natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Līdzīgs progress vērojams arī Savienības starptautisko nolīgumu pieņemšanas jomā, pateicoties Padomē izmantotās kvalificēta balsu vairākuma procedūras piemērošanas jomas paplašināšanai un prasībai par Eiropas Parlamenta piekrišanu (piemēram, attiecībā uz nolīgumiem, ar kuriem īsteno kopējo tirdzniecības politiku).
This progress is accompanied by similar advances regarding the adoption of the international agreements concluded by the Union, thanks to the extension of the application of the qualified majority voting procedure in the Council and the requirement that the consent of the European Parliament should be obtained (for example on agreements implementing the common commercial policy).
Savienības finanses
The Union 's finances
Viens no jautājumiem, kurš izraisījis visvairāk debašu gan Konventā, gan 2004. gada Starpvaldību konferencē, bija Savienības finanšu sistēmas reforma, it īpaši budžeta procedūra.
One of the questions which gave rise to most debate, both at the Convention and at the 2004 Intergovernmental Conference, was reform of the Union's system of finance, particularly the budgetary procedure.
Bija nepieciešams izveidot institucionālo struktūru sistēmai, kas turpmāk ļautu nodrošināt piemērotu, pārredzamu un demokrātisku Savienības finansēšanu, un jo īpaši Eiropas Parlamentam — nostiprināt savus pozīcijas kā budžeta lēmējinstitūcijai, piešķirot tam noteicošo nozīmi ES budžeta pieņemšanā, ieskaitot tādus izdevumu, kas līdz šim bija klasificēti kā „obligāti”, piemēram, kopējās lauksaimniecības un zivsaimniecības politikas izdevumus apstiprināšanā.
It was a matter of institutionalising a system which in future would make it possible to finance the Union adequately, transparently and democratically, and particularly for the European Parliament to consolidate its powers as an arm of the budgetary authority by giving it a decisive say on the whole of the EU budget, including expenditure hitherto classified as 'compulsory', such as expenditure on the common agricultural policy and the common fisheries policy.
Kaut gan rezultāts bija visnotaļ pozitīvs, tomēr 2004. gada Starpvaldību konferencē bija jūtama viedokļu dažādība un Konventa priekšlikumi netika pilnībā atbalstīti.
The final result, although positive overall, to some extent represented a change of emphasis by the 2004 Intergovernmental Conference, which did not entirely accept the Convention's proposals.
Savukārt 2007. gada sarunās šis jautājums vispār netika apspriests.
By contrast, this subject was never discussed during the 2007 negotiations.
- Padome arī turpmāk vienbalsīgi pieņemtu lēmumus par galvenajiem mērķiem un pašu resursu griestiem(tos pēc tam būtu jāapstiprina dalībvalstīm atbilstīgi savām konstitucionālajām prasībām)
- the Council would continue to decide unanimously (with the subsequent approval of the Member States in accordance with their respective constitutional rules) on the essential features and on the own-resources ceiling
Savukārt Konvents piedāvāja ieviest pašu resursu sistēmas īstenošanas pasākumus, Padomei ar kvalificētu balsu vairākumu pieņemot tiesību aktu, kuru apstiprinātu Parlaments. ; EP tikai būtu tiesības sniegt atzinumu;
The Convention, on the other hand, proposed that the measures for the implementation of the own-resources system should be adopted by a Council law adopted by a qualified majority, with the approval of Parliament. ; the EP would only have the power to deliver an opinion;
- Eiropas Parlaments un Padome kopīgi pieņemtu finanšu perspektīvas, kurām ar nosaukumu „daudzgadu finanšu shēma” piešķirtu konstitucionālu spēku (Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pieņemtu lēmumu, sākot ar pirmo finanšu shēmu pēc Konstitūcijas stāšanās spēkā);
- the European Parliament and the Council would decide jointly on the Financial Perspective, which would be constitutionalised under the name 'multiannual financial framework' (the Council would decide by a qualified majority as from the first financial framework after the entry into force of the Constitution);
- abas iestādes kopīgi pieņemtu lēmumus par gada budžetu — pēc pirmā lasījuma katrā iestādē, kā rezultātā varētu sasaukt Samierināšanas komitejas sanāksmi, Parlamentam būtu noteicošais vārds nesaskaņu gadījumā, ar nosacījumu, ka budžets tiek atbalstīts ar pārliecinošu pārsvaru; pretējā gadījumā priekšroka vienmēr būtu dodama Padomes nostājai.
