natgillin/translations-raw huggingface dataset:
52. aicina Komisiju izpētīt un publiskot gan darbaspēka mobilitātes pozitīvo ietekmi uz uzņēmējvalsti, mītnes valsti un ES no sociālekonomiskā un ģeogrāfiskās kohēzijas viedokļa, gan tās trūkumus, uzsverot šādas sekas: ekonomiskus zaudējumus, nedeklarēta darba pieaugumu, sliktus darba apstākļus neskaidras juridiskās situācijas dēļ, ja ir ieviesti pagaidu pasākumi, ES pilsoņu zināšanu trūkumu un rezultātus dalībvalstu novēlotas rīcības dēļ attiecībā uz ES 2004.–2007. gada integrācijas viļņa darba ņēmēju integrāciju; aicina gan Komisiju, gan dalībvalstis jebkurā pašreizējā dalībvalstī vai turpmākā kandidātvalstī izvairīties īstenot pagaidu pasākumus, kuri ierobežo strādājošo brīvu pārvietošanos un negatīvi ietekmē ES darba tirgu konkurētspēju;
Calls on the Commission to explore and publish both positive effects and drawbacks derived from labour mobility for the host and home countries and the EU, from a socio-economic and geographical cohesion point of view, highlighting consequences such as: economical losses, increased undeclared work and abusive working conditions due to unclear legal situation when transitionary measures are in place, lack of awareness of rights among EU citizens and the outcomes due to delayed actions by Member States to integrate EU workers from the 2004 and 2007 integration wave; calls on both the Commission and Member States to avoid the implementation of transitional measures that restrict the free movement of workers and negatively affect the competitiveness of the EU labour markets, for any current member state or upcoming candidate country;
56. aicina visu līmeņu iestādes nodrošināt atbalstu šai politikai un veicināt informētību par mobilitātes iespējām un priekšrocībām, īpaši darba uzsācēju vidū, uzsverot Komisijas lomu koordinēšanā;
Calls on authorities at all levels to ensure policy support and raise awareness about the possibilities and advantages of mobility, especially among job-starters, stressing the Commission's coordinating role;
59. atzīst un uzsver valsts nodarbinātības dienestu nozīmi (jo īpaši EURES sistēmu un tīklu) darbaspēka mobilitātes veicināšanā ES, sevišķi pārrobežu reģionos, sniedzot informāciju par vakantajām darba vietām, tiesībām un pienākumiem saistībā ar migrāciju, tostarp imigrāciju, un saistībā ar pierobežas darbu, kā arī informāciju par izglītības un profesionālās apmācības iespējām, kā arī darba un dzīves apstākļiem; uzsver sociālo partneru īpašo lomu darbinieku konsultēšanā par pārrobežu partnerību; uzsver, ka EURES jāpaliek taisnīgas mobilitātes veicināšanas līdzeklim, un tādēļ aicina Komisiju turpināt nodrošināt finanšu resursus, lai atbalstītu sociālo partneru darbu pierobežas reģionos;
Acknowledges and stresses the importance of public employment services, and in particular the EURES system and network, for promoting labour mobility across the EU especially in cross-border regions by providing information on job vacancies, on rights and obligations attendant on migration, including immigration, and attendant on frontier work, as well as information on education and vocational training opportunities, working and living conditions; emphasises the special role played by social partners in advising employees in cross-border partnerships; stresses that EURES should remain a means of promoting fair mobility and therefore calls on the Commission to continue to provide financial resources to support the work of the social partners in border regions;
66. prasa nostiprināt Padomes 1991. gada 14. oktobra Direktīvas 91/533/EEK par darba devēja pienākumu informēt darbiniekus par darba līguma vai darba attiecību nosacījumiem (tā sauktā „Informācijas direktīva”)
Urges to strengthen the implementation of the Council Directive 91/533/EEC of 14 October 1991 on an employer's obligation to inform employees of the conditions applicable to the contract or employment relationship (so-called "Information Directive")
