natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Starptautiski aizsargātas personas likumīgā statusa piešķiršana tiešām sākas līdz ar pirmo pieteikumu.
The legal status of beneficiaries of international protection becomes operative with their first application.
Statusa atzīšana apstiprina šo iepriekšējās likumīgās uzturēšanās periodu.
Recognition of that status testifies to the prior period of legal residence.
Pieprasījuma izskatīšanas procedūras ilgums var būt atšķirīgs, atkarībā no konkrētās dalībvalsts, tomēr starptautiski aizsargātā persona sāk savu integrācijas procesu uzņēmējas valstī jau kopš procedūras sākuma.
Also, the process of considering an application can be a long one, depending on the Member State involved, and a beneficiary of international protection starts the process of integration in the host country as soon as the procedure begins.
Referente piebilst, ka atsevišķos gadījumos pirms starptautiskās aizsardzības pieteikuma vairākas personas ir iesniegušas pirmo pieteikumu par pagaidu aizsardzību.
The rapporteur would add that in a number of cases people make an initial application for temporary protection before becoming eligible to make an application for international protection.
Tomēr, tā kā šī pagaidu aizsardzība kļūst par starptautisko aizsardzību, tā arī jāņem vērā attiecībā uz procedūras ilgumu.
When the temporary protection leads on to international protection, it should also be factored into the duration of the procedure.
Referente vēlas, lai pastāvīgā iedzīvotāja statusa saņemšanai starptautiski aizsargātām personām nav jāievēro materiālie nosacījumi (stabili un regulāri ienākumi, apdrošināšana slimības gadījumiem), lai tādējādi ņemtu vērā viņu neaizsargātību.
The rapporteur would like beneficiaries of international protection to be exempted from the material conditions (stable resources and sickness insurance) for the granting of long-term resident status, in recognition of the vulnerability of their situation.
Vēl nepiemērotāk būtu šīm personām piemērot obligāto ienākumu nosacījumu, ņemot vērā, ka 11. pantā Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvā 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai, noteikts, ka dalībvalstis drīkst ierobežot pieteikuma iesniedzēju iesaistīšanos darba tirgū uz laika posmu, kas nav ilgāks par 12 mēnešiem pēc aizsardzības pieteikuma iesniegšanas datuma.
It would be particularly inconsistent to impose a minimum resource condition on them given that Article 11 of Council Directive 2003/9/EC of 27 January 2003 laying down minimum standards for the reception of asylum seekers in the Member States allows Member States to place restrictions on asylum seekers’ access to the employment market for a period of up to 12 months after the date of lodging their application for protection.
Referente vēlas, lai tiktu precizēti valsts integrācijas kritēriji, ko var izmantot dalībvalstis, lai tādējādi ņemtu vērā starptautiski aizsargāto personu situācijas specifiku.
Your rapporteur would like the national integration criteria that can be applied by the Member States to be framed in more precise terms to take account of the particular situation of beneficiaries of international protection.
Valodas zināšanu vai kultūras kritērijus līdzīgā veidā nevar piemērot bēgļiem viņu īpašā statusa dēļ.
Linguistic or cultural knowledge criteria cannot be applied to refugees in the same way as to other people, given the special status of the former.
Turklāt šiem kritērijiem jāatbilst Direktīvā 2004/83/EK paredzētajiem integrācijas kritērijiem.
These criteria must, furthermore, be consistent with the integration criteria provided for in Directive 2004/83/EC.
Ņemot vērā, ka priekšlikumā nav iekļauts jautājums par atbildības nodošanu otrai dalībvalstij attiecībā uz starptautisko aizsardzību, ir svarīgi nodrošināt, lai otrā dalībvalstī tiktu ievērots nerepatriēšanas princips.
Given that there is no transfer of responsibility for international protection to the second Member State, it is vital to ensure that the principle of non-refoulement is observed by that State.
