natgillin/translations-raw huggingface dataset:
· uzlabot informācijas apmaiņu par reģistrētiem vēlētājiem, lai aizsargātu balss vienlīdzību un nepieļautu daudzkārtēju balsošanu;
· improving the process of exchange of information on registered voters so as to protect the equality of the vote and avoid possible multiple voting;
· vajadzības gadījumā grozīt tiesību aktus, lai paredzētu neatkarīgu plašsaziņas līdzekļu uzraudzības mehānismu, kas novērtētu, vai priekšvēlēšanu kampaņas laikā ir ievēroti noteikumi par plašsaziņas līdzekļu izmantošanu.
· amending legislation where necessary to provide for an independent media monitoring mechanism to assess whether media provisions are respected during the campaign period.
Šajā vērtīgajā ziņojumā, kuram jāpievērš īpaša uzmanība, EDSO/ ODIHR atklāja daudzu ES pilsoņu sūdzības par balsstiesību atņemšanu, tāpēc ka viņi dzīvo citā valstī.
In their valuable report, which deserves close attention, the OSCE/ODIHR unearthed numerous complaints from EU citizens allegedly deprived of the franchise when resident in States other than their own.
Eksperti atbalsta Komisijas centienus uzlabot situāciju balsošanas un kandidēšanas jomā.
The experts back the Commission's attempt to improve the situation with regard to voting and standing as a candidate.
Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komiteja ir saņēmusi daudzas nopietnas sūdzības par dažādiem Eiropas Parlamenta vēlēšanu aspektiem.
The Petitions Committee of the European Parliament has received a number of serious complaints about one or another aspect of the European elections.
Vairākus lūgumrakstus iesnieguši Spānijā vai Maltā dzīvojoši ES pilsoņi, kuri protestē pret aizliegumu piedalīties Eiropas Parlamenta vēlēšanās vietējo vēlēšanu iestāžu darbības (vai, lielākajā daļā gadījumu — bezdarbības) dēļ.
Several of those stem from EU citizens now resident in Spain or Malta who object to being disallowed from voting in the European elections by the action (or, more usually, non-action) of the local electoral authorities.
Citas sūdzības saņemtas no ES pilsoņiem, kuri nedzīvo savā valstī un kuriem šā iemesla pēc jaunā dzīvesvietas valstī liegta dalība politiskajā partijā.
Other complaints have been received about non-nationals being barred from joining a political party in their new State of residence.
Spilgtākie lūgumrakstu iesniedzēju minētie iespējamās diskriminācijas piemēri atrodami Latvijā un Igaunijā, kur attiecīgi 20 % un 12 % iedzīvotāju, kas ir krievi, Eiropas Parlamenta un citās vēlēšanās tiek uzskatīti par „nepilsoņiem”.
The most glaring cases raised by petitioners of alleged discrimination are found in Latvia and Estonia where as much as 20 per cent and 12 per cent, respectively, of the population which is Russian are regarded as 'non-citizens' for the purposes of the European and other elections.
Vairāki lūgumrakstu iesniedzēji no Itālijas vēlas neļaut Eiropas Parlamenta vēlēšanās kandidēt notiesātām personām.
Several petitioners from Italy wish to exclude all convicted criminals from standing as a candidate to the European Parliament.
Parasti ES tiek ievērots princips, ka pēc soda izciešanas vai soda naudas samaksāšanas attiecīgajai personai nav turpmāku ierobežojumu, tostarp attiecībā uz dalību vēlēšanās.
The general rule across the EU, however, is that once a sentence has been served or a penalty paid there is no further bar to rehabilitation, including electoral participation.
Lielākā daļa valstu to atstāj politisko partiju un, galvenokārt, vēlētāju ziņā — izvēlēties, kuru ievēlēt parlamentā.
Most States leave it to political parties ‑ and ultimately, the voters ‑ to exercise their discretion as to who should be elected to parliament.
Tomēr būtu iespējams pēc turpmākas izmeklēšanas ierosināt tiesības atsaukt deputātu, kad par kādu noziegumu notiesātu deputātu pēc tā ievēlēšanas Eiropas Parlamentā varētu atsaukt, pamatojoties uz vēlētāju lūgumrakstu.
Nevertheless, it may be possible, after further investigation, to introduce the right of recall of MEPs, whereby a Member convicted of a crime after his or her election to the European Parliament could be recalled by a petition of voters.
