natgillin/translations-raw huggingface dataset:
par ES ārpolitiku attiecībā uz BRICS valstīm un citām jaunām lielvarām — mērķi un stratēģijas
on the EU foreign policy towards the BRICS and other emerging powers: objectives and strategies
Attīstības komitejas ATZINUMS.................................................................................16
OPINION of the Committee on Development ......................................................17
– ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 21. pantu un jo īpaši tā h) apakšpunktu, kas paredz, ka Savienībai jānosaka un jāīsteno kopēja politika un darbības, kā arī jātiecas sasniegt augstu sadarbības līmeni visās starptautisko attiecību jomās, lai sekmētu starptautisku sistēmu, kuras pamatā ir ciešāka daudzpusēja sadarbība un laba globālā pārvaldība,
– having regard to Article 21 of the Treaty on European Union, in particular its point (h), which sets forth that the Union shall define and pursue common policies and actions, and shall work for a high degree of cooperation in all fields of international relations, in order to promote an international system based on stronger multilateral cooperation and good global governance,
– ņemot vērā Parlamenta 2010. gada 10. marta rezolūciju par Padomes gada ziņojumu Eiropas Parlamentam par kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) galvenajiem aspektiem un pamatvirzienu izvēli 2008. gadā, kuru Eiropas Parlamentam iesniedza, piemērojot 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma II daļas G sadaļas 43. punktu
– having regard to its resolution of 10 March 2010 on the annual report from the Council to the European Parliament on the main aspects and basic choices of the Common Foreign and Security Policy (CFSP) in 2008, presented to the European Parliament in application of Part II, Section G, paragraph 43 of the Interinstitutional Agreement of 17 May 2006
Pieņemtie teksti, P7_TA(2010)0060 . ,
Texts adopted, P7_TA(2010)0060 . ,
– ņemot vērā Eiropadomes 2010. gada 16.septembra secinājumus par ES attiecībām ar tās stratēģiskajiem partneriem,
– having regard to the European Council conclusions of 16 September 2010 as regards the EU’s relations with its strategic partners,
– ņemot vērā 2011. gada 5. aprīļa rezolūciju par nestabilitātes radītajām migrācijas plūsmām — ES ārpolitikas darbības joma un nozīme
– having regard to its resolution of 5 April 2011 on migration flows arising from instability: scope and role of EU foreign policy
– ņemot vērā 2011. gada 8. jūnija ieteikumu Padomei par Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 66. sesiju
– having regard to its recommendation to the Council of 8 June 2011 on the 66th Session of the United Nations General Assembly
Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0255 . ,
Texts adopted, P7_TA(2011)0255 . ,
– ņemot vērā 2011. gada 13. septembra rezolūciju par efektīvu Eiropas stratēģiju izejvielu nodrošināšanai
– having regard to its resolution of 13 September 2011 on an effective raw materials strategy for Europe
Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0364 . ,
Texts adopted, P7_TA(2011)0364 . ,
– ņemot vērā 2011. gada 7. jūlija rezolūciju par ES ārpolitiku demokratizācijas atbalstam
– having regard to its resolution of 7 July 2011 on EU external policies in favour of democratisation
– ņemot vērā Komisijas paziņojumu par finanšu shēmu 2014.–2020. gadam „Budžets stratēģijai „Eiropa 2020”” ( COM(2011)0500 ),
– having regard to the Commission Communication on the Financial Framework 2014-2020, entitled ‘A Budget for Europe 2020’ ( COM(2011)0500 ),
– ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu ( A7-0010/2012 ),
– having regard to the report of the Committee on Foreign Affairs and the opinion of the Committee on Development ( A7-0010/2012 ),
A. tā kā Brazīlijas, Krievijas, Indijas, Ķīnas un Dienvidāfrikas ( BRICS valstis) pieaugošā politiskā un ekonomiskā nozīme palielina šo valstu ietekmi ārpolitikas jomā;
