natgillin/translations-raw huggingface dataset:
C. tā kā ir ievērojami pieaudzis dabas katastrofu skaits un intensitāte, ko galvenokārt izraisījušas cilvēka darbības radītās klimata pārmaiņas, un tā kā šajā jomā vēsturiski atbildīgas ir industrializētās valstis; tā kā ir vairākkārt palielinājies sarežģītu krīžu skaits, pamatojoties uz vairākiem faktoriem, tostarp konfliktu tendenci saasināties, vājo pārvaldību un nestabilām situācijām, starptautisko humanitāro tiesību pārkāpumu palielināšanos un humānās telpas samazināšanos;
C. whereas there has been a dramatic increase in the number and severity of natural disasters caused, in particular, by the impact of man-made climate change actions and whereas industrialised countries bear a historical responsibility; whereas the incidence of complex crises is rising which is linked to a number of factors including the changing nature of conflicts, poor governance and situations of fragility; violations of international humanitarian law are worsening; and the ‘humanitarian space’ is shrinking,
D. tā kā atbalsta sniegšana kļūst aizvien sarežģītāka un bīstamāka, aizvien pieaug humānās palīdzības personāla nedrošība un 2008. gadā tika nogalināti 122 humānās palīdzības darbinieki;
D. whereas the provision of aid is becoming increasingly difficult and dangerous, whereas the insecurity of humanitarian aid staff is increasing and whereas, in 2008, 122 humanitarian aid workers were killed,
E. tā kā īpaša uzmanība vispirms jāvelta visneaizsargātākajām grupām, piemēram, sievietēm, bērniem un ar varu pārvietotām personām un tā kā ar dzimumu saistītas vardarbības saasināšanās, kā arī seksuālā vardarbība ir būtiska problēma humāno problēmu risināšanas jomā, kur sistemātiska izvarošana bieži tiek izmantota kā kara ierocis;
E. whereas more specific attention ought to be directed at the most vulnerable groups of people, such as women, children and forcibly displaced persons, and whereas the worsening incidence of gender-related violence and sexual violence is a major problem in humanitarian contexts, with systematic rape being used in some cases as a weapon of war,
F. tā kā aizvien lielākā dalībnieku, kas nav saistīti ar humāno palīdzību, iesaistīšanās reaģēšanā uz humānajām krīzēm rada ievērojamu militāro spēku un humānās palīdzības sniedzēju lomu sajaukšanas risku un padara neskaidras neitrālas, objektīvas un neatkarīgas humānās palīdzības robežas;
F. whereas the increasing involvement of non-humanitarian bodies in responding to humanitarian crises carries with it a major risk of confusion between the military and humanitarian roles and blurs the boundaries of neutral, impartial and independent humanitarian aid,
G. tā kā nesenās Haiti un Pakistānas traģēdijas no jauna apstiprināja nepieciešamību pēc Eiropas Savienības rīcībā esošo instrumentu pastiprināšanas, lai stātos pretim katastrofām (humānā palīdzība un Kopienas civilās aizsardzības mehānisms) efektivitātes, ātruma, koordinēšanas un atpazīstamības ziņā, un šīs katastrofas ir no jauna parādījušas, ka ir ļoti svarīgi attīstīt Eiropas ātrās reaģēšanas spējas;
G. whereas the recent tragedies in Haiti and Pakistan demonstrated once again that the tools available to the EU for responding to disasters (humanitarian aid and the Community Civil Protection Mechanism) need to be improved in terms of effectiveness, speed, coordination and visibility and whereas these disasters have highlighted once again the need to create a European rapid reaction capacity,
H. tā kā globālais humānās palīdzības konteksts ir pasliktinājies, humānās palīdzības izaicinājumi un vajadzības ir milzīgi un obligāti ir jāstrādā pie konsensa un tā rīcības plāna īstenošanas veicināšanas, kā arī pasaules līmeņa saskaņošanas un izmaksu sadalīšanas, ievērojot to valstu reģionālo atbildību, kas spēj sniegt ievērojamu ieguldījumu humānajā palīdzībā;
H. whereas the humanitarian context worldwide has deteriorated, the scale of the challenges and the humanitarian need is huge and it is essential to work on strengthening implementation of the European Consensus and the associated action plan, as well as worldwide coordination and burden sharing taking into account the regional responsibilities of the countries who have the capacity to be major contributors of humanitarian aid,
