natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ņemot vērā šos apstākļus, viena iespējama pieeja ir rīkoties tā, kā Federālajai Rezervju bankai un Anglijas bankai, kas publicē protokolus, norādot viedokļu piederību.
Against this background, the approach by the Fed and the Bank of England to publish attributed minutes is one possible approach.
Faktu, ka ECB nepublicē protokolus, ir jāvērtē, ņemot vērā ECB un Eurosistēmas īpašās vajadzības un apstākļus.
The fact that the ECB does not publish its minutes has to be seen in light of the specific needs and circumstances of the ECB and the Eurosystem more broadly.
Tas dod iespēju ECB Padomei lēmumus attiecībā uz monetāro politiku pieņemt pilnīgi neatkarīgi, lai uzsvērtu locekļu kolektīvo atbildību.
It allows the Governing Council to make monetary policy decisions in full independence and with a view to emphasising the members' collective accountability.
Turklāt tas atbilst Līguma prasībai saglabāt ECB Padomes apspriežu konfidencialitāti.
Moreover, it is in line with the Treaty requirement to keep the deliberations of the Governing Council confidential.
Kāds ir Jūsu viedoklis attiecībā uz monetāro dialogu?
What is your opinion of the monetary dialogue?
Vai ECB Valdes locekļi varētu apspriest monetāro politiku un tās lēmumus ar citiem politikas dalībniekiem un vai tas apdraudētu bankas neatkarību?
Might ECB Board members discuss monetary policy and its decisions with other political actors or would this harm the bank’s independence?
ECB priekšsēdētāja un Ekonomikas un monetārās komitejas ceturkšņa sanāksmes ir lieliska iespēja ECB paskaidrot savu monetāro politiku Eiropas pilsoņu pārstāvjiem un nodrošināt atgriezenisko saiti.
The quarterly meetings between the President of the ECB and the Committee on Economic and Monetary Affairs are a prime opportunity for the ECB to explain its monetary policy to the representatives of the European citizens and to receive feedback.
To papildina turpmāka Valdes locekļu piedalīšanās ECON komitejas sanāksmēs un plenārsēdēs, kā arī Eiropas Parlamenta deputātu neformālas vizītes ECB, tostarp konkrēti ECON komitejas ikgadējā vizīte.
This is complemented by further appearances of Executive Board members in ECON and in plenary as well as by informal visits of MEPs to the ECB including notably the annual visit of the ECON Committee.
Ar visiem šiem elementiem ECB Eiropas Parlamentam nodrošina pārskatatbildību, un tiem jāpalīdz starp šīm divām iestādēm veidot ļoti produktīvu un konstruktīvu dialogu.
All of this forms part of the discharging of the ECB’s accountability towards the European Parliament and should contribute to a very productive and constructive dialogue between the two institutions.
Papildus tam pastāv regulāra mijiedarbība ar tādām Eiropas iestādēm un struktūrām kā Eurogrupa un Ekonomikas un finanšu padome.
Beyond that, there is regular interaction with European institutions and bodies such as the Eurogroup and the ECOFIN Council.
Ar Komisiju un dalībvalstu valdībām, ievērojot Līguma normas un neierobežojot bankas neatkarību, notiek arī informācijas apmaiņa speciālistu līmenī, t.i., dažādās ES komitejās.
Exchange of information at the technical level with the Commission and national governments also takes place, i.a. in various EU committees, in line with the provisions of the Treaty and respecting the bank’s independence.
Ko Jūs uzskatāt par pašiem svarīgākajiem ECB riskiem un uzdevumiem?
What do you see as the most important risks and challenges facing the ECB?
Pašlaik uzdevumi un problēmas pastāv daudzos aspektos, taču es pievērsīšos trim galvenajiem.
The current times are quite challenging in many respects but let me focus on three main ones.
Pirmais no tiem ir monetārās politikas normalizēšana.
The first one is the normalisation of monetary policy.
Euro zona pakāpeniski atlabst no dziļas ekonomikas un finanšu krīzes, lai gan valstu, tirgu un nozaru progress nav vienmērīgs.
Gradually, the euro area is recovering from the deep economic and financial crisis, although progress is not even among countries, markets and sectors.
