natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tādēļ viens klienta pasūtījums starp dīleriem var radīt vairāku darījumu ķēdi.
Therefore, one customer order may precipitate a chain of several transactions between dealers.
Šajā gadījumā, piemērojot nodokli darījuma summai katrā ķēdes posmā, kopējais nodoklis tiks vairākkāršots, un izmaksas, domājams, pilnībā būs jāsedz klientam.
In this case, a tax applied to the notional transaction amount at each stage in the chain, would lead to multiplication of the total tax whose cost would presumably be entirely passed on to the customer.
Es neesmu eksperts juridiskos jautājumos, taču norādu, ka ECB oficiālajā atzinumā ir uzdoti jautājumi par juridisko aspektu valūtas darījumu aplikšanā ar nodokli ES dalībvalstīs, tostarp par tās saderību ar Līgumu.
I am not a legal expert but I note that the ECB in an official opinion raised legal questions on currency transaction taxes in EU member countries including with regard to the compatibility with the Treaty.
Ko Jūs domājat par Padomes un ECB attiecīgo lomu saistībā ar euro zonas pārstāvību ārpus ES?
What is your view on the respective roles of the Council and the ECB in terms of external representation of the euro zone?
EMS “monetārais pīlārs” ir pārstāvēts vienoti un saskaņoti.
The representation of the ‘monetary leg’ of the EMU is unified and consistent.
Vienotā monetārā politika ar ECB starpniecību tiek pārstāvēta visās attiecīgajās starptautiskajās institūcijās un forumos.
The single monetary policy is represented through the ECB in all relevant international institutions and fora.
Monetārā politika ir ES ekskluzīva kompetence, kas nozīmē, ka par tās pārstāvību ārpus ES ir atbildīga vienīgi Savienība.
Monetary policy is an exclusive EU competence implying that the Union has sole responsibility to represent it externally.
Līdzīga skaidrība ir valūtas kursa maiņas jautājumos, kas arī ir ekskluzīva Savienības kompetence.
A similar clarity applies to exchange rate matters, which is also an exclusive Union competence.
Šīs kompetences pārstāvība tiek nodrošināta ar ECB un Ekonomikas un finanšu padomes (tās euro zonas sastāvā) starpniecību.
The representation of this competence is ensured through the ECB and the ECOFIN Council (in euro area composition).
Euro zonas politikas ārējā pārstāvība atbilst iekšējam atbildības sadalījumam starp Savienību un dalībvalstīm, kuras joprojām ir atbildīgas par ekonomikas politiku, ko īsteno saskaņā ar Eiropas pamatprincipiem.
The external representation of euro area economic policies is in line with the division of internal responsibilities between the Union and Member States which remain responsible for economic policies, subject to a European framework.
Lai gan dalībvalstis ir dalībnieces starptautiskos ekonomiskos forumos, piemēram, SVF, kur tām var būt finansiālas saistības, jautājumos, kas kopumā vai daļēji ir Savienības kompetencē, tām vienmēr jārīkojas ciešā sadarbībā ar atbildīgo Savienības iestādi.
While Member States are members of international economic fora such as the IMF, where they may bear financial responsibilities, they need to act in close association with the responsible Union institution whenever all or parts of a subject-matter fall under a Union competence.
Notiek centieni panākt labāku koordināciju.
Efforts are underway for more coordination.
Līguma 138. pantā ir paredzēts, ka Padome (euro zonas dalībvalstu sastāvā) var noteikt „kopēju nostāju jautājumos, kas ir īpaši nozīmīgi ekonomiskajai un monetārajai savienībai” un nodrošināt „vienotu pārstāvību starptautiskās finanšu iestādēs un konferencēs”.
Article 138 of the Treaty foresees for the Council (in Euro composition) the possibility to adopt “common positions on matters of particular interest for EMU” and “ensure unified representation within the international financial institutions and conferences”.
Ilgākā laikā, ekonomikas pārvaldībai nostiprinoties un nostājām kļūstot saskaņotākām, ja vien Eiropas iekšējie lēmējmehānismi ir efektīvi, es personīgi dodu priekšroku euro vai ES vienotai pārstāvībai starptautiskos forumos.