I. tā kā Komisijas budžets, kas paredzēts humānajām katastrofām, un konkrēti — ĢD ECHO budžets, ir ne vien iesaldēts, bet arī pēdējos 5 gados reālā izteiksmē nedaudz samazināts,
I. whereas the Commission’s budget for humanitarian disasters, and specifically that of DG ECHO, has not merely been frozen, but has fallen slightly in real terms over the last five years,
Eiropas konsenss par humāno palīdzību un tā rīcības plāns
The European Consensus on Humanitarian Aid and the associated action plan
4. aicina Komisiju izpētīt iespēju par labākās prakses ikgada apmaiņu ar ES valstu parlamentiem saistībā ar konsensa saistību izpildi tajos;
Calls on the Commission to explore the possibility of a yearly exchange of best practices with EU national Parliaments about their implementation of the Consensus commitments;
7. aicina pielikt papildu pūliņus, lai paātrinātu pēckatastrofu vai dabas katastrofu operāciju finansēšanu, lēmumu pieņemšanas procesu vienkāršošanu un budžeta izpildes atļauju izsniegšanu; uzsver, ka Komisijas dienestiem jāstrādā ciešā sadarbībā ar EĀDD, lai ātri nodrošinātu operāciju sākotnējo finansēšanu;
Urges that additional efforts be made to speed up the funding of operations following natural and other disasters and the simplification of the decision-making and authorisation procedures for budgetary implementation; stresses the need for the Commission’s services to work in close collaboration with the EEAS, so as to make rapid initial funding of the operations possible;
Humānās darbības principi, starptautiskās humanitārās tiesības un humānās telpas aizsardzība
Humanitarian principles, international humanitarian law and protecting the ‘ humanitarian space ’
15. prasa Komisijai nodrošināt, ka tiek piešķirts papildu finansējums SHT veicināšanas pasākumiem un izplatīšanai uz vietas ieroču turētāju, jauniešu, politiķu un pilsoniskās sabiedrības pārstāvju starpā;
Asks the Commission to ensure that additional funding is earmarked for promoting IHL and raising awareness of it on the ground – among those who bear arms, among young people and among politicians and civil society;
Kopēja palīdzības sniegšanas sistēma
A joint framework for the delivery of aid
18. atgādina, ka palīdzības saņēmēju efektīva un pastāvīga iesaistīšana un, ja iespējams, līdzdalība palīdzības pārvaldībā ir viens no būtiskiem humānās palīdzības kvalitātes nosacījumiem, īpaši ilgstošu krīžu gadījumā;
Recalls that genuine and continuous involvement – and if possible participation – of beneficiaries in the management of aid is one of the essential conditions for the quality of humanitarian responses, particularly in the case of long-term crises;
20. aicina saskaņot dažādu dalībnieku izmantotās metodes un mudina ANO Humānās palīdzības koordinācijas biroju ( OCHA ) turpināt darbu pie kopējas metodoloģiskās struktūras definēšanas, par tās prioritāti izvirzot pasākumu efektivitāti un tempu un pastāvīgi pēc iespējas vairāk iesaistot vietējos dalībniekus, arī nevalstiskos;
Calls for harmonisation of the methodologies used by the various parties involved and encourages the UN Office for Coordination of Humanitarian Affairs (OCHA) to continue working towards the definition of a common methodological framework which prioritises effective and speedy intervention and permanently involves, as far as possible, the local stakeholders, including non-state stakeholders;
23. iedrošina Komisiju turpināt pētījumu par humānās palīdzības iespējamo negatīvo ietekmi uz zonām, kurās tiek sniegta šī palīdzība, īpaši attiecībā uz iespējamo ekonomisko un sociālo struktūru destabilizāciju un ietekmi uz dabisko vidi, un aicina izstrādāt atbilstošas stratēģijas, kurās būtu paredzēta iespēja ņemt vērā šo ietekmi projektu izstrādes posmā;
Encourages the Commission to continue its thinking about the potential negative impact of humanitarian aid on the areas where it is provided – particularly the possible destabilisation of economic and social structures and the impact on the natural environment – and calls on it to devise appropriate strategies to make it possible to take this impact into account from the project design stage;
· Partnerattiecību daudzveidība un kvalitāte
· Diversity and quality of partnerships
· Koordinēšana starptautiskā un Eiropas līmenī
· I nternational and European-level coordination