A. whereas the growing political and economic relevance of Brazil, Russia, India, China and South Africa (the BRICS) entails an increased relevance of these countries in foreign policy terms;
B. tā kā BRICS valstīm un citām jaunietekmes valstīm varētu būt aizvien nozīmīgāka loma ārpolitikas jomā uz globālās skatuves, ja tiek turpināta to ekonomiskās izaugsmes konsolidācija;
B. whereas the BRICS and other emerging economies could become increasingly relevant in foreign policy terms on the global scene if their economic growth is further consolidated;
C. tā kā tiek prognozēts, ka 2050. gadā septiņu jaunietekmes valstu (Brazīlija, Krievija, Indija, Ķīna, Indonēzija, Meksika un Turcija) ekonomika būs lielāka nekā G-7 valstu (ASV, Japāna, Kanāda, Apvienotā Karaliste, Vācija, Francija un Itālija) ekonomika kopā; tā kā tiek prognozēts, ka Ķīna līdz 2020. gadam kļūs par pasaules lielāko ekonomiku iekšzemes kopprodukta ziņā; tā kā Indija līdz 2050. gadam varētu kļūt par pasaulē straujāk augošo ekonomiku ; tā kā 2050. gadā Ķīna, ASV un Indija kopā varētu veidot 50 % pasaules ekonomikas; tā kā ES varētu sasniegt līmeni, kas ir ļoti lielā mērā pielīdzināms jebkuras šīs valsts līmenim, ja ES darbotos kā vienota un spēcīga struktūra; tā kā šādam pielīdzināmam līmenim ir ļoti liela nozīme, lai uzturētu politisko ietekmi un turpinātu popularizēt vispārējās vērtības, ņemot vērā paredzamo jauno globālās pārvaldības daudzpolāro sistēmu; tā kā tas būtu paveicams tādas ārpolitikas pieejas ietvaros, kuras mērķis ir veicināt partnerību, sadarbību un kopīgu pārvaldību, balstoties uz kopīgām vērtībām;
C. whereas seven emerging countries (Brazil, Russia, India, China, Indonesia, Mexico and Turkey) are projected to have larger economies than, collectively, the G-7 countries (USA, Japan, Canada, United Kingdom, Germany, France and Italy) in 2050; whereas, in terms of gross domestic product, China is projected to become the world’s largest economy before 2020; whereas India could become the fastest growing economy in the world before 2050; whereas, in 2050, China, the USA and India could together represent 50% of the world’s economy; whereas the EU could be of a broadly comparable scale to any of these countries if it acts as a single and robust political entity; whereas such a comparable scale is key to maintaining political leverage and being able to continue to promote universal values in the new multipolar system of global governance that is taking shape; whereas this should be done in the framework of a foreign policy approach aimed at promoting partnership, cooperation and shared governance based on common values;
D. tā kā līdz ar spēcīgu ekonomikas un ārpolitikas varu, piemēram, BRICS valstu, konsolidācijas procesu ir izveidojusies daudzpolāra sistēma, kurā pasaules mēroga vadība arvien vairāk ir sadalīta vairāku valstu un reģiona valstu bloku starpā; tā kā šāda daudzpolāra sistēma paredz pakāpenisku globālās ekonomiskās ietekmes pārnesi uz BRICS valstīm un citām jaunietekmes valstīm un turklāt var ietvert vadības un pozitīvas ietekmes pārnesi ārpolitikas ziņā no pašreizējām lielvalstīm uz topošajām lielvalstīm; tā kā pašreizējā ekonomikas krīze ir sekmējusi šo pāreju uz daudzpolāru sistēmu; tā kā jaunu globālo dalībnieku rašanās var būt vērtīga iespēja konstruktīvas partnerības veidošanai starp attīstītajām un jaunajām lielvarām un saskaņotai rīcībai globālu jautājumu un problēmu risināšanā;