Šis noteikums būtu īpaši piemērots gadījumiem, kad attiecīgā persona ir notiesāta par valsts līdzekļu ļaunprātīgu izmantošanu lielos apjomos.
This would be particularly appropriate in a case of gross misuse of public funds.
Cits lūgumraksta iesniedzējs izvirzīja jautājumu, kāpēc Lielbritānijā lordu palātas mantojuma pēriem liegts kandidēt Eiropas Parlamenta vēlēšanās
Another petitioner has raised the issue of why in the United Kingdom hereditary peers who sit in the House of Lords are disqualified from standing for election as MEPs.
Tas ir aizliegts tāpēc, ka ironiskā kārtā lordu palātas atlikušais aristokrātiskais elements ir vienīgā palātas vēlētā struktūra (ievēlē pēri).
The answer is because, ironically, the residuary aristocratic element in the House of Lords is the only part of that chamber which is itself elected (by their peers).
Lordu palātā „pērus uz mūžu” neievēlē un no amata tie nevar atkāpties. .
'Life peers' are not elected to and cannot resign from the House of Lords.
Ir arī saņemti lūgumraksti par personām, kurām tika liegta dalība a) vēlēšanās savā izcelsmes valstī pēc ilgāka laika prombūtnes vai b) valsts parlamenta vēlēšanās savā jaunajā dzīvesvietas valstī.
Petitions have also been received about the disenfranchisement of people (a) from voting after a period of time in elections in their country of origin, and (b) from voting in their new country of residence in national parliamentary elections.
Kā tas tika apspriests iepriekš, valsts vēlēšanu balsstiesību paplašināšanas nolūkos būtu jāveic grozījumi Līgumā un līdz ar to būtu jāizveido konvents, kas apsvērtu ES pilsonības un vēlēšanu reformas saistību.
As discussed previously, the issue of widening the franchise to national elections would require a treaty change and should, therefore, be properly the subject of a Convention charged to consider the relationship between EU citizenship and electoral reform.
Konventam būtu jāizskata visi pārējie Eiropas Parlamentam adresēto lūgumrakstu iesniedzēju un OSCE/ ODIHR izvirzītie jautājumi.
The Convention should be invited to consider all the other issues raised by the Parliament's petitioners and by the OSCE/ODIHR.
Leģitimitāte un vēlētāju aktivitāte
Legitimacy and turnout
Ir pareizi, ka Eiropas Parlaments vēlas augstāku statusu sabiedrībā, lai kļūtu par Eiropas politiskās telpas centru, vienota politiskā tirgus vispārpieņemtu forumu, kurš pieņem Eiropas likumus un budžetu un kuram ir atbildīgā izpildvara.
The European Parliament is correct to wish to have an enhanced standing in the eye of the public so that it becomes the focus of the new European political space, the accepted forum of the single political market: making European laws and budgets, and holding the executive to account.
Šodien politiskās leģitimitātes centieniem traucē arvien mazākā vēlētāju aktivitāte, trūcīgas ziņas plašsaziņas līdzekļos, vienaldzīgas politiskās partijas un pat slēpta skaudība, ko dažu valstu parlamenti izjūt par tā pieaugošajām pilnvarām.
To date, the search for political legitimacy is being undermined by the continuing decline in turnout at elections, by scanty media reportage, by apathetic political parties and, even, by the latent jealousy of some national parliaments about its growing powers.
Ir grūti izjust optimismu par faktu, ka vispārējā vēlētāju aktivitāte Parlamenta vēlēšanās ir nepārtraukti kritusies no 63,0 % 1979. gadā līdz 43,1 % 2009. gadā
It is hard not to be depressed by the fact that overall turnout in the European Parliamentary elections has fallen steadily from 63.0 per cent in 1979 to 43.1 per cent in 2009.
Sk. III pielikumu. .
See Annex III.
Jebkurā gadījumā vēlētāju aktivitātes samazināšanās liecina par zināmu norobežošanos no Eiropas Savienības jautājumiem.
On any measure, the falling turnout is evidence of a level of disengagement from European affairs.
Tomēr vispārējās aktivitātes rādītāji slēpj ļoti lielas valstu atšķirības tiesisko, vēsturisko un pašreizējo apstākļu dēļ.