- the two institutions would decide jointly on the annual budget: after a first reading in each institution, which could lead to the convening of a conciliation committee, Parliament would have the last word in the event of disagreement, provided that it could muster a very large majority in favour of its position; otherwise, the Council's position would prevail.
Tas nozīmē, ka dalībvalstis turpinātu noteikt Savienības ienākumu apjomu un veidu, bet abām budžeta lēmējinstitūcijām būtu jāvienojas par izdevumu plānošanu, un, ja rodas domstarpības par gada budžetu, Eiropas Parlamentam būtu noteicošais vārds attiecībā uz kopējiem izdevumiem (likvidējot atšķirību starp obligātajiem un neobligātajiem izdevumiem), ņemot vērā finanšu shēmā noteiktās robežas.
This meant that the Member States would continue to hold the key to determining the amount and nature of the Union's revenue, that the two arms of the budgetary authority would have to agree on the programming of expenditure and that, in the event of disagreement on the annual budget, the European Parliament could have the last word on overall expenditure (the distinction between compulsory and non-compulsory expenditure being dropped), albeit within the limits of the ceilings imposed by the financial framework.
Daudzas dalībvalstis bija neapmierinātas ar šo līdzsvaroto sistēmu, un 2004. gada Starpvaldību konferences laikā tika iesniegti priekšlikumi, kuri dažos gadījumos pat izpaudās kā nopietna Eiropas Parlamenta pašreizējo pilnvaru kritika saistībā ar šo jautājumu, radot risku, ka tiks iznīcināta ideja par finansiālo demokrātiju Savienībā.
A large number of the Member States were unhappy with this balanced system, and throughout the 2004 Intergovernmental Conference proposals were submitted which in some cases even represented a serious assault on the European Parliament's existing powers in this field and ran the risk of destroying the idea of financial democracy in the Union.
Īpaši pateicoties Eiropas Parlamenta pārstāvju, kā arī Itālijas un Īrijas prezidentūru centieniem, izdevās atrast kompromisu, kas sargā svarīgākās Parlamenta tiesības šajā jomā.
Thanks particularly to the efforts of the representatives of the European Parliament and the Italian and Irish Presidencies, a compromise was found which preserves Parliament's key rights in this field.
Šis kompromiss netika apšaubīts 2007. gadā.
This compromise was not called into question in 2007.
Vienīgos grozījumus, kas tika veikti šajā sadaļā, noteica nožēlu izraisošā attiekšanās no Konstitūcijā paredzēto leģislatīvo aktu terminoloģijas
The only changes made to this chapter stem from the regrettable decision to abandon the terminology for legislative acts provided for in the Constitution
Faktiski likums, kas definē pašu resursu sistēmu un maksimāli pieļaujamos apjomus, kļuva par regulu, kā likums, kas nosaka šīs sistēmas piemērošanas pasākumus; likums, kas nosaka daudzgadu finanšu shēmu, arī kļuva par regulu, lai gan budžets, ko paredzēts pieņemt ar likumu, tagad kļuvis vienkārši par „budžetu”, saistībā ar ko nosaka tā leģislatīvā akta veidu, kurā šo budžetu pieņem.
The law establishing the system of and ceilings for own resources thus becomes a regulation, just like the law laying down implementing measures for that system; the law establishing the multiannual financial framework also becomes a regulation, whilst the budget, which was to be adopted by means of a law, now becomes simply 'the budget’, with the form of the legislative act which is to adopt it not specified.