30. atgādina, ka Eiropas Savienības ārējā stratēģija par bērnu tiesībām jābalsta uz vērtībām un principiem, kas definēti Vispārējā cilvēktiesību deklarācijā, jo īpaši 3., 16., 18., 23., 25., 26. un 29. pantā, un ANO Konvencijā par bērna tiesībām un tās fakultatīvajos protokolos;
Recalls that the European Union’s external strategy on children’s rights should be based on the values and principles defined in the Universal Declaration of Human Rights, in particular Articles 3, 16, 18, 23, 25, 26 and 29, and the UN Convention on the Rights of the Child and its Optional Protocols;
Militāro un civilās aizsardzības līdzekļu un spēju izmantošana
Use of military and civil protection capabilities
Pamatnostādnes par militārajiem un civilās aizsardzības līdzekļiem: 2003. gada marta pamatnostādnes attiecībā uz militāro un civilās aizsardzības līdzekļu izmantošanu Apvienoto Nāciju Organizācijas humānās palīdzības pasākumu atbalstam kompleksās ārkārtas situācijās.
MCDA Guidelines : Guidelines on the Use of Military and Civil Defence Assets to support United Nations Humanitarian Activities in Complex Emergencies, March 2003.
Oslo pamatnostādnes : 2007. gada Pamatnostādnes attiecībā uz militāro un civilās aizsardzības līdzekļu izmantošanu saistībā ar glābšanas operācijām katastrofu gadījumos. ;
Oslo Guidelines : Guidelines on the Use of Foreign Military and Civil Defence Assets in Disaster Relief, November 2007. ;
36. paredz, ka Eiropas civilās aizsardzības spēku varētu veidot noteiktu dalībvalstu apņemšanās brīvprātīgi piešķirt būtiskus civilās aizsardzības moduļus, kas ir noteikti iepriekš un ir gatavi nekavējoties iesaistīties Savienības darbībās, kuras koordinē Monitoringa un informācijas centrs (MIC), un tāpēc uzskata, ka vairums no minētajiem moduļiem, kas jau ir pieejami valsts līmenī, paliks to pārziņā, un šo „gatavībā esošo” moduļu izvietošana ļaus izveidot Savienības civilās aizsardzības tīklu, lai reaģētu uz katastrofām, kuras notiek Savienībā un ārpus tās;
Considers that the European civil protection force could comprise a commitment by certain Member States to voluntarily make available predetermined essential civil protection modules, which would be ready to intervene immediately for EU operations coordinated by the Monitoring and Information Centre (MIC), and also considers that most of these modules, which are already available at national level, would remain under their control and that the deployment of these modules on a standby basis would form the nucleus of the EU’s civil protection to respond to disasters outside and inside the EU;
Palīdzības pēctecība
Continuity of aid
37. atzinīgi vērtē, ka 2009. gada februārī tika pieņemta jauna Eiropas stratēģija katastrofu draudu mazināšanas atbalstam jaunattīstības valstīs; tāpēc aicina Komisiju kopā ar valstu valdībām, vietējām iestādēm un pilsoniskās sabiedrības organizācijām saņēmējās valstīs izstrādāt katastrofu novēršanas un reaģēšanas pārvaldības spējas programmas un aicina ātri ieviest šo stratēģiju;
Welcomes the adoption in February 2009 of a new European strategy to support disaster risk reduction in developing countries; urges the Commission in this respect to develop disaster prevention and response management capacity programmes with national governments, local authorities and civil society organisations in beneficiary countries and calls for the strategy to be implemented swiftly;
39. mudina ievērojami palielināt summas, kas piešķirtas šai dimensijai, un uzsver neliela apjoma finansējuma saglabāšanas nozīmi, lai garantētu pieeju, kurā tiek ņemts vērā konteksts, un projektu vietējo pārvaldību;
Advocates a substantial increase in the funding allocated to this aspect of policy and stresses the importance of maintaining provision for small-scale funding in order to ensure a context-friendly approach and local ownership of projects;
41. pauž nožēlu, ka neatliekamās palīdzības, rehabilitācijas un attīstības saistības jomā konkrētais progress joprojām ir ierobežots, neskatoties uz politisko saistību apjoma palielināšanos pēdējo gadu laikā;
Deplores the fact that there has still been little practical progress on linking emergency aid, rehabilitation and development, in spite of the numerous political undertakings given in that regard in recent years;
45. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai, kā arī ANO Humānās palīdzības koordinācijas birojam ( OCHA ).
