natgillin/translations-raw huggingface dataset:
PDR datus sniedz pasažieri, bet gaisa pārvadātāji tos apkopo un izmanto savās biļešu iegādes, rezervēšanas un reģistrācijas sistēmās.
PNR data is provided by passengers, collected by air carriers and used for their ticketing, reservation, and check-in systems.
PDR tā komerciālā rakstura dēļ satur vairāku veidu informāciju, ietverot vārdus, adreses, pasu numurus un informāciju par kredītkartēm, kā arī informāciju par citiem pasažieriem, ceļojumu maršrutiem un ceļojumu aģentiem.
Given its commercial nature, PNR contain several kinds of information, ranging from names, addresses, passport numbers, and credit card information to information on other passengers, travel routes, and travel agents.
Pašreizējais nolīgums ar Austrāliju izriet no Austrālijas robežu aizsardzības tiesību aktiem, kas pilnvaro Austrālijas muitu veikt starptautisko gaisa pārvadātāju pasažieru datu reģistra (PDR) datu riska novērtējumu pirms pasažieru ierašanās Austrālijā.
The present agreement with Australia follows from the Australian border protection legislation, which empowers Australian Customs to risk assess international airlines' Passenger Name Record (PNR) data prior to passenger arrival in Australia.
Saskaņā ar šiem tiesību aktiem gaisa pārvadātājiem ir pienākums nodrošināt muitai piekļuvi to PDR datiem.
Under this legislation, airlines are obliged to provide Customs with access to the PNR data they hold.
Taču tas, ka gaisa pārvadātāji ievēroja šīs Austrālijas prasības, radīja problēmas saistībā ar Eiropas datu aizsardzības tiesību aktiem.
Compliance with these Australian requirements by the airlines, however, created problems with European data protection legislation.
Šo problēmu risināšanai Komisija uzsāka sarunas ar Austrāliju, lai izveidotu nosacījumus, kas atļautu piekļuvi PDR datiem.
To solve these problems, the Commission entered into negotiations with Australia in order to establish the conditions that would allow access to the PNR data.
Eiropas tiesiskais regulējums, ar kuru gaisa pārvadātājiem tiek atļauts pārsūtīt pasažieru PDR, tika pieņemts ar 2008. gada 30. jūnija Eiropadomes Lēmumu 2008/651/CFSP/TI, kas attiecās uz nolīguma parakstīšanu starp Eiropas Savienību un Austrāliju par gaisa pārvadātāju veikto Eiropas Savienībā iegūto pasažieru datu reģistra (PDR) datu apstrādi un pārsūtīšanu Austrālijas Muitas dienestam.
A European legal framework allowing airlines to transfer passengers' PNR was put in place by a European Council Decision 2008/651/CFSP/JHA of 30 June 2008 that concerned the signing of an Agreement between the European Union and Australia on the processing and transfer of European Union-sourced passenger name record (PNR) data by air carriers to the Australian Customs Service.
Tā kā Padomē nebija vienprātības par nolīguma noslēgšanu, tas no 2008. gada 30. jūnija tika pagaidu kārtā piemērots 17 ES dalībvalstīs.
As Council could not reach the required unanimity on the conclusion of the Agreement, the Agreement applied provisionally as from 30 June 2008, in 17 EU Member States.
Desmit ES dalībvalstis, t. i., Beļģija, Čehijas Republika, Vācija, Īrija, Latvija, Malta, Nīderlande, Ungārija, Polija un Somija, paziņoja, ka tām jāatbilst savām konstitucionālajām procedūrām.
Ten EU Member States, namely Belgium, Czech Republic, Germany, Ireland, Latvia, Malta, the Netherland, Hungary, Poland, and Finland issued statements to the effect that they had to comply with their own constitutional procedure.
Kad 2009. gada 1. decembrī stājās spēkā Lisabonas līgums, tika uzsākta parastās likumdošanas procedūras piemērošana attiecībā uz sarunām par starptautiskiem nolīgumiem, ietverot Eiropas Parlamenta tiesības sniegt piekrišanu.
With the entry into force of the Lisbon Treaty on 1 December 2009, the ordinary legislative procedure started to apply with regard to negotiating international agreements including a right to consent for the European Parliament.