In the longer term, I personally favour, as economic governance is strengthened and positions become more coordinated, a single euro or EU representation in international fora, provided the internal European decision making mechanisms are efficient.
Kā Jūs vērtējat USD/EUR maiņas kursa nesenās izmaiņas?
How do you assess the recent evolution of the USD/EUR exchange rate?
Kā Jūs vērtējat renminbi/EUR maiņas kursa nesenās izmaiņas?
How do you assess the recent evolution of the Renminbi/EUR exchange rate?
Vai Jūs uzskatāt, ka centrālās bankas spēj efektīvi cīnīties pret pārmērīgu nestabilitāti?
Do you think that Central Banks are able to fight efficiently against excessive volatility?
Vai Jūs uzskatāt, ka būtu jāveicina euro starptautiskā loma?
Do you think that the international role of the Euro should be encouraged?
Pēdējo 14 mēnešu laikā valūtas kursa izmaiņas lielā mērā noteica ekonomikas atlabšanas gaita, fiskālie nosacījumi un monetārā politika pasaulē.
Exchange rate developments over the last 14 months were to a large extent shaped by the evolution of the economic recovery, fiscal conditions and monetary policy around the world.
Euro vērtība pret ASV dolāru 2010. gada pirmajā pusē kritās, atspoguļojot pieaugošās bažas par valsts parāda stāvokli dažās euro zonas valstīs, kā arī to, ka ASV makroekonomika atlabusi vairāk nekā euro zonā.
In the first half of 2010 the euro depreciated against the US dollar reflecting rising concerns about the sovereign debt situation in some euro area countries and a stronger macroeconomic recovery in the United States than in the euro area.
Gada otrajā pusē, neraugoties uz nelielu nestabilitāti, euro nostiprinājās — galvenokārt tāpēc, ka samazinājās bažas par valstu parādiem un ASV nāca klajā ar papildu ekonomikas stimuliem.
In the second half of the year the euro rebounded, amid some volatility, owing mostly to the alleviation of concerns about sovereign debt and an additional economic stimulus in the United States.
Valūtas maiņas kurss 2011. gada janvārī un februārī galvenokārt atspoguļoja pārliecības trūkumu par turpmākajām norisēm dažās naftas ražotājvalstīs.
In January and February 2011, exchange rates mainly reflected uncertainty about future developments in some oil producing countries.
Kopš 2010. gada jūnija, beidzoties renminbi faktiskajai piesaistei ASV dolāram, pirmā vērtība pret ASV dolāru ir augusi apmēram par 4 %, savukārt vērtība pret euro ir samazinājusies vairāk nekā par 7 % un nominālā faktiskā vērtība — par 3 %.
Since the exit of its de facto peg to the US dollar in June 2010, the renminbi has appreciated by about 4% against the US dollar, but it has depreciated by more than 7% against the euro and 3% in nominal effective terms.
Uzskatu, ka Ķīnas varas iestādēm vajadzētu izmantot elastību, ko tām paver jaunie politikas principi, faktiski pieļaujot renminbi vērtības pakāpenisku paaugstināšanu.
I think the Chinese authorities should use the flexibility offered by the new policy framework to allow a gradual appreciation of the renminbi in effective terms.
Starptautiskā sabiedrība ir vienisprātis — un pagājušajā gadā Seulā to atkārtoti apstiprināja G20 vadītāji — virzība uz valūtas maiņas kursa sistēmām, ko vairāk noteiktu tirgus, valūtas maiņas kursa stabilitātes veicināšana, lai atspoguļotu ekonomisko pamatu, un atturēšanās devalvēt valūtu, lai celtu konkurētspēju, atbilst attiecīgo jauno tirgus ekonomikas valstu, tostarp Ķīnas, un starptautiskās sabiedrības interesēm.
The international community agrees – and it was restated by G20 Leaders in Seoul last year – that moving towards more market-determined exchange rate systems, enhancing exchange rate stability to reflect underlying economic fundamentals, and refraining from competitive devaluation of currencies, are in the interest of the emerging economies concerned, including China, and of the international community.
Ir skaidrs, ka pārmērīga nestabilitāte un valūtas maiņas kursu haotiskas svārstības negatīvi ietekmē ekonomisko un finansiālo stabilitāti.
