natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Šis dokuments ir salīdzinoši īsāks, 18 lappuses.
This document rather shorter, at 18 pages.
Arī ES tiesību aktu apjoms šajā jomā nav mazāks.
The EU legislation is no less voluminous.
Līdz ar to zilās tunzivs austrumu krājumu zveja ir visstingrāk regulētā zvejas joma Eiropas Savienībā un viena no stingrāk regulētajām jomām pasaulē.
Consequently, the fishery for the eastern bluefin is the most tightly regulated fishery in the EU and probably among the most regulated in the world.
Tomēr tas, ka ICCAT uzskata ar nepieciešamu pieņemt tik detalizētus un stingrus pārvaldības pasākumus un tos katru gadu pastiprināt, liecina, ka ICCAT ir grūti sekot zvejas iespēju attīstībai, lai gan uzraudzītu un kontrolētu šīs darbības, gan ierobežotu to ietekmi uz krājumiem.
However, the fact that ICCAT considers it necessary to adopt such detailed and stringent management measures and to strengthen them almost on an annual basis suggests that ICCAT is having difficulty in keeping up with the evolving fishery in terms of both monitoring and controlling its activities and limiting its impact on the stock.
Lielākā daļa šo noteikumu ir centieni ierobežot daudzveidīgās tunzivju sprostā ievietošanas un nobarošanas darbības, kuras atklāj daudzas tiesību aktu nepilnības.
Most of the provisions in these regulations are responses to the complexity of the tuna caging and fattening operations, which create numerous loopholes in the legislation.
Nelegālās zvejas, valsts kvotu pārsniegšanas, nepatiesas informācijas sniegšanas un citu problēmu apjoms (kā ES, tā citās valstīs) 2008. gadā bija tik liels, ka starptautiska komisija ICCAT darbību zilās tunzivs zvejas pārvaldības jomā Atlantijas austrumu daļā un Vidusjūrā nosauca par „starptautisku izgāšanos”.
The extent of illegal fishing, exceeding national quotas, misreporting and other problems (by the EU as well as other countries) was so prevalent in 2008 that an independent panel reviewing ICCAT's performance referred to management of the bluefin fishery in the eastern Atlantic and Mediterranean as "an international disgrace".
ES un dalībvalstis tērē lielus līdzekļus, lai nodrošinātu šo noteikumu ievērošanu.
The EU and its Member States spend large amounts of money in an attempt to ensure compliance with these rules.
Piemēram, 2010. gadā Zivsaimniecības kontroles aģentūra un dalībvalstis izmantoja 27 inspekcijas kuģus, 11 lidmašīnas un helikopterus.
For 2010 for example, there were 27 inspection vessels and 11 airplanes and helicopters deployed by the Fisheries Control Agency and the Member States.
Lai arī tik būtiski ieguldījumi neapšaubāmi veicināja noteikumu lielāku ievērošanu vismaz ES zivsaimniecības jomā, joprojām ir lielas bažas par tradicionālo (ES un citu) pārzveju, NNN zveju un to, cik lielā mērā pārējās līgumslēdzējas puses ievēro attiecīgos noteikumus.
While such massive investment in control has doubtless led to much better compliance, at least as far as the EU fishery is concerned, many concerns remain about the historical over-fishing (by the EU and others), the extent of current IUU catches and the degree of compliance by other Contracting Parties.
Pašreizējā situācija
The Current Situation
Daudzus gadus zilās tunzivs krājumu stāvoklis Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā vērtēts kā pretrunīgs.
The status of the eastern Atlantic and Mediterranean stock of bluefin tuna has been controversial for many years.
Pēdējo detalizēto novērtējumu ICCAT zinātniskā komiteja ( SCRS ) veica 2010. gadā (statistikas dati atjaunināti 2011. gadā).
The most recent detailed assessment was conducted by the ICCAT scientific committee (SCRS) in 2010 (the statistics were updated in 2011).