Pēc tam, kad 2010. gada 15. februārī no Padomes tika saņemts lūgums sniegt piekrišanu, Eiropas Parlaments 2010. gada 5. maijā pieņēma rezolūciju par minētā piekrišanas pieprasījuma balsojuma atlikšanu.
After having received Council's request for consent on 15 February 2010, the European Parliament adopted a resolution on 5 May 2010 to postpone the vote on this request for consent.
Savā rezolūcijā tas mudināja Eiropas Komisiju izstrādāt saskaņotu PDR lietošanas pieeju, pamatojoties uz vienotu principu kopumu un ņemot vērā abus pārējos PDR nolīgumus ar ASV un Kanādu, kā arī PDR datu lietošanas pieprasījumu pieaugumu no tādām valstīm kā Saūda Arābija, Dienvidkoreja un Jaunzēlande.
In its resolution it urged the European Commission to come up with a coherent approach to the use of PNR, based on a single set of principles - bearing in mind the two other PNR Agreements with the US and Canada and the rise in requests for the use of PNR data, from countries like Saudi Arabia, South Korea, New Zealand.
Līdz šim 11 valstis ir nosūtījušas Eiropas Komisijai PDR datu pieprasījumu.
To date, 11 countries have filed a request at the European Commission for PNR data.
Šī pieeja, ko pieņēma gan Padome, gan Komisija, tika uzskatīta par pragmatisku izvēli laikā, kad aizvien vairāk valstu pieprasa PDR pārsūtīšanu.
This approach, embraced by both Council and Commission, seemed to be the pragmatic option when more and more countries are requiring the transfer of PNR.
Pēc paziņojuma par vispārējo pieeju PDR datu nosūtīšanai trešām valstīm un jaunām Padomes apstiprinātām sarunu pilnvarām 2011. gada janvārī Komisija un Austrālija uzsāka jaunas sarunas.
With a Communication on the global approach to transfers of PNR data to third countries, and new negotiation mandates approved by Council, the Commission and Australia started new negotiations in January 2011.
Komisija parafēja nolīgumu un 2011. gada 19. maijā nosūtīja Padomei ieteikumu to parakstīt un noslēgt.
The Commission initialled the Agreement and sent a recommendation to Council on 19 May 2011 to sign and conclude the Agreement.
Padome pieņēma nolīgumu 2011. gada 22. septembrī, tas tika parakstīts 2011. gada 29. septembrī.
Council adopted the Agreement on 22 September 2011, and the Agreement was signed on 29 September 2011.
Tajā pašā dienā Eiropas Parlaments saņēma Padomes lūgumu sniegt piekrišanu.
On the same day the European Parliament received Council's request for consent.
ES un Austrālijas PDR nolīguma novērtējums
Assessment of EU-Australia PNR Agreement
Jāņem vērā, ka trešās valstis ir suverēnas valstis, kas personām nosaka prasības par to iebraukšanu valstī.
It must be borne in mind that third countries are sovereign states that determine the requirements for persons to enter their country.
Tāpēc Eiropas Savienība nevar aizliegt trešās valstīs veiktu PDR datu apkopošanu, glabāšanu un lietošanu.
Therefore, the European Union cannot ban the collection, storage and use of PNR data by third countries.
Eiropas Savienība var lemt tikai par to, vai nosacījumi šo datu pārsūtīšanai atbilst ES datu aizsardzības standartiem.
The European Union only gets to decide whether the conditions for the transfer of those data are in line with EU data protection standards.
Ja nebūs nolīguma, trešās valstis turpinās apkopot un glabāt Eiropas pilsoņu PDR datus.
In the absence of an agreement, third countries will continue to collect and store PNR data of European citizens.
2010. gada 5. maijā un 2010. gada 11. novembrī Eiropas Parlaments noteica savus kritērijus, lai sniegtu piekrišanu nolīgumiem ar trešām valstīm par PDR datu pārsūtīšanu.
On 5 May 2010 and 11 November 2010 the European Parliament set out its criteria for giving its consent to agreements with third countries on the transfer of PNR data.
Minētie kritēriji bija šādi.
These criteria were:
Nepieciešamība apkopot un glabāt lielu PDR datu daudzumu jāapliecina ar faktiskiem pierādījumiem par katru no minētajiem mērķiem.
The necessity for mass collection and storage of PNR data must be demonstrated, supported by factual evidence for each of the stated purposes.