It is clear that excess volatility and disorderly movements in exchange rates have adverse implications for economic and financial stability.
Attiecībā uz centrālo banku spēju kontrolēt valūtas maiņas kursa pārmērīgu nestabilitāti euro zona ir pieņēmusi elastīgu valūtas maiņas kursa režīmu, kas nozīmē, ka euro ārējo vērtību pret ārpuskopienas valstu valūtām nosaka tirgus.
Regarding central banks’ ability to address excessive exchange rate volatility, the euro area has adopted a flexible exchange rate regime, implying that the external value of the euro vis-à-vis the currencies of third countries is determined by the market.
Tas dod iespēju ECB pievērst galveno uzmanību savam mērķim — saglabāt cenu stabilitāti, un tam būtu jāpalīdz ierobežot valūtas maiņas kursa svārstības.
This allows the ECB to focus on its objective – the preservation of price stability – and should contribute to limit exchange rate volatility.
Esmu vienisprātis ar ECB politiku, kas īstenota kopš monetārās savienības pirmsākuma 1999. gadā, — nedz veicināt, nedz kavēt euro kā starptautiskas valūtas izmantošanu.
I agree with the policy of the ECB, followed since the beginning of monetary union in 1999, of not campaigning to foster nor hinder the international use of the euro.
Ar euro lomu saistītās norises ārvalstīs galvenokārt ir tirgus spēku darbības un privātā sektora lēmumu rezultāts.
Developments in the role of the euro abroad are primarily the result of market forces and private sector decisions.
ECB monetārās politikas uzticamība sekmēs euro plašāku izmantošanu starptautiskos darījumos.
The credibility of the monetary policy of the ECB will foster a greater use of the euro in international transactions.
Kā Jūs vērtējat G20 sanāksmes panākumus?
How do you assess the achievements of the G20?
Kāds ir Jūsu viedoklis par pašreizējo saskaņošanas līmeni?
What are your views on the current level of coordination?
G20 ir palīdzējusi nodrošināt augsta līmeņa politisku ietekmi krīzes ierobežošanā, krīzes vadībā un turpmāku krīžu profilaksē.
The G20 has been instrumental in providing high-level political impetus for crisis containment, crisis management and future crisis prevention.
Arī pēc krīzes beigām ir jāgādā par G20 kohēziju.
G20 cohesion must be ensured also once the crisis is over.
Tādēļ ļoti atzinīgi vērtējams, ka G20 vadītāji (pēdējoreiz Seulas sanāksmē 2010. gada novembrī) uzsvēruši, ka ir svarīgi turpināt starptautisku politisku sadarbību, lai risinātu finanšu krīzes pamatcēloņus un liktu pamatu stabilai ekonomikas izaugsmei.
It is hence highly welcome that G20 Leaders, most recently at their Seoul Summit in November 2010, underlined the importance of continued international policy cooperation to address the root causes of the financial crisis and to lay the foundations for sound global economic growth.
Jāsaka, ka G20 vadītāju kolektīvā atbildīguma augstais līmenis vieš manī pārliecību.
I must say that I am encouraged by the high level of collective responsibility by G20 members.
Vienlaikus jānorāda, ka G20 dalībvalstu atšķirības stipri apgrūtina kopēju nostāju saskaņošanu un apstiprināšanu.
At the same time, I note that the heterogeneity of the membership of the G20 makes it much more difficult to coordinate and agree on common positions.
Svarīgi ir arī padarīt procesu atvērtāku, lai iesaistītu citas valstis.
Also, it is important that the process becomes more inclusive, to involve other countries.
No G20 darba kārtības dažādajiem jautājumiem es uzsvērtu šādus.
Among the various items on the agenda of the G20, I would highlight the following:
Pirmkārt, G20 „Spēcīgas, noturīgas un līdzsvarotas izaugsmes sistēma” ir lietderīgs daudzpusējās sadarbības mehānisms.
First, the G20 Framework for Strong, Sustainable and Balanced Growth is a useful mechanism in multilateral cooperation.
Pašlaik ir būtiski, lai visas G20 dalībvalstis un SVF pilnībā izpildītu saistības, ko ir uzņēmušās šajā sistēmā.
It is now vital that all G20 members, together with the IMF fully live up to their commitments made within this framework.