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission and the United Nations Office for the Coordination of Humanitarian Affairs (OCHA).
Eiropas Savienība kopā ar Eiropas Komisiju un dalībvalstīm ir lielākā humānās palīdzības sniedzēja pasaulē.
The European Union, through the Commission and the Member States combined, is the world’s largest donor of humanitarian aid.
Tās ieguldījums ir vairāk nekā 40 % no oficiālās starptautiskās humānās palīdzības.
Its contribution represents more than 40% of all official international humanitarian assistance.
Ar Humānās palīdzības un civilās aizsardzības ģenerāldirektorāta ( DG ECHO ) starpniecību Eiropas Komisija 2009. gadā sniedza humāno palīdzību aptuveni 115 miljoniem cilvēku vairāk nekā 70 valstīs ar kopējo ieguldījumu EUR 950 milj. apmērā.
In 2009, via its directorate-general for humanitarian aid (DG ECHO), the Commission provided a total of EUR 950 million to approximately 115 million people in more than 70 countries.
Ar humānās palīdzības politiku Eiropas Savienība konkrētā veidā parāda savu iesaistīšanos to trešo valstu iedzīvotāju labā, kam ir nepieciešama palīdzība ārkārtējas neaizsargātības situācijās.
The Union ’ s humanitarian policy is the practical expression of its commitment to supporting people in third countries in need of assistance when they are at their most vulnerable.
Konsenss par humāno palīdzību, ko 2007. gada 18. decembrī parakstīja Eiropas Savienības Padomes priekšsēdētājs, Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs un Eiropas Komisijas priekšsēdētājs, ir ievērojams progress.
The European Consensus on Humanitarian Aid, signed on 18 December 2007 by the Presidents of the Council of the European Union, the European Parliament and the Commission, represents a significant step forward.
Tas Eiropas Savienībai uzliek par pienākumu cieši sadarboties šajā jomā ap kopēju redzējumu par humāno palīdzību.
It commits the Union to close cooperation around a shared vision of humanitarian aid.
Konsensā uzsvērta Eiropas Savienības vēlme cieši sadarboties šajā jomā, lai uzlabotu savu efektivitāti, aizsargātu un sekmētu humānās darbības pamatprincipus, kas ir cilvēcība, neitralitāte, objektivitāte un neatkarība, un lai enerģiski aizstāvētu starptautisko humanitāro tiesību ievērošanu.
The Consensus underscores the will of the EU to cooperate closely in this field in order to be as effective as possible, to defend and promote the basic humanitarian principles of humanity, neutrality, impartiality and independence and actively to advocate the observance of international humanitarian law.
Saistības, kas ietvertas konsensā, attiecas gan uz dalībvalstīm, gan uz Eiropas Komisiju.
The commitments that follow from the Consensus apply to both the Member States and the Commission.
Lai sekmētu konsensa par humāno palīdzību īstenošanu, 5 gadus tika gatavots un 2008. gada maijā tika pieņemts rīcības plāns.
In order to promote implementation of the Consensus, a five-year action plan was drawn up and was adopted in May 2008.
Plāna 33. pasākumā īpaši paredzēta rīcības plāna vidusposma pārskatīšana — analīze, kas ir šī ziņojuma mērķis.
Action no 33 in the action plan specifically provides for a mid-term review – which is the subject of this report.