D. whereas, with the process of consolidation of strong economic and foreign policy powers such as the BRICS, a multi-polar system has emerged, where global leadership is increasingly shared amongst several countries and regional blocs of countries; whereas such a multi-polar system entails a progressive shift in global economic power to the BRICS and other emerging economies and may further entail a shift of leadership and positive leverage in foreign policy terms from established powers to emerging powers; whereas the current economic crisis has accelerated the transition towards a multipolar system; whereas the emergence of new global players may prove a valuable opportunity for constructive partnership between the emerged powers and the emerging ones and for concerted action on global issues and challenges;
E. tā kā starptautiska mēroga jautājumu, piemēram, klimata pārmaiņu, globālo reglamentējuma jautājumu, izejvielu un retzemju elementu pieejamības, terorisma, nevalstisku radikālu kustību apkarošanas, ilgtspējīgas attīstības, globālas politiskās stabilitātes un drošības, risināšanai būs vajadzīga uz tiesību aktiem balstīta, iekļaujoša pieeja, kas balstīta uz partnerību, kopīgām vērtībām, vienprātību, ciešām konsultācijām un sadarbību ar jaunām topošajām lielvarām, un, patiesi strādājot kopīgi, ir iespējams rast risinājumus starptautiska mēroga problēmām; tā kā ES varētu uzņemties iniciatīvu un tai būtu jāuzņemas iniciatīva šajā sakarībā;
E. whereas transnational challenges – such as climate change, global regulatory issues, access to raw materials and rare earths, terrorism, the fight against non-State based radical movements, sustainable development, global political stability and security – will require a rule-based, inclusive approach based on partnership, common values, consensus, close consultation and cooperation with the new emerging powers, if truly shared, effective solutions to transnational challenges are to be found; whereas the EU could and should take the initiative in this respect;
F. tā kā, ja netiks ieviesta iekļaujoša, jauna globālās pārvaldības sistēma, kas balstīta uz konsultēšanos un sadarbību ar BRICS valstīm un citām jaunietekmes valstīm, būs maz stimulu starptautiskajai sadarbībai un rīcības saskaņošanai attiecībā uz svarīgākajiem globālajiem jautājumiem, radot iespējamu risku izraisīt i) politisko un ekonomisko sadrumstalotību un konkurējošas pasaules darba kārtības un nodalītu reģionālo jomu rašanos, ii) globālo ekonomikas struktūru un ieguldījumu plūsmu atšķetināšanu; iii) reģionālo ietekmes bloku veidošanos ar ļoti ierobežotu starptautisko koordināciju un bez iespējām saskaņot starptautisko problēmu risinājumus;
F. whereas, without an inclusive new global governance system based on close consultation and cooperation with the BRICS and other emerging economies, there will be little incentive for international cooperation and concerted action on major global issues with the potential risk of (i) political and economic fragmentation and the emergence of competing world agendas and separate regional areas, (ii) the disentanglement of global economic structures and investment flows and (iii) the creation of regional blocs of influence with very limited international coordination and no possibility of concerted solutions to transnational challenges;
G. tā kā BRICS valstu un citu topošo lielvaru plašās demogrāfiskās dimensijas salīdzinājumā ar rietumvalstu rūkošajiem demogrāfiskajiem rādītājiem dos šīm valstīm priekšrocības starptautiskajos forumos, jo tās varēs pretendēt uz to, ka pārstāv pasaules iedzīvotāju vairākumu; tā kā līdz ar to ir jāveic reformas globālajā pārvaldības sistēmā un starptautisko organizāciju pārvaldības struktūrā, lai tās vairāk atspoguļotu jauno ekonomisko un politisko ainu un tām aizvien būtu galvenā loma globālās vienprātības veidošanas un lēmumu pieņemšanas procesā;
G. whereas the large demographic dimensions of the BRICS and other emerging powers, compared to the declining demographics of the West, will give more authority to such countries in international fora, as the BRICS and other emerging powers will be able to claim more representativeness of the vast majority of the world’s population; whereas this entails the need to reform the global governance system and the governance structure of international organisations, so that they can become more representative of the new economic and political landscape and continue to maintain a central role in the global consensus-building and decision-making processes;