Šis jautājums kļūst vēl jo nozīmīgāks brīdī, kad starptautiski aizsargātai personai tiek piešķirts pastāvīgā iedzīvotāja statuss otrā dalībvalstī pēc pieciem tajā nodzīvotiem gadiem.
This point is all the more important when a beneficiary of international protection is granted long-term resident status in a second Member State after five years of residence there.
Komisija ierosina direktīvas 8. pantā paredzēt, ka šī informācija jānorāda saistībā ar pastāvīgas uzturēšanās atļauju, ko izdevusi pirmā dalībvalsts.
The Commission proposes that Article 8 of the Directive should provide for this information to be entered in the long-term residence permit issued by the first Member State.
Tomēr izraidīšanas gadījumā direktīvā ir paredzēta vienīgi konsultēšanās ar to dalībvalsti, kas ir piešķīrusi starptautiskās aizsardzības statusu.
However, in the event of expulsion, it provides only for simple consultation of the Member State that granted international protection.
Šis mehānisms ir jāstiprina, lai garantētu nerepatriēšanas principa ievērošanu.
This mechanism must be reinforced in order to safeguard the principle of non-refoulement.
Tādēļ referente ierosina, ka otrās dalībvalsts iestādēm ir jāsagaida rakstiska atbilde no pirmās dalībvalsts, lai nodrošinātu, ka persona netiek nosūtīta atpakaļ uz to valsti, kur viņa ir apdraudēta.
Your rapporteur therefore proposes that the authorities in the second Member States be required to wait for the written response of the first Member State, so as to guarantee that the person is not sent back to a country where he or she would be in danger.
Ja šī dalībvalsts apstiprina, ka attiecīgā persona vēl joprojām ir starptautiski aizsargāta persona, tad izraidīt to no otrās dalībvalsts varēs tikai tā dalībvalsts, kas sākotnēji piešķīrusi aizsardzību attiecīgajai personai.
If that Member State confirms that the person concerned is still enjoying international protection, expulsion from the second Member State will be possible only to the Member State that originally granted them such protection.
Priekšlikuma mērķis ir nodrošināt bēgļiem un personām, kurām piemēro alternatīvo aizsardzību (turpmāk tekstā „starptautiski aizsargātām personām”), juridisko noteiktību attiecībā uz to pastāvīgo dzīvesvietu dalībvalstī un tiesībām, kas pielīdzināmas ES pilsoņu tiesībām pēc piecu gadu likumīgas uzturēšanās dalībvalstī, tādējādi novēršot nepilnības Direktīvā 2004/83/EK.
The aim of the proposal is to offer refugees and beneficiaries of subsidiary protection (hereinafter referred to as ‘beneficiaries of international protection’) legal certainty about their residence in a Member State and rights which are comparable to those of EU nationals after 5 years of legal residence, thus closing a gap left open by Directive 2004/83/EC.
Tas ir panākts, atceļot izņēmumus Direktīvas 2003/109/EK darbības jomā attiecībā uz starptautiski aizsargātām personām, vajadzības gadījumā ņemot vērā to īpašo stāvokli salīdzinājumā ar citiem trešo valstu pilsoņiem.
This is done by deleting the exceptions to the scope of Directive 2003/109/EC concerning beneficiaries of international protection, while taking into account, where necessary, their specific position as compared to other third-country nationals.
Pašlaik saskaņā ar Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvu 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, starptautiski aizsargātām personām nav tiesības saņemt pastāvīgā iedzīvotāja statusu.
Beneficiaries of international protection are currently not entitled to long-term resident status under Council Directive 2003/109/EC of 25 November 2003 concerning the status of third-country nationals who are long-term residents.
Priekšlikumā ir teikts, ka iespēja iegūt pastāvīgā iedzīvotāja statusu dalībvalstī pēc noteikta laika ir svarīgs elements starptautiski aizsargātu personu pilnīgai integrācijā pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalstī.
The proposal states that the prospect of obtaining long-term residence status in a Member State after a certain time is an important element for the full integration of beneficiaries of international protection in the Member States of residence.