Tomēr LESD 314. pantā ietverta atsauce, ka to pieņem īpašajā likumdošanas procedūrā, kas saskaņā ar LESD 289. panta 3. punktu nozīmē leģislatīvo aktu. :
However, Article 314 of the TFEU states that it is adopted by means of a special legislative procedure, which makes it a legislative act pursuant to Article 289(3) TFEU. :
- tika saglabāti Konventa priekšlikumi attiecībā uz pašu resursiem;
- the Convention's proposals on own resources were accepted;
- finanšu shēma vienmēr jāapstiprina abām iestādēm, un Padome pieņems lēmumus vienbalsīgi līdz tam brīdim, kad Eiropadome, arī pieņemot lēmumus vienbalsīgi, atļaus Padomei pieņemt lēmumus ar kvalificētu balsu vairākumu;
- the financial framework must always be adopted by the two institutions, but the Council will take decisions unanimously until the European Council, also acting unanimously, rules that the Council may decide by a qualified majority;
- arī gada budžets jāpieņem Eiropas Parlamentam un Padomei kopīgi, bet abu iestāžu nesaskaņu gadījumā procedūra jāsāk no jauna, iesaistot Komisiju, kas iesniedz jaunu budžeta projektu
- the annual budget is also adopted jointly by the European Parliament and the Council, but in the event of disagreement between the two institutions the procedure must begin again with the submission by the Commission of a new draft budget
Tas ir parastais noteikums.
This is the general rule.
Vienā noteiktā gadījumā Parlaments var neatkāpties no sava viedokļa, ja to atbalsta ļoti liels deputātu vairākums.
In one specific case Parliament can continue to impose its standpoint, through a very large majority.
Bet tā ir tīri teorētiska iespēja. .
But this is a fairly theoretical possibility. .
Kā norādīts jau iepriekš, šis risinājums saglabā to Eiropas Parlamenta pilnvaru būtiskākos aspektus, kas saistītas ar budžetu — Parlamentam ir noteicošais vārds attiecībā uz visu budžetu, ņemot vērā, ka tiek likvidēta atšķirība starp obligātajiem un neobligātajiem izdevumiem.
As has already been said, this solution preserves the European Parliament's most important budgetary powers: Parliament is given a decisive voice on the whole of budget, in view of the abolition of the distinction between compulsory and non-compulsory expenditure.
Tomēr, ja tiek saglabāta prasība pēc vienbalsīga balsojuma daudzgadu finanšu shēmas pieņemšanā, rodas nopietni sarežģījumi turpmākām sarunām par šo tēmu, turklāt nekādā veidā neveicina iestāžu savstarpējo budžeta saskaņošanas procedūru, kas bija Konventa priekšlikuma pamatā.
But the retention of the unanimity requirement for the adoption of the multiannual financial framework will seriously complicate future negotiations on the subject and provide less encouragement for the budgetary conciliation between the institutions which was the rationale underlying the Convention's proposal.
Progress nozaru politikā
Progress on sectoral policies
Noteikumi par ES politikas jomā veiktajiem grozījumiem (izņemot vispārīgos noteikumus par Savienības ārējo darbību un noteikumus par KĀDP, kas iekļauti LES) ir ietverti LESD.
The provisions dealing with changes to Union policies are, with the exception of the general rules governing external action and the provisions on the CFSP, which form part of the TEU, contained in the TFEU.
III daļā ir ietverti noteikumi par Savienības iekšpolitiku un darbību, IV daļā — par aizjūras zemju un teritoriju asociēšanu, bet V daļā — par Savienības ārējo darbību.
Part III incorporates the provisions dealing with the 'Internal policies and actions of the Union', Part IV those dealing with 'The association of the overseas countries and territories', and Part V those dealing with 'The external action of the Union'.
Ar jauno Līgumu tiek ieviestas gandrīz tikai procesuālas izmaiņas tajos noteikumos, kas jau atrodami Līgumos to pašreizējā formulējumā attiecībā uz nozaru politikas jomu definīciju un īstenošanu, jo īpaši juridiskajiem pamatiem, kas nosaka Savienības darbību katrā nozarē.
The new Treaty essentially confines itself to incorporating procedural changes into the provisions of the current Treaties concerning the definition and implementation of sectoral policies, particularly the legal bases for the Union's action in each field.
