natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(a) personas, kas devusi pēdējās gribas rīkojumu, spēja dot šādu rīkojumu;
(a) the capacity of the person making the disposition of property upon death to make such a disposition;
(b) konkrētie iemesli, kas personai, kura dod pēdējās gribas rīkojumu, liedz novēlēt mantu noteiktām personām vai kas liedz kādai personai saņemt mantojuma īpašumu no personas, kura devusi pēdējās gribas rīkojumu;
(b) the particular causes which bar the person making the disposition from disposing in favour of certain persons or which bar a person from receiving succession property from the person making the disposition;
(c) pārstāvības pieņemamība pēdējās gribas rīkojuma došanai;
(c) the admissibility of representation for the purposes of making a disposition of property upon death;
(d) pēdējās gribas rīkojuma interpretācija;
(d) the interpretation of the disposition;
(e) krāpšana, piespiešana, kļūda vai jebkādi citi jautājumi, kas attiecas uz tās personas piekrišanu vai nodomu, kura devusi pēdējās gribas rīkojumu.
(e) fraud, duress, mistake and any other questions relating to the consent or intention of the person making the disposition.
Ja personai ir spēja dot pēdējās gribas rīkojumu saskaņā ar tiesību aktiem, kas piemērojami atbilstīgi 19.a vai 19.b pantam, tad vēlāka piemērojamo tiesību aktu maiņa neietekmē tās spēju grozīt vai atsaukt šādu rīkojumu.
Where a person has the capacity to make a disposition of property upon death under the law applicable pursuant to Articles 19a or 19b, a subsequent change of the law applicable shall not affect his capacity to modify or revoke such a disposition.
Rakstiski izteiktu pēdējās gribas rīkojumu spēkā esamība pēc formas
Formal validity of dispositions of property upon death made in writing
Rakstiski izteikts pēdējās gribas rīkojums ir spēkā pēc formas, ja tā forma atbilst tiesību aktiem, kas ir spēkā:
A disposition of property upon death made in writing shall be valid as regards form if its form complies with the law:
(a) valstī, kurā tika dots pēdējās gribas rīkojums vai tika noslēgts mantojuma līgums, vai
(a) of the State where the disposition was made or the agreement as to succession concluded, or
(b) valstī, kuras valstspiederība testatoram vai vismaz vienai no personām, uz kuras mantojumu attiecas mantojuma līgums, bija vai nu brīdī, kad tika dots pēdējās gribas rīkojums vai tika noslēgts līgums, vai nāves brīdī, vai
(b) of a State whose nationality the testator or at least one of the persons whose succession is concerned by an agreement as to succession possessed, either at the time when the disposition was made or the agreement concluded, or at the time of death, or
(c) valstī, kurā testatoram vai vismaz vienai no personām, uz kuras mantojumu attiecas mantojuma līgums, bija domicils vai nu brīdī, kad tika dots pēdējās gribas rīkojums vai tika noslēgts līgums, vai nāves brīdī, vai
(c) of a State in which the testator or at least one of the persons whose succession is concerned by an agreement as to succession had their domicile, either at the time when the disposition was made or the agreement concluded, or at the time of death, or
(d) valstī, kurā testatoram vai vismaz vienai no personām, uz kuras mantojumu attiecas mantojuma līgums, bija pastāvīgā dzīvesvieta vai nu brīdī, kad tika dots pēdējās gribas rīkojums vai tika noslēgts līgums, vai nāves brīdī, vai
(d) of the State in which the testator or at least one of the persons whose succession is concerned by an agreement as to succession had their habitual residence, either at the time when the disposition was made or the agreement concluded, or at the time of death, or
(e) attiecībā uz nekustamo īpašumu – valstī, kurā atrodas nekustamais īpašums.
(e) as far as immovable property is concerned, of the State in which the immovable property is located.
To, kā noteikt, vai testatoram vai personām, uz kuru mantojumu attiecas mantojuma līgums, bija domicils kādā konkrētā valstī, reglamentē šīs valsts tiesību akti.
