natgillin/translations-raw huggingface dataset:
ES sociālajai politikai attiecībā uz trešām valstīm ir jābūt saskaņotai, pragmatiskai, vienotai un profesionālai.
EU social policy towards non-member countries must be coherent, pragmatic, united and professional.
Saistībai ar SDO un PTO šajā gadījumā ir ļoti būtiska nozīme un tā būtu jālīdzsvaro.
The relation to ILO and WTO plays a crucial role here and should be more balanced.
Paradoksāls ir fakts – jo lielāka ir ES ietekme uz SDO konvencijām, jo mazāk tās tiek ratificētas.
The paradoxical fact is that the more influence the EU over the ILO conventions has, the less these conventions are ratified.
PTO gadījumā ir svarīgi nostiprināt saikni starp tirdzniecības sarunām un sociālajiem standartiem.
In case of WTO it is necessary to strengthen the relation between trade negotiations and social standards.
Gadsimtu mijā ES mainīja stratēģiju sociālās politikas ārējai dimensijai no stingrākas uz elastīgāku pieeju, t.i., koncentrējot uzmanību nevis uz sociālajiem standartiem un tirdzniecības nolīgumiem, bet uz starptautisko sadarbību un dialogu.
At the turn of the century, the EU changed its strategy for the external dimension of social policy from hard to soft approach, i.e. from focusing on linking social standards with trade agreements to focusing rather on international cooperation and dialogue.
ES sociālās politikas īstenošanā izmanto no trešām valstīm atšķirīgus instrumentus.
The EU uses different types of instruments to implement social policy in non-member countries.
Tie ir stingrie, elastīgie un finanšu instrumenti.
They are hard, soft and financial instruments.
Šo instrumentu izmantošana ir pierādījums, ka ES attiecībās ar saviem tirdzniecības partneriem sagaida noteiktu rīcību.
The use of these instruments is a proof that the EU expects certain behaviour from the relations with its trading partners.
Tomēr klupšanas akmens ir šo instrumentu īstenošana un piemērošana partnervalstīs.
The stumbling block nevertheless is the implementation of these instruments and their enforcement in partner countries.
Tādēļ ES ir īpaši svarīgi rūpīgāk koncentrēties uz to īstenošanu un piemērošanu, jo īpaši attiecībā uz SDO konvencijām un KSA principiem.
It is therefore crucial for the EU to focus more thoroughly on their implementation and enforcement; especially the ILO conventions and the principles of CSR.
Bieži vien tam šķēršļus liek attiecīgās valsts juridiskā kārtība, tomēr nozīme ir arī vājai politiskajai gribai un iekšējam ekonomiskajam spiedienam.
It is often the legal order of that country that hinders this; however, weak political will and economic pressure inside are in play as well.
Strādājošo neinformētība par savām tiesībām arī ir būtisks faktors.
Ignorance of workers about their rights is another important factor.
ES izvēlas instrumentus, ko tā izmanto, lai panāktu rezultātu dažādās valstīs, atkarībā no šo valstu ģeogrāfiskās atrašanās vietas, to attiecībām ar ES un galvenokārt sarunu posma par to iespējamo pievienošanos ES.
The selection of instruments to be used by the EU to effect different countries is influenced by geographical location of these countries, their relation to the EU and, above all, by the stage of negotiations on their possible accession to the EU.
Vēl viens faktors ir šīs valsts ekonomiskā situācija un situācija konkurences jomā pasaules ekonomikā.
Another factor is the country's economic situation and its position in global economic competition.
Ir zināms – jo valsts atrodas tuvāk ES, jo ciešākas ir abu pušu ekonomiskās un politiskās attiecības un lielāka ir ES ietekme uz šo valsti.
It is true that the closer to the EU a country is, the closer the economic and political relations they have and the greater influence the EU on the country has.
ES aizvien vairāk izmanto elastīgos instrumentus.
The EU increasingly makes use of soft instruments.
To uzmanības centrā ir dialogs un ieteikumi (KSA, programma pienācīgas kvalitātes nodarbinātībai), tādēļ tiem nav normatīvu iezīmju.