H. tā kā, ņemot vērā pašreizējo ekonomikas krīzi un ES un ASV budžeta ierobežojumus, ir steidzami jāapvieno resursi ar citām topošajām lielvarām, lai nodrošinātu saskanīgu un efektīvu globālo drošības un stabilitātes arhitektūru un efektīvus intervences pasākumus jutīgās jomās, balstoties uz kopīgiem mērķiem un saskaņotām stratēģijām un centieniem;
H. whereas, in view of the current economic crisis and the budgetary constraints of the EU and the USA, there is an urgent need to pool resources with other emerging powers in order to ensure a coherent and efficient global security and stability architecture and effective intervention in sensitive areas on the basis of common objectives and coordinated strategies and efforts;
I. tā kā veiksmīga pāreja uz ekonomiku, kas balstās uz vidēju ienākumu līmeni, noteiktos apstākļos veicina mērenāku un uz stabilitāti vairāk orientētu ārpolitiku; tā kā tomēr dažās BRICS un citās jaunattīstības valstīs to ekonomiskās un politiskās ietekmes konsolidēšana ne vienmēr ir novedusi pie šādas pārejas;
I. whereas a successful transition to a middle-income economy can, under certain conditions, foster a more moderate and stability-oriented foreign policy; whereas, however, in some BRICS countries and other emerging countries the consolidation of their economic and political power has not always given rise to such a transition;
J. tā kā, neskatoties uz neseno iespaidīgo ekonomikas izaugsmi lielākajā daļā BRICS valstu, šajās valstīs vienlaicīgi ir vislielākā nabadzības koncentrācija pasaulē; tā kā tas apliecina, ka lielākajā daļā gadījumu, ja netiek nodrošināts atbalsts nabadzīgajiem un radīti drošības tīkli, ātra ekonomikas izaugsme var izraisīt nevienlīdzības pieaugumu,
J. whereas, in spite of the recent spectacular economic growth in most of the BRICS countries, these same countries are also the ones with the single largest concentration of poverty in the world; whereas this shows that, in the great majority of cases, without pro-poor growth and creation of safety nets, rapid economic growth may entail an increase in inequalities;
K. tā kā BRICS valstis un pašreizējās jaunietekmes valstis neveido vai neietver formālu valstu grupu, kuras mērķis būtu īpašas lomas uzņemšanās starptautiskajos jautājumos, un tā kā tādēļ ES būtu jāveido attiecības ar visām šīm valstīm, ņemot vērā to īpašās iezīmes un specifiskos ārpolitikas mērķus; tā kā ES būtu jāiesaistās stratēģiskās partnerībās ar visām BRICS valstīm un citām jaunietekmes ekonomikas valstīm, jo tām ir aizvien lielāka ietekme starptautiskajā plānā, jo īpaši starptautiskās organizācijās, piemēram, ANO, lai sasniegtu kopējus mērķus, proti, mieru un globālo drošību, tiesiskumu vietējā vai starptautiskā mērogā, cilvēktiesības, demokrātiju, ilgtspējīgu attīstību un globālu finanšu regulējumu;
K. whereas the BRICS and current emerging economies do not constitute or comprise a formal grouping of countries designed to play a specific role in international affairs and whereas the EU should therefore develop a relationship with each one of those countries, taking note of their singularity and specific foreign policy objectives and aims; whereas the EU should invest in strategic partnerships with each BRICS country and other emerging economies, as they increasingly play a role in the international arena, particularly in international organisations, such as the UN, as a means of advancing common goals, namely peace and global security, the rule of law domestically or internationally, the promotion of human rights, democracy, sustainable development and global financial regulation;