The determination of whether or not the testator or the persons whose succession is concerned by the agreement as to succession had their domicile in a particular State shall be governed by the law of that State.
Šā panta 1. punkta noteikumus piemēro arī pēdējās gribas rīkojumiem, ar ko groza vai atsauc agrāku rīkojumu.
Paragraph 1 shall also apply to dispositions of property upon death modifying or revoking an earlier disposition.
Grozīšana vai atsaukšana ir spēkā pēc formas arī tad, ja tā atbilst jebkuriem no tiesību aktiem, saskaņā ar ko, kā teikts 1. punktā, minētais grozītais vai atsauktais pēdējās gribas rīkojums bija spēkā.
The modification or revocation shall also be valid as regards form if it complies with any one of the laws according to the terms of which, under paragraph 1, the disposition of property upon death which has been modified or revoked was valid.
Piemērojot šo pantu, jebkuri tiesību aktu noteikumi, ar ko ierobežo pēdējās gribas rīkojumu atļautās formas, atsaucoties uz testatora vai personu, uz kuru mantojumu attiecas mantojuma līgums, vecumu, valstspiederību vai citiem personiskiem apstākļiem, ir uzskatāmi par tādiem, kas attiecas uz formas jautājumiem.
For the purposes of this Article, any provision of law which limits the permitted forms of dispositions of property upon death by reference to the age, the nationality or other personal conditions of the testator or of the persons whose succession is concerned by an agreement as to succession shall be deemed to pertain to matters of form.
Tas pats noteikums attiecas uz tām īpašībām, kurām jāpiemīt lieciniekiem, kas vajadzīgi pēdējās gribas rīkojuma spēkā esamībai.
The same rule shall apply to the qualifications to be possessed by any witnesses required for the validity of a disposition of property upon death.
Gribas izteikums par mantojuma , legāta vai neatņemamās daļas pieņemšanu vai atraidīšanu vai gribas izteikums, ar ko paredz ierobežot izteikumu izdarījušās personas atbildību, ir spēkā pēc formas , ja atbilst prasībām, ko nosaka :
A declaration concerning the acceptance or the waiver of the succession , of a legacy or of a reserved share or a declaration designed to limit the liability of the person making the declaration shall be valid as to form where it meets the requirements of :
(a) tiesību akti , kas mantošanai piemērojami saskaņā ar 16. vai 17. pantu, vai
(a) the law applicable to the succession pursuant to Articles 16 or 17, or
(b) tās valsts tiesību akti , kurā ir izteikumu izdarījušās personas pastāvīgā dzīvesvieta .
(b) the law of the State in which the person making the declaration has his habitual residence .
Īpaši noteikumi par mantas pārvaldītāja iecelšanu un pilnvarām konkrētās situācijās
Special rules on the appointment and powers of an administrator of the estate in certain situations
Ja pēc tās dalībvalsts tiesību aktiem, kuras tiesai ir jurisdikcija spriest par mantojumu saskaņā ar šo regulu, pārvaldītāja iecelšana ir obligāta vai obligāta pēc pieprasījuma un ja mantojumam piemērojami ārvalstu tiesību akti, dalībvalsts tiesa, kurā iesniegta prasība, atbilstīgi saviem tiesību aktiem var iecelt vienu vai vairākus mantas pārvaldītājus, ievērojot šajā pantā izvirzītos nosacījumus.
Where the appointment of an administrator is mandatory or mandatory upon request under the law of the Member State whose courts have jurisdiction to rule on the succession pursuant to this Regulation and the law applicable to the succession is a foreign law, the courts of that Member State may, when seised, appoint one or more administrators of the estate under their own law, subject to the conditions laid down in this Article.
Saskaņā ar šo punktu ieceltais pārvaldītājs(-i) ir persona(-as), kas ir tiesīga izpildīt mirušā testamentu un/vai pārvaldīt mantu saskaņā ar mantojumam piemērojamiem tiesību aktiem.
The administrator(s) appointed pursuant to this paragraph shall be the person(s) entitled to execute the will of the deceased and/or to administer the estate under the law applicable to the succession.