They are focused on dialogue and recommendations (CSR, Decent Work Agenda), therefore do not have a normative character.
Ar tiem ir paredzēts mainīt valsts rīcību, balstoties uz to iespēju analīzi.
They seek to change the behaviour of a country based on an analysis of their options.
Stingrajiem instrumentiem, piemēram, ES tiesību aktiem un noteikumiem (brīvās tirdzniecības nolīgumi, SDO konvencijas, PTO tirdzniecības politika) ir juridiska ietekme, un valstis var tikt sodītas par to pārkāpšanu.
Hard instruments, such as the EU legislation and regulations (FTA ILO conventions, WTO trade policies), have legal implications and the countries may be penalized for their violation.
Tādēļ dažkārt to izmantošana ir apšaubāma.
Therefore their use is sometimes questionable.
Turpretī finanšu instrumenti ir dotācijas, tehniskais atbalsts un fondi, piemēram, GAF, kas veicina vēlamo rīcību.
By contrast, financial instruments include grants, technical assistance and funds such as GAF, which enable the desired behaviour.
Tehnisko atbalstu sniedz, piemēram, valstīm, kuras gatavojas pievienoties ES, un tas ir atbalsta veids, lai pielāgotu šo valstu tiesību aktus Eiropas standartiem, tostarp ar dažādas apmācības starpniecību (EIF).
Technical assistance is e.g. provided to countries preparing for accession to the EU and has a form of assistance in adapting their law to European standards, e.g. through various training (ETF).
Ķīna un citas Āzijas jaunattīstības valstis kļūst par aizvien būtiskākām dalībniecēm ārvalstu investīciju jomā.
China and other Asian emerging economies are becoming more and more important actors in foreign investments.
Tomēr šī parādība ir saistīta ar risku, ka šīs valstis un to uzņēmumi „eksportēs” zemākus darba standartus.
This phenomenon is nevertheless associated with the risk that these countries and their companies will export lower labour standards.
Mēs nevaram ļaut trešām valstīm, kuras vēlas noslēgt tirdzniecības nolīgumus ar ES, neievērot Savienībā saistošus noteikumus.
We cannot allow non-member countries wishing to enter into trade agreements with the EU to disregard the rules binding on the EU.
ES ir jābūt piesardzīgai pret MODE 4 veida procesiem.
EU must be alert towards processes of the MODE4 type.
Tas ļauj starptautiskajiem uzņēmumiem izmantot savu darbaspēku ārvalstī, kurā šis uzņēmums darbojas, un tādējādi ierobežo saņēmējvalsts strādājošo tiesības.
It allows international companies to use their own labour in a foreign country where the company operates and thereby restricts the rights of employees of the receiving country.
Faktiski tas veicina sociālo dempingu, pret ko ES stingri iebilst.
This is actually promoting social dumping which the EU stands out sharply against.
Tādēļ sarunās par līgumu nevar pieņemt MODE 4 un līdzīgas parādības.
It is therefore not possible to accept MODE4 and similar phenomena in any contract negotiations.
ES ir laba reputācija starptautiskā dialoga jomā par sociāliem jautājumiem.
The EU has a good reputation in terms of the international dialogue on social issues.
Šajā jomā tā tiek uzskatīta par saprotošu un uzticamu partneri.
In this regard, it is considered a sensitive and trusted partner.
Tas būtu jāizmanto, lai īstenotu vērienīgākus ES mērķus.
This must be used to achieve more ambitious goals set by the EU.
Viens no tiem ir izveidot saskaņotu, integrētu un profesionālu ES pieeju sociālās politikas ārējai dimensijai.
One of them is to build a coherent, integrated and professional approach of the EU to the external dimension of social policy.
Galvenā nozīme ir koordinācijai Eiropas Parlamenta iekšienē, taču būtiska ir arī koordinācija ar Eiropas Komisiju un tikko izveidoto Ārējās darbības dienestu.
The key role is played by the coordination within the European Parliament, but also with the European Commission and the newly established External Action Service.
Nākamajam solim vajadzētu būt sociālas alianses izveidei, kurā un ar kuras starpniecību ES varētu izplatīt augsta līmeņa darba standartus.