Šo priekšlikumu, ar kuru groza Direktīvu 2003/109/EK, var uzskatīt par līdzekli trešās valsts pilsoņu, kas ir starptautiski aizsargātas personas, integrācijai uzņēmējā dalībvalstī, un tādēļ tas ir imigrācijas politikas jautājums.
This proposal which aims to amend Directive 2003/109/EC can be considered as a tool for integrating third-country nationals, who are beneficiaries of international protection, in the host Member State and is therefore a matter of immigration policy.
Priekšlikumā ir ietverti četri galvenie elementi:
The proposal includes four key elements:
a) starptautiski aizsargātām personām tiek ļauts iegūt pastāvīgā iedzīvotāja statusu dalībvalstī, kas tiem nodrošinājusi aizsardzību, ar tādiem pašiem nosacījumiem kā citiem trešo valstu pilsoņiem.
a) It allows beneficiaries of international protection to acquire long-term resident status in the Member State which has granted them protection subject to the same conditions as other third-county nationals.
b) tajā ir paredzēti nosacījumi, saskaņā ar kuriem pastāvīgie iedzīvotāji, tai skaitā starptautiski aizsargātas personas, var izmantot savas uzturēšanās tiesības citā dalībvalstī.
b) It sets out the conditions under which long-term residents, including beneficiaries of international protection, may exercise their right of residence in another Member State.
c) tajā nav ietverts mehānisms atbildības par aizsardzību nodošanai saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem
c) It does not include a mechanism for transfer of responsibility for protection under community law
Pieteikumu iesniegšanu atbildības par aizsardzību nodošanai joprojām reglamentē 1951. gada Ženēvas konvencija un attiecīgos gadījumos Eiropas Padomes ietvaros noslēgtā Eiropas vienošanās par atbildības nodošanu attiecībā uz bēgļiem. .
Requests for transfer of responsibility for protection remain governed by the 1951 Geneva convention and by the European Agreement on transfer of responsibility for refugees concluded in the framework of the Council of Europe, where applicable. .
d) ar to tiek nodrošināta nerepatriēšanas principa ievērošana gadījumos, kad starptautiski aizsargātai personai, kas jau ir ieguvusi pastāvīgā iedzīvotāja statusu vienā dalībvalstī, tiek piešķirts pastāvīgā iedzīvotāja statuss arī citā dalībvalstī pēc pieciem tajā nodzīvotiem gadiem.
d) It ensures the respect of the principle of ‘non-refoulement’, in cases where a beneficiary of international protection, who has already obtained long-term resident status in a Member State, is also granted long-term residence status in another Member State after having resided there for 5 years.
Ņemot vērā iepriekš minēto, referents:
In the light of the above, your rapporteur:
a) atbalsta Eiropas Komisijas iniciatīvu novērst nepilnības, kas radušās, neiekļaujot bēgļus un starptautiski aizsargātas personas Direktīvas 2003/109/EK darbības jomā.
a) Supports the European Commission’s initiative to close the gap, resulting from the exclusion of refugees and beneficiaries of international protection from the scope of Directive 2003/109/EC.
b) uzskata, ka Direktīvas 2003/109/EK darbības jomas paplašināšana, iekļaujot tajā gan bēgļus, gan personas, kurām piemēro alternatīvo aizsardzību, ir svarīga attiecībā uz vienādas attieksmes pret starptautiski aizsargātām personām ievērošanu; uzsver, ka, neiekļaujot priekšlikuma darbības jomā personas, kurām piemēro alternatīvo aizsardzību, tiktu radīts sarežģītāks tiesiskais regulējums, kas ievērojami samazinātu direktīvas priekšlikumā piedāvātos ieguvumus.
