerciālo un ieguldījumu aizdevumu darījumi, lielās bankas riskēs ar kapitālu, pērkot un pārdodot finanšu aktīvus, nevis atbalstīs reālo ekonomiku, uzkrātos depozītus novirzot uz kredītiem ģimenēm un uzņēmumiem.
In the concrete case of banking, as long as the businesses of commercial and investment loans are mixed, the big banks will be led to risk their capital in the purchase and sale of financial assets, instead of backing up the real economy converting the deposits picked up into credits to families and companies.
Faktiski bankām nav pienākuma rīkoties citādi.
As a matter of fact, banks do not have any duty to act in any another way.
Līdz ar to jaunajam regulējumam jābūt elastīgam, lai varētu bremzēt aizņemto līdzekļu īpatsvara palielināšanu, ja konstatētas satraucošas pazīmes.
For this reason the new regulation needs flexibility to be able to reduce leverage if alarming signs are detected.
Piemēram, pirmajos gados laikposmā no1996.–2006. gadam vajadzēja ieslēgt dzelteno vai sarkano gaismu, kad Spānijā ļoti strauji pieauga kreditēšana, — izsniegto kredītu apjoms desmit gadu periodā pieauga par 20 % gadā.
Some orange or red light, for example, should have appeared in the first years of period 1996-2006, when in Spain the credit expansion lead to a very high increase: during ten years credit grew in a rhythm of the 20% annual.
Šajā gadījumā būtu vajadzējis vērsties pret finanšu struktūrām (lielām vai mazām), kuras lielos apmēros izsniedza hipotekāros aizdevumus, un ierobežot aizņemto līdzekļu īpatsvara palielināšanu.
In this case it would have been necessary to act against the financial entities (big or small) who exposed themselves more to the mortgage loan limiting their leverage limit.
No otras puses, finanšu sektora uzraudzība Eiropas mērogā ir galvenais jautājums attiecībā uz labas regulatīvās politikas efektivitāti, ņemot vērā, ka valstīm neizdevās izanalizēt vairākas krīzes pazīmes.
On the other hand, the monitoring of the financial sector at a European level is the key issue for the effectiveness of good regulatory policies, taking into account the failure of the national minded analysis of several crisis indicators.
Tāpat arī nezinājām, kas to izsauks un kad tā sāksies.
Neither did we know what would trigger it, or when it would come.
„Nenovērtētie riski un nenoteiktība — dažas pārdomas par satricinājumu tirgos”
"Undervalued risk and uncertainty: Some thoughts on the market turmoil"