The next step should be creating a kind of social alliance in which and through which the EU could disseminate high labour standards.
Ķīna ir skaidrs tādas valsts piemērs, kura strauji iegūst būtiska dalībnieka statusu Āzijā.
China is a clear example of a country that is rapidly gaining the status of a crucial player in Asia.
Tās nozīme pieaug, tomēr darba standartu jomā Ķīnai ir drīzāk negatīvs tēls.
Its importance is growing; however, the area of labour standards for the Chinese has rather negative connotations.
Neskatoties uz to, nav iemesla neizmantot vēsturiski labās attiecības ar Ķīnu un neizveidot ar šo valsti sociālu aliansi.
Despite that, there is no reason not to use the historically good relations with China and not to establish a social alliance with China.
Būtu arī jāuzlabo iepriekš minētā sadarbība ar NVO un ar SDO un PTO.
The aforementioned cooperation with NGOs such as the ILO and WTO should also improve.
Ir jāpieņem līdzsvarota pieeja, lai nepieļautu, ka SDO uzskata vienīgi par ES instrumentu, pamatojoties uz ciešo saikni starp SDO un ES.
It is necessary to take a balanced approach to avoid that the ILO will be perceived as a mere instrument of the EU based on the close ties between the ILO and the EU.
Spēcīgāka saikne starp tirdzniecības sarunām un sociālajiem standartiem saistībā ar PTO ir minēta iepriekš.
Stronger links between trade negotiations and social standards in the context of the WTO have been mentioned above.
Starptautiskie uzņēmumi ir galvenās iesaistītās puses sociālo standartu īstenošanā.
International companies are the main actors in the implementation of social standards.
Tādēļ ir ārkārtīgi būtiski ieviest skaidru un nepārprotamu KSA definīciju, kas novērstu pašreizējo interpretāciju daudzveidību un ieviestu minimuma prasības attiecībā uz KSA un to izpildes uzraudzību.
Therefore it is vital to have a clear unambiguous definition of CSR that will prevent the current variety of interpretations and to establish minimum requirements for CSR and a way of monitoring their fulfilment.
Uzņēmumi un organizācijas vispirms ir dibināti, lai īstenotu šaurās peļņas gūšanas intereses.
Companies and organizations are established primarily to fulfil a narrow interest, which is making profit.
Tie ir arvien mazāk gatavi ievērot valstu un starptautiskos tiesību aktus un līgumsaistības.
They are less and less willing to respect national and international legislation and contractual obligations.
Tie maksimāli izmanto vietas ar viszemākajiem nodokļiem, zemāk apmaksāto darbaspēku, viszemāko standartu tiesību aktiem vides aizsardzības jomā un visneaizsargātākajiem strādājošiem.
They maximally make use of places with the lowest taxes, cheapest labour and laws protecting the environment and the most vulnerable workers.
Starptautiskie uzņēmumi bieži vien ietekmē valdības, kas ir ieinteresētas šo uzņēmumu darbībā šo valstu teritorijā.
Multinational companies often direct the governments that are interested in their activities on their territory.
Nedrošu, t.i., nestabilu un nepietiekami apmaksātu darba vietu skaits pastāvīgi pieaug.
The number of jobs known as precarious, i.e. unstable and inadequate is constantly growing.
Tiesību akti nevar automātiski un pretēji to interesēm likt dalīt atbildību vietējā, reģionālā un uzņēmuma līmenī par to lēmumu ietekmi uz ieinteresētajām personām un jo īpaši uz vietu, kurā tie darbojas.
Legislation cannot compel them to automatically, and despite their interests, share local, regional and corporate responsibility for the impact of their decisions on stakeholders, and especially on the site where they operate.
Tas nozīmē radikālas pārmaiņas salīdzinājumā ar situāciju pirms globalizācijas, kad uzņēmumiem, kas darbojās reģionā gadu desmitiem, bija jāuzņemas atbildība par tā stāvokli un attīstību.
This means a radical change in the situation before the start of globalization when companies operating in a region for decades had to bear responsibility for its state and development.
KSA jēdziens tiek izmantots kopš 1970. gadiem.
CSR is a term used since the 70´s.