Nevertheless, the overall turnout figures disguise very large variations between countries stemming from their legal, historical and actual circumstances.
Piemēram, ES dalības ilgums, korupcijas izplatība vai valsts vēlēšanu tuvošanās ļoti ietekmē vēlētāju aktivitāti
The length of EU membership, the incidence of corruption, or the imminence of a national general election, for example, make a big difference to turnout.
Beļģijā, Kiprā un Luksemburgā ir obligāti jāpiedalās vēlēšanās. .
In Belgium, Cyprus and Luxembourg voting is compulsory.
2009. gadā vēlētāju aktivitāte Luksemburgā pārsniedza 90 %, savukārt Slovākijā tā bija mazāka par 20 %.
In 2009 the turnout in Luxembourg was over 90 percent, while in Slovakia it was under 20 per cent.
Svarīgs rādītājs ir vēlētāju aktivitātes atšķirības valsts un Eiropas Parlamenta vēlēšanās — 2009. gadā ES mērogā šī starpība bija 25 %, kas nozīmē, ka no trijiem vēlētājiem, kas piedalījās valsts vēlēšanās, tikai divi aizgāja uz Eiropas Parlamenta vēlēšanām.
The important factor is the gap between national and European voting habits: the EU mean gap in 2009 was 25 per cent, meaning that of every three voters in national elections, only two turned out for the European Parliament.
Nīderlandē tā bija divi pret vienu
In the Netherlands the ratio was two to one.
Skatīt Richard Rose un Gabriela Borz pētījumu Variability in European Parliament Turnout: political causes and implications (Eiropas Parlamenta vēlētāju aktivitātes mainīgums — politiskie cēloņi un sekas), Studies in Public Policy Number 466, Centre for the Study of Public policy, University of Aberdeen, 2010. .
See the study by Richard Rose and Gabriela Borz, Variability in European Parliament Turnout: political causes and implications , Studies in Public Policy Number 466, Centre for the Study of Public policy, University of Aberdeen, 2010.
Vai oficiāla vēlēšanu procedūras reforma var šīs problēmas atrisināt?
Can a formal reform of the electoral procedure rectify the turnout problem?
Ir rūpīgi jānosaka kritēriji jaunas reformu kārtas uzsākšanai.
Our criteria for initiating a new bout of reform should be carefully defined.
Mēs nevēlamies panākt vienveidību vienveidības labad.
We are not seeking uniformity for uniformity’s sake.
Risinot iespējamās problēmas valstu līmenī, mūsu pieejai jābūt reālistiskai.
In catering for perceived problems at the national level, our approach should be realistic.
Ar piespiedu pakāpenisku ieviešanu gadiem ilgi ir izdevies tuvoties daudzu to mērķu sasniegšanai, kurus sākotnēji bija formulējuši Eiropas Savienības dibinātāji 1950. gados.
Gradualism, perforce, has worked over the years to bring forth many of the objectives first articulated by the founding fathers of the Union in the 1950s.
Šī reforma diezin vai būs pēdējā: spēcīgi parlamenti viegli pielāgojas mainīgiem sabiedriskajiem un politiskajiem apstākļiem.
This reform is unlikely to be the last: strong parliaments adapt readily to changing societal and political circumstances.
Eiropas Savienības gadījumā turpmākās paplašināšanās temps un apjoms ir pilnīgi nezināms.
In the case of the EU, the pace and scale of future enlargement is a big unknown.
Nezinot, kāds būs Eiropas Savienības lielums un sastāvs nākotnē, būtu pārsteidzīgi mēģināt jau šodien noteikt Eiropas pēcnacionālās parlamentārās demokrātijas galamērķi.
Without knowing the future size and shape of the Union, it would be foolhardy to try to settle today the final destiny of post-national parliamentary democracy in Europe.
Taču mēs vismaz zinām pietiekami daudz par Eiropas nākotnes alternatīvajiem scenārijiem, un tāpēc varam būt droši, ka spēcīgam, aktīvam un tieši ievēlētam Parlamentam jābūt Eiropas pārvaldības sistēmas pašā centrā, un tā tas arī būs.
But we know at least enough about the alternative scenarios for Europe’s future for us to be certain that a strong, vital, directly elected Parliament should be ‑ and will be ‑ at the heart of its system of governance.