Šajā ziņā liela nozīme ir drosmīgiem pasākumiem, kas nosargātu fiskālo ilgtspējību, un vērienīgām strukturālām reformām.
In this respect, bold measures to safeguard fiscal sustainability and ambitious structural reforms are key.
Eiropai ar savu piemēru vajadzētu būt vadībā.
Europe should lead by example.
Otrkārt, G20 vadītāji ir atbalstījuši galvenos elementus finanšu sistēmas pārveidošanai, tostarp svarīgo darbu, ko veikusi Bāzeles komiteja un Finanšu stabilitātes padome.
Second, G20 Leaders endorsed the key building blocks for the transformation of the financial system, including the important work done by the Basel Committee and the FSB.
Tagad ir svarīgi, lai G20 dalībvalstis panāktu tālāku progresu panākto vienošanos īstenošanā.
It is now important for G20 members to make further progress on implementing the agreements reached.
C. Finanšu stabilitāte un pārraudzība
C. Financial Stability and Supervision
Kādi būtu Jūsu ieteikumi, kā stiprināt saiknes starp makrouzraudzību un mikrouzraudzību?
What would you recommend to strengthen the links between macro and micro supervision?
Vai Jūs uzskatāt, ka Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas un Eiropas uzraudzības iestāžu pilnvaras būs efektīvas?
Do you believe the ESRB and the ESA’s will have effective powers?
Tikko nodibinātā Eiropas Finanšu uzraudzības sistēma ir pirmais solis ceļā uz vairāk saskaņotu mikrouzraudzību un makrouzraudzību.
The newly established European System of Financial Supervision is the first step to boost the cooperation between the micro and macro prudential supervision.
Lai uzlabotu mikrouzraudzības un makrouzraudzības savstarpējo papildināmību un nostiprinātu pārrobežu uzraudzību, sistēmu vajadzētu attīstīt, pamatojoties uz iestādēm kopīgu uzraudzības kultūru.
The System should be developed on a common culture of supervision between the authorities in order to improve the complementarities of micro and macro prudential supervision and to strengthen cross-border supervision.
Trim Eiropas uzraudzības iestādēm (EUI) un Eiropas Sistēmisko risku kolēģijai (ESRK) vajadzētu rīkoties, pamatojoties uz pietiekamu un efektīvu informācijas apmaiņu, datu analīzi un metodēm.
The three ESAs and the ESRB should act upon an adequate and effective exchange of information, analysis of data and methodologies.
Lai ESRK un EUI rīkotos efektīvi, tām vajadzētu pilnībā izmantot regulu nodrošinātās kompetences un instrumentus.
To be effective, the ESRB and the ESAs should fully exploit the competences and instruments that the regulations provide them.
Tiesiskajā regulējumā Eiropas uzraudzības iestādēm ir konkrēti paredzētas vairākas saistošas pilnvaras, tostarp tehniskie standarti, kas jāizpilda, ja tie transponēti ES tiesību aktos, pilnvarojums izmeklēt ES tiesību aktu pārkāpumus un iespējams mehānisms uzņēmumiem vai tirgus dalībniekiem saistošu juridisku instrumentu iedarbināšanai.
In particular, the legal framework foresees certain binding powers for the ESA’s , including technical standards enforceable when transposed into EU law, authority to investigate on EU law breaches and a possible trigger of legal instruments binding for firms or market participants.
Savukārt likumdevējs Eiropas Sistēmisko risku kolēģijai piešķīris lomu „rīkoties vai paskaidrot”.
Conversely, the legislator gave the ESRB an “act or explain” role.
Šīs pilnvaras var izmantot, balstoties uz uzticamību, iestādes reputāciju un izcilību.
These powers can be effective whilst anchored on credibility, institutional reputation and excellence.
Šāda intelektuāla autoritāte cita starpā ir atkarīga no ESRK un EUI neatkarības, pietiekama personāla nodrošinājuma un piešķirtā budžeta.
Such intellectual authority relies, among other, on the ESRB and the ESA’s independence, adequate staffing and budget endowment.
Vai attiecībā uz ESRK Jūs saskatāt varbūtēju interešu konfliktu ar ECB pilnvarām monetārās politikas jomā?