Jāapliecina proporcionalitāte (t. i., ka to pašu rezultātu nevar sasniegt ar līdzekļiem, kas mazāk apdraud privātumu).
The proportionality (i.e. that the same end cannot be achieved with less intrusive means) must be demonstrated.
Mērķis jānosaka skaidri un precīzi, ņemot vērā skaidras juridiskās definīcijas, kas pamatojas uz definīcijām Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmumā 2002/475/TI par terorisma apkarošanu un Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmumā 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi).
The purpose must be limited clearly and strictly on the basis of clear legal definitions based on definitions in Council Framework Decision 2002/475/JHA of 13 June 2002 on combating terrorism and in Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European Arrest Warrant).
Pārsūtīšanas metodē jāietver tikai „sniegšana” (t. i., filtrēti dati, ko gaisa pārvadātāji pārsūta trešo valstu iestādēm, kas tos pieprasījušas), nevis „ņemšana” (trešām valstīm šajā gadījumā būtu tieša piekļuve Eiropas datubāzēm).
The method of transfer must be only "push" (i.e., filtered data to be transmitted by airlines to the requesting authorities of third countries) instead of "pull" (whereby third countries have direct access to European databases).
PDR datus aizliegts izmantot datizracei vai profilēšanai.
PNR data shall in no circumstances be used for data mining or profiling.
Turpmākai saņēmējvalsts veiktai datu pārsūtīšanai trešām valstīm jāatbilst ES standartiem par datu aizsardzību, un to nosaka īpašā atbilstības pārbaudē.
The onward transfer of data by the recipient country to third countries must be in line with EU standards on data protection, to be established by a specific adequacy finding;
Rezultāti nekavējoties jāpaziņo attiecīgajām ES un dalībvalstu iestādēm (savstarpīgums).
Results must be immediately shared with the relevant authorities of the EU and of the Member States (reciprocity).
Padomes lēmuma par nolīguma noslēgšanu tiesiskajā pamatā jāietver Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 16. pants.
The legal basis of the Council Decision concluding the agreement must include Article 16 TFEU.
Vairums šo kritēriju ir ietverti Padomes pieņemtajā sarunu pilnvarā.
Most of these criteria have been included in the negotiating mandate adopted by the Council.
Eiropas Parlaments novērtēja jauno ES un Austrālijas PDR nolīguma projektu, ņemot vērā šos kritērijus.
The European Parliament has assessed the new draft EU-Australia PNR Agreement against these criteria.
Eiropas Parlaments secināja, ka daudzi kritēriji ir izpildīti apmierinošā līmenī, tāpēc tas dod savu piekrišanu nolīguma noslēgšanai.
The European Parliament has concluded that many of the criteria have been fulfilled to a satisfactory level, and it will therefore give its consent to the conclusion of the Agreement.
Eiropas Parlaments ir pozitīvi novērtējis šādus punktus.
The European Parliament gives a positive assessment of the following points:
- Mērķa definīcija ir ievērojami sašaurināta, ietverot tikai teroristu uzbrukumu vai smagu starpvalstu noziegumu novēršanu, atklāšanu, izmeklēšanu un lietas ierosināšanu.
- The purpose definition has been considerably tightened, to include only the purpose of preventing, detecting, investigating and prosecuting terrorist offences or serious transnational crime.
Nolīgumā ir sniegtas skaidras abu terminu definīcijas, pamatojoties uz attiecīgajiem ES instrumentiem.
Clear definitions of both terms are provided for in the Agreement, on the basis of the relevant EU instruments.
Ar ciešu nolīguma piemērošanas pārraudzību būs jāapliecina, ka mērķa definīcija ir pietiekami precīza un nepieļauj PDR lietošanu citiem mērķiem.
Close monitoring of the application of the Agreement will have to demonstrate that the purpose definition is sufficiently precise, and does not leave room for using PNR for other purposes.
- Datu pārsūtīšanas metode balstās tikai uz datu sniegšanu, turklāt viena lidojuma laikā var veikt ne vairāk kā piecas ieplānotas pārsūtīšanas darbības.
- The method of transfer of the data is push only, with a maximum of five scheduled transfers per flight.
- Nolīgumā paredzēts ar attiecīgajām dalībvalstīm vai Eiropolu un Eurojust dalīties būtiskā un atbilstīgā analītiskajā informācijā, tiklīdz tas iespējams.