Privilēģijas un imunitāte
Privileges and Immunities
Ir svarīgs nepabeigts darbs, kas skar Protokolu par privilēģijām un imunitāti.
There is important unfinished business concerning the Protocol on Privileges and Immunities.
Šo dokumentu pieņēma gandrīz pirms piecdesmit gadiem laikā, kad Eiropas Parlamenta deputāti vienlaicīgi bija arī attiecīgo valstu parlamentu deputāti, un kad neapšaubāmi bija lietderīgi tas, ka valsts iestādes bija atbildīgas noteikt, kad un kā deputāti tiek atbrīvoti no valsts tiesību aktu ievērošanas.
This instrument dates back almost fifty years to a time when Members of the European Parliament were also Members of their national parliaments, and when it was no doubt appropriate that national authorities were responsible for deciding when and how MEPs should be exempted from national law.
Tomēr 2005. gadā, kad notika vienošanās par Deputātu nolikumu, Eiropas Parlaments uzskatīja, ka šis protokols būtu jāpielāgo Eiropas Parlamenta jaunajam statusam kā neatkarīgai, tieši ievēlētai un pilnībā atbildīgai asamblejai.
At the time of the agreement on the Members' Statute in 2005, however, Parliament took the view that the Protocol should be revamped to accord with the Parliament's contemporary status as an independent, directly elected and fully responsible assembly.
Ir bijušas daudzas dalībvalstu un ES noteikumu sadursmes par deputātu pilnvaru pāraudi un brīvu vietu aizpildīšanu, kas atklājušas patiesas deputātu juridiskā stāvokļa pretrunas ES 27 dalībvalstīs.
There have been a number of instances of conflict between the national and EU regimes concerning the verification of the credentials of MEPs and for the filling of vacancies which have exposed real discrepancies over the legal position of MEPs in their 27 different home states.
Parlamentam tagad vajadzētu būt tiesībām veikt darbības pret mandāta atsaukšanu, ko veic dalībvalsts, kur un ciktāl tas ir pretrunā ar Aktu vai Eiropas Savienības tiesību aktiem.
Parliament should now be enabled to take action against the withdrawal of a mandate of an MEP by a State where and in so far as national law is in conflict with the Act or the law of the European Union;
Saskaņā ar panākto vienošanās par Deputātu nolikumu, Padome piekrita pārskatīt šī nolikuma ietekmi uz primārajiem tiesību aktiem.
As an integral part of the negotiated agreement on the Members' Statute, Council agreed to review any consequences the Statute might have in terms of primary law.
Eiropas Parlaments aicināja pārskatīšanā balstīties uz 2003. gada jūnija rezolūciju, kurā ierosināja jaunus noteikumus attiecībā uz deputātu privilēģijām un imunitāti
Parliament has asked that its resolution of June 2003 which proposed new provisions on the privileges and immunities of MEPs should be used as a basis for that review.
Skatīt OV C 068E, 18.3.2004., 115.-126. lpp. un OV C 303E, 13.12.2006., 830.-831. lpp. .
See OJ C 068E, 18-03-2004, pp. 115-126 and OJ C 303E, 13-12-2006, pp. 830-831.
Līdz šim brīdim šajā jautājumā nav panākts progress.
To date, there has been no progress on this matter.
Tagad, t.i., pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā, ir svarīgi šos būtiskos jautājumus iekļaut konventa, kas būtu atbildīgs par visu Parlamenta reformas aspektu izskatīšanu, darba kārtībā.
What is needed now, after Lisbon, is for these important questions to be placed on the agenda of a Convention tasked to consider all aspects of parliamentary reform.
Dzimumu un etniskā nelīdzsvarotība
Gender and ethnic imbalance
Kopš pirmajām vēlēšanām 1979. gadā deputāšu skaits ir vairāk nekā divkāršojies, un tagad ir 35,5 % no visa deputātu skaita.
The number of women MEPs has more than doubled since the first elections in 1979, and now stands at 35.5 per cent of the total.
Arī šajā aspektā valstu starpā pastāv ievērojamas atšķirības.
Here again, there are marked variances among States.