Iespējams, var uzskatīt, ka daudzus no šiem noteikumiem varēja vienkāršot vai pielāgojot izmaiņām, kas pārbaudītas kopš šo noteikumu projektu sagatavošanas.
The view might perhaps be taken that many of these provisions could have been simplified or adjusted in the light of the changes which have occurred since they were drafted.
Taču ir zināms, ka Konventa mandāts, ko piešķīra Eiropadome, nedeva tam tiesības veikt šajos noteikumos būtiskus grozījumus, 2004. gada Starpvaldību konferencē tas netika darīts un, 2007. gadā atsākot sarunas, patiesībā nebija izveidoti politiskie nosacījumi, lai atkārtoti sāktu izskatīt šo ārkārtīgi sarežģīto lietu.
But the fact is that the mandate which the European Council conferred on the Convention at the time did not empower it to revise these provisions in depth, the 2004 IGC did not undertake any such revision, and, when negotiations were resumed in 2007, the political climate was not conducive to any fresh consideration of this very complex issue.
Tādējādi ES politikā ieviestie grozījumi galvenokārt ir sekas jaunajā Līgumā ieviestajiem strukturālajiem, institucionālajiem un procesuālajiem grozījumiem, kas, piemēram, attiecas uz pīlāru struktūras atcelšanu, Savienības kompetencēm, iestādēm, lēmumu pieņemšanas procedūru un juridiskiem instrumentiem.
Accordingly, the changes made to the provisions governing Union policies are essentially the result of the structural, institutional and procedural revisions introduced by the new Treaty, concerning, for example, the abolition of the 'pillars', the definition of the Union's competences, the institutions, the decision-making procedures and legal instruments.
Attiecībā uz politikas saturu netika ieviesti pārāk daudz jauninājumu; vienīgi brīvības, drošības un tiesiskuma jomā (kādreizējais trešais pīlārs), ārējo attiecību jomā, jo īpaši kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā, izmaiņas ir sevišķi asi jūtamas.
As regards the substance of the policies per se, there are few new developments, the area of freedom, security and justice (essentially the former third pillar) and external relations, particularly the common foreign and security policy, being the fields where the changes are most sensitive.
Pārējās nozaru politikas jomās izmaiņas galvenokārt skar piemērojamās procedūras un juridisko pamatu klasifikāciju leģislatīvajos un neleģislatīvajos aktos, kas, ņemot vērā iepriekš apskatīto grozījumu pozitīvo raksturu, jau pati par sevi ir garantija lielākai Savienības darba efektivitātei, demokrātiskai leģitimitātei un pārredzamībai.
As regards the other sectoral policies, the changes mainly concern the procedures applicable and the breakdown of legal bases between legislative and non-legislative acts, which in itself may already constitute a guarantee of greater efficiency, democratic legitimacy and transparency of the Union's action in view of the positive nature of the changes which we have analysed above.
Pārējās nozaru politikas jomās izmaiņas galvenokārt skar piemērojamās procedūras un juridisko pamatu klasifikāciju leģislatīvajos un neleģislatīvajos aktos, kas, ņemot vērā iepriekš apskatīto grozījumu pozitīvo raksturu, jau pati par sevi ir garantija lielākai Savienības darba efektivitātei, demokrātiskai leģitimitātei un pārredzamībai.
The main purpose of the new legal bases, therefore, was to clarify the way in which the Union exercises those competences (for example in the areas of energy, health, space, sport, tourism, etc.).
Šie jaunie noteikumi iekļauti ar dažiem grozījumiem.
These new provisions have been retained with some changes.
Turklāt ir ieviesti divi būtiski jauninājumi attiecībā uz cīņu pret klimata pārmaiņām un solidaritāti enerģētikas jomā; tās ir divas problemātiskas jomas, kas lielā mērā skar ES iedzīvotājus un kurās Savienības darbība varētu nodrošināt acīmredzamu pievienoto vērtību.