b) Considers that the extension of the scope of Directive 2003/109/EC to both refugees and beneficiaries of subsidiary protection is important with regard to the respect of the equal treatment of people benefiting from international protection; underlines that excluding persons benefiting from subsidiary protection from the scope of the proposal will result in a more complicated legal framework that will markedly reduce the benefits expected from the proposed Directive.
c) atbalsta to, ka, aprēķinot piecu gadu uzturēšanās periodu, kas nepieciešams, lai pieprasītu pastāvīgā iedzīvotāja statusu, tiek ņemts vērā laika periods starp dienu, kurā iesniegts starptautiskās aizsardzības pieteikums, un dienu, kurā izsniegta uzturēšanās atļauja.
c) Supports the inclusion of the period between the date on which the application for international protection is lodged and the date on which the residence permit is granted in the calculation of the five year residence duration necessary for applying for long-term resident status.
(10.a) Saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem, piešķirot pastāvīgās uzturēšanās statusu, netiek atceltas vai atsauktas saskaņā ar Direktīvu 2004/83/EK iegūtās bēgļu vai starptautiski aizsargātu personu tiesības;
(10a) Under the terms of this Directive the granting of long-term residence status should not imply the revocation or withdrawal of the rights of refugees or subjects of international protection acquired under Directive 2004/83/EC;
Ekonomikas un monetārāS komitejaS ATZINUMS...........................................26
OPINION of the Committee on Economic and Monetary Affairs ............27
Nodarbinātības un sociālo lietu komitejaS ATZINUMS...............................30
OPINION of the Committee on Employment and Social Affairs ..............32
Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejaS ATZINUMS.............35
OPINION of the Committee on the Internal Market and Consumer Protection 38
Reģionālās attīstības komitejaS ATZINUMS.......................................................38
OPINION of the Committee on Regional Development ..................................41
JuridiskāS komitejaS ATZINUMS................................................................................42
OPINION of the Committee on Legal Affairs ......................................................45
Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejaS ATZINUMS.....................46
OPINION of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs 49
Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejaS ATZINUMS.................49
OPINION of the Committee on Women's Rights and Gender Equality ...52
REZULTĀTI GALĪGAJAM BALSOJUMAM KOMITEJĀ......................................................52
RESULT OF FINAL VOTE IN COMMITTEE.........................................................................56
– ņemot vērā Lisabonas līguma 6. un 149. pantu par ES ieguldījumu Eiropas sporta jautājumu veicināšanā, vienlaicīgi ņemot vērā sporta savdabību, tā struktūras, kas balstītas uz brīvprātīgo darbību, un sociālo un izglītojošo funkciju,
– having regard to Article 6 and 149 of the Lisbon Treaty concerning the EU contribution to the promotion of European sporting issues, while taking into account the specific nature of sport, its structures based on voluntary activity and its social and educational function,
– ņemot vērā Balto grāmatu par sportu ( COM(2007)0391 ),
– having regard to the White Paper on Sport ( COM(2007)0391 ),
– ņemot vērā 1999. gada decembra Helsinku ziņojumu un 2000. gada decembra Nicas deklarāciju par sporta īpašajām iezīmēm un tā sociālajām funkcijām Eiropā,
– having regard to the Helsinki report of December 1999 and the Nice Declaration of December 2000 on the specific characteristics of sport and its social function in Europe,
– ņemot vērā Lielbritānijas prezidentūras inciatīvu par futbolu Eiropā, pēc kuras tika izstrādāts un 2006. gadā publicēts „Neatkarīgs pētījums par Eiropas sportu”,
– having regard to the UK Presidency's initiative in respect of European football which led to the drawing up of the 'Independent European Sport Review 2006',