67. aicina Komisiju sadarbībā ar dalībvalstīm veicināt sociālo partneru aktīvu iesaisti, lai nodrošinātu migrējošo darba ņēmēju tiesību praktisku īstenošanu un stiprināšanu;
Calls on the Commission, in cooperation with Member States, to promote the active involvement of the social partners so as to ensure the practical implementation and strengthening of the rights of migrant workers;
71. aicina Komisiju un dalībvalstis uzraudzīt situāciju aģentūrās un organizācijās, kas piedāvā darbu strādājošiem no citām dalībvalstīm, un atklāt iespējamas nelegālas vai slēptas darba vietas vai aģentūras, vai organizācijas, kas piedāvā fiktīvu darbu;
Calls on the Commission and Member States to monitor the situation of agencies and organisations offering jobs to workers from other Member States and to detect potential illegal or black market employment, or agencies or organisations providing fictitious jobs;
74. lai nodrošinātu un uzlabotu Eiropas konkurētspēju, galvenā prioritāte jāpiešķir ieguldījumiem formālajā un neformālajā izglītībā, profesionālajā apmācībā, darba pieredzes apmaiņā un saskaņotā rīcībā darbaspēka mobilitātes procesa paātrināšanai;
In order to ensure and improve Europe’s competitiveness, the highest priority must be given to investing in formal and informal education, vocational training, exchanges of working experience and coordinated actions to speed up the process of labour mobility;
77. atzinīgi vērtē jauniešu apmācību prasmēm, kas nepieciešamas, strādājot un dzīvojot citās valstīs; uzskata, ka cilvēkiem ir tiesības dzīvot un strādāt valstī pēc savas izvēles;
In welcoming the training of youth in the skills necessary for working and living in other countries; takes the view that people have a right to live and work in a country of their choice;
80. uzskata, ka mobilitāte jo īpaši ir jāveicina profesionālās sagatavotības jomā, jo šai jomā joprojām pastāv trūkumi; uzsver tādu programmu kā Leonardo nozīmi un aicina dalībvalstis un profesionālajā sagatavošanā iesaistītos uzņēmumus vairāk izmantot tās un veicināt to izmantošanu;
Believes that mobility in particular must be promoted in professional training, as there are still shortcomings in this area; underlines the importance of programmes such as Leonardo and calls on the Member States and enterprises involved in professional training to make more use of these and also to facilitate their use;
83. aicina dalībvalstis izstrādāt mūžizglītības un profesionālās apmācības stratēģijas, ņemot vērā darba tirgu attīstību, un nodrošināt tālāk nododamas prasmes, ko var piemērot plašākā ģeogrāfiskā un zināšanu kontekstā, ar mērķi pieskaņot prasmes darbu piedāvājumam;
Calls upon Member States to tailor their life-long learning and vocational training strategies according to developments in the labour markets and to provide transferable skills that have a wider coverage in terms of geographical area and knowledge, with a view to properly matching them with the supply of jobs;
86. uzskata, ka ir jāuzlabo sinerģija starp programmām, kuru mērķis ir veicināt studentu un arodizglītībā iesaistītu personu, un stažieru brīvu pārvietošanos, un programmām, kas paredzētas darba ņēmēju brīvas pārvietošanās veicināšanai;
Takes the view that a better synergy must be found between programmes aimed at encouraging the free movement of students, persons undergoing vocational training and trainees and programmes specifically aimed at fostering the free movement of workers;
Darbaspēka migrācija ES ilgi tika uzskatīta par potenciālu problēmu, kas rada gan nevienlīdzību valstu līmenī darbaspēka piedāvājuma ziņā, gan arī ietekmē darba koplīgumu slēgšanu un algu līmeni uzņēmējvalstīs.
The issue of labour migration within the EU has long been perceived as a potential problem for disbalances at national level in terms of shortages of labour supply as well as affected collective bargaining and wages within host countries.