2009. gada Parlamenta sasaukumā Somijai un Zviedrijai deputātes ir vairākumā; Slovēnijai, Lietuvai, Īrijai, Itālijai, Polijai, Čehijai un Luksemburgai deputātes ir mazāk par trešdaļu; Maltai nav nevienas deputātes
In the 2009 Parliament, Finland and Sweden have a majority of women MEPs; less than a third of MEPs from Slovenia, Lithuania, Ireland, Italy, Poland, the Czech Republic and Luxembourg are women; and Malta has none.
Sk. II pielikumu. .
See Annex IV.
Mēs neierosinām ieviest dzimuma kvotas šīs nelīdzsvarotības mazināšanai.
We do not propose to impose quotas to redress the gender imbalance.
Tomēr politiskās partijas būtu jāmudina līdz 2014. gadam panākt vismaz 40 % sieviešu īpatsvaru, kā to ieteikusi Eiropas Padomes Parlamentārā asambleja.
However, political parties should be urged to aim for a target of there being at least 40 per cent of women in 2014, as recommended by the Parliamentary Assembly of the Council of Europe.
Jāpiezīmē, ka gandrīz visās valstis sieviešu pārstāvība Eiropas Parlamentā ir labāka nekā valstu parlamentos.
It should be noted that in almost all States, women’s representation is better in the European Parliament than it is in the national parliaments.
Mazākumtautību situācija ir daudz smagāka.
The position with regard to ethnic minorities is much worse.
Ir ļoti maz Āzijas vai afrokarību izcelsmes deputātu.
There are very few Asian or Afro-Caribbean MEPs.
Ja vēlamies ES pilsonību piešķirt imigrantu kopienām un to pēcnācējiem, politiskajām partijām ir jāizvirza etniski daudzveidīgi galvenie kandidāti.
If EU citizenship is to be made a reality for immigrant communities and their descendants, the political parties must ensure a decent mix of ethnicity among their top candidates.
Pēc šīs diskusijas ir skaidrs, ka ir ievērojams skaits svarīgu jautājumu, kuru efektīva atrisināšana Parlamenta vēlēšanas nākotnē padarītu vienveidīgākas, salīdzinot ar to, kādas tās bijušas agrāk, un radītu noteiktas priekšrocības kohēzijas, leģitimitātes, efektivitātes un plurālisma ziņā
It is clear from this discussion that there remain a significant number of important questions of electoral procedure which, if addressed effectively, would make the elections to the Parliament more uniform in the future than they have been in the past and should bring benefits in terms of cohesion, legitimacy, efficiency and pluralism.
Referents ir pateicīgs par pamudinājumu, ko sniedza dalībnieki darbseminārā Pilsonība un vēlēšanu procedūra , kas notika Briselē, 2008. gada 25.–26. martā.
The rapporteur is grateful for the stimulus provided by the participants in a workshop on Citizenship and Electoral Procedure , held in Brussels on 25-26 March 2008.
Mēs jau paudām viedokli, ka vēlēšanu reformas konvents ir vajadzīgs un vēlams instruments, lai demokrātiski un saprotami izskatītu sarežģīto savstarpēji saistīto jautājumu kopumu, kas skar balsstiesības, vēlētāju aktivitāti, sastāvu, privilēģijas un vēlēšanu sistēmu.
We have already signalled our view that a Convention on electoral reform is both necessary and desirable to consider in a democratic and comprehensive manner the complex set of interrelated issues of franchise, turnout, composition, privileges and voting system.
Ja šis pasākums nesniegs gaidītos rezultātus, tad jebkurā gadījumā būs lietderīgi pārskatīt dažādās valstu vēlēšanu sistēmas, lai izlīdzinātu acīmredzamākās atšķirības un novirzes
It would be useful in any case ‑ and if nothing else ‑ to review the different national electoral systems in use with a view to ironing out the more obvious dissimilarities and anomalies.
Sk. V pielikumu. .
See Annex V.
Lai arī vēlēšanu reformas galvenais mērķis ir veicināt vēlētāju aktivitāti, būs noteikti priekšlikumi — piemēram, par vēlētāju vecuma samazināšanu — kas tieši neveicinās šā mērķi izpildi, tomēr sniegs būtisku labumu.
While it must be a major objective of electoral reform to encourage increased turnout, there will be some proposals ‑ for example, reducing the voting age ‑ which may not be conducive to achieving that goal but which, nevertheless, have some intrinsic merit.