Ja tiesību akti neparedz iespēju mantu pārvaldīt personai, kas nav saņēmējs, tās dalībvalsts tiesa, kurā būtu jāieceļ pārvaldītājs, var iecelt trešās personas pārvaldītāju saskaņā ar saviem tiesību aktiem, ja tie šādu iecelšanu paredz un ja ir radies būtisks interešu konflikts starp saņēmējiem vai starp saņēmējiem un kreditoriem vai citām personām, kas ir garantējušas mirušā parādsaistības, saņēmēju domstarpības par mantas pārvaldīšanu vai arī šo mantas veidu ir sarežģīti pārvaldīt.
Where that law does not provide for the administration of the estate by a person who is not a beneficiary, the courts of the Member State in which the administrator is to be appointed may appoint a third party administrator under their own law if that law so requires and there is a serious conflict of interests between the beneficiaries or between the beneficiaries and the creditors or other persons having guaranteed the debts of the deceased, a disagreement amongst the beneficiaries on the administration of the estate or a complex estate to administer due to the nature of the assets.
Saskaņā ar šo punktu ieceltais pārvaldītājs(-i) ir vienīgā persona(-as), kas īsteno 2. vai 3. punktā minētās pilnvaras.
The administrator(s) appointed pursuant to this paragraph shall be the only person(s) to exercise the powers referred to in paragraphs 2 or 3.
Saskaņā ar 1. punktu ieceltais pārvaldītājs(-i) īsteno mantas pārvaldīšanas pilnvaras, kuras tas (tie) drīkst īstenot atbilstīgi mantojumam piemērojamiem tiesību aktiem.
The person(s) appointed as administrator(s) pursuant to paragraph 1 shall exercise the powers to administer the estate which they may exercise under the law applicable to the succession.
Pārvaldītāju ieceļošā tiesa savā lēmumā var izvirzīt konkrētus noteikumus par šādu pilnvaru īstenošanu atbilstīgi mantojumam piemērojamiem tiesību aktiem.
The appointing court may define in its decision specific conditions for the exercise of such powers in accordance with the law applicable to the succession.
Ja mantojumam piemērojamie tiesību akti neparedz pietiekamas pilnvaras, lai saglabātu mantojamās mantas vai aizsargātu kreditoru vai citu mirušā parādsaistību garantējušo personu tiesības, ieceļošā tiesa var pieņemt lēmumu pārvaldītājam(-iem) ļaut pēc piekritības īstenot savos tiesību aktos paredzētās pilnvaras un var savā lēmumā izvirzīt konkrētus noteikumus par šādu pilnvaru īstenošanu atbilstīgi šiem tiesību aktiem.
Where the law applicable to the succession does not provide for sufficient powers to preserve the assets of the estate or to protect the rights of the creditors or of other persons having guaranteed the debts of the deceased, the appointing court may decide to allow the administrator(s) to exercise, on a residual basis, the powers provided for to that end in its own law and may define in its decision specific conditions for the exercise of such powers in accordance with that law.
Pārvaldītājs(-i), īstenojot šādas piekritīgās pilnvaras, ievēro mantojumam piemērojamos tiesību aktus attiecībā uz mantojuma īpašuma īpašumtiesību nodošanu, atbildību par mantojuma parādiem, saņēmēju tiesībām, tostarp attiecīgos gadījumos tiesībām mantojumu pieņemt vai atraidīt, kā arī attiecīgos gadījumos mirušā testamenta izpildītāja pilnvaras.
When exercising such residual powers, however, the administrator(s) shall respect the law applicable to the succession with respect to the transfer of ownership to succession property, the liability for debts under the succession, the rights of the beneficiaries, including where applicable, the right to accept or to waive the succession, and where applicable the powers of the executor of the will of the deceased.
Neatkarīgi no 2. punkta tiesa, kas saskaņā ar 1. punktu ieceļ vienu vai vairākus pārvaldītājus, izņēmuma kārtā gadījumos, kad mantojumam piemērojami trešās valsts tiesību akti, var šiem pārvaldītājiem piešķirt visas pārvaldības pilnvaras, ko paredz tās dalībvalsts tiesību akti, kurā tie iecelti.