Kaut arī „darba ņēmēju brīvas kustības” jēdziens Līgumos minēts kā vienotā tirgus izveides pabeigšanas un patiesas Eiropas identitātes stiprināšanas garantija, dalībvalstīm dotas tiesības saglabāt pagaidu ierobežojumus pārejas posmā attiecībā uz darba tirgu atvēršanu jaunajām dalībvalstīm.
Although the notion of ‘free movement of workers’ has been present in the Treaties as a guarantee for the completion of the Single market, and for the strengthening of a true European Identity, Member States have been granted the right to maintain provisional barriers for transitional periods in terms of opening the labour market for new Member States.
Vēsturiski bailes vienmēr bijušas saistītas ar šādiem diviem galvenajiem aspektiem: imigrantu ieplūšana no nabadzīgākām valstīm pārtikušākās valstīs, kā arī uzņēmējvalstu iedzīvotāju darbavietu zaudēšana vai ― labākajā gadījumā ― algu līmeņa pazemināšanās.
Historically, the fear has been always focused on two main aspects: numerous inflows of immigrants from poorer countries coming into the more prosperous ones and losses of jobs for the nationals of the host countries, or in the better scenario a drop in the level of salaries.
Tomēr jaunākie pētījumi rāda, ka šādām bailēm nekad nav bijis pamata, tieši pretēji ― darbaspēka migrācijai ES kopumā bijusi pozitīva ietekme.
However, recent studies have shown that these fears have never been met and on the contrary, labour migration registered a beneficial effect for the EU as a whole.
Pozitīvās ietekmes iemesls ir darbaspēka pieprasījuma un piedāvājuma dabiska konverģence, kas paskaidro, ka dažas darbavietas nav pieprasītas attiecīgās valsts iedzīvotāju vidū, tādēļ tās aizņem migranti.
The motivation behind this outcome is due to a natural convergence of labour demand and supply that explained that certain jobs were not requested by nationals and were taken by migrant workers.
Šādā gadījumā notiek ieguldījums ES labklājībā, jo dalībvalstīs nav neaizņemtu darbavietu un produktivitātes rādītāji nepazeminās, kā arī paaugstinās to darba ņēmēju ienākumi, kas izvēlējušies savus pakalpojumus sniegt citā dalībvalstī.
In this case, the added value brought to the net welfare of the EU was clear as there were no vacancies and drops in productivity rates in the Member States as well as an upgrading income for the workers that chose another Member State to provide their services.
Turklāt samazinās darbaspēka nelegāla migrācija, jo nav stimula likuma pārkāpšanai, kā arī novērojama skaidra tendence integrēties uzņēmējvalstu sabiedrībās.
Furthermore, the illegal labour migration decreased as there were no incentives to fraud the law and there were clear signs of integration trends within the host societies.
Kaut arī konstatēta darbaspēka migrācijas pozitīvā ietekme, ir daži aspekti, kas jāņem vērā, runājot par darba ņēmēju brīvu kustību.
Nevertheless, although the beneficial aspects of labour migration were observed, there are few issues that one has to consider when talking about free movement of workers.
Dati, kas uzrādīti 2008. gadā, liecina, ka 2,3 % ES iedzīvotāju (11,3 miljoni) dzīvo citā dalībvalstī, nevis valstī, kuras pilsoņi viņi ir, un vēl daudz vairāk iedzīvotāju šīs tiesības izmantojuši kādā savas dzīves posmā.
Data produced in 2008 points out that 2.3% of EU citizens (11.3 million persons) reside in a Member State other than the state of which they are a citizen, and many more exercise this right at some point in their life.
Saskaņā ar nesen veiktu Eirobarometra pētījumu 10 % personu, kas tika aptaujātas 27 dalībvalstīs, atbildēja, ka kādu laiku dzīvojuši un strādājuši citā dalībvalstī, bet 17 % plāno izmantot brīvās pārvietošanās priekšrocības nākotnē.