In addition, two important innovations have been incorporated concerning the fight against climate change and energy solidarity, two areas which have a very direct bearing on the lives of European citizens and in which Union action can have a clear added value.
Starp citu, jāatzīmē, ka ir pievienota ievada nodaļa, kurā apkopotas „horizontālās klauzulas”, kas attiecas uz visām politikas jomām.
It should also be noted that an initial chapter has been introduced which lists the horizontal or cross-cutting clauses which apply across the board to all policies.
Mēs izskatīsim šo grozījumu galvenos aspektus, lai noteiktu, vai minētajās nozarēs šie grozījumi nodrošinās efektīvāku un demokrātiskāku Savienības darbību.
We shall review the main aspects of these changes, with the aim of determining whether they enable the Union to act more efficiently and democratically in the field in question.
(1) Saistībā ar iekšpolitiku Lisabonas līgumā visvairāk jauninājumu ieviesti brīvības, drošības un tiesiskuma jomā, jo īpaši saistībā ar pīlāru struktūras atcelšanu un tiesu un policijas iestāžu sadarbību krimināllietās (līdz šim tā bija saistīta ar trešo pīlāru), kur tiek piemērota Kopienas metode, vispārinot parasto likumdošanas procedūru un lēmumu pieņemšanu ar kvalificētu balsu vairākumu.
(1) In the internal policy sphere, the provisions dealing with the area of freedom, security and justice are those where the greatest changes are to be found, with, in particular, the pillar structure being discontinued and judicial cooperation in criminal matters and police cooperation (which, up to now, have come under the third pillar) being brought under the 'Community' method through the extension of the ordinary legislative procedure and qualified majority voting.
Tas bija noteikts jau Konstitucionālajā līgumā, bet Lisabonas līgumā papildus ieviesti būtiski grozījumi šajā jomā, kas būs būtiska turpmākajā Eiropas integrācijas procesā.
This was already the case under the Constitutional Treaty, but the Treaty of Lisbon has made further substantial changes in an area which is now central to the European integration process.
Kādreizējā trešā pīlāra iekļaušana Kopienu līmenī vienīgi dažos gadījumos pieļauj institucionālo sadrumstalotību dažos gadījumos — Eiropadome (vienprātīgi) nosaka likumdošanas un operatīvās plānošanas stratēģiskās pamatnostādnes, Parlamentam nekādā veidā neiejaucoties; likumdošanas iniciatīvas attiecībā uz tiesu un policijas iestāžu sadarbību krimināllietās sadarbību ir Komisijas un vienas ceturtdaļas dalībvalstu kompetencē (nevis, kā pašreiz, vienas dalībvalsts kompetencē); tiek pastiprināta dalībvalstu parlamentu loma, jo īpaši attiecībā uz subsidiaritātes principa ievērošanas uzraudzību (lai uzsāktu savlaicīgas brīdināšanas procedūru, to jāpieprasa vienai ceturtdaļai, nevis vienai trešdaļai, dalībvalstu parlamentu), lai novērtētu ES politikas īstenošanu šajā jomā un uzraudzītu Eurojust un Eiropola darbību.
Despite the ‘Communitisation’ of the former third pillar, specific institutional arrangements nonetheless continue to apply: the strategic guidelines for legislative and operational planning are defined by the European Council (by consensus), without Parliament being involved in any way; the right of legislative initiative in connection with judicial cooperation in criminal matters and police cooperation is shared between the Commission and one-quarter of the Member States (rather than a single Member State as is currently the case); and the national parliaments are given a larger role, particularly as regards monitoring compliance with the subsidiarity principle (one-quarter of national parliaments required to trigger the early warning procedure, rather than one-third), the assessment of the implementation of Union policies in this area and scrutiny of the work of Eurojust and Europol.
(2) Politikas mērķi šajā jomā ir noskaidroti un precīzi definēti.
(2) The policy objectives in this area are clarified and defined more precisely.
Savienībai šajos jautājumos ir nepārprotami jāievēro pamattiesības.
Union action is the area is explicitly made subject to respect for fundamental rights.
Tās galvenais mērķis ir tiesu iestāžu pieejamība.