Daži to definē kā „koncepciju, kas paredz uzņēmumiem brīvprātīgi iekļaut sociālos un vides jautājumus savā uzņēmējdarbībā un attiecībās ar ieinteresētajām pusēm”.
Some define it as: ‘a concept whereby companies integrate social and environmental concerns in their business operations and in their interaction with their stakeholders on a voluntary basis’.
Starptautiskie uzņēmumi ir atklājuši – ja tie uzņemas daļu no izmaksām, no kurām ir atteikusies valsts, tiek stiprināta to situācija sabiedrībā un tie attiecīgi palielina savus ienākumus.
Multinational companies have found out that if they take a part of the costs given up by the state, it will strengthen their position in the society and it will consequently increase their profitability.
Dažās valstīs tie novērš sociālo netaisnību, kad ar to nenodarbojas valsts.
In some countries, they set right social injustices in places where the state does not do that.
Uzņēmumi izstrādāja sociāli atbildīgu politiku ekonomikas izaugsmes laikā.
The corporations built their socially responsible policy in the period of economic growth.
Vai tā mainīsies ekonomiski nelabvēlīgākā laikā?
Isn't it going to change with the less favourable economic times?
EAK un starptautiskās arodbiedrības noraida KSA, ja tā tiek izmantota vai ļaunprātīgi izmantota sabiedrisko attiecības, reklāmas vai tirdzniecības nolūkā.
ETUC and international trade unions reject CSR if it is used or abused just for PR advertising and marketing.
Tās pieņem KSA, ja tā veicina ilgtspējīgu attīstību, ja tā neizvairās no dialoga ar darba ņēmējiem un ja tā netiek uzskatīta par alternatīvu tiesību aktiem darba jomā un koplīgumiem.
They accept CSR if it contributes to the sustainable growth, if it doesn’t evade the dialogue with the employees and if it is not seen as an alternative to labour legislation and collective bargaining.
Lai uzņēmums būtu publiski atbildīgs, tam ir jāatbilst visaugstākajiem standartiem vispirms tā iekšienē un tikai tad ārējās attiecībās ar ieinteresētajām pusēm.
If a company is to be publicly responsible, it must apply high standards inwardly, only then outwardly with the stakeholders.
Tas nozīmē ievērot un veicināt pienācīgas nodarbinātības attiecības, mudināt darba ņēmējus piedalīties ar konsultāciju, informācijas un koplīgumu starpniecību, attīstīt profesionālās prasmes un tālmācību, ievērot drošības standartus, sekmēt vīriešu un sieviešu līdztiesību, radīt pienācīgu vidi sociālajiem partneriem, lai viņi varētu savlaicīgi reaģēt uz darba tirgū notikušajām izmaiņām un tās pārvaldīt, ieskaitot restrukturizāciju, uzlabot darba kvalitāti, integrēt un aizsargāt neaizsargātākās strādājošo grupas, piemēram, jauniešus, vecāka gadagājuma cilvēkus, cilvēkus ar invaliditāti un migrantus.
It means: respect and promote decent employment relations, encourage employee participation through consultation and information and through collective bargaining, develop their vocational skills and lifelong learning, comply with work safety standards, promote equality of men and women, create proper environment for the social partners to anticipate and manage changes that have taken place in the labour market, including restructuring, improve the quality of work, integrate and protect vulnerable groups of workers, such as young, elderly, disabled and migrants.
KSA nepilnība var būt tas, ka tā joprojām ir brīvprātīga iniciatīva, tādēļ ir bažas, ka tai var nebūt mērķa, konsekventu un pārredzamu kritēriju darba ņēmējiem, patērētājiem un citām ieinteresētajām personām, uz kuriem balstoties, varētu noteikt uzņēmuma rādītājus KSA jomā.
Pitfalls of CSR can lie in the fact that it is still a voluntary initiative therefore it is feared that it may lack an objective, consistent and transparent criteria for employees, consumers and other stakeholders, based on which the company performance in the area of CSR could be measured.
Cits diskutabls KSA aspekts ir saistīts ar bažām, ka šī koncepcija kļūs par nesaistošu tiesību normu.
