natgillin/translations-raw huggingface dataset:
http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2004_2009/documents/pr/667/667365/667365es.pdf izstrādātajos ziņojumos par darbībām saistībā ar sarunām cilvēktiesību jomā ar trešām valstīm un to ietekmi, tika prasīts uzlabot EP informācijas, konsultāciju un piedalīšanās mehānismus šajās sarunās, kā arī ES sankciju pret trešām valstīm izmantošanas racionalizāciju, panākot, ka dažādos nolīgumu veidos panākto saistību starp ES un tās partneriem cilvēktiesību jautājumos pārkāpumi nepaliek bez atbildes reakcijas un vienotas rīcības, pamatojoties uz skaidriem un pārskatāmiem kritērijiem, kas dotu iespēju sniegt darbības objektīvu novērtējumu.
http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2004_2009/documents/pr/667/667365/667365es.pdf called for the improvement of the mechanisms for the information, consultation and participation of Parliament in the dialogues, as well as the rationalisation of EU sanctions against third countries, so as to ensure that in cases of abuses that violate the human rights provisions included in the various types of agreement between the EU and its partners there is always a response backed up by coherent action grounded in clear and transparent criteria permitting an objective assessment.
Svarīgie kritēriji cilvēktiesību jomā, kas tieši ietekmē tik daudzu cilvēku ciešanas pasaulē, nedrīkst būt atsevišķas apsūdzības, jo īpaši ar politisku vai masu mediju raksturu, tūlītēju rezultātu meklējumi, nedz arī nepatiesa reālisma uzturēšana, kas cieš klusu, aizstāvot tikai valsts intereses vai nostāju.
The main criteria in the field of human rights - a matter which concerns the real suffering of large number of people in the world - should not include either seeking immediate effect for a denunciation, especially where it is of political character and relayed by the media, or preserving a false realism which hushes things up and obeys only government interests or raison d ’ etat .
Ir jācenšas sasniegt tieša pozitīva sakritība īsā, vidējā un ilgā laika periodā, izmantojot visaptverošu un ilgstošu rīcību, kurā svarīgu lomu ieņem dialoga dažādās dimensijas, alianses, pārliecināšana un, kad tas ir nepieciešams, stingra un konsekventa rīcība un spiediens un pat sankcijas vai starptautiskā justīcija.
What should be aimed at is to ensure a concrete and positive impact, in the short, the medium and the long term, by means of a complex and continuous action including the various dimensions of dialogue, alliances, persuasion, and, where necessary, firm and coherent measures and pressures which may if required lead to sanctions or recourse to international legal instruments.
Šajā sakarībā kopējā saskaņotība un cieša sadarbība starp Eiropas Savienības institūcijām, kā arī objetivitāte, stingrība un pārskatāmība cilvēktiesību pārkāpumu novēršanas līdzekļu iespējamā izmantošanā, ir nosacījumi, kuru pastāvēšana ir nepārtraukti jāuzrauga un jāuztur.
In this context, it is necessary to pursue and maintain at all times a number of principles, including overall coherence, close cooperation between the Union institutions, and objectivity, rigour and transparency in implementing action against human rights violations.
ES darbība ANO Drošības padomē
The EU ’ s actions in the UN ’ s Human Rights Council
EP notikušajās debatēs saistībā ar iepriekšējiem gada ziņojumiem jau tika norādīts uz Apvienoto Nāciju Organizācijas mehānisma reformas cilvēktiesību jomā panākumu būtisko nozīmi.
The debates in Parliament on the previous annual reports have repeatedly stressed how important it is that the initiative for reforming the UN’s human rights machinery should succeed.
ES izteica gandarījumu par Cilvēktiesību padomes izveidi kā pozitīvu un svarīgu uzlabojumu un kā tās rīcības prioritāti nākotnē.
The EU has welcomed the creation of the Human Rights Council as a major improvement and a priority for future action.