Kādā brīdī ECB atgriezīsies pie procentu pamatlikmēm iepriekšējā līmenī, savukārt nestandarta pasākumi tiks pakāpeniski izbeigti, līdz to starpniecība monetārās politikas iedzīvināšanā ekonomikā un, visbeidzot, cenu regulēšanā vairs nebūs vajadzīga.
At some point in time, the ECB will return key interest rates to levels as seen before, while non-standard measures will be phased out to the extent that they would no longer be needed to ensure the transmission of monetary policy to the economy and, ultimately, prices.
Ir problemātiski šai rīcībai izvēlēties pareizo laiku, jo īpaši pašreizējā situācijā, kam joprojām ir raksturīga nenoteiktība un mazaizsargātība.
Setting the right timing for these actions is a challenge, especially in the current environment which is still characterised by uncertainty and vulnerabilities.
Otro apstākli es jau minēju: finanšu krīze ir radījusi vairākus jautājumus attiecībā uz monetārās politikas un finanšu stabilitātes mijiedarbību.
The second one, I already mentioned earlier: the financial crisis has raised a number of questions on the relation between monetary policy and financial stability.
Būtiska nozīme ir labākai izpratnei par finanšu sektora nozīmi monetārās apmaiņas mehānismā.
A better understanding of the role of the financial sector in the transmission mechanism is of the essence.
Būtiska nozīme būs arī labām darba attiecībām ar ESRK un EUI.
Also, a good working relation with the ESRB and the ESAs will be essential.
Trešais galvenais uzdevums, kuru es vēlētos šeit minēt, attiecas uz Eiropas un EMS nākotni.
The third main challenge I would like to mention here concerns the future of Europe and EMU.
Līdz pašreizējai krīzei pieņemtā dalībvalstu politika nav atbildusi prasībām, kas vajadzīgas EMS stabilitātei un netraucētai darbībai.
The national policies adopted in the run-up to the current crisis have fallen short of what is needed for EMU to be stable and smoothly functioning.
Ar fiskālo konsolidāciju, struktūrreformām un nelīdzsvarotības koriģēšanu daudzos gadījumos nav bijis pietiekami, un Eiropas noteikumi, ja tie nav atbilduši iekšpolitikas nostādnēm, dažkārt ir ignorēti vai pat grozīti.
Fiscal consolidation, structural reforms and correction of imbalances have in many cases been insufficient, and European rules have sometimes been ignored or even amended if they did not fit the domestic political agenda.
Tādēļ ir vajadzīga jauna Eiropas pārvaldības sistēma, kas dalībvalstīm atgādinātu, ka labumi, ko sniedz ES un jo īpaši EMS, ir saistīti ar pienākumiem.
A new European governance framework is therefore needed, reminding Member States that benefits of the EU and especially of EMU come with responsibilities.
Kā ir teikusi ECB, mums ir vajadzīgas milzīgas pārmaiņas.
As the ECB said, we need a “quantum leap”.
Pašreizējās krustcelēs cīnīšanās tālāk pa vecam nenodrošinās Eiropas dzīvotspēju.
Just muddling through is no option for a viable Europe at the current juncture.
Šīs norises man ir svarīgas ne vien kā pārliecinātam eiropietim, bet arī kā monetārās politikas veidotājam, jo tās ietekmē nosacījumus, ar kādiem ECB īsteno monetāro politiku, lai sasniegtu galveno mērķi — cenu stabilitāti.
These developments are relevant to me not only as a dedicated European, but also as a monetary policymaker since they affect the conditions under which the ECB conduct its monetary policy with a view to achieving its primary objective of price stability.