Pirmkārt, jāsaka, ka nav viegli sagatavot šo pārskatu, jo trūkst konkrētas informācijas par pasākumiem, kas paveikti, un pasākumiem, kas vēl jāveic.
It should be noted at the outset that, for want of specific information about actions undertaken or yet to be taken, this stock-taking exercise is not easy.
Rīcības plāna rezultātu analīzei trūkst arī konkrētu rādītāju dažās nozarēs.
A further problem in analysing the results of the action plan is the absence of specific indicators in certain sectors.
Šī ziņojuma sagatavošanas laikā mēs arī secinājām, ka konsenss par humāno palīdzību joprojām ir par maz novērtēts ārpus humānās palīdzības partneru loka un tādēļ ir jāiegulda liels darbs, lai palielinātu konsensa atpazīstamību un lai dalībvalstis, citas iestādes un militārie spēki ar to labāk iepazītos.
In the course of preparing the report we also realised that, outside the bodies involved in humanitarian work, there is still little awareness of the European Consensus on Humanitarian Aid and that a major effort is therefore required to raise the profile of the Consensus and make the Member States, other institutions and military bodies more familiar with it.
Papildus formālajam uzdevumam šis ziņojums ļauj atgriezties pie humānās palīdzības aktualitātes un konsensa galvenajiem punktiem, kas mums šķiet būtiskākie.
This report is not only a formal exercise but also an opportunity to reflect on humanitarian aid today and on key points in the Consensus which we consider to be fundamentally important.
· Eiropas konsenss lielu pārvērtību kontekstā
· The European Consensus on Humanitarian Aid in a context of profound change
Humānās palīdzības konteksts pēdējos gados ir būtiski mainījies, tas konsensa par humāno palīdzību precīzu un pastiprinātu piemērošanu padara vēl aktuālāku.
The humanitarian context has changed profoundly in recent years, making it all the more important that the European Consensus on Humanitarian Aid be applied rigorously and energetically.
Attiecībā uz konteksta attīstību vispirms jāmin ievērojami pieaugošais dabas katastrofu skaits un intensitāte, kas jo īpaši radušās klimata pārmaiņu ietekmes dēļ.
In this changing context, the first factor to highlight is the significant increase in the number and severity of natural disasters caused, particularly, by the impact of climate change.
Tādēļ ir jāpalielina centieni katastrofu draudu mazināšanas jomā un papildus lokālas palīdzības sniegšanai jāparedz atbalsts pašu kopienu spējām sagatavoties katastrofām.
This implies a need to invest greater efforts in disaster risk reduction and to provide support – in addition to one-off aid – for communities’ own disaster-preparedness capabilities.
Ir pieņemtas politiskās saistības — ES stratēģija šajā jomā un Hjogo rīcības plāns, — bet joprojām pastāv nepilnības to īstenošanā.
Political undertakings to this effect have been made – in the form of the EU strategy and the Hyogo action plan – but their implementation remains incomplete.
Tas attiecas uz katastrofu draudu mazināšanas pilnīgu iekļaušanu attīstības palīdzības un humānās palīdzības politikā.
Disaster risk reduction needs to be fully integrated into policies for development aid and humanitarian aid.
Tas jāpapildina ar kompleksu krīžu skaita palielināšanos, jo īpaši iekšējo konfliktu skaita palielināšanos, un konfliktu veida izmaiņām, kam bieži vien pievienojas cilvēku masveida pārvietošanās (bēgļi, iekšzemē pārvietotas personas) un pastiprināta vardarbība pret iedzīvotājiem.
Further factors are the increasing incidence of complex crises, especially internal conflicts, and the changing nature of conflicts, many of which entail the displacement of huge numbers of people (refugees and internally displaced persons), as well as increased violence against civilians.
Starptautisko humanitāro tiesību pārkāpumu skaits aizvien pieaug, un stāvoklis uz vietas pasliktinās.
Violations of international humanitarian law are increasingly common and the situation in the field is deteriorating.
Īpaši šokējošs starptautisko humanitāro tiesību aspekts ir fakts, ka seksuālā vardarbība aizvien biežāk tiek izmantota kā kara ierocis.