Novērtējumā minēti šādi konstatējumi:
The assessment makes the following points:
· 2008. un 2009. gadā notikusi „ ievērojama nozvejas samazināšanās ” (2010. gada dati ir nepilnīgi, jo vairākas valstis nav ziņojušas par nozveju);
· there has been a " substantial decrease in catch " during 2008 and 2009 (2010 data are incomplete since some countries have not reported catches);
· vērojams zivju mazuļu skaita pieaugums noteiktos teritorijas apgabalos;
· there are indications of increasing numbers of juveniles in parts of the range;
· jaunākās biomasas tendences dažos gadījumos liecina par krājumu palielināšanos, savukārt citos gadījumos — par krājumu samazināšanos;
· recent biomass trends show increases in some scenarios but decreases in others;
· šķiet, ka pēdējo gadu laikā zivju mirstība jaunu zivju vidū ir turpinājusi palielināties, savukārt vecāku zivju vidū tā ir samazinājusies;
· fishing mortality appears to have continued to increase for younger fish while that for older fish has declined in recent years;
· krājumu atjaunošanu pabeigt 2019. gadā, ja īstenotu nulles nozveju, un 2022. gadā, ja turpinātu nozveju pašreizējā apjomā.
· rebuilding could be accomplished by 2019 with zero catch and by 2022 with current catch.
Tomēr šajā pārsvarā labvēlīgajā novērtējumā bija norādītas būtiskas nepilnības:
However, these generally positive points were heavily qualified:
· ir vajadzīgi no zvejniecības neatkarīgi rādītāji, kas sniegtu ticamāku novērtējumu;
· indicators independent from the fishery are needed to provide a more reliable assessment;
· neraugoties uz uzlabojumiem datu jomā, joprojām „ 2010. gada novērtējumā ir būtiski datu ierobežojumi ”;
· despite improvements in data there remain " considerable data limitations for the 2010 assessment ";
· jaunākie zivju mirstības rādītāji ir pārāk augsti un biomasas rādītāji ir pārāk zemi, lai atbilstu ICCAT mērķiem;
· recent fishing mortality is too high, and biomass too low, to be consistent with ICCAT's objectives;
· „ zināms, ka ” analīžu rezultāti ir „ nepilnīgi, jo ir vairāki neskaidri radītāji, kas vēl nav uzskaitīti ”, tostarp par krājumu stāvokli 2009. gadā, NNN nozvejas apmēru un zilās tunzivs ražīgumu;
· the analyses " are known to be impaired by various sources of uncertainties that have not yet been quantified " including stock status in 2009, level of IUU catches and bluefin productivity;
· joprojām ir bažas par „ ievērojamo [zvejas] jaudas pārpalikumu ”, kas nozīmē, ka būtu viegli nozvejot daudz vairāk zivju, nekā to pieļauj zvejas kvotas.
· concerns remain about the " substantial excess capacity " that remains and could easily catch far more fish than the quotas.
Īsumā situācija ir daudz labāka, nekā tā bija pirms vairākiem gadiem, tomēr tā var strauji mainīties, jo nākamajos novērtējumos plānots risināt iepriekš minētās problēmas.
In short, the situation is much better than it was even a few years ago but that could change quite dramatically as future assessments attempt to deal with these current problems.
Turklāt ir jānorāda, ka ir radušās bažas par atsevišķu zivsaimniecības datu derīgumu.
It should also be noted that concerns have been raised about the validity of certain data on the fishery.
Kādā nesen veiktā analīzē
One recent analysis
“ Mind the Gap, an Analysis of the Mediterranean Bluefin Trade ”, dokuments pieejams
“Mind the Gap, an Analysis of the Mediterranean Bluefin Trade”, available at
http://www.pewenvironment.org/news-room/other-resources/mind-the-gap-an-analysis-of-the-mediterranean-bluefin-trade-85899364820 , pamatojoties uz tirdzniecības dokumentiem, tika lēsts, ka 2010. gadā tirdzniecībā nonāca 32 000 tonnu zilo tunzivju, lai arī kopējā pieļaujamā nozveja ( TAC ) 2010. gadā bija 13 500 tonnu.
http://www.pewenvironment.org/news-room/other-resources/mind-the-gap-an-analysis-of-the-mediterranean-bluefin-trade-85899364820 uses trade documents to estimate that over 32.000 tonnes of bluefin were traded in 2010, compared to a TAC in 2010 of 13.500 tonnes.
Var jau būt, ka visas tirdzniecībā nonākušās tunzivis nav nozvejotas vienā gadā, tomēr tik lielu atšķirību dēļ būtu jāveic padziļināta izmeklēšana, jo kvotu pārsniegšana ietekmē krājumu atjaunošanas prognozes un termiņu.
Though the tuna traded would not necessarily only include tuna caught that same year, such a large discrepency merits an in-depth investigation as catches over the quota would affect the probability and time-frame of the recovery.