Galvenais mērķis ir stiprināt šo vēlēšanu Eiropas dimensiju, lai sabiedrība un plašsaziņas līdzekļi iesaistītos politisku lēmumu pieņemšanā par Eiropas Savienības nākotni.
The critical goal is to enhance the European dimension to these elections so that public opinion and the media engage in making political choices about the future of the European Union.
Šajā jomā Eiropas politisko partiju lomai būs izšķirīga nozīme.
Here the role of the European political parties will be critical.
Bez dzīvotspējīgām federāla mēroga politiskām partijām demokrātija ir nepilnīga.
Without viable political parties at the federal level, an essential sinew of democracy is missing.
Tieši tādēļ ierosināts nākamajā Eiropas Parlamenta 2014. gada sasaukumā 751 tradicionāli no valsts un reģionu vēlēšanu apgabaliem ievēlētam deputātam pievienot 25 deputātus, kuri tiktu ievēlēti no visas ES kā vienota vēlēšanu apgabala.
That is why it is proposed that, in addition to the 751 MEPs elected in the traditional way from national and regional constituencies, a supplement of 25 MEPs is added to the next Parliament in 2014 to be elected from a single, pan-EU constituency.
Eiropas politiskās partijas būtu atbildīgas par šādu kandidātu atlasi, saraksta izveidi un savstarpēju sacensību balsu vākšanā.
It is the European political parties which would be responsible for selecting the candidates, ordering their list, and competing with each other for votes.
Šāds jauninājums pārveidotu Eiropas Parlamenta vēlēšanas un palielinātu tā pārstāvības spēju — atainojot Lisabonas līguma sniegtās izmaiņas, kas paredz, ka tagad deputāti ir „Savienības pilsoņu pārstāvji”, nevis „valstu tautu pārstāvji”
Such an innovation would transform the elections to the European Parliament and increase its representative capability – reflecting the Lisbon treaty change that lays down that MEPs are now to be ‘representatives of the Union’s citizens’ rather than ‘representatives of the peoples of the States’.
Attiecīgi LES 14. panta 2. punkts un EKL 189. pants. .
Article 14(2) TEU and Article 189 TEC, respectively.
Balsošana par ES mēroga sarakstu, protams, būs izvēles iespēja, katram vēlētājam piedāvājot otru vēlēšanu zīmi vēlēšanu iecirknī.
Voting for the EU-wide list will, of course, be optional, with a second ballot paper being offered to each voter in the polling stations.
Var sagaidīt, ka šī iespēja laika gaitā attīstīsies, vēlētājiem pierodot pie jaunā politikas mēroga un politiskajām partijām gūstot iemaņas ES mēroga priekšvēlēšanu kampaņu organizēšanā.
One might expect the take-up of this option to grow over time as the electorate became accustomed to the new dimension to politics and the political parties became skilled at campaigning on an EU-wide basis.
Ja vēlamies uzsvērt Eiropas Parlamenta pārnacionālo raksturu, būtu svarīgi tajā pašā laikā neatsvešināt vēlētājus, uzsverot vienīgi Eiropas Savienības lielumu un „Briseles” attālumu līdz katram pilsonim.
If we are to enhance the transnational character of the European Parliament, it would be important at the same time to avoid the alienation of voters by only accentuating the large size of the Union and the perceived distance of ‘Brussels’ from the individual citizen.
Kā stabili liecina Eirobarometrs un citas sabiedriskās domas aptaujas, vēlētāji nav īpaši labi informēti par ES pārvaldes sistēmu.
As persistent Eurobarometer and other opinion polls suggest, the electorate is scarcely well informed about the EU’s system of governance.
Vēlētāji labāk solidarizējas ar mazākiem vēlēšanu apgabaliem.
Voters tend to identify best with smaller electoral districts.
Viņi arī labvēlīgi atsaucas uz iespēju izvēlēties, vai, no vienas puses, balsot kopumā par visu partijas sarakstu, vai, no otras puses, dot priekšroku atsevišķam partijas sarakstā iekļautam kandidātam.
They also respond positively to being able to exercise a choice between voting merely en bloc for a preordained party list, on the one hand, and, on the other, being able to indicate a preference for an individual candidate from the party list.
Var veikt pasākumus, kas atrisinātu abus šos jautājumus.
Action can be taken to address both of those issues.