Another debatable point of CSR is linked to the fear of making this concept a kind of soft law.
Ja valdības atkāpjas no atbildības saglabāt Eiropas sociālo modeli, rodas darba tiesību, sociālā nodrošinājuma sistēmu un pakalpojumu privatizācijas risks.
If governments retreat from their responsibility to maintain the European social model, then there is the threat of privatization of labour law and social security systems and services.
To aizsardzību nevar uzskatīt par brīvprātīgu un juridiski nepiemērojamu iniciatīvu, kāda ir, piemēram, KSA.
Their protection cannot be seen in the voluntarily and legally unenforceable initiative such as CSR.
Pastāv arī risks, ka institucionāli iekļautas sociālās partnerattiecības, sociālais dialogs, darba ņēmēju līdzdalība un arodbiedrību tiesības tiks nepareizi interpretētas un aizstātas ar kaut ko brīvprātīgu un nesaistošu.
There is also the threat of misinterpretation and replacement of institutionally embedded social partnership, social dialogue, employee participation and trade union rights by something voluntary and non-binding.
Konkurence pasaulē liek paplašināt darbību jaunos tirgos.
Global competition leads companies to expand to new markets.
Tas prasa lielus ieguldījumus.
This requires large investments.
Tas liek finanšu pasaulei ienākt uzņēmumā un ietekmēt tā lēmumu pieņemšanas procesu, lai uzņēmums varētu ātri gūt, vēlams, tūlītējus un spekulatīvus ienākumus ar darījumiem biržā.
This makes the financial world enter the business and affect its decision-making process in order to for the company to achieve rapid, preferably instantaneous and speculative profit through stock transactions.
Līdz ar to starptautiskās finanses / iestādes / ieguldītāji iegūst kontroli pār uzņēmumu ekonomisko darbību.
International finances / institutions / investors are thus becoming a kind of controllers of economic activities of enterprises.
Finanšu tirgus kļūst par uzņēmumu kontroles tirgu.
It is the financial market that is becoming a market of the corporate control.
Šo jautājumu ir arī izskatījusi Starptautiskā standartizācijas organizācija, kas ir sagatavojusi tā sauktā ISO 26 000 galīgo projektu, kurš būtu jāratificē dalībvalstīm līdz 2010. gada beigām.
The issue has also been taken up by the ISO International Standardization Organization that prepared the final draft of the so-called ISO 26 000, which should be ratified by the Member States by the end of 2010.
Šo tekstu izstrādāja valdības, strādājošo pārstāvji (arodbiedrības), uzņēmumi, patērētāju un klientu pārstāvji, NVO, pakalpojumu un pētniecības organizācijas, akadēmiskās aprindas un daudzas citas iesaistītās personas.
The text was elaborated by governments, workers' representatives (unions), the corporate sector, representatives of consumers and customers, NGOs, services and research organization, academia and many other subjects.
Šie eksperti pārstāv vairāk nekā 90 valstis un 40 starptautiskās vai reģionālās organizācijas.
These experts come from more than 90 countries and 40 international or regional organizations.
Dažas no šīm iesaistītām personām centās panākt, lai tā nebūtu vienīgi ierasti ļoti tehniskā ISO koncepcija.
Some of these subjects were trying not to let it be only in the usual very technical ISO conception.
Šis standarts „nodrošina pamatnostādnes lietotājiem un nav ne paredzēts, ne derīgs sertifikācijas vajadzībām.
This standard ‘provides guidance to users and is neither intended nor appropriate for certification purposes.
Jebkurš ierosinājums vai prasība sertificēt saskaņā ar ISO 26 000 būtu šā starptautiskā standarta ieceres un mērķa nepareiza interpretācija”.
Any offer to certify or any claim to be certified to ISO 26 000 would be a misinterpretation of the intent and purpose of this international standard’.
Nākotnē EP un starptautiskajām un Eiropas arodbiedrībām ir jādarbojas vienoti un jānāk klajā ar pozitīviem un tūlītējiem ieteikumiem attiecībā uz šo iniciatīvu.