Problemātiskas šķiet arī Pastāvīgās pētniecības un statistikas komitejas ( SCRS ) izmantotās aplēses par likvidējamo zvejas jaudu
Other concerns relate to the estimates used by the SCRS on the amount of capacity that should be removed
ICCAT krājumu atjaunošanas plāns „ tiks īstenots līdz 2022. gadam ar mērķi sasniegt biomasu (B MSY ), kas atbilst maksimālajam ilgtspējīgas ieguves apjomam ar varbūtību, lielāku par 60 %. ”.
The ICCAT recovery plan will " continue through 2022, with the goal of achieving B MSY , with at least 60% probability. "
Tomēr ES Jūras stratēģijas pamatdirektīvā ( MSFD ) minēta prasība, ka ES ir jāpanāk „labs vides stāvoklis” — attiecīgi B MSY — līdz 2020. gadam, proti, divus gadus agrāk.
However, the EU's Marine Strategy Framework Directive (MSFD) obliges the EU to achieve "good environmental status" - which is taken to be B MSY - by 2020, two years earlier.
Tādējādi ICCAT atjaunošanas plāna mērķis nav tik vērienīgs kā ES tiesību aktos minētais, savukārt abi šie mērķi ievērojami atpaliek no Johannesburgas deklarācijas, kurā gandrīz pirms desmit gadiem tika paredzēts B MSY sasniegt līdz 2015. gadam.
The ICCAT recovery plan is thus less ambitious than EU legislation, and both of them are far less ambitious than the Johannesburg Declaration of almost a decade ago, which sought to achieve B MSY by 2015.
ICCAT zilās tunzivs krājumu atjaunošanas plāns ir bieži grozīts un padarīts stingrāks.
The ICCAT bluefin recovery plan has been frequently amended and strengthened.
Šajā ziņojumā minētie grozījumi izstrādāti 2010. gada novembrī un attiecas uz šādiem jautājumiem:
The amendments in the present report date from November 2010 and concern the following:
· TAC samazināšanu no 13 500 līdz 12 900 tonnām (lai arī šajā regulā TAC nav iekļauts);
· a reduction of the TAC from 13.500 to 12.900 tonnes (though the TAC is not included in this regulation);
· vairāku kontroles aspektu pastiprināšanu, jo īpaši attiecībā uz tunzivju pārvietošana no tīkla uz sprostu;
· tightening up of various aspects of control, especially relating to transfer of tuna from the net to the cages;
· sīkāku ziņu sniegšanu dalībvalstu gada zvejas plānos, zvejas jaudas pārvaldības plānos un inspekcijas plānos;
· further details required in the annual fishing plans, the capacity management plans and the inspection plans of the Member States;
· stingrākiem zvejas jaudas samazināšanas pasākumiem;
· strengthening measures for the reduction of capacity;
· slēgtas sezonas pagarināšanu zvejai ar riņķvadiem Atlantijas austrumu daļā un Vidusjūrā;
· extending the closed season for purse seines in the eastern Atlantic and Mediterranean;
· aizliegumu veikt kopīgas zvejas darbības ar zvejas kuģiem, kas peld ar trešo valstu karogu;
· prohibition of joint fishing operations with non-EU-flagged vessels;
· vairākiem pasākumiem inspekcijas un novērošanas spēju uzlabošanai;
· various provisions to increase inspection and observer capacities;
· attiecīgajiem grozījumiem pielikumos.
· corresponding changes to the Annexes.
ES nav citas izvēles, kā pieņemt šos grozījumus, jo par tiem ir vienojusies starptautiska organizācija un ES pret tiem nav izteikusi iebildumus.
The EU has no choice but to adopt these amendments as they have been agreed by an international organisation and the EU has not tabled an objection.
Tādēļ šajā nozīmē referents tos pilnībā apstiprina.
Therefore, your rapporteur fully endorses them, as far as they go.
Vai ICCAT pārvaldības pasākumi ir pietiekami?
Are ICCAT Management Measures Sufficient?
Zilās tunzivs zveja ir neparasta vairākos aspektos.
The bluefin tuna fishery is an unusual one in some ways.
Arī citās zvejniecības nozarēs izmanto daudzus zvejas rīkus, zvejo plašos ģeogrāfiskajos apgabalos un ar daudzu valstu karogiem (tostarp jaunattīstības valstu, industriāli attīstīto valstu un tādu valstu karogiem, kas neievēro noteikumus).