According to a recent Eurobarometer survey, 10% of persons polled in EU-27 replied that they had lived and worked in another country at some point in the past, while 17% intended to take advantage of free movement in the future.
Šis fakts norāda, ka darba ņēmēju migrācijas plūsma nav sasniegusi ārkārtīgi lielus apmērus, jo, lai mainītu darba vietu jaunā valstī, darba ņēmējiem jārēķinās ar papildu pasākumiem.
This indicates that the migration flux of workers did not account to extremely high digits, as moving jobs within a new country require additional measures that workers need to address.
Minētie pasākumi ir saistīti ar problēmām, kas rodas, mainot kultūrvidi, apgūstot jaunas valodas, atsvešinoties no ģimenēm, attiecībā uz kurām arī pastāv šķēršļi brīvas kustības pilnīgai izmantošanai.
Going further into details, this would translate into problems related to changing cultures, adjusting to new languages, alienation from the families, to which there are also other barriers related to enjoying the full exercise of free movement.
Eiropas Komisija iepazīstinājusi ar paziņojumu „No jauna apstiprinot darba ņēmēju pārvietošanās brīvību ― tiesības un svarīgākās norises”, kurā ļoti skaidri atainota pašreizējā situācija.
On this token, the European Commission has presented the Communication ‘Reaffirming the free movement of workers: rights and major developments’ in which there is a very clear view about the current state of play.
Ņemot vērā faktus, kas konstatēti jaunākajā Eiropas Komisijas paziņojumā, referents pievērsis uzmanību līdzekļiem un stratēģijām, kuras var uzlabot situāciju un no jauna apliecināt Eiropas apņemšanos nostiprināt darba ņēmēju brīvas kustības tiesības.
Given the findings derived from the last communication presented by the European Commission, the Rapporteur has focused its attention on means and strategies that can ameliorate the situation and reaffirm the European commitment towards reinforcing the right of free movement of workers.
Eiropas līmenī par atspēriena punktu jāpieņem fakts, ka darba ņēmēju kustības brīvība ir pilsoņu tiesības un ka, izmantojot šīs tiesības, nav konstatēta negatīva ietekme uz darba tirgiem.
The stepping stone regarding the approach that needs to be taken at European level is that free movement of workers is a right that citizens have and that by exercising this right there are no negative effects registered on the labour markets.
Tātad dalībvalstīm un to vietējām un reģionālām iestādēm ir izšķiroša loma šo tiesību izmantošanas atvieglošanā, bet spēkā esošie tiesību akti jāīsteno pareizi un pilnā apmērā.
Consequently, the Member States together with their local and regional authorities play a crucial role in facilitating the execution of this right and that existing legislation needs to be implemented correctly and fully.
Pastāv izteikta vajadzība sadarboties attiecībā uz valstu tiesību aktu saskaņošanu ar Eiropas līmeņa tiesību aktiem, lai nodrošinātu iespējamu tiešu vai netiešu ierobežojumu novēršanu, jo īpaši tādu ierobežojumu, kas saistīti ar diskrimināciju nacionalitātes dēļ, atteikšanos nodrošināt tiesības ģimenes locekļiem, sociālās drošības programmām un citiem ierobežojumiem, kuri varētu kavēt darba ņēmēju brīvu kustību, meklējot darba vietu.
Furthermore, there is a high need of cooperation regarding bridging the national legislations with the European ones in order to assure the ban of possible direct or indirect barriers, especially the ones related to discrimination behaviour based on nationality, refusal for granting the rights for family members, social security schemes and other barriers that can prevent or provide disincentives for workers to move freely in search of a job.
Ziņojumā ierosinātās darbības strukturētas tādā veidā, lai risinātu galvenās problēmas, kas saistītas ar darba ņēmēju kustības brīvības tiesībām.
The actions proposed in the report are structured in such a way that they tackle the main problems seen when the right of free movement of workers is taken into discussion.