L. tā kā BRICS valstīm un citām jaunietekmes ekonomikas valstīm ir nepieciešama stabila ārpolitikas vide un stabila reglemantējošās un valsts politikas vide, kas var uzturēt ieinteresētību un ieguldījumus to ekonomikā un sabiedrībā; tā kā BRICS valstīm un citām jaunietekmes valstīm ir jāiegulda līdzekļi un jāsaņem atbalsts demokrātiskās, politiskās, ekonomiskās un sociālās stabilitātes konsolidācijā;
L. whereas the BRICS and other emerging economies require a stable foreign policy setting and a stable regulatory and public policy environment, which can sustain interest and investment in their economies and societies; whereas the BRICS and other emerging economies need to invest and be supported in the consolidation of democratic, political, economic and social stability;
M. tā kā ES ir jāuzņemas būtiska loma globālās ietekmes pārejā, veicinot partnerību un iekļaujošu pārvaldību, tomēr tai ir jārīkojas ātri, ja tā vēlas saglabāt savu pozīciju (pretējā gadījumā ir iespējama tās stratēģiska novirzīšanās); tā kā šis process ietvers stratēģiskas izmaiņas gan ES, gan attiecībā uz tās ārpolitiku, tostarp ieviešot plašāku politikas saskaņošanu;
M. whereas the EU must play a major role in the global power transition as a promoter of partnership and inclusive governance, but needs to act fast if it wishes to maintain its leverage (or it could be strategically sidelined); whereas this will entail strategic changes both inside the EU and with regard to its foreign policy, inter alia the introduction of greater policy coherence;
N. tā kā 2011. gada 14. aprīlī notikušajās BRICS vadītāju trešās sanāksmes beigās BRICS valstu vadītāji izdeva kopīgu deklarāciju, kurā tās prasīja panākt plašāku starptautisko sadarbību un stiprināt globālo pārvaldību un pauda atbalstu daudzpusējai diplomātijai ar Apvienoto Nāciju Organizāciju un G-20 valstīm; tā kā visas piecas BRICS valstis 2011. gadā kopīgi piedalījās ANO Drošības padomē; tā kā BRICS valstis ir aicinājušas veikt izmaiņas starptautisko finanšu institūciju pārvaldības struktūrās un ANO ņemt vērā izmaiņas pasaules ekonomikā un sekmīgāk risināt pašreizējās globālās problēmas;
N. whereas, at the end of their third meeting on 14 April 2011, the BRICS leaders issued a joint declaration calling for more international cooperation and a strengthening of global governance, and expressing support for multilateral diplomacy with the United Nations and the G-20; whereas all five BRICS countries have been concurrently present in the UN Security Council during 2011; whereas the BRICS have called for change in the governing structures of the international financial institutions and the UN to reflect the changes in the world economy and to better manage today's global challenges;
O. tā kā BRICS valstu politiskajā un ekonomiskajā sistēmā, demogrāfiskajās un sociālajās tendencēs un ārpolitikas viedokļos ir novērojamas būtiskas atšķirības;
O. whereas the BRICS display considerable divergences in their political and economic systems, demographic and social trends, and foreign policy outlooks;
P. tā kā Eiropadomes 2010. gada 16. septembra secinājumos ir uzsvērts, ka saskaņā ar Lisabonas līgumu un Eiropas drošības stratēģiju ES un tās dalībvalstis apņemas rīkoties stratēģiskāk, lai starptautiskā mērogā būtu jūtama Eiropas patiesā ietekme, un ka ES stratēģiskās partnerības, kurās piedalās pasaules vadošie dalībnieki, ir noderīgs instruments Eiropas mērķu sasniegšanai un interešu nodrošināšanai;
P. whereas the European Council conclusions of 16 September 2010 stressed that, in accordance with the Lisbon Treaty and in line with the European Security Strategy, the EU and its Member States would act more strategically so as to bring Europe's true weight to bear internationally and that the EU's strategic partnerships with key players in the world provide a useful instrument for pursuing European objectives and interests;