Many fisheries also use a large number of gears, operate over a wide geographical range and under many different flags (including developing and developed countries as well as flags of non-compliance).
Zilās tunzivs zveja atšķiras ar īpaši augsto zivs tirgus cenu un tirgus koncentrācijas pakāpi vienā valstī — Japānā.
What makes the bluefin fishery unusual though is the extraordinary price that the fish obtain on the market and the degree of concentration of the market in one country, Japan.
Tas ir radījis šīs zvejas dominējošo stāvokli, ko veicinājušas kombinēto riņķvadu zvejas — tunzivju nobarošanas operāciju izmantošana, kura ir daudzu pagātnes problēmu izskaidrojums.
This led to the dominant role in the fishery played by the combined purse seining – tuna fattening operations, which explains many of the past problems.
Lai arī šīs zvejas radītie ienākumi ir tik lieli, ka tie pievilina NNN zvejas un citu nelikumīgu darbību veicējus, tam, ka procentuāli liels zivju apjoms tiek sūtīts uz vienu valsti, teorētiski būtu jāpadara tirgus kontrole mazāk problemātiska.
While the financial returns on fishing are so high that they actively encourage IUU fishing and other illegal activities, the high percentage of fish that goes to one country should, in theory, make the market less problematic to control.
Ar to izskaidrojami atjaunošanas plānā iekļautie plašie pārvaldības un kontroles pasākumi, kā arī detalizētā nozvejas dokumentu shēma starptautiskās tirdzniecības uzraudzībai.
This accounts for the extensive management and control measures in the recovery plan, as well as the detailed catch documentation scheme for monitoring international trade.
Tomēr ICCAT sanāksmju apmeklējumi un pieņemto pārvaldības pasākumu izpēte rada iespaidu, ka ICCAT vienmēr vismaz par vienu soli atpaliek no notikumu attīstības zivsaimniecības jomā.
Attending ICCAT meetings, and examining the management measures that are adopted, though, gives the impression that ICCAT is always at least a step behind in terms of adapting to the current fishery.
Zvejas industrijai ir daudz lielāki līdzekļi, lai izstrādātu jaunus, bet ne vienmēr nekaitīgākus, zvejas rīkus un praksi, atklātu veidus, kā izvairīties no kontroles pasākumiem, un atrastu jaunus ceļus, kā piegādāt tunzivis, nepiemērojot ārkārtīgi sarežģītās spēkā esošās zivsaimniecības kontroles procedūras.
The industry has far deeper pockets for developing new, but not necessarily lower impact, fishing gears and practices, developing ways to avoid the control measures, and finding new ways to ship tuna outside the scope of the very complex MCS procedures in place.
Daudzreiz ICCAT locekļiem vienkārši nav pietiekamu (ekonomisko, administratīvo, tehnoloģisko) resursu, lai kontrolētu zivsaimniecību.
ICCAT members, in many cases, simply do not have the means (economic, administrative, technological) to control the fishery.
Daudzreiz viņiem arī trūkst politiskās gribas.
In many cases, they also lack the political will.
Līdz ar to katru gadu tiek izdarīti grozījumi atjaunošanas plānā un nozvejas dokumentu shēmā.
The result is the annual amendments to both the recovery plan and the catch documentation scheme.
Turklāt, kā minēts iepriekš, ICCAT atjaunošanas plāns nav tik vērienīgs kā ES pieņemtie tiesību akti.
In addition, as noted above, the ICCAT recovery plan is less ambitious that EU domestic legislation.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, referents ierosina, ka ICCAT beidzot būtu jāmaina pieeja un jāmēģina nevis mūžīgi panākt zvejas industriju, bet gan apsteigt to.
The above considerations lead your rapporteur to suggest that it is time for ICCAT to finally change its approach and to try to jump ahead, instead of always scrambling to catch up.
Eiropas Komisija bieži ir mudinājusi ICCAT rīkoties stingrāk un ātrāk, tomēr tās centieni nav vainagojušies panākumiem.
The European Commission has frequently tried to push ICCAT to move further and faster but with very limited success.
Ir pienācis laiks Eiropas Savienībai pieņemt stingrus un piesardzīgus pasākumus, kā to prasa ANO Nolīgums par zivju krājumiem, nevis ļaut ICCAT to nepārtraukti aizkavēt.
It is time for the EU to take firm, precautionary action as required by the UN Fish Stocks Agreement, rather than being continually held back by ICCAT.
ES varētu nekavējoties pieņemt divus pasākumus.