– ņemot vērā Eiropas Kopienu Tiesas un Pirmās instances tiesas praksi un Komisijas lēmumus attiecībā uz sportu,
– having regard to the case law developed by the European Court of Justice, the Court of the First Instance and Commission decisions on issues relating to sport,
– ņemot vērā 1997. gada 13. jūnija rezolūciju par Eiropas Savienības nozīmi sporta jomā
– having regard to its resolutions of 13 June 1997 on the role of the European Union in the field of sport
– ņemot vērā 2007. gada 29. marta rezolūciju par profesionālā futbola nākotni Eiropā
– having regard to its resolution of 29 March 2007 on the future of professional football in Europe
– ņemot vērā 2007. gada 13. novembra rezolūciju par sporta lomu izglītībā
– having regard to its resolution of 13 November 2007 on the role of sport in education
– ņemot vērā 2005. gada 14. aprīļa rezolūciju par dopinga izmantošanas apkarošanu sportā
– having regard to its resolution of 14 April 2005 on doping in sport
– ņemot vērā Parlamenta 2006. gada 14. marta deklarāciju par rasisma izskaušanu futbolā
– having regard to its resolution of 14 March 2006 on tackling racism in football
OV C 291 E, 30.11.2006., 143. lpp. ,
OJ C 291E, 30.11.2006, p.143. ,
– ņemot vērā 2003. gada Pasaules Antidopinga kodeksu un tā pārskatīšanu 2007. gadā,
– having regard to the World Anti-Doping Code of 2003 and its revision in 2007,
– ņemot vērā 2001. gada 26. - 27. februārī Briselē notikušās Eiropas pirmās konferences par sporta pārvaldību „Spēles noteikumi” ziņojumu un secinājumus,
– having regard to the report and the conclusions of Europe’s first conference on the Governance of Sport 'The rules of the Game' (Brussels, 26‑27 February 2001),
– ņemot vērā saprašanās memorandu, ko 2006. gadā parakstīja Komisija un FIFA, lai izmantotu futbolu kā attīstības līdzekli Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīs,
– having regard to the Memorandum of Understanding signed by the Commission and FIFA in 2006 to make football a force for development in the African, Caribbean and Pacific countries,
- – ņemot vērā Eiropas Izglītības ar sportu gadā (2004.) gūto pieredzi un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra ieteikumu par pamatprasmēm mūžizglītībā,
- – having regard to the experience gained from the European Year of Education through Sport (2004) and the recommendation of the European Parliament and of the Council of 18 December 2006 on key competences for life-long learning,
– tā kā sportam ir integrējoša loma, un tas var veicināt sociālo kohēziju, kā arī reģionu iekšējo kohēziju,
– having regard to the role of sport in promoting integration and its potential contribution to social cohesion and the internal cohesion of the regions,
– ņemot vērā Kultūras un izglītības komitejas ziņojumu, kā arī Ekonomikas un monetārās komitejas, Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas, Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas, Reģionālās attīstības komitejas, Juridiskās komitejas, Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas atzinumus ( A6-0149/2008 ),
– having regard to the report of the Committee on Culture and Education and the opinions of the Committee on Economic and Monetary Affairs, the Committee on Employment and Social Affairs, the Committee on the Internal Market and Consumer Protection, the Committee on Regional Development, the Committee on Legal Affairs, the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs and the Committee on Women's Rights and Gender Equality ( A6-0149/2008 ),
A. tā kā Eiropas sports ir Eiropas identitātes, Eiropas kultūras un pilsoniskuma neatņemama sastāvdaļa un tā kā Eiropas sports ir balstīts uz miljoniem sportistu, brīvprātīgo un līdzjutēju, kuri iesaistījušies daudzos sporta klubos un federācijās, radot plašu kustību, kas palīdzējusi izveidoties daudzām izcilām sportistēm, sportistiem un sporta komandām un kas padarījusi sportu par augstu vērtētu aspektu mūsu sabiedrībā, kurā sporta notikumi ir ārkārtīgi populāri;