Access to justice is enshrined as a general objective.
Tiek atzīts, ka dažādu sistēmu savstarpēja atzīšana un tiesību aktu tuvināšana ir divi pretēji politikas īstenošanas veidi.
Mutual recognition of the various systems and the approximation of laws are recognised as two parallel means of implementing policies.
Patvēruma, imigrācijas, robežkontroles un vīzu politika tiek atzīta par Savienības kopējo politiku, un uz tās īstenošanu attiecas solidaritātes un atbildības taisnīga sadalījuma princips, kas jāievēro dalībvalstu starpā.
Policies on border checks, asylum and immigration are recognised as common policies of the Union, governed by the principles of solidarity and fair sharing of responsibility among Member States.
Jaunais Līgums ir ievērojams solis uz priekšu saistībā ar tiesu iestāžu sadarbību civillietās un krimināllietās, kā arī policijas iestāžu sadarbību, galvenokārt pateicoties parastās likumdošanas procedūras piemērošanai.
The new Treaty also marks a major step forward in the areas of judicial cooperation in both civil and criminal matters and of police cooperation, mainly through the application of the ordinary legislative procedure.
(3) Tādējādi tiesu iestāžu sadarbība civillietās attiecas uz visiem gadījumiem, kam ir pārrobežu nozīme, un balstās uz tiesas nolēmumu un ārpustiesas lēmumu savstarpēju atzīšanu, piemērojot parasto likumdošanas procedūru attiecībā uz iespējamiem tiesību aktu tuvināšanas pasākumiem, izņemot tos pasākumus, kas skar ģimenes tiesības, jo tie pieprasa ievērot vienprātības principu (Padomes regula ar vienkāršotu Eiropas Parlamenta atzinumu).
(3) Judicial cooperation in civil matters is extended to all matters having cross-border implications and is based on the principle of mutual recognition of judgments and decisions in extrajudicial cases, with the ordinary legislative procedure applying to any measures for the approximation of laws, with the exception of measures concerning family law, in which case unanimity is the rule (Council regulation, with Parliament merely being consulted).
Tomēr Padome, saņemot EP atzinumu, var vienprātīgi nolemt piemērot parasto likumdošanas procedūru arī dažiem ģimenes tiesību aspektiem, kam ir pārrobežu nozīme, ar nosacījumu, ja tam neiebilst neviens no dalībvalstu parlamentiem.
However, the Council may itself, after consulting Parliament, decide unanimously to extend the ordinary legislative procedure to cover some aspects of family law with cross-border implications, if no national parliament objects.
(4) Attiecībā uz tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās galvenais jauninājums ir tas, ka parastā likumdošanas procedūra (kvalificēts balsu vairākums) tiks piemērota tiesību aktu tuvināšanai gan procesuālos jautājumos (noteikumu minimums tiesas spriedumu un lēmumu savstarpēju atzīšanai utt.), gan materiālajās krimināltiesībās, paredzot noteikumu minimumu attiecībā uz dažu smagu kriminālnoziegumu definīciju gadījumos, kad šiem noziegumiem ir pārrobežu nozīme, kas ietverti Līgumā par Eiropas Savienības darbību, kā arī sankcijas.
(4) The major innovation as regards judicial cooperation in criminal matters is that the ordinary legislative procedure (qualified majority) is to be used for the approximation of laws covering both procedural matters (minimum rules to facilitate mutual recognition of judgments and judicial decisions, etc.) and substantive criminal law, with minimum rules concerning the definition of some serious crimes with cross-border dimensions listed in the TFEU and sanctions.
Jaunais Līgums pat paredz, ka Padome, tai lemjot vienprātīgi pēc EP apstiprinājuma saņemšanas, ir tiesīga noteikt citus kriminālprocesa aspektus un citas noziegumu jomas, kurās var piemērot parasto likumdošanas procedūru.
The new Treaty even provides that the Council may, acting unanimously, with Parliament’s consent, identify other aspects of criminal laws procedure and other areas of crime to which the ordinary legislative procedure may apply.