Two measures could be taken by the EU immediately.
Zilās tunzivs krājumu atjaunošanas plāna 2008. gada pārskatīšanā tika prasīts, lai SCRS norādītu galvenās zilo tunzivju nārstošanas vietas Vidusjūrā ar mērķi izveidot aizsargājamās teritorijas.
The 2008 revision of the bluefin recovery plan requested the SCRS to identify the major spawning zones of bluefin in the Mediterranean, with a view to creating sanctuaries.
SCRS 2010. gadā norādīja sešus apgabalus.
In 2010 the SCRS identified the following six zones:
Daļa no šiem sešiem apgabaliem atrodas ES jurisdikcijā, daļa starptautiskos ūdeņos.
Parts of these six zones lie within EU jurisdiction and parts are in international waters.
Nekas neliedz ES šos apgabalus deklarēt par slēgtiem zilo tunzivju apgabaliem vai aizsargājamām teritorijām un aizliegt to zveju nārsta sezonā.
There is nothing to prevent the EU from declaring these zones to be closed areas, or sanctuaries, for bluefin tuna and closing them to fishing during the spawning season.
Šāds pasākums būtu saskaņots ar ES tiesību aktiem vides jomā (Jūras stratēģijas pamatdirektīva, Natura 2000 u.c.).
Such a step would also be coherent with EU environmental legislation (MSFD, Natura 2000, etc.)
Tādējādi ES vienā paņēmienā varētu sniegt būtisku ieguldījumu zilās tunzivs krājumu saglabāšanā un ievērojami paaugstinātu krājumu atjaunošanas prognozes.
In one bold move, the EU could make a major contribution to bluefin tuna conservation and dramatically increase the probability of the recovery of the stock.
Vienpusējs ES paziņojums par nārsta vietu slēgšanu tiktu piemērots zvejas kuģiem ar ES karogu visos sešos apgabalos un zvejas kuģiem ar trešo valstu karogiem — tikai ES jurisdikcijā esošajos ūdeņos (1., 2. un 3. apgabalā).
A unilateral EU declaration of spawning closures would apply to EU-flagged vessels throughout all six zones and vessels flying third country flags only to waters under EU jurisdiction (in areas 1, 2 and 3).
Tā kā ES ir 56 % no zilās tunzivs kopējā pieļaujamā nozvejas apjoma, tas nozīmē, ka zvejas kuģi nebūs ieinteresēti pamest ES karogu, lai zvejotu šajos ūdeņos.
The fact that the EU has 56% of the TAC for bluefin means that the temptation to leave the EU register in order to fish in those waters would be minimal.
Atjaunošanas plāns paredz, ka mazākais pieļaujamais zilo tunzivju svars ir 30 kg.
The recovery plan imposes a minimum size of 30 kg for bluefin tuna.
Tomēr tam ir trīs izņēmumi.
However, there are three derogations from this size.
Zilās tunzivis, kas nav mazākas par 8 kg, var izcelt krastā ēsmas zvejas laivas un velcēšanas laivas Atlantijas okeānā, piekrastes amatierzvejnieki Vidusjūrā, un to var darīt arī zivju audzēšanas vajadzībām Adrijas jūrā.
Bluefin as small as 8 kg can be landed by baitboats and trollers in the Atlantic, by coastal artisanal fisheries in the Mediterranean and for farming purposes in the Adriatic Sea.
Ar pēdējo zivsaimniecības veidu nodarbojas rūpnieciskie seineri, un to ir grūti attaisnot.
This latter fishery is conducted by industrial purse seiners and is difficult to justify.
ES varētu šo izņēmumu atcelt saviem zvejas kuģiem.
The EU could remove that derogation for its own vessels.
Ir iesniegti grozījumi šo pasākumu īstenošanai.
Amendments to implement these measures have been tabled.
Šie divi pārvaldības pasākumi ievērojami uzlabotu zilās tunzivs krājumu atjaunošanas prognozes Vidusjūrā.
These two management actions would significantly improve the prospects for recovery of bluefin in the Mediterranean.
Kopā tie veicinātu atjaunošanas plāna veiksmīgu iznākumu un, iespējams, pat tā mērķa sasniegšanu agrāk par 2022. gadu, kas būtu saskaņā ar ES pieņemtajiem tiesību aktiem.
They would, together, result in a higher probability of success of the recovery plan and possibly the achievement of its objective at an earlier date than 2022, which would then be consistent with EU domestic legislation.