Tā kā uz darbavietu un valstu maiņu attiecas ne tikai noteikumi, kas iekļauti darbaspēka politikās, tie vispirms jāsaskaņo ar citām spēkā esošām politikām un stratēģijām, lai atvieglotu darba ņēmēju pāreju uz uzņemējvalsti.
As changing jobs and countries does not reflect only upon the provisions contained into labour policies, the first actions needed are: a convergence with other existing policies and strategies in order to facilitate workers’ transition to the host state.
Tas ietver pasākumus, kas jāveic iekšējā tirgus izveides pabeigšanā, sociālās drošības sistēmu saskaņošanā, attiecībā uz papildu pensiju saņemšanas tiesībām, darba ņēmēju aizsardzību, izglītību un profesionālo apmācību, valodu zināšanām, nodokļu pasākumiem, piemēram, pasākumiem, kuri paredzēti, lai novērstu dubultu aplikšanu ar nodokļiem, kā arī attiecībā uz diskriminācijas novēršanas politiku.
These include the measures taken in the field of completion of the internal market, coordination of social security systems, supplementary pension rights, protection of workers, education and vocational training, languages requirements, tax measures such as those designed to avoid double taxation, and anti-discrimination policies.
Turklāt noteikumi, kas saistīti ar ģimenes locekļu tiesībām, ir tikpat svarīgi kā noteikumi, kuri tieši attiecas uz darbu meklējošām personām, jo ģimenes locekļu tiesību neievērošana var kavēt darba vietas pieņemšanu citā dalībvalstī.
Furthermore, the provisions related to the rights of family members are as important as the ones directly linked to the persons in search of a job, as denial of those rights may lead to new disincentives for pursuing a job in a different member State.
Otrkārt, jāsaskaņo darbaspēka migrācijas ietekme ar esošajām Eiropas līmeņa stratēģijām, jo īpaši ar ES 2020 stratēģiju, kā arī jāstiprina MVU loma.
Secondly, there is a clear need to match the effects of labour migration with the existing strategies at European level, especially the EU 2020 as well as with the strengthening the role of SMEs.
MVU iesaistīšanai šā jautājuma risināšanā ir izšķiroša nozīme.
Engaging the SMEs into the matter is of crucial importance.
Šo uzņēmumu attīstība nodrošinās vairāk darba vietu, bet to dinamiska rīcība var veicināt darba ņēmēju ciklisku migrāciju, kas galvenokārt būs saistīta ar prasmju pilnveidošanu, praktiski mācoties, kā arī ar tādas konkurētspējīgas darba vides nodrošināšanu, kura garantēs labākus galaproduktus.
Their development will grant more jobs and their dynamic behaviour can provide for a cyclic migration of workers which ultimately will reside in upgrading the skills through learning by doing or stepping on shoulders effect as well as maintaining a competitive environment that will lead to better final products.
Pašreizējā situācija un no finanšu krīzes gūtā mācība radījusi jaunu iespēju klāstu ekonomiskās veiktspējas atjaunošanai un nodarbinātības rādītāju uzlabošanai.
The current situation and the lessons learnt form the financial crisis have brought up a new spectrum of possibilities to reboost economic performance and increase employment rates.
Treškārt, referents vērš uzmanību uz informācijas un zināšanu nozīmi.
Thirdly, the rapporteur is focusing on the importance of information and knowledge.
Dalībvalstīs novērojama kopēja tendence, kas saistīta ar neapmierinošu pieejamās informācijas līmeni attiecībā uz tiesībām un pienākumiem, par kuriem pilsoņiem būtu jāzina.
A common trend observed in the majority of the Member States is related to the unsatisfactory level of existing information related to rights and obligations that citizens need to know.
Darbaspēka mobilitāte būtu jāpopularizē labāk un jānodrošina, lai informācijai viegli varētu piekļūt visas ieinteresētās personas.
Labour mobility needs to be better promoted and the information has to be very accessible to all persons concerned.
Šajā sakarā izšķiroša loma ir Eiropas iestādēm un valstu valdībām; minētajām institūcijām jāsadarbojas un jānovērš situācijas, kurās informācija nav vienlīdz pieejama.