par prioritātēm un pamatnostādņu izklāstu jaunai ES politikai vardarbības pret sievietēm apkarošanai
on priorities and outline of a new EU policy framework to fight violence against women
– ņemot vērā ANO juridisko instrumentu noteikumus cilvēktiesību jomā, īpaši attiecībā uz sieviešu tiesībām, piemēram, Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtus, Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju, Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, Starptautisko paktu par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām, Konvenciju par cīņu pret cilvēku tirdzniecību un cilvēku izmantošanu prostitūcijas pakalpojumu sniegšanai, Konvenciju par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu (CEDAW) un tās fakultatīvo protokolu, kā arī Konvenciju pret spīdzināšanu un citu nežēlīgu, necilvēcīgu vai pazemojošu rīcību vai sodīšanu un 1951. gada Konvenciju par bēgļu statusu un neizraidīšanas principu,
– having regard to the provisions of the UN legal instruments in the sphere of human rights, in particular those concerning women's rights, such as the UN Charter, the Universal Declaration of Human Rights, the International Covenants on Civil and Political Rights and on Economic, Social and Cultural Rights, the Convention for the Suppression of the Traffic in Persons and of the Exploitation of the Prostitution of Others, the Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women (CEDAW) and its Optional Protocol, the Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment, the 1951 Convention relating to the Status of Refugees, and the principle of non-refoulement,
– ņemot vērā citus ANO dokumentus, kas attiecas uz vardarbību pret sievietēm, piemēram, Pasaules Cilvēktiesību konferencē 1993. gada 25. jūnijā pieņemto Vīnes deklarāciju un rīcības programmu (A/CONF.
– having regard to other UN instruments on violence against women, such as the Vienna Declaration and Programme of Action of 25 June 1993 adopted by the World Conference on Human Rights (A/CONF.
157/23) un 1993. gada 20. decembra deklarāciju par vardarbības pret sievietēm izskaušanu (A/RES/48/104),
157/23) and the Declaration on the Elimination of Violence against Women of 20 December 1993 (A/RES/48/104),
– ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas 1997. gada 12. decembra rezolūciju „Noziedzības apkarošana un krimināltiesiski pasākumi pret sievietēm vērstas vardarbības izskaušanai” (A/RES/52/86), 2002. gada 18. decembra rezolūciju „Goda noziegumu pret sievietēm izskaušana” (A/RES/57/179) un 2003. gada 22. decembra rezolūciju „Cīņa pret vardarbību, kurai sievietes pakļautas ģimenē” (A/RES/58/147),
– having regard to the UN General Assembly resolutions of 12 December 1997 entitled ‘Crime prevention and criminal justice measures to eliminate violence against women’ (A/RES/52/86), of 18 December 2002 entitled ‘Working towards the elimination of crimes against women committed in the name of honour’ (A/RES/57/179), and of 22 December 2003 entitled ‘Elimination of domestic violence against women’ (A/RES/58/147),
– ņemot vērā ANO augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos īpašo referentu ziņojumus par vardarbību pret sievietēm un ANO Sieviešu diskriminācijas izskaušanas komitejas 11. sesijā (1992. gads) pieņemto vispārējo ieteikumu Nr. 19,
– having regard to the reports by the UN High Commissioner for Human Rights’ Special Rapporteurs on violence against women and to General Recommendation No 19 adopted by the Committee on the Elimination of Discrimination Against Women (11th session, 1992),
– ņemot vērā Ceturtajā pasaules sieviešu konferencē 1995. gada 15. septembrī Pekinā pieņemto Pekinas deklarāciju un rīcības platformu un Parlamenta 2000. gada 18. maija rezolūciju par Pekinā pieņemtās rīcības platformas izpildi, 2005. gada 10. marta rezolūciju par Ceturtās pasaules sieviešu konferences rīcības platformas lēmumu izpildes kontroli (Pekina + 10)
– having regard to the Beijing Declaration and Platform for Action adopted by the Fourth World Conference on Women on 15 September 1995 and to Parliament’s resolutions of 18 May 2000 on the follow-up to the Beijing Action Platform and of 10 March 2005 on the follow-up to the Fourth World Conference on Women - Platform for Action (Beijing+10)
– ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas 2006. gada 19. decembra rezolūciju „Par centienu pastiprināšanu, lai izskaustu jebkāda veida vardarbību pret sievietēm” (A/RES/61/143) un ANO Drošības padomes rezolūcijas Nr. 1325 un Nr. 1820 par sievietēm, mieru un drošību,
– having regard to the UN General Assembly resolution of 19 December 2006 entitled ‘Intensification of efforts to eliminate all forms of violence against women’ (A/RES/61/143), and to UN Security Council Resolutions 1325 and 1820 on women, peace and security ,
– ņemot vērā darbu, ko Eiropas Padomē veic 2008. gada decembrī izveidotā ad hoc komiteja vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanas un apkarošanas jautājumos (CAHVIO) , kuras uzdevums ir izstrādāt Eiropas Padomes konvenciju par šo problemātiku,
– having regard to the work of the Council of Europe’s Ad hoc Committee on Preventing and Combating Violence against Women and Domestic Violence (CAHVIO), established in December 2008 to prepare a future Council of Europe Convention on this subject,
– ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu ministru padomes (EPSCO) 2010. gada 8. marta sanāksmes secinājumus par vardarbību,
– having regard to the EPSCO Council Conclusions of March 8 2010 on violence,
– ņemot vērā Parlamenta 2010. gada 14. decembra normatīvo rezolūciju par projektu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par Eiropas aizsardzības rīkojumu
– having regard to its legislative resolution of 14 December 2010 on the draft directive of the European Parliament and of the Council on the European Protection Order
Pieņemtie teksti, P7_TA(2010)0470 . ,
Texts adopted, P7_TA(2010)0470 . ,
– ņemot vērā Parlamenta 2009. gada 26. novembra rezolūciju par vardarbības pret sievietēm izskaušanu
– having regard to its resolution of 26 November 2009 on the elimination of violence against women
OV C 285E, 21.10.2010., 53. lpp. ,
OJ C 285E, 21.10.2010, p.53. ,
– ņemot vērā Parlamenta 2009. gada 21. aprīļa rakstisko deklarāciju par kampaņu „Saki NĒ vardarbībai pret sievietēm”,
– having regard to its Written Declaration of 21 April 2009 on the ‘Say NO to Violence against Women’ campaign,
– ņemot vērā Parlamenta 2009. gada 24. marta rezolūciju par cīņu pret sieviešu dzimumorgānu izkropļošanu Eiropas Savienībā
– having regard to its resolution of 24 March 2009 on combating female genital mutilation in the EU
OV C 117E, 6.5.2010., 52. lpp. ,
OJ C 117E, 6.5.2010, p.
– ņemot vērā Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas ziņojumu ( A7-0065/2011 ),
– having regard to the report of the Committee on Women’s Rights and Gender Equality ( A7‑0065/2011 ),
A. tā kā vardarbību, kuras pamatā ir dzimuma faktors, nav iespējams izskaust ar vienreizēju intervences pasākumu, taču ir iespējams ievērojami mazināt šādu vardarbību un tās radītās sekas, apvienojot dažādus ar infrastruktūru saistītus, juridiskus un tiesiskus pasākumus, tiesību piemērošanu, izglītojošus pasākumus, veselības aprūpi un citas ar pakalpojumiem saistītas darbības;
A. whereas no single intervention will eliminate gender-based violence, but a combination of infrastructural, legal, judicial, enforcement, educational, health, and other service-related actions can significantly reduce it and its consequences,
B. tā kā jēdzienam „vardarbība pret sievietēm” nav starptautiskā mērogā atzītas definīcijas, taču Apvienoto Nāciju Organizācija to definē kā jebkāda veida vardarbību, kuras pamatā ir dzimuma faktors un kuras rezultātā sievietei ir sagādātas vai, iespējams, tiks sagādātas fiziskas, seksuālas vai psiholoģiskas ciešanas vai kaitējums, tostarp arī šādu nodarījumu draudi, ietekmēšana vai patvaļīga brīvības atņemšana, neatkarīgi no tā, vai iepriekš minētais norisinās sabiedrībā vai ģimenē
B. whereas although there is no internationally recognised definition of the term ‘violence against women’, it is defined by the United Nations as any act of gender-based violence that results in, or is likely to result in, physical, sexual or psychological harm or suffering to women, including threats of such acts, coercion or arbitrary deprivation of liberty, whether occurring in public or private life