For the future it is necessary that the EP along with international and European trade unions unite and bring their own positive and urgent recommendations into the initiative.
par sociālās politikas ārējo dimensiju, kas veicina darba un sociālos standartus un Eiropas korporatīvo sociālo atbildību
on the external dimension of social policy, promoting labour and social standards and the European Corporate Social Responsibility
Attīstības komiteja aicina par jautājumu atbildīgo Nodarbinātības un sociālo lietu komiteju rezolūcijas priekšlikumā iekļaut šādus ierosinājumus:
The Committee on Development calls on the Committee on Employment and Social Affairs, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
2. aicina Eiropas Savienību un tās dalībvalstis izdarīt spiedienu uz jaunattīstības valstīs reģistrētiem Eiropas uzņēmumiem, lai tie būtu par piemēru sociālās atbildības un pieņemamu darba standartu veicināšanas jomā;
Calls on the European Union and its Member States to bring pressure to bear on European companies established in developing countries to set an example of social responsibility and the promotion of acceptable working standards;
7. aicina brīvās tirdzniecības nolīgumu puses atbilstīgi saistībām, kas izriet no līdzdalības SDO un SDO deklarācijas par pamatprincipiem un pamattiesībām darba vietā un tai sekojošiem pasākumiem, ko 1998. gadā pieņēma Starptautiskās Darba konferences 86. sesijā, apņemties savos tiesību aktos un praksē ievērot, veicināt un īstenot pamattiesību principus, proti:
Calls on parties to FTAs to commit themselves, in accordance with the obligations deriving from membership of the ILO and the ILO Declaration on Fundamental Principles and Rights at Work and its Follow-up, adopted by the International Labour Conference at its 86th Session in 1998, to respecting, promoting and realising, in their laws and practices, the principles concerning fundamental rights, namely:
9. atzinīgi vērtē SDO starptautisko darba standartu uzraudzības sistēmu, kas pasaules līmenī ir unikāla un kas palīdz nodrošināt, ka valstis īsteno konvencijas, kuras ir ratificējušas; uzsver to, ka problēmu gadījumā SDO vajadzētu palīdzēt valstīm ar sociālā dialoga un tehniskā atbalsta starpniecību;
Welcomes the ILO’s international labour standards supervisory system, which is unique at international level and helps to ensure that countries implement the conventions they ratify; stresses that, in the event of a problem, the ILO should assist countries through social dialogue and technical assistance;
11. prasa, lai tirdzniecības sarunas PTO nenodarītu kaitējumu sociālajai attīstībai; atkārtoti apstiprina, ka SDO būtu jāļauj iesniegt ekspertu ziņojumus PTO tirdzniecības strīdu laikā;
Insists that trade negotiations pursued within the WTO must not jeopardise social development; reasserts that the ILO should be allowed to submit expert reports to the WTO during trade disputes;
16. prasa ES veikt atbilstīgus pasākumus starptautiskā līmenī, lai apkarotu sociālo dempingu dažu valstu uzņēmējdarbības praksē gan ES, gan trešās valstīs, kurām ES sniedz attīstības palīdzību;
Urges the EU to take appropriate measures at international level to fight against the social dumping which occurs in the business practices of some countries, both in the EU and in third countries to which the EU provides development assistance;
2. uzskata, ka starptautisko sociālo pamatstandartu neievērošana ir sociālā un vides dempinga veids, kas nodara kaitējumu Eiropas uzņēmumiem un darba ņēmējiem;
Considers that failure to comply with basic international social standards constitutes a form of social and environmental dumping detrimental to European enterprises and workers;
7. uzskata, ka gan konkrētās partnervalsts, gan dalībvalstu teritorijā šo pamatstandartu īstenošana būtu pastāvīgi jāuzrauga neatkarīgām struktūrām un ka par šo pamatsandartu neievērošanu vai pārkāpšanu, balstoties uz iepriekš noteiktiem kritērijiem, būtu jāpiemēro sods ar efektīvu un pārredzamu procedūru starpniecību;
Considers that, both in the territory of the partner country and in the Member States, the implementation of these basic standards should be subject to continuous monitoring by independent bodies and that their non-enforcement or infringement, established on the basis of predetermined criteria, should be penalised by means of effective and transparent procedures;