Tomēr ir acīmredzami, ka, neņemot vērā Cilvēktiesību komitejas vispārzināmās pretrunas pagātnē, pašreizējā Cilvēktiesību padome joprojām ir, un turpinās būt arī nākotnē, pamats sarunām, konfrontācijām un pretrunīgiem saspīlējumiem attiecībā uz dažādu valstu vērtībām, interesēm un nostādnēm.
Nonetheless, it is clear that, although it has not so far exhibited the severe divergences that marred the old Human Rights Commission, the present Human Rights Council is - and will continue to be - a terrain of dialogue, confrontation and conflictive tension between different values, interests and conceptions of raison d ’ état .
Sešdesmit gadus pēc Vispārējās Cilvēktiesību deklarācijas parakstīšanas, neskatoties uz sasniegumiem šajā vēsturiskajā periodā, tās principu vispārējais raksturs kulturālā relatīvisma vārdā un kā argumentu minot tā neievērošanu rietumos, šodien tiek apšaubīts vairāk kā tajā vēsturiskajā brīdī.
Sixty years on from the signing of the Universal Declaration of Human Rights and despite the advances of the present historical period, the universal character of that declaration’s principle is now more contested than it was at the time, on grounds of cultural relativism and of the breaches of human rights practised in the West.
Cilvēktiesību padome ir īpaši nozīmīga, tieša un simboliska skatuve dinamikas veidošanai, lai pārvarētu šo situāciju, kas saskaņā ar sliktāko scenāriju varētu novest pie ievērojamas uzticēšanās cilvēktiesību universālajam jēdzienam samazināšanās, ar no tās izrietošu starptautisko pasākumu novājināšanos cilvēktiesību atzīšanai un aizsardzībai.
The Human Rights Council is a forum of particular importance, both concretely and symbolically, in the context of creating a means of dealing with a situation which, in the worst-case scenario, could result in a serious undermining of the credibility of the universal concept of human rights, thus sapping the effectiveness of international actions for the promotion and defence of that concept.
Kas attiecas uz vērtību un kultūru dažādību un daudzveidību un no tām atvasinātajām relatīvistu paziņojumu tendencēm, ir svarīgi apzināties, ka visā pasaulē ir cilvēki, kas sagaida no ES konsekventu un aktīvu attieksmi cilvēktiesību vispārējās vērtības apstiprināšanā.
On the matter of the diversity and plurality of values and cultures and the tendency to draw relativist conclusions from that phenomenon, we need to recall that throughout the world there are people who expect the EU to act coherently and forcefully in order to affirm human rights as a universal value.
Tā rezultātā ir jāiegulda centieni, lai piešķirtu Padomei uzticamas un efektīvas institūcijas spēku.
We need, then, to work to strengthen the HRC as a credible and effective body.
Tās reformas kulminācijai un darbības procedūru pieņemšanai ir jākalpo par lielākas efektivitātes perioda sākumu, lai institūcija varētu piepildīt uz to liktās cerības.
The completion of its reform and the adoption of its working procedures should launch a period of greater effectiveness, allowing it to meet the expectations it has generated.
Konkrēti, sakarā ar universālā periodiskā pārskata (UPR), kas ir cilvēktiesību stāvokļa pārbaudes mehānisms katrā pasaules valstī, pirmo sesiju sākumu ir nepieciešama Padomes dalībvalstu vienota, uz labu gribu un centību balstīta, rīcība, lai attiecībā uz cilvēktiesību aizsardzības uzlabošanu panāktās līgumsaistības pārvērstos ievērojamos sasniegumos.
In particular, the commencement of the first sessions of the universal periodic review (UPR), which is a new mechanism for reviewing the human rights situation in every country in the world, means that the member states of the HRC will have to work together strenuously and in good faith in order to ensure that the undertakings made on improving human rights protection are reflected in genuine advances.
Universālā periodiskā pārskata (UPR) efektivitātes un ticamības panākšanai ir svarīgi to veikt, pamatojoties uz pieejamajiem iepriekšējiem ziņojumiem, kurus noteikusi pārbaudāmā valsts un Apvienoto Nāciju Organizācijas institūcijas, kā arī uz attiecībām ar atbilstošajām NVO.