- The Agreement foresees sharing of relevant and appropriate analytical information, as soon as practicable, to the Member States concerned, or to Europol and Eurojust.
- ES pilsoņiem ir tiesības pieprasīt efektīvu administratīvo un tiesisko palīdzību Austrālijā, un ir nodrošināta datu aizsardzības garantija attiecībā uz piekļuvi, labošanu, dzēšanu un datu drošību.
- EU citizens have a right to effective administrative and judicial redress in Australia, and data protection safeguards concerning access, rectification, erasure, and data security are ensured.
Tomēr jāņem vērā, ka vairāki kritēriji nav pilnībā izpildīti un ir saglabājušās zināmas bažas.
However, it must be pointed out that a number of criteria have not been met in full, and that a number of concerns remain.
Tās attiecas arī uz PDR nolīgumiem ar citām trešām valstīm.
These concerns are also relevant for PNR agreements with other third countries.
Eiropas Parlaments norāda, ka nav pilnībā izpildīti šādi kritēriji.
The European Parliament notes that the following criteria have not been met in full:
- Nolīgumā nav tieši pieminēta profilēšana, bet tā arī nekādā veidā nav īpaši izslēgta.
- There is no specific mention of profiling in the Agreement, but it is not specifically excluded either.
Neskatoties uz atkārtotiem pieprasījumiem, Eiropas Komisija ir atteikusies sniegt juridisku profilēšanas un līdzīgu automatizētu meklēšanas metožu definīciju.
Despite repeated requests, the European Commission has refused to provide a legal definition of profiling and similar automated search methods.
- Noteikumi par turpmāku pārsūtīšanu, šķiet, pamatā atbilst ES datu aizsardzības standartiem, jo īpaši pievienotajam Padomes pieprasītajam paziņojumam.
- The rules on onward transfer seem broadly in line with EU data protection standards, in particular with the appended statement requested by the Council.
Tomēr joprojām pastāv šaubas, vai noteikumi par turpmāku pārsūtīšanu ir adekvāti.
However, there are still concerns whether the provisions regarding onward transfer are adequate.
Cieša nolīguma piemērošanas pārraudzība liecinās, vai ir nepieciešama turpmāka šo noteikumu sašaurināšana.
Close monitoring of the application of the Agreement will have to show if a further tightening of those provisions is needed.
Eiropas Parlaments pauž bažas vēl par šādiem aspektiem.
The European Parliament has the following remaining concerns:
- Eiropas Komisija ir tikai daļēji un nepietiekami apliecinājusi liela datu daudzuma apkopošanas un glabāšanas nepieciešamību un proporcionalitāti.
- The European Commission has only partially and insufficiently demonstrated the necessity and proportionality of the mass collection and storage of data.
Ar atsevišķos gadījumos balstītu pierādījumu un Eiropas Parlamenta delegāciju veikto vietas apmeklējumu palīdzību ir precizēti daži PDR lietošanas mērķi.
Anecdotal evidence and on site visits by delegations of the European Parliament have clarified the use of PNR for some purposes.
Tomēr joprojām jāsniedz detalizēts katra noteiktā mērķa (terorisma un smagu starpvalstu noziegumu apkarošana) un katras apstrādes metodes (reaģēšana, reāllaiks un proaktīva rīcība) pamatojums, kā pieprasa Eiropas Parlaments.
However, the detailed justification for each of the stated purposes (counter terrorism and fighting serious transnational crime) and for each of the methods of processing (re-actively, real time and pro-actively), as requested by the European Parliament, has yet to be given.
- Šajā sakarā nav sniegts pamatojums par visu ceļotāju identitātes datu glabāšanu ilgtermiņā.
- In this respect, no justification has been given for the long term storage of identifiable data of all travellers.
5,5 gadu glabāšanas periods šķiet nejauši izraudzīts un nav balstīts uz konkrētiem pierādījumiem.
The retention period of 5,5 years appears to be fairly random, and not based on specific evidence.
Tas ir pretrunā nepieciešamības un proporcionalitātes tiesiskajām prasībām un attiecīgajai tiesu praksei, jo īpaši valstu konstitucionālo tiesu lēmumiem par liela personas datu daudzuma ilgtermiņa glabāšanas proporcionalitāti, ja nav nekādu aizdomu vai apsūdzību.