In this regard, the role of the European Institutions and national governments is decisive as they need to collaborate and avoid situations of asymmetry of information.
Tā kā darbavietu struktūrai ir tendence mainīties, jāpievērš uzmanība prasmju uzlabošanai un izglītības nozīmei.
As the job composition showed a changing trend, the need of upgrading skills and emphasising the role of education cannot be overlooked.
Tādēļ referents atbalsta visa veida izglītības programmu izveidi tāda darbaspēka izglītošanai, kas spēs apmierināt nākotnes vajadzības un izaicinājumus.
Consequently, the rapporteur takes a clear stand with respect to engaging more efforts into all sorts of education programs with the clear aim of obtaining working force able to respond to the needs and challenges of the future.
Jāuzsver arī izglītības politiku saskaņošanas nepieciešamība, kā arī diplomu atzīšanas paātrināšana, lai iegūtu vienotu izpratni par to, kā aktīvie iedzīvotāji jāsagatavo tirgus radītajām izmaiņām un konkurences spiedienam.
In this respect, coordination between education policies and speeding up of diploma recognition are highlighted to raise the prospects of a unitary understanding of how we need to prepare the active population for the changes and competitive pressures coming from the market.
Šā ziņojuma galvenā atziņa: tā kā nav novērota ar darbaspēka mobilitāti saistīta negatīva ietekme, jo īpaši pēc 2004. un 2007. gada integrācijas viļņiem, nav arī sociālekonomiska pamatojuma saglabāt ierobežojumus iekļūšanai jaunā darba tirgū, jo īpaši attiecībā uz Rumānijas un Bulgārijas pilsoņiem.
The main message of the report states that as long as there are no negative effects registered from labour mobility especially after the integration waves of 2004 and 2007, there is no socio-economic rationale to maintain the barriers for entry into a new job market, especially in the case of Romanian and Bulgarian citizens.
Lai nodrošinātu vēlamā labklājības un progresa līmeņa sasniegšanu, valstu politikas jāpietuvina Eiropas līmeņa stratēģijām.
National policies need to be brought closer to the European Strategies in order to perform to the expected level in terms of welfare and progress.
Turklāt globalizēto tirgu un demogrāfisko izmaiņu laikmetā darba ņēmēju brīva kustība var risināt darbaspēka pieprasījuma un piedāvājuma izdevīgas saskaņošanas problēmu.
Furthermore, in an era of globalized markets and demographic changes free movement of workers can address the problem of a profitable match between labour demand and supply.
Lai sasniegtu šādu mērķi, jāpievērš uzmanība spēkā esošo tiesību aktu ieviešanai un noteikumu piemērošanai, saskaņotas rīcības veicināšanai attiecībā uz diplomu atzīšanu, kā arī tādu nākotnes izglītības sistēmu izveidei, kas atbilstu tirgus vajadzībām un uzturētu augstu konkurences priekšrocību līmeni, kurš būtu saistīts ar prasmēm, kā arī ar citām tiesībām, kas darba ņēmējiem jāizmanto, lai dzīvotu un veiktu savus pienākumus citā valstī.
For obtaining such a desiderate, the focus has to be on implementing the existing legislation and applying the rules as well as promoting coordinated actions in terms of diploma recognition, development of future educational systems in order to respond to the needs of the market and maintain a high level of competitive advantages related to skills as well as other rights that workers need to exercise in order to be able to reside and perform their duties in a new country.
Visas liekās administratīvās procedūras, kas varētu traucēt darba ņēmēju kustības brīvību, uzskatāmas par nepamatotām un nekavējoties jāatceļ, jo tās rada šķēršļus bez ekonomiska vai sociāla pamatojuma.
All unnecessary administrative procedures that can delay or prevent the exercise of free movement of workers is regarded as unjustified and calls for immediate remedy, as it represents a burden with no economic or social justifications.