Notwithstanding paragraph 2, the court appointing one or more administrators pursuant to paragraph 1 may, by way of exception, where the law applicable to the succession is the law of a third State, decide to vest in those administrators all the powers of administration provided for in the law of the Member State in which they are appointed.
Tomēr pārvaldītāji, īstenojot šīs pilnvaras, jo īpaši ievēro mantojumam piemērojamos tiesību aktus par saņēmēju un viņu mantošanas tiesību noteikšanu, tostarp kas skar viņu tiesības uz neatņemamo mantojuma daļu vai prasībām pret mantojumu vai mantiniekiem.
When exercising such powers, however, the administrators shall respect, in particular, the determination of the beneficiaries and their succession rights, including their rights to a reserved share or claim against the estate or the heirs under the law applicable to the succession.
22. pants Īpaši
Article 22 Special
Ja tās valsts tiesību akti, kurā atrodas konkrēts nekustamais īpašums, konkrēti uzņēmumi vai citas īpašas mantas kategorijas, ietver īpašus noteikumus, kuri saimniecisku, ģimenes vai sociālu apsvērumu dēļ paredz ierobežojumus, kas attiecas uz tādas mantas mantošanu vai to ietekmē, šos īpašos noteikumus mantojumam piemēro, ciktāl saskaņā ar minētās valsts tiesību aktiem šie noteikumi ir piemērojami neatkarīgi no mantošanai piemērojamiem tiesību aktiem.
Where the law of the State in which certain immovable property, certain enterprises or other special categories of assets are located contains special rules which, for economic, family or social considerations, set restrictions concerning or affecting the succession in respect of those assets, those special rules shall apply to the succession in so far as, under the law of that State, those rules are applicable irrespective of the law applicable to the succession.
22.a pants In rem tiesību pielāgošana
Article 22a Adaptation of rights in rem
Ja persona atsaucas uz in rem tiesībām, uz ko tā ir tiesīga saskaņā ar mantošanai piemērojamiem tiesību aktiem, bet tās dalībvalsts tiesību aktos, kurā uz šīm tiesībām atsaucas, attiecīgās in rem tiesības nav zināmas, šādas tiesības vajadzības gadījumā un iespēju robežās pielāgo vislīdzvērtīgākajām in rem tiesībām šīs valsts tiesību aktos, ņemot vērā konkrēto in rem tiesību mērķus un nolūkus un to radītās sekas.
Where a person invokes a right in rem to which he is entitled under the law applicable to the succession and the law of the Member State in which the right is invoked does not know the right in rem in question, that right shall, if necessary and to the extent possible, be adapted to the closest equivalent right in rem under the law of that State taking into account the aims and the interests pursued by the specific right in rem and the effects attached to it.
23. pantsVienlaicīga nāve
Article 23Simultaneous death
Ja divas vai vairākas personas, kuru mantojumus reglamentē dažādi tiesību akti, mirst apstākļos, kad nav skaidra nāves iestāšanās secība, un ja šie tiesību akti šo situāciju reglamentē atšķirīgi ▌vai to nereglamentē nemaz, nevienai no šīm mirušajām personām nav mantošanas tiesību attiecībā uz otru personu vai pārējam personām ▌.
Where two or more persons whose successions are governed by different laws die in circumstances in which it is uncertain in what order their deaths occurred , and where those laws provide differently for this situation ▌ or make no provision at all, none of the deceased persons shall have any succession rights to the other ▌or others .
Bezmantinieka manta
Estate without a claimant
Ciktāl saskaņā ar tiesību aktiem, kas mantošanai piemērojami atbilstīgi šai regulai , nevienai mantai nav mantinieka vai legatāra, kas noteikts pēdējās gribas rīkojumā, un nav nevienas fiziskas personas, kurai mantojums pienākas likumiskā kārtā, šādi noteiktu tiesību aktu piemērošana neizslēdz dalībvalsts vai tās šim nolūkam noteiktas struktūras tiesības saskaņā ar tās tiesību aktiem pārņemt mantu , kas atrodas tās teritorijā , ar noteikumu, ka kreditori ir tiesīgi prasīt, lai tiktu apmierinātas to prasības no mantojuma kopuma mantas .