For the effectiveness and credibility of the UPR, it is important that it should be carried out on the basis of the available prior reports, to be drawn up by the country under examination and the relevant UN bodies, together with the remarks of the appropriate NGOs.
Universālo periodisko pārskatu prakses attīstībai ir jākalpo par efektīvu valstu pakļautības un sadarbības starp tām regulētāju, kā arī nevalstisto dalībnieku atbildību un pakļautību definēšanai.
The development of UPR practice should serve for the effective regulation of countries’ own reporting and for cooperation between countries, as also for the definition of responsibilities and reporting on the part of non-state actors.
Ziņojums bez eifēmismiem, un tas ir saprotami, norāda, ka ES „veido Cilvēktiesību padomes mazākumu” un ka šajā situācijā tai „būs jāturas pretī kārdinājumam palikt izolētai” un būs „jācenšas ar visiem iespējamiem līdzekļiem, ignorējot reģionālos iedalījumus, uzsākt sarunas”.
The report states, without mincing its words (and this is commendable), that the EU ‘is in a minority position in the Human Rights Council’, and that in these circumstances it ‘will have to resist the temptation to remain isolated and endeavour to pursue dialogue transcending regional divisions’.
Šajā situācijā ES ir jāuzmana un jādod impulss Padomes nobriešanas un tās uzdevumu efektīvas ieviešanas procesam.
In this situation, the EU must exercise vigilance and encourage the further development of the HRC and the implementation of the fruits of its work.
Šim nolūkam ir jādibina un jāattīsta iespējami daudzas un pēc iespējas plašākas alianses Padomes ietvaros un ārpus tās, ar kopēju mērķi vairot Padomes kā fundamentāla instrumenta cilvēktiesību procesa virzībā efektivitāti un uzticamību.
To this end, the Union must seek, within and outside it, the broadest possible alliances and majorities, with the common objective of conferring effectiveness and credibility on the HRC as a key institution for advancing the cause of human rights in the world.
Šai ES darbībai ir jābūt virzītai uz starpreģionālu un globālu valdību koalīciju veidošanu un attīstību un saskaņas veicināšanu starp pasaules dažādu valstu un reģionu sabiedriskajiem viedokļiem.
This Union action must be aimed at forming and developing intergovernmental coalitions at interregional and global level, and at encouraging consensus-formation on the level of public opinion encompassing the different countries and regions of the world.
Ir aktīvāk jāattīsta dialogs un sadarbība ar visiem tiem nevalstiskajiem dalībniekiem, kuru nostādnes — demokrātijas universālais raksturs, konfliktu risināšana mierīgā ceļā, dzimumu vienlīdzība, ilgtspējīga attīstība — sakrīt ar ES centieniem, tas ir, centieniem pēc cilvēktiesību konkrētas, globālas un kopējas attīstības.
We need further development of dialogue and cooperation with all these non-state agents, who share with the Union a set of common aspirations: the universalisation of democracy, non-violent conflict resolution, gender equality, sustainable development, and generally the advancement of human rights on a context of real and shared global progress.
Ekonomiskās, sociālās un kulturālās tiesības
Economic, social and cultural rights
Pats fakts, ka gada ziņojumā figurē ekonomiskajām, sociālajām un kulturālajām tiesībām veltītas sadaļas, piešķir tām nozīmīgu raksturu.
It is significant in itself that the report contains sections on economic, social and cultural rights.
No vienas puses, norāda uz konkrētas doktrinālas nostājas ieņemšanu, kas būtu jāuzskata par pašsaprotamu.
This represents a certain stand of principle which is to be welcomed.
No otras puses, kalpo kā nepieciešams atgādinājums par Eiropas Savienības kopējiem pienākumiem pašreizējā ekonomiskās un pārtikas krīzes periodā pasaulē.
It is also a necessary reminder of the Union’s common responsibilities at this moment of economic and food crises in the world.