One particularly shocking aspect of such violations is the increasing use of sexual violence as a weapon of war.
Ievērojamas pūles būtu jāpieliek dzimuma iekļaušanai humānās palīdzības kontekstos un aizsardzībai pret seksuālo vardarbību šajos kontekstos.
Major efforts ought to be focused on incorporating gender and protection against sexual violence into humanitarian responses.
Turklāt humānās palīdzības sniedzēju spēja piekļūt iedzīvotājiem krīzes situācijas dažreiz ir apgrūtināta, un, vispārīgi runājot, var paust nožēlu par humānās palīdzības telpas nemitīgu samazināšanos.
There are also cases where humanitarian organisations’ access to people in crisis situations is impeded, and the general trend towards erosion of the ‘humanitarian space’ is to be deplored.
Bez pārtraukuma jāaizstāv humānās palīdzības telpas aizsardzība.
We must continue doggedly to argue for the preservation of that ‘humanitarian space’.
Īpaša uzmanība jāvelta arī visneaizsargātākajām grupām, piemēram, sievietēm, bērniem un ar varu pārvietotām personām (iekšzemē pārvietotām personām un bēgļiem).
More specific attention should be directed at the most vulnerable groups of people, including women, children and people who have been forcibly displaced (whether internally or as refugees).
Saskaņā ar ANO Augstā komisāra bēgļu jautājumos informāciju 2009. gada beigās pasaulē bija 43,3 miljoni ar varu pārvietotu personu.
At the end of 2009, according to the UN High Commission for Refugees, there were 43.3 million forcibly displaced persons throughout the world.
Turklāt saskaņā ar UNICEF datiem katru dienu mirst vairāk nekā 22 000 bērnu, kas jaunāki par 5 gadiem, jo īpaši nepietiekama uztura un bruņotu konfliktu dēļ, un ir vairāk nekā 1 miljons bāreņu un bērnu, kas šķirti no savām ģimenēm.
In addition, UNICEF estimates that more than 22 000 children under the age of five die every day as the result of malnutrition and war, and there are more than a million orphans and children separated from their families.
Pēdējos gados var vērot arī pieaugošu dalībnieku, kas nav saistīti ar humāno palīdzību (militārie spēki, civilās aizsardzības dalībnieki u. c.), iesaistīšanos reaģēšanā uz humānajām krīzēm.
Recent years have also seen non-humanitarian (e.g. military and civil protection) bodies increasingly involved in the response to humanitarian crises.
Ja šāda veida iesaistīšanās var būt labvēlīga, reaģējot uz liela mēroga dabas katastrofām, tā var radīt problēmas kompleksu krīžu gadījumos ar ievērojamu risku sajaukt politisko un humānās palīdzības darba kārtību.
While such involvement may be positive in the case of responses to large-scale natural disasters, it can cause problems in the case of complex crises where there is a major risk that political and humanitarian agendas will be confused.
Tomēr saikne starp civilo un militāro jomu ir kļuvusi par vērā ņemamu realitāti, jo īpaši ņemot vērā „integrēto misiju” skaita palielināšanos ANO paspārnē ar mērķi īstenot visaptverošu stratēģiju.
Nonetheless, the civil-military link has become an unavoidable reality, particularly with the increasing number of ‘integrated missions’ under the auspices of the UN, which is concerned with implementing a global strategy.
Šī lomu sajaukšana starp militārajiem spēkiem un humānās palīdzības sniedzējiem rada pieaugošu humānās palīdzības personāla un iesaistīto iedzīvotāju nedrošību.
The confusion of roles between armed forces and humanitarian organisations makes for increasing insecurity on the part of both humanitarian personnel and the populations affected.
Ir būtiski, ka politiskie dalībnieki, militārie spēki un humānās palīdzības dalībnieki, kas darbojas vienā un tajā pašā vidē, mācās viens otru labāk iepazīst un uztur dialogu, pilnībā viens otru respektējot un nejaucot viens otra lomas un pilnvaras.
It is essential that political bodies and military or humanitarian organisations active in the same working environment should learn more about one another and engage in dialogue, while having regard to – and not compromising – their respective roles and remits.