This is in conflict with legal requirements of necessity and proportionality, and with relevant jurisprudence, notably rulings by national constitutional courts on the proportionality of long term mass storage of personal data, in the absence of any suspicion or charge.
Šā iemesla dēļ ir paredzams, ka Padome nespēs vienprātīgi apstiprināt nolīgumu, jo viena vai vairākas dalībvalstis var atturēties vai balsot pret to.
For this reason it is expected that the Council will be unable to approve the Agreement with unanimity, as one or more Member States may abstain or vote against.
Tas apliecina šā jautājuma problemātisko raksturu.
This demonstrates that the issue is problematic.
- Eiropas Komisija nav pietiekoši izpētījusi alternatīvus līdzekļus, kas mazāk apdraud privātumu, piemēram, API vai ESTA datu izmantošanu aizdomās turamo identificēšanai.
- The European Commission has insufficiently explored alternative, less intrusive measures, for example the use of API or ESTA data for the identification of suspects.
- Eiropas Komisija nav pieprasījusi ES Pamattiesību aģentūras atzinumu par konkrēto nolīgumu ar Austrāliju.
- The European Commission has failed to request an opinion of the EU Fundamental Rights Agency on the specific agreement with Australia.
Eiropas Komisija nav nedz ņēmusi vērā visus Eiropas datu aizsardzības uzraudzītāja ieteikumus, nedz arī paskaidrojusi, kāpēc konkrēti ieteikumi nav ņemti vērā.
The European Commission has not taken on board all the recommendations of the European Data Protection Supervisor, nor explained why certain recommendations have not been taken on board.
- Par nolīguma tiesisko pamatu jebkurā gadījumā vispirms jāizmanto LESD 16. pants (par datu aizsardzību).
- The appropriate legal basis for the Agreement should be, in any case primarily, Art 16 TFEU (on data protection).
Tomēr tas nav ietverts tiesiskajā pamatā — ir iekļauta tikai vispārīga, nesaistoša atsauce preambulā.
However, it is not included in the legal base, but and only a general, non binding reference is included in the pre-amble.
Kā norādīts iepriekš un kā norādījis Eiropas datu aizsardzības uzraudzītājs savā 2011. gada 15. jūlija atzinumā, nolīguma mērķis ir nodrošināt datu pārsūtīšanas atbilstību ES datu aizsardzības standartiem.
As stated above - and as stated by the European Data Protection Supervisor in its opinion of 15 July 2011, the purpose of the Agreement is to ensure that the transfer of data is in line with EU data protection standards.
Tāpēc nolīguma pamatā jābūt nevis LESD 82. panta 1. punkta d) apakšpunktam un 87. panta 2. punkta a) apakšpunktam, bet gan LESD 16. pantam.
Therefore, the Agreement should not be based on Article 82(1)(d) and Article 87(2)(a), but on Article 16 TFEU.
Ja mērķis būtu policijas un tiesu iestāžu sadarbība, ES teorētiski varētu lemt pret Austrālijas veiktu PDR datu apkopošanu.
If the purpose were police-judicial cooperation, then the EU could theoretically decide against the collection of PNR data by Australia.
Taču šis ir suverēns trešās valsts lēmums.
But this is a sovereign decision by a third country.
Tāpēc tas neietilpst ES politikā, jo ES nav tiesīga par to lemt.
Therefore, it is not EU policy as it is not for the EU to decide.
Ir skaidri redzams, ka nav izraudzīts pareizais tiesiskais pamats.
The chosen legal base is clearly not the correct one.
Publiskajās debatēs pēc rezolūciju pieņemšanas Eiropas Parlaments lūdza papildu procesuālās garantijas attiecībā uz ES iestāžu sadarbību.
In public debates following the adoption of the resolutions, the European Parliament asked for further procedural safeguards regarding the cooperation between the EU institutions.
Attiecībā uz LESD 218. panta par starptautisku nolīgumu noslēgšanu īstenošanu, kā arī ES un Austrālijas PDR nolīguma 23. panta (strīdu izšķiršana un nolīguma apturēšana) un 25. panta (izbeigšana) piemērošanu Eiropas Parlaments jo īpaši lūdza Eiropas Komisijai izteikt publisku apņemšanos iesniegt priekšlikumus nolīguma apturēšanai vai izbeigšanai pēc Eiropas Parlamenta pieprasījuma.