Kā zināms, ir pastāvējusi doktrināla diskusija, kas daļēji joprojām pastāv, starp tiem, kas uzskata, ka viena no cilvēku pamattiesībām ir tiesības uz pārtiku, darbu vai attīstību, un tiem, kas, vēloties juridiski un politiski nodalīt cilvēktiesību jomu no individuālajām civilajām un politiskajām prerogatīvām, saskata neskaidru elementu jebkurā virzībā uz iespējamu ekonomisko, sociālo un kulturālo tiesību likumības sasniegšanu.
As is well known, there has existed, and to some extent still exists, a doctrinal dispute between those who believe that fundamental human rights include the rights to food supplies, work and development, and those who, preferring the legal and political restriction of the territory of human rights to the area of individual civil and political rights in the strict sense, believe that any steps to give juridical status to economic, social and cultural rights are liable to sow confusion.
Saglabājot šīs sadaļas savā ziņojumā par cilvēktiesību stāvokli pasaulē, ES pieņem vienotas nostādnes ar tām starptautiskajām institūcijām un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem, kas globālajā darba kārtībā ierindo nepieciešamību pēc progresīvas teorētiskas un praktiskas virzības ekonomisko, sociālo un kulturālo tiesību juridiskajā aizsardzībā
By including these sections in its report on human rights in the world, the EU has aligned itself with those who, at the level of international institutions and civil society, believe the global agenda must include the requirement of gradually moving, in both conceptual and practical terms, towards a specific legal regime for the protection of economic, social and cultural rights
Šajā sakarā ir ievērojams un svarīgs Kouchner , Solana un Ferrero-Waldner parakstītais paziņojums ES gada ziņojuma ievadā: „ Visas civilās, politiskās, ekonomiskās, sociālās un kulturālās tiesības ir neredzamas, savstarpēji atkarīgas un pastiprinošas. ” .
Here we may draw attention to the words of Bernard Kouchner, Javier Solana and Benita Ferrero-Waldner in their introduction to the Annual Report: ‘All civil, political, economic, social and cultural rights are indivisible, interdependent and mutually reinforcing’. .
Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās Asamblejas pieņemtais fakultatīvais protokols pie Starptautiskā pakta par ekonomiskajām, sociālajām un kulturālajām tiesībām ir pozitīvs solis šajā cilvēktiesību savstarpējās atkarības un neredzamības atzīšanas procesā.
The adoption by the UN General Assembly of the optional protocol to the International Pact on Economic, Social and Cultural Rights is a welcome step forward in this process of affirmation of the interdependent and indivisible nature of human rights.
Ar nepieciešamo elastību, kas izriet no ekonomiskajām, sociālajām un kulturālajām tiesībām raksturīgās heterogenitātes, Eiropas nostājai jābūt stingrai attiecībā uz šo tiesību iekļaušanu normatīvajos aktos ilgā un sarežģītā starptautiskā procesā.
Allowing for the requisite flexibility, a characteristic reflecting the inherently diverse nature of economic, social and cultural rights, the EU must take a firm stand in favour of incorporating those rights into the legal texts, by means of a process at international level which will necessarily be long and complex.
Šīs starptautiskās darbības iedvesmojošais spēks ir 2000. gadā Nicā pieņemtā ES Pamattiesību harta, kuras vērtībām un principiem, mūsuprāt, ir universāls raksturs.
The dynamic behind this international action takes inspiration from the Charter of Fundamental Rights of the EU adopted in Nice in 2000, whose values and principles have, in our view, universal validity.
ES ir jāsaglabā vadošās pozīcijas šajā cīņā.
The EU must maintain its leading role in this fight.
Uz starptautiskās skatuves un starptautiskajās institūcijās visā pasaulē Eiropas Savienību, neskatoties uz tās pretrunām un ierobežojumiem, šodien uzskata par galveno cilvēktiesību aizstāvi starptautiskajā politikā.
In the international arena and through its institutions, the Union is seen today, by wide swathes of public opinion worldwide and despite its own constraints and contradictions, as the principal defender of human rights in the sphere of international politics.
Pastāv ievērojams „pieprasījums” pēc Eiropas gan šajā jomā, gan kopumā visos ar mieru, demokrātiju un attīstību saistītajos jautājumos pasaules mērogā.