Q. tā kā pašreizējie tirdzniecības nolīgumi starp ES un BRICS valstīm ir abpusēji izdevīgi ne tikai ekonomiskā, bet arī politiskā ziņā;
Q. whereas current trade agreements between the EU and the BRICS countries are not only mutually beneficial in economic terms but also politically beneficial to both sides;
R. tā kā ES būtu proaktīvi jādarbojas tādas iekļaujošas un reprezentējošas Apvienoto Nāciju Organizācijas uz partnerību balstītas sistēmas veidošanā, kas spēj efektīvi sniegt ieguldījumu pasaules mēroga pārvaldībā un risinājumos un sekmēt mieru, drošību, demokrātiju, cilvēktiesības un uz tiesiskumu balstītu starptautisko kārtību; tā kā saskaņā ar LES 21. pantu ES ir oficiāli apņēmusies īstenot efektīvu daudzpusēju sadarbību, kuras centrā ir spēcīga ANO;
R. whereas the EU should play a proactive part in building an inclusive and representative United Nations system based on partnership, that can effectively contribute to global governance and solutions, peace and security, democracy, human rights and a rule-of-law-based international order; whereas, in accordance with Article 21 of the TEU, the EU is formally committed to effective multilateralism with a strong UN at its core;
S. tā kā gadu gaitā ES ir izveidojusi divpusējas stratēģiskās partnerības ar BRICS valstīm, kuras ir balstītas uz kopīgām vērtībām un interesēm un kuru mērķis ir uzlabot attiecības un sadarbību visos līmeņos; tā kā šīs stratēģiskās partnerības bieži vien ir bijušas nepilnīgas, īpaši attiecībā uz demokrātijas veicināšanu, tiesiskuma stiprināšanu un kopējas nostājas noteikšanu konfliktu risināšanai;
S. whereas over the years the EU has developed with BRICS bilateral strategic partnerships based on shared values and interests aimed at upgrading the relations and enhancing cooperation at all level; whereas these strategic partnerships have often proved to be inadequate with regard, in particular, to promoting democracy, strengthening the rule of law and defining a common approach to the resolution of conflicts;
T. tā kā nepieciešams steidzami meklēt risinājumus, kā stiprināt sadarbību Apvienoto Nāciju Organizācijā un lielvaru grupās (G-7, G-20) un uzlabot rīcības koordinēšanu;
T. whereas there is an urgent need to seek ways of strengthening cooperation within the United Nations system and within the groups of leading countries (G-7, G-20) and improving the way their work is coordinated;
U. tā kā Lielais divdesmitnieks (G-20), kura dalībvalstis veido 88% pasaules kopprodukta un pārstāv 65% planētas iedzīvotāju, ir kļuvis par galveno globālās sadarbības forumu un tā kā tomēr ir būtiski atrisināt tā reprezentācijas problēmu un noteikt tā vietu daudzpusējā arhitektūrā,
U. whereas the Group of 20 (G-20), whose member countries account for 88 % of global GDP and 65 % of the world's population, has become an important forum for cooperation at global level, but the problem of its representativeness needs to be resolved and its precise role in the multilateral architecture determined;
3. uzskata – lai gan BRICS valstīm var būt līdzīga nostāja ārpolitikas jomā, lielākās atšķirības tās uzrāda politikas, ekonomikas un sociālajā jomā; jo īpaši norāda, ka politiskā sistēma tajās var būt diapazonā no stingra autoritāra režīma līdz uzticamai un stabilai demokrātijai; šajā sakarībā aicina ES stiprināt attiecības un veidot sinerģijas īpaši ar tām BRICS valstīm, kuras patiesi atbalsta un ievēro demokrātiskas vērtības un tiecas pēc sociālas tirgus ekonomikas;
Stresses that whilst the BRICS may hold similar stances in foreign policy terms, major differences characterise them in political, economic and social terms; points out, in particular, that their political systems vary from strong authoritarian regimes to credible and stable democracies; calls, in this respect, on the EU to step up relations and develop synergies, in particular, with those BRICS that genuinely share and respect democratic values and strive for a social market economy;