To the extent that , under the law applicable to the succession pursuant to this Regulation, there is no heir or legatee for any assets under a disposition of property upon death and ▌no natural person is an heir by operation of law, the application of the law so determined shall not preclude the right of a Member State or an entity appointed for that purpose by that Member State to appropriate under its own law the assets of the estate located on its territory provided that the creditors are entitled to seek satisfaction of their claims out of the assets of the succession as a whole .
Piemērot kādas trešās valsts tiesību aktus, kas noteikti saskaņā ar šo regulu, nozīmē piemērot šajā valstī spēkā esošās tiesību normas , tostarp tās starptautisko privāttiesību normas , ciktāl šīs normas paredz atgriezenisku norādi:
The application of the law of any third State specified by this Regulation shall mean the application of ▌ the rules of law in force in that State including its rules of private international law in so far as those rules make a renvoi:
(a) uz kādas dalībvalsts tiesību aktiem vai
(a) to the law of a Member State , or
(b) uz kādas citas trešās valsts tiesību aktiem, kura piemērotu pati savus tiesību aktus.
(b) to the law of another third State which would apply its own law.
Nepiemēro atgriezeniskas norādes uz tiesību aktiem, kas minēti 16. panta 2. punktā, 17. pantā, 19.d pantā, 20. panta b) apakšpunktā un 22. pantā.
No renvoi shall apply with respect to the laws referred to in Article 16(2), Article 17, Article 19d, Article 20(b) and Article 22.
27. pants Sabiedriskā kārtība
Article 27 Public policy
▌Atteikt piemērot noteikumu, ko paredz kādas valsts tiesību akti, kuri noteikti šajā regulā, var vienīgi tad, ja šāda noteikuma piemērošana ir klaji pretrunā sabiedriskajai kārtībai (ordre public) valstī, kurā atrodas tiesa.▌
▌The application of a provision of the law of any State specified by this Regulation may be refused only if such application is manifestly incompatible with the public policy (ordre public) of the forum.▌
Ja ar šo regulu noteiktie tiesību akti ir tādas valsts tiesību akti, kurā ir vairākas teritoriālās vienības un attiecībā uz mirušā īpašumu mantošanu katrai no tām ir savas tiesību normas, attiecīgo teritoriālo vienību , kuras tiesību normas būs piemērojamas , nosaka saskaņā ar šīs valsts iekšējām tiesību kolīziju normām.
Where the law specified by this Regulation is that of a State which comprises several territorial units each of which has its own rules of law in respect of succession , the internal conflict of laws rules of that State shall determine the relevant territorial unit whose rules of law shall apply.
Ja nav šādu iekšējo tiesību kolīziju normu:
In the absence of such internal conflict of laws rules:
(a) visas atsauces uz 1. punktā minētās valsts tiesību aktiem, lai noteiktu tiesību aktus, kas piemērojami saskaņā ar noteikumiem, kuros minēta mirušā pastāvīgā dzīvesvieta, iztulko kā atsauces uz tās teritoriālās vienības tiesību aktiem, kurā mirušajam bija pastāvīgā dzīvesvieta nāves brīdī;
(a) any reference to the law of the State referred to in paragraph 1 shall, for the purposes of determining the law applicable pursuant to provisions referring to the habitual residence of the deceased, be construed as referring to the law of the territorial unit in which the deceased had his habitual residence at the time of death;
(b) visas atsauces uz 1. punktā minētās valsts tiesību aktiem, lai noteiktu tiesību aktus, kas piemērojami saskaņā ar noteikumiem, kuros minēta mirušā valstspiederība, iztulko kā atsauces uz tās teritoriālās vienības tiesību aktiem, ar kuru mirušajam bija visciešākā saikne;
(b) any reference to the law of the State referred to in paragraph 1 shall, for the purposes of determining the law applicable pursuant to provisions referring to the nationality of the deceased, be construed as referring to the law of the territorial unit with which the deceased had the closest connection;
(c) visas atsauces uz 1. punktā minētās valsts tiesību aktiem, lai noteiktu tiesību aktus, kas piemērojami saskaņā ar jebkādiem citiem noteikumiem, kuros kā piesaistes kritērijs minēti citi apstākļi, iztulko kā atsauces uz tās teritoriālās vienības tiesību aktiem, kurā atrodas attiecīgie apstākļi.