ANO 1993. gada 20. decembra deklarācijas par vardarbības pret sievietēm izskaušanu (A/RES/48/104) 1. pants; ANO 1995. gada Pekinas rīcības platformas 113. punkts. ;
Article 1 of the UN Declaration on the Elimination of Violence Against Women of 20 December 1993 (A/RES/48/104); point 113 of the United Nations 1995 Beijing Platform for Action. ,
C. tā kā vardarbība traumē ikvienu cilvēku — vīrieti, sievieti vai bērnu, kas no tās cietis, taču ar dzimumu saistītu vardarbību galvenokārt īsteno vīrieši, vēršot to pret sievietēm un meitenēm, un šāda vardarbība vienlaikus gan atspoguļo un pastiprina starp vīriešiem un sievietēm valdošo nevienlīdzību, gan apdraud upuru veselību, cieņu, drošību un neatkarību;
C. whereas violence is a traumatic experience for any man, woman or child, but gender-based violence is preponderantly inflicted by men on women and girls, and both reflects and reinforces inequalities between men and women and compromises the health, dignity, security and autonomy of its victims,
D. tā kā ar dzimumu saistītas vardarbības pētījumos tiek lēsts, ka viena piektā līdz viena ceturtā daļa Eiropas sieviešu, būdamas pieaugušas, vismaz vienu reizi ir piedzīvojušas fizisku vardarbību, un vairāk nekā desmitā daļa sieviešu ir cietušas no seksuālas vardarbības ar spēka pielietojumu; tā kā pētījumi liecina arī par to, ka 26 % bērnu un jauniešu bērnībā piedzīvojuši fizisku vardarbību;
D. whereas studies on gender-based violence estimate that one-fifth to one-quarter of all women in Europe have experienced physical acts of violence at least once during their adult lives, and more than one-tenth have suffered sexual violence involving the use of force; whereas research also shows that 26% of children and young people report physical violence in childhood,
E. tā kā reklāmā un pornogrāfiskos materiālos bieži vien ir attēloti dažādi ar dzimumu saistītas vardarbības veidi, tādējādi banalizējot vardarbību pret sievietēm un kavējot dzimumu līdztiesības stratēģiju īstenošanu;
E. whereas advertising and pornography often portray various types of gender-based violence, therefore trivialising violence against women and hindering gender equality strategies,
F. tā kā vīriešu vardarbība pret sievietēm ietekmē sieviešu statusu sabiedrībā, proti, sieviešu veselības stāvokli, piekļuvi nodarbinātībai un izglītībai, iesaistīšanos sabiedriskajos un kultūras pasākumos, materiālo neatkarību, līdzdalību sabiedriskajā un politiskajā dzīvē un lēmumu pieņemšanā, kā arī attiecības ar vīriešiem;
F. whereas male violence against women shapes women’s place in society: their health, access to employment and education, integration into social and cultural activities, economic independence, participation in public and political life and decision-making, and relations with men,
G. tā kā bieži vien cietušās sievietes neziņo par vīriešu pastrādāto vardarbību, šādi rīkodamās sarežģītu un daudzveidīgu iemeslu dēļ, tostarp pamatojoties uz psiholoģiskiem, ekonomiskiem, sociāliem un kultūras faktoriem, taču dažkārt par iemeslu var būt arī neuzticēšanās policijai, tiesību sistēmai un sociālajiem un veselības aprūpes dienestiem;
G. whereas in many cases women fail to lodge complaints against acts of gender violence against them, for reasons that are complex and diverse and include psychological, economic, social and cultural factors, while they may also lack trust in the police, the legal system and the social and health services,
H. tā kā ar dzimumu saistīta vardarbība, kas galvenokārt izpaužas kā vīriešu vardarbība pret sievietēm, ir strukturāla un plaši izplatīta problēma gan Eiropā, gan visā pasaulē, kas gan upurus, gan varmākas skar neatkarīgi no vecuma, izglītības, ienākumiem un sociālā stāvokļa, un ir saistīta ar mūsu sabiedrībai raksturīgo nevienlīdzīgo varas samēru sieviešu un vīriešu starpā;
H. whereas gender-based violence, predominantly by men against women, is a structural and widespread problem throughout Europe and the world, is a phenomenon that involves victims and perpetrators of all ages, educational backgrounds, incomes and social positions and is linked to the unequal distribution of power between women and men in our society,