There is an enormous ‘need for Europe’ in that sphere, as there is in general in all areas relating to peace, democracy and development in the world.
Jāpiebilst tomēr, ka Eiropu apšauba tie, kas atzīst, ka izmanto tās principus savai ērtībai vai tikai savu pilsoņu labā.
Europe, however, is also called in question by those who claim that it applies its principles only where it suits it to do so or only for its own citizens.
ES iekšējo un ārējo darbību saskaņotībai cilvēktiesību jautājumos jābūt labākajai atbildei šīm kritikām.
The best response to such criticisms is to ensure consistency between the EU’s internal and external action on human rights.
Tam ir nepieciešama nevainojamu imigrācijas politikas nostādņu attīstība, kā arī visu dalībvalstu pretterorisma darbību stingra un garantējoša uzraudzība.
For this, we must develop an exemplary immigration policy, and ensure that there are rigorous and binding controls on all Member States’ practices in the fight against terrorism.
1) Dot jaunu impulsu, lai panāktu nāvessoda vispārēju atcelšanu — mūsdienu paaudzes var pieredzēt šī mērķa piepildīšanu.
1) a renewed effort to achieve the abolition of the death penalty worldwide, recalling that today’s generations may see this become reality in their lifetimes;
2) Tās darbību un programmu „feminizācija”, pievēršot daudz specifiskāku un pastiprinātāku uzmanību sieviešu cilvēktiesībām.
2) the ‘feminisation’ of its actions and programmes with a view to paying closer and more specific attention to women’s human rights issues;
3) Lielāka sinerģija starp tās institūcijām (Padomi, Komisiju un Parlamentu) cilvēktiesību jautājumos, kam nepieciešama labāka to koordinācija un nodomu un darbību maksimāli iespējama saskaņotība.
3) improved interinstitutional synergy between Council, Commission and Parliament on human rights issues, necessitating closer coordination and maximum consistency of the institutions’ positions and actions;
5) Plašāku alianšu veidošana un attīstīšana starptautiskās institūcijās, lai rosinātu cīnīties par universālām cilvēktiesībām.
5) action to create and develop broader alliances in the international forums with a view to dynamising the fight for universal human rights;
6) Vairāku un labāku iespējamo dialoga un sadarbības ar pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem un organizācijām, kas cīnās par cilvēktiesību ievērošanu nacionālā, reģionālā un globālā mērogā, veidu attīstīšana.
6) development of more and better forms of dialogue and cooperation with civil society actors and organisations campaigning for human rights at national, regional and global levels;
7) Cilvēktiesību aizstāvju, nereti anonīmu vīriešu un sieviešu, kas nenogurdināmi cīnās, lai sargātu šīs universālās vērtības, atbalstam un iespēju robežās — aizsardzībai arī turpmāk ir jābūt par Eiropas Savienības nozīmīgu prioritāti.
7) as a continued major Union priority, support and where possible protection for human rights activists, those men and women who are engaged, often anonymously, in an unceasing struggle in defence of universal values;
9) ES jāmeklē atbalsts starptautiskajās institūcijās un mehānismos, kas nodarbojas ar cilvēktiesībām pasaules un reģionālā mērogā, ekonomisko, sociālo un kulturālo tiesību iekļaujošas perspektīvas attīstībai cilvēktiesību vispārējā ietvarā, kas būtu jāuzsver pašreizējā pasaules ekonomiskajā un sociālajā konjunktūrā.
9) support by the Union, in the international institutions and bodies responsible for research at world and regional level, for developing a perspective that includes economic, social and cultural rights within the overall sphere of human rights, this being of particular relevance in the economic and social conditions now prevailing worldwide.
Negodīgu struktūru un autokrātisku, vāju vai neefektīvu valdību, kā arī kara stāvokļa, korupcijas, represiju un nabadzības rezultātā joprojām tiek pārkāptas miljoniem cilvēku cieņa un cilvēktiesības.
The dignity and human rights of millions of people are being violated today thanks to structural injustices, governments that are autocratic, weak or ineffective, war, corruption, oppression and poverty.