With regard to the implementation of Art 218 TFEU on the conclusion of international agreements, and the application of Article 23 (dispute resolution and suspension of the Agreement) and Article 25 (termination) of the EU-Australia PNR Agreement, the European Parliament notably asked a public commitment by the European Commission to submit proposals for the suspension or termination of the Agreement, upon a request by the European Parliament.
Eiropas Komisija ir sniegusi šo garantiju publiskā paziņojumā Eiropas Parlamenta plenārsēdē 2011. gada 4. jūlijā.
The European Commission has given this assurance in a public statement during the plenary session of the European Parliament on 4 July 2011.
Komisija tiek aicināta apstiprināt šo apņemšanos abu iestāžu priekšsēdētāju sarakstē.
The Commission is asked to confirm this commitment by an exchange of letters between the Presidents of the two institutions.
iesniegts saskaņā ar Reglamenta 52. panta 3. punktu
pursuant to Rule 52(3) of the Rules of Procedure
Jan Albrecht, Rui Tavares, Judith Sargentini, Gabriele Zimmer un Mikael Gustafsson
Jan Albrecht, Rui Tavares, Judith Sargentini, Gabriele Zimmer and Mikael Gustafsson
ES un Austrālijas nolīgumā par PDR datiem nav ņemtas vērā iepriekšējās EP rezolūcijās prasītās garantijas.
The EU-Australia agreement on transfer of PNR data does not meet the guarantees requested by the EP in its previous resolutions.
Šīs prasības bija obligātas.
These guarantees were real red lines.
Komisija nav nedz iesniegusi pierādījumus par to, ka PDR datu uzglabāšana un apstrāde tiesībaizsardzības vajadzībām patiešām ir vajadzīga un proporcionāla, nedz nopietni izpētījusi alternatīvas, kas mazāk iejaucas privātajā dzīvē.
The Commission has neither presented factual evidence supporting the claim that storage and processing of PNR for law enforcement purposes is necessary and proportionate, nor has it seriously explored less intrusive alternatives.
Nolīgumā paredzēts datus uzglabāt 5,5 gadus, taču šis termiņš nav pamatots.
The agreement foresees an unjustified storage period of 5, 5 years.
Turklāt nolīgumā nav iekļauti pienācīgi aizsardzības pasākumi, lai nepieļautu diskriminējošu profilēšanu.
Moreover, it does not contain adequate safeguards to prevent discriminatory profiling.
Tas rada nopietnas bažas par nolīguma atbilstību Pamattiesību hartai, kā arī Eiropas Cilvēktiesību tiesas un Vācijas Konstitucionālās tiesas judikatūrai.
This raises serious concerns regarding compatibility of the agreement with the Charter of Fundamental Rights, as well as with case law of the ECHR and German Constitutional Court.
Komisija nav ņēmusi vērā Parlamenta prasību prasīt atzinumu Pamattiesību aģentūrai par nolīguma pamattiesību dimensiju.
The Commission has ignored Parliament's request to ask the Fundamental Rights Agency for an opinion on the fundamental rights dimension of the agreement.
Neraugoties uz to, Pamattiesību aģentūras un Padomes un Komisijas juridisko dienestu paustās bažas par PDR nolīgumu ar ASV un pat ES PDR attiecas arī uz nolīgumu ar Austrāliju.
Nevertheless, the concerns raised by the Fundamental Rights Agency and by the legal services of both Council and Commission on the PNR agreement with the United States and on EU-PNR apply to the agreement with Australia.
Mēs uzsveram, ka esam apņēmības pilni sadarboties ar Austrāliju un citām trešām valstīm, lai cīnītos pret terorismu, taču uzskatām, ka pilnīgi visu pasažieru vārdu automātiska iekļaušana reģistrā u datu apstrāde neatbilst mūsu priekšstatam par atvērtu sabiedrību.
We stress our commitment to cooperate with Australia and other third countries in the fight against terrorism, but believe the blanket retention and processing of passenger name record data of all passengers is incompatible with our vision of an open society.
Atzinumu sagatavoja: Monica Luisa Macovei
Rapporteur: Monica Luisa Macovei