I. tā kā ekonomiskā spriedze bieži vien palielina vardarbības biežumu, intensitāti un bīstamību; tā kā pētījumi liecina, ka vardarbība pret sievietēm pieņemas spēkā apstākļos, kad vīrieši ekonomiskās krīzes dēļ tiek atbrīvoti no darba un zaudē īpašumu;
I. whereas economic stress often leads to more frequent, more violent and more dangerous abuse; whereas studies have shown that violence against women intensifies when men experience displacement and dispossession as a result of the economic crisis,
J. tā kā vardarbību pret sievietēm veido dažādi cilvēktiesību pārkāpumu veidi, tostarp seksuālā izmantošana, izvarošana, vardarbība ģimenē, seksuāli uzbrukumi un uzmākšanās, prostitūcija, sieviešu un meiteņu tirdzniecība, sieviešu seksuālo un reproduktīvo tiesību pārkāpumi, vardarbība pret sievietēm darba vietā, vardarbība pret sievietēm konflikta apstākļos, vardarbība pret sievietēm cietumos vai aprūpes iestādēs, kā arī dažādas kaitīgas tradicionālas ieražas; tā kā ikviens no šiem vardarbības veidiem sievietēm un meitenēm var radīt smagas psiholoģiskas ciešanas un kaitēt vispārējam veselības stāvoklim, tostarp seksuālajai un reproduktīvajai veselībai, un dažos gadījumos izraisīt nāvi;
J. whereas violence against women encompasses a wide range of human rights violations, including: sexual abuse, rape, domestic violence, sexual assault and harassment, prostitution, trafficking of women and girls, violation of women’s sexual and reproductive rights, violence against women at work, violence against women in conflict situations, violence against women in prison or care institutions, and several harmful traditional practices; whereas any one of these abuses can leave deep psychological scars, damage the general health of women and girls, including their reproductive and sexual health, and in some instances results in death,
K. tā kā vairākās dalībvalstīs vīriešu vardarbība pret sievietēm, kas izpaužas kā sievietes izvarošana, netiek uzskatīta par noziedzīgu nodarījumu, par kuru paredzēta saukšana pie kriminālatbildības
K. whereas in several Member States male violence against women in the form of rape is not treated as an offence giving rise to ex officio prosecution
Komisijas 2010. gada pētījums „Feasibility study to assess the possibilities, opportunities and needs to standardise national legislation on violence against women, violence against children and sexual orientation violence” , 53. lpp. ;
2010 Commission study entitled ’Feasibility study to assess the possibilities, opportunities and needs to standardise national legislation on violence against women, violence against children and sexual orientation violence’, p.53. ,
L. tā kā Eiropas Savienībā netiek regulāri apkopoti salīdzināmi dati par dažādiem vardarbības veidiem pret sievietēm, un tāpēc ir grūti pilnībā apzināties šīs problēmas patiesos apjomus un rast atbilstīgus risinājumus; tā kā ir ļoti grūti apkopot ticamus datus, jo baiļu un kauna dēļ gan sievietes, gan vīrieši nelabprāt ziņo par pieredzēto attiecīgajām struktūrām;
L. whereas comparable data on different types of violence against women in the European Union are not collected on a regular basis, which makes it difficult to ascertain the real extent of the problem and to find appropriate solutions; whereas it is very difficult to collect reliable data as women and men are reluctant, due to fear or shame, to report their experiences to the relevant stakeholders,
M. tā kā saskaņā ar pētījumiem par Eiropas Padomes dalībvalstīm ikgadējās izmaksas, kas saistītas ar vardarbību pret sievietēm, ir aptuveni EUR 33 miljardi
M. whereas, according to the existing studies concerning Council of Europe member states, the annual cost of violence against women is estimated to be in the region of EUR 33 billion
N. tā kā sievietes visā Eiropas Savienībā nav vienādi aizsargātas pret vīriešu vardarbību, jo dalībvalstīs pastāv atšķirīgas politiskās nostādnes un tiesību akti;
N. whereas women in the European Union are not equally protected against male violence, due to differing policies and legislation across Member States,