As far as the ESRB is concerned, do you see a potential conflict of interest with the ECB mandate in relation to monetary policy?
Es nesaskatu interešu konfliktu.
I see no conflict of interest.
ECB un ESRK politiskā atbildība ir skaidri nošķirta.
The policy responsibilities of the ECB and the ESRB are clearly distinct.
ECB galvenais mērķis ir saglabāt cenu stabilitāti euro zonā.
The ECB’s primary objective is to maintain price stability in the euro area.
Turklāt tā palīdz „kompetentām iestādēm nekavēti īstenot politiku, kas attiecas uz finanšu sistēmas stabilitāti” un veicina tirgus infrastruktūru netraucētu darbību.
Furthermore it contributes “to the smooth conduct of policies pursued by the competent authorities relating to… the stability of the financial system” and promotes the smooth functioning of market infrastructures.
Savukārt ESRK ir atbildīga par visas ES finanšu sistēmas makrouzraudzību, identificē finansiālās stabilitātes riskus un attiecīgā gadījumā brīdina par riskiem un sniedz ieteikumus par rīcību šo risku novēršanai.
The ESRB instead is responsible for macro-prudential oversight across the EU’s financial system, identifies risks to financial stability and, where necessary, issues risk warnings and recommendations for action to address such risks.
Monetāro politiku ir nepārprotami un efektīvi paredzēts izmantot cenu stabilitātes uzturēšanai, savukārt ar makrouzraudzības instrumentu (kas turpmāk tiks izstrādāts) — pievērsties finanšu sistēmas riskiem.
There is a clear and efficient assignment to use monetary policy to maintain price stability and a (to be further developed) macro-prudential tool set to address risks to the financial system.
To sakot, ir jāatzīst, ka cenu stabilitāti un finanšu stabilitāti nav iespējams analizēt nesaistīti.
Having said this, one has to acknowledge that price stability and financial stability cannot be analysed independently from each other.
Cenu stabilitāte ilgtermiņā palīdz īstenot finansiālo stabilitāti, savukārt finansiālā stabilitāte ir priekšnosacījums centrālās bankas spējai uzturēt cenu stabilitāti.
In the long run, price stability contributes to financial stability, while financial stability is a prerequisite for the central bank’s ability to maintain price stability.
Tādējādi EUI un ESRK mērķi cits citu savstarpēji papildina.
Thus both, the ECB’s and the ESRB’s objectives, mutually reinforce each other.
Tomēr var iedomāties arī situācijas, kurās monetārās politikas instrumentu izmantošana ietekmē finansiālo stabilitāti, un otrādi — kurās makrouzraudzības politikas instrumenti ietekmē inflāciju.
Nevertheless, one could also think of situations, in which the use of monetary policy instruments affects financial stability and vice versa in which macro-prudential policy instruments have an impact on inflation.
Esmu pārliecināts, ka EUI un ESRK savstarpējā neatkarība nodrošinās, ka attiecīgie politikas instrumenti tiks pieskaņoti mērķiem, kuriem šie instrumenti ir izstrādāti.
I am confident that the independence of the ECB and ESRB will make sure that the respective policy instruments will be geared to the objectives for which the tools have been designed.
Turklāt, tā kā ESRK ir pārstāvēti centrālo banku vadītāji, ir garantētas vajadzīgās informācijas plūsmas gan par makroekonomisko stāvokli, gan par finanšu stabilitātes risku.
Furthermore, due to representation of central bank governors in the ESRB, the necessary information flows with respect to both the macroeconomic situation and financial stability risks is guaranteed quasi by definition.
Pat ja makrouzraudzības politika cieš neveiksmi (vai nu tādā ziņā, ka tā nav bijusi efektīva, vai arī kompetentās iestādes to īstenojušas nepietiekami), centrālajai bankai cenu un finanšu stabilitātes pielāgošana ilgtermiņā nerada ilgstošu konfliktu (sk. 6. jautājumu).
Even when macro-prudential policy would fail (in the sense of being either ineffective or being implemented in an insufficient manner by the competent authorities), there is no long run conflict for the central bank due to the alignment of price and financial stability in the long run (see question 6).