(c) any reference to the law of the State referred to in paragraph 1 shall, for the purposes of determining the law applicable pursuant to any other provisions referring to other elements as connecting factors, be construed as referring to the law of the territorial unit in which the relevant element is located.
28.a pants Valstis ar vairākām tiesību sistēmām – tiesību normu kolīzijas attiecībā uz personu kategorijām
Article 28a States with more than one legal system - inter-personal conflicts of laws
Attiecībā uz valsti, kurai ir divas vai vairāk tiesību sistēmas vai tiesību normu kopumi, kas saistībā ar mantošanu piemērojami atšķirīgām personu kategorijām, visas atsauces uz šādas valsts tiesību aktiem iztulko kā atsauces uz tiesību sistēmu vai tiesību normu kopumu, kuru nosaka saskaņā ar šajā valstī spēkā esošajiem noteikumiem.
In relation to a State which has two or more systems of law or sets of rules applicable to different categories of persons in respect of succession, any reference to the law of such a State shall be construed as referring to the system of law or set of rules determined by the rules in force in that State.
Ja šādu noteikumu nav, piemēro to tiesību sistēmu vai tiesību normu kopumu, ar kuru mirušajam bija visciešākā saikne.
In the absence of such rules, the system of law or the set of rules with which the deceased had the closest connection shall apply.
Šīs regulas nepiemērošana iekšējām tiesību normu kolīzijām
Non-application of this Regulation to internal conflicts of laws
Dalībvalstij, kuru veido vairākas teritoriālās vienības, kam ir katrai savas tiesību normas attiecībā uz mantošanu, šī regula nav jāpiemēro tiesību normu kolīzijām, kas rodas tikai starp šādām vienībām.
A Member State which comprises several territorial units each of which has its own rules of law in respect of succession shall not be required to apply this Regulation to conflicts of laws arising between such units only.
IV nodaļa
Chapter IVRecognition
Nolēmumu atzīšana , izpildāmība un izpilde
, enforceability and enforcement of decisions
Dalībvalstī pieņemtu nolēmumu citās dalībvalstīs atzīst bez kādas īpašas procedūras.
A decision given in a Member State shall be recognised in the other Member States without any special procedure being required.
Jebkura ieinteresēta puse, kas nolēmuma atzīšanu izvirza par galveno jautājumu strīdā, saskaņā ar 33.b līdz 33.o pantā paredzēto kārtību var iesniegt pieteikumu attiecīgā nolēmuma atzīšanai.
Any interested party who raises the recognition of a decision as the principal issue in a dispute may, in accordance with the procedure provided for in Articles 33b to 33o, apply for that decision to be recognised.
Ja tiesvedības iznākums kādas dalībvalsts tiesā ir atkarīgs no lēmuma par saistītu jautājumu attiecībā uz atzīšanu, tad minētā jautājuma izlemšana ir šīs tiesas jurisdikcijā.
If the outcome of the proceedings in a court of a Member State depends on the determination of an incidental question of recognition, that court shall have jurisdiction over that question.
30. pantsNeatzīšanas pamati
Article 30Grounds of non-recognition
Nolēmumu neatzīst ▌:
A decision shall not be recognised ▌ :
(a) ja šāda atzīšana ir klaji pretrunā tās dalībvalsts sabiedriskajai kārtībai (ordre public) , kurā atzīšana prasīta ▌;
(a) if such recognition is manifestly contrary to public policy (ordre public) in the Member State in which recognition is sought ▌;