Tādēļ attiecībā uz plāna mērķiem iesniegts trešais grozījums.
For this reason a third amendment has been tabled to the objectives of the plan.
Referents pauž nožēlu, ka komiteja nav ņēmusi vērā viņa ierosinātos grozījumus.
The rapporteur regrets that his amendments have not been taken into consideration by the committee.
Vairāku gadu laikā Atlantijas okeāna zilās tunzivs krājumi ir ārkārtīgi samazinājušies, un ir steidzami jārīkojas, lai tos aizsargātu.
Stocks of Atlantic bluefin tuna have been drastically reduced over the years and urgent action is required to protect them.
Starptautiskās Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisija ( ICCAT ), kuras līgumslēdzēja puse ir ES, savā ikgadējā sanāksmē 2010. gadā vienojās par jaunu ieteikumu.
In this context, the International Commission for the Conservation of Atlantic Tunas (ICCAT), to which the EU is a contracting party (CPC), agreed a new recommendation at its annual meeting in 2010.
Ieteikumā Nr. 10-04 ir ierosināts izvērst zilās tunzivs saglabāšanas pasākumus, izdarot grozījumus iepriekšējā apstiprinātajā daudzgadu atjaunošanas plānā.
Recommendation 10-04 seeks to increase the measures to protect bluefin tuna by amending the previously agreed multiannual recovery plan.
Grozījumi ir saistīti ar kopējās pieļaujamās nozvejas samazināšanu un to kontroles pasākumu pastiprināšanu, kas tiek izmantoti atjaunošanas plāna īstenošanā, jo īpaši attiecībā uz kontroles pasākumiem saistībā ar pārvietošanas un sprostā ievietošanas darbībām.
The changes include a reduction of the Total Allowable Catch and a strengthening of the control measures used to implement the recovery plan, specifically those control measures relating to caging and transfer operations.
Komisijas priekšlikuma mērķis ir transponēt šo jauno ICCAT ieteikumu ES tiesību aktos.
The purpose of the Commission's proposal is to transpose this new ICCAT recommendation into EU law.
Tā kā ICCAT ieteikums jau ir pieņemts starptautiskā līmenī, transponējamā teksta grozījumu iespējas ir ļoti nelielas.
Given that the ICCAT recommendation has already been adopted at international level, there is limited scope for amending the text of the transposition.
Tomēr dažas izmaiņas priekšlikuma uzlabošanai ir iespējamas.
However, there are some modifications which could be made in order to improve the proposal.
Saskaņotība ar citiem juridiskiem pienākumiem
Consistency with other legal obligations
Līdztekus ICCAT ieteikumiem ES ir arī citi juridiski pienākumi saistībā ar zivju krājumiem un jūras vidi.
In addition to the ICCAT recommendation, the EU is also bound by other legal obligations regarding fish stocks and the marine environment.
Iespējams, visnozīmīgākā no tiem ir Jūras stratēģijas pamatdirektīva, kas uzliek par pienākumu dalībvalstīm panākt „labu vides stāvokli” ne vēlāk kā līdz 2020. gadam.
The most significant of these is perhaps the Marine Strategy Framework Directive, which obliges Member States to achieve 'good environmental status' by 2020 at the latest.
Komisijas Lēmums Nr. 2010/477, ar ko nosaka kritērijus un metodoloģijas standartus attiecībā uz jūras ūdeņu labu vides stāvokli, paredz, ka visu komerciāli izmantoto zivju krājumiem jābūt „drošās bioloģiskās robežās”.
Commission Decision 2010/477, which sets out criteria and methodological standards concerning good environmental status of marine waters, states that populations of all commercially exploited fish should be "within safe biological limits".
Tā kā saskaņā ar LESD 7. pantu ES ir jānodrošina tās tiesību aktu un politikas virzienu saskaņotība, zilās tunzivs daudzgadu atjaunošanas plānā jābūt atspoguļotiem arī Jūras vides pamatdirektīvā noteiktajiem pienākumiem.
Given that under Article 7 TFEU the EU must ensure consistency between its legislation and policies, it is necessary to reflect the obligations contained in the Marine Strategy Framework Directive in the multiannual recovery plan for bluefin tuna.
Ievietošana sprostos
Caging Operations
„Ievietošana sprostā” nozīmē zilo tunzivju pārcelšanu uz būriem nobarošanai un audzēšanai.
'Caging operations' refers to the transfer of bluefin tuna to fattening and farming cages.