Šādā gadījumā īstermiņā un līdz pat vidējam termiņam centrālajai bankai vajadzētu darboties kā arvien pieaugošās finanšu nelīdzsvarotības pretsvaram un tai ir jāsadzīvo ar īslaicīgu atkāpšanos no cenu stabilitātes kvantitatīvās definīcijas (piem., nedaudz samazināta patēriņa cenu inflācija laikposmā, kad vispārējās aktīvu cenas pieaug).
In the short to medium run, the central bank in that case might have to “lean against the wind” of growing financial imbalances and accept to live with a temporary deviation from its quantitative definition of price stability (e.g. slightly lower consumer price inflation in times of a growing general asset price boom).
Šāda politika ilgtermiņā nodrošinātu cenu un finanšu stabilitāti, palīdzot ierobežot finanšu nelīdzsvarotību un tādējādi novēršot cenu krietnu disflāciju vai pat deflāciju fāzē, kad šī nelīdzsvarotība sāk izpausties.
Such a policy would secure price and financial stability in the long run, as it would help to contain the financial imbalance and thus avoid strong dis- or even deflation during the unravelling phase of these imbalances.
Pretsvara princips vienmēr ir bijis ietverts ECB divu pīlāru stratēģijas monetārajā pīlārā un jo īpaši saiknē starp naudas un kredītu dinamiku un finanšu uzplaukuma un lejupslīdes cikliem, kas saistīti ar lielām izmaksām.
The principle of leaning against the wind has always been an implicit part of the ECB’s two pillar strategy through the monetary pillar and especially the link between money and credit developments and costly financial boom and bust cycles.
Gaidāms arī, ka saistībā ar ESRK izveidošanu monetārās politikas veidotājiem samazināsies gan šādu problemātisku situāciju skaits, gan to biežums.
Also such more challenging situations for monetary policy makers are likely to be diminished in terms of frequency and severity, due to the establishment of the ESRB.
ESRK kā par ES finanšu sistēmas makrouzraudzību atbildīgas jaunas struktūras izveidošana, vienlaikus ar Eiropas uzraudzības iestāžu izveidošanu nostiprinot ES sistēmu, kurā notiek saskaņošana starp dalībvalstu mikrouzraudzības iestādēm, ir svarīgs solis uz priekšu finanšu krīzes izgaismoto problēmu un nepilnību risināšanā.
The establishment of the ESRB, as a new body responsible for macroprudential supervision of the EU financial system, and the parallel strengthening of the EU coordination framework among national authorities for micro-prudential supervision through the setting-up of the European Supervisory Authorities, represent an important step forward to address the challenges and the lacunae shown by the financial crisis.
ECB būs nozīmīga loma jaunajā sistēmā, jo tā nodrošina ESRK, tostarp ESRK sekretariātam, analītisku, statistisku, administratīvu un loģistisku atbalstu.
The ECB will play an important role in the new framework, as it provides the analytical, statistical, administrative and logistical support to the ESRB, including the Secretariat of the ESRB.
Ar visu Ģenerālpadomes locekļu līdzdalību Eiropas Centrālajai bankai būtu jāpiedāvā ESRK visu ES centrālo banku speciālās zināšanas makroekonomikā, finansēs un monetārajos jautājumos.
The ECB should also bring to the benefit of the ESRB, with the participation of all the members of the ECB’s General Council, the macro-economic, financial and monetary expertise of all EU central banks.
Šo devumu atbalsta ar ECB un Eiropas Centrālo banku sistēmas (ECBS) pasākumiem dažādās centrālās bankas darbības jomās (finanšu stabilitātes analīze, makroekonomiskā analīze, statistiskās informācijas apkopošana) un ar kopīgu sadarbību tādos aspektos kā ES dalībvalstu centrālo banku speciālās zināšanas, resursi un infrastruktūra.
This contribution will be underpinned by the activities of the ECB and ESCB in the various central banking areas (financial stability analysis, macro-economic analysis, collection of statistical information) and by the overall synergies in terms of expertise, resources and infrastructure of the EU NCBs.
Eiropas Centrālās bankas Banku uzraudzības komiteja, kuras priekšsēdētājs es biju no 2007. gada līdz 2011. gadam, jau aktīvi darbojusies šajā jomā.
The Banking Supervision Committee of the ECB, which I chaired between 2007 and 2011, was already active in this domain.