A. whereas European sport is an inalienable part of European identity, European culture and citizenship, and whereas European sport is based upon the commitment and the enthusiasm of millions of athletes, volunteers and supporters who are active in a large number of sports clubs and federations, a broad movement that has created many outstanding sportswomen, sportsmen and sports teams and that has made sport a highly valued aspect of our society, in which sporting events are extremely popular,
B. tā kā sportam ir ļoti svarīga loma Eiropas sabiedrības dzīvē, bet dažos sacensību sporta veidos nākas saskarties ar jaunu apdraudējumu un problēmām, piemēram, komerciālu spiedienu, gados jaunu spēlētāju un sportistu ekspluatāciju, dopingu, rasismu, vardarbību, iepriekšēju vienošanos par spēļu iznākumu, korupciju, negodīgām derībām un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju;
B. whereas sport plays a very important role in European society, parts of competition sport, however, are confronted with new threats and challenges, such as commercial pressure, the exploitation of young players and sportsmen and sportswomen, doping, racism, violence, match fixing, corruption, betting fraud and money laundering,
C. tā kā sportam kā sociālās iekļaušanas un integrācijas instrumentam ir īpaša loma sabiedrībā un tā kā sports ir svarīgs instruments starpkultūru dialoga veicināšanā un sniedz izcilu ieguldījumu tādu svarīgu sabiedrības, kultūras un izglītības vērtību kā godīgums, solidaritāte, noteikumu ievērošana, komandas gars un pašdisciplīna attīstībā un veicināšanā; tā kā sportam Eiropas sabiedrībā ir īpaši liela nozīme attiecībā uz veselības, izglītības, sociālās integrācijas un kultūras vērtībām, pateicoties tam, ka sporta organizācijas ir veidotas saskaņā ar brīvprātības principiem;
C. whereas sport has a special role in society as an instrument of social inclusion and integration, and whereas sport constitutes an important instrument for promoting intercultural dialogue and makes an outstanding contribution to the development and promotion of important societal, cultural and educational values, such as fairness, solidarity, respect for rules, team spirit, and self-discipline; whereas sport plays a particularly important role in European society in terms of health, education, social integration and cultural values, thanks to organisations structured on voluntary lines,
D. tā kā saskaņā ar Lisabonas līguma 149. pantu ES darbības mērķis ir attīstīt Eiropas sporta dimensiju, veicinot līdzdalību sporta sacensībās un to atvērtību, un sadarbību starp organizācijām, kas ir atbildīgas par sportu, kā arī aizsargājot sportistu, jo īpaši visjaunāko sportistu, fizisko un morālo neaizskaramību; tā kā ar darbību ES līmenī vajadzētu papildināt citu dalībnieku veiktās darbības, nemainot pastāvošo kompetenču sadalījumu;
D. whereas under Article 149 of the Lisbon Treaty, EU action shall be aimed at developing the European dimension in sport, by promoting fairness and openness in sporting competitions and cooperation between bodies responsible for sport, and by protecting the physical and moral integrity of sportsmen and sportswomen, especially the youngest sportsmen and sportswomen; whereas action at EU level should complement that taken by other actors without changing the existing allocation of competences ,
E. tā kā, ņemot vērā Lisabonas līguma ratifikāciju un tā 149. pantu, sporta lomai Eiropā jādod stratēģiska virzība, precizējot Kopienas tiesību aktu piemērošanu sportam; tā kā no sporta organizāciju viedokļa individuāla pieeja katrā atsevišķā gadījumā, kad tiek risināti specifiski sporta jautājumu, ir neapmierinoša, jo nemazinās pastāvošo juridisko nenoteiktību, un tā kā ES līmenī ir jāveic turpmākas ar sportu saistītas darbības, vienlaicīgi ievērojot sporta organizāciju autonomiju, savdabību un pašpārvaldi;
E. whereas, with a view to the ratification of the Lisbon Treaty and Article 149 thereof, the role of sport in Europe must be given strategic direction by clarifying the application of Community law to sport; whereas a case-by-case approach to deal with the specificity of sport is unsatisfactory from the perspective of sports organisations which will entrench existing legal uncertainty, and whereas there must be further sports-related action at EU level while respecting the autonomy, specificity and self-regulation of sports organisations;