Attālums starp cilvēktiesību atzīšanu un efektīvu ievērošanu joprojām ir ļoti liels.
Far too often there is still a huge gulf between the lip-service paid to human rights and their honouring in reality.
Tam jāpievieno atjaunotie mēģinājumi apšaubīt cilvēktiesību universālo un neredzamo raksturu, un situācija, kurā atbildot uz briesmīgiem terora aktiem, starptautiskā politiskā darba kārtībā un dalībvalstu darbībā tiek dota prioritāte drošības jautājumiem, un atsevišķos gadījumos apšaubītas pilsoņu cilvēktiesības un garantijas, starptautiskās humanitārās tiesības, starptautiskās bēgļu tiesības un cilvēktiesību starptautiskās normas.
In addition, we have the problem of the renewed attempts to question the universality and indivisibility of human rights, as well as a situation where the international political agenda and the action of governments themselves tends to prioritise security issues, in some circumstances jeopardising the rights and guarantees of the citizen, international humanitarian and refugee law, and the international human rights standards themselves.
Šajā situācijā, saskaroties ar jauniem un jau esošiem izaicinājumiem, būtu attiecīgi jāpastiprina ES darbības cilvēktiesību jautājumos.
In these circumstances and in view of the new and old challenges, it is necessary to strengthen the EU’s action in the field of human rights on a coherent basis.
Kongo Demokrātiskā Republika
Democratic republic of congo
Okupētā palestīniešu teritorija
occupied palestinian territories
Amerikas Savienotās Valstis
United states of America
KONGO DEMOKRĀTISKĀ REPUBLIKA
DEMOCRATIC REPUBLIC OF CONGO
TUVIE AUSTRUMI
MIDDLE EAST
Eiropas stratēģija romu jautājumā
A European Strategy on the Roma
ANO Cilvēktiesību padomes (UNHRC) septītā sesija
Seventh Human Rights Council of the United Nations
Cilvēktiesības pasaulē 2007. gadā un ES politika šajā jomā
Human Rights in the World 2007 and the EU’s policy on the matter
Nāves sods
Death Penalty
ES sankciju kā daļas no ES rīcības un politikas cilvēktiesību jomā novērtējums
The evaluation of EU sanctions as part of the EU’s actions and policies in the area of human rights
par miera nostiprināšanas un valsts izveides perspektīvām pēckonflikta situācijās
Development perspectives for peace-building and nation building in post-conflict situations
JuridiskāS komitejaS ATZINUMS................................................................................23
OPINION of the Committee on Legal Affairs ......................................................24
– ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Padomei ( COM(2008)0894 ),
– having regard to the Commission proposal to the Council ( COM(2008)0894 ),
– ņemot vērā EK līguma 61. panta c) apakšpunktu, 65. pantu un 67. panta 2. un 5. punktu, saskaņā ar kuriem Padome ar to ir apspriedusies ( C6‑0035/2009 ),
– having regard to Articles 61(c), 65, 67(2) and 67(5) of the EC Treaty, pursuant to which the Council consulted Parliament ( C6‑0035/2009 ),
– ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ziņojumu un Juridiskās komitejas atzinumu ( A6‑0265/2009 ),
– having regard to the report of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs and the opinion of the Committee on Legal Affairs ( A6‑0265/2009 ),
Priekšlikums Padomes regulai (...) , ar ko izveido procedūru sarunu risināšanai un divpusēju nolīgumu slēgšanai starp dalībvalstīm un trešām valstīm par nozaru jautājumiem un attiecībā uz jurisdikciju, spriedumu un lēmumu atzīšanu un izpildi ģimenes tiesību lietās, vecāku atbildības un uzturēšanas pienākumu lietās un tiesību aktiem, kas piemērojami lietām, kuras saistītas ar uzturēšanas pienākumiem
Proposal for a Council Regulation of […] establishing a procedure for the negotiation and conclusion of bilateral agreements between Member States and third countries concerning sectoral matters and covering jurisdiction, recognition and enforcement of judgments and decisions in matrimonial matters, parental responsibility and maintenance obligations, and applicable law in matters relating to maintenance obligations