natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Apspriedusies ar Eiropas Parlamentu un ievērojot Līguma par Eiropas Savienību 39. panta 1. punktu, Padome jebkurā laikā var vienprātīgi nolemt 1. punkta sarakstam pievienot citas noziedzīgu nodarījumu kategorijas.
The Council may decide to add other categories of offences to the list in paragraph 1 at any time, acting unanimously after consultation of the European Parliament under the conditions laid down in Article 39(1) of the Treaty on European Union.
Ņemot vērā saskaņā ar šā pamatlēmuma 27. pantu Padomei iesniegto ziņojumu, Padome izvērtē, vai saraksts būtu jāpaplašina vai jāgroza.
The Council shall examine, in the light of the report submitted to it pursuant to Article 27 of this Framework Decision, whether the list should be extended or amended.
Šis nosacījums ir jāsvītro, lai nodrošinātu atbilstību citiem grozījumiem, kas attiecas uz 14. pantu.
This provision should be deleted in the interests of consistency with the other amendments concerning Article 14.
Pieņemot šo pamatlēmumu, dalībvalstis konstitucionālu iemeslu dēļ, izmantojot Padomes Ģenerālsekretariātam nosūtītu deklarāciju, var paziņot, ka tās nepiemēros 1. punktu attiecībā uz dažiem vai visiem tajā minētajiem noziedzīgiem nodarījumiem.
Member States may, for constitutional reasons, on the adoption of this Framework Decision, by a declaration notified to the General Secretariat of the Council, declare that they will not apply paragraph 1 in respect of some or all of the offences referred to in that paragraph.
Šādu deklarāciju var atsaukt jebkurā laikā.
Any such declaration may be withdrawn at any time.
Šādas deklarācijas vai deklarāciju atsaukumus publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Such declarations or withdrawals of declarations shall be published in the Official Journal of the European Union.
Šis nosacījums ir jāsvītro, lai nodrošinātu atbilstību citiem grozījumiem, kas attiecas uz 14. pantu.
This provision should be deleted in the interests of consistency with the other amendments concerning Article 14
15. pants – 1. punkts – d apakšpunkts
Article 15 - paragraph 1 - point d
d) pamatlēmuma 14. panta 3. punktā minētajos gadījumos un – ja lēmuma izpildes valsts saskaņā ar 14. panta 4. punktu ir nākusi klajā ar deklarāciju – 14. panta 1. punktā minētajos gadījumos lēmums par uzraudzības pasākumiem attiecas uz darbību, ko saskaņā ar lēmuma izpildes valsts tiesību aktiem neuzskata par noziedzīgu nodarījumu; tomēr nodokļu, muitas un valūtas jautājumos lēmuma izpildi nevar atteikt, pamatojoties uz to, ka lēmuma izpildes valsts tiesību aktos nav paredzēti analogi nodokļi vai ka tajos nodokļu, muitas vai valūtas jomā nav paredzēti noteikumi, kas ir analogi lēmuma pieņēmējas valsts noteikumiem;
(d) the decision on supervision measures relates, in the cases referred to in Article 14(3) and, where the executing State has made a declaration under Article 14(4), in the cases referred to in Article 14(1), to an act which would not constitute an offence under the law of the executing State; in tax, customs and currency matters, however, execution of the decision may not be refused on the grounds that the law of the executing State does not prescribe any taxes of the same kind or does not contain any tax, customs or currency provisions of the same kind as the law of the issuing State;
Šis nosacījums ir jāsvītro, lai nodrošinātu atbilstību grozījumiem, kas attiecas uz 14. pantu.
This provision should be deleted in the interests of consistency with the amendments concerning Article 14.
Ja lēmuma pieņēmējas valsts kompetentā iestāde ir piemērojusi lēmumu par apcietinājumu vai arī jebkādu citu izpildāmu tiesas nolēmumu ar tādu pašu spēku , attiecīgo personu nodod saskaņā ar pamatlēmumu par Eiropas apcietināšanas orderi.
If the competent authority of the issuing State has issued an arrest warrant or any other enforceable judicial decision having the same effect , the person shall be surrendered in accordance with the Framework Decision on the European Arrest Warrant.
Ja uzraudzības pasākuma pārkāpuma gadījumā lēmuma pieņēmējas valsts kompetentā iestāde ir piemērojusi pirmstiesas apcietinājumu, attiecīgo personu nodod saskaņā ar pamatlēmumu par Eiropas apcietināšanas orderi.
If, in case of breach of the supervision measure , the competent authority of the issuing State has issued an arrest warrant, the person shall be surrendered in accordance with the Framework Decision on the European Arrest Warrant.
Referents 2007. gadā sniegtajā atzinumā skaidri atsaucās uz uzraudzības pasākumu pārkāpumu gadījumiem un uz nepieciešamību izveidot nosūtīšanas/nodošanas sistēmu, kas darbotos vienlaicīgi ar Eiropas apcietināšanas orderi.
The rapporteur in the opinion delivered in 2007 expressly referred to cases of breaches of the supervision measures and to the need not to create a transfer/surrender system parallel to the European Arrest Warrant.
Tāpēc atsauce uz Eiropas apcietināšanas orderi ir ļoti vēlama.
The reference to the European Arrest Warrant is therefore mostly welcome.
Transponējot šo pamatlēmumu vai vēlāk, katra dalībvalsts var informēt Padomes Ģenerālsekretariātu par to, ka tā arī piemēros Eiropas apcietināšanas ordera pamatlēmuma 2. panta 1. punktu, pieņemot lēmumu par attiecīgās personas nodošanu lēmuma pieņēmējai valstij.
Each Member State may notify the General Secretariat of the Council, when transposing this Framework Decision or at a later stage, that it will also apply Article 2(1) of the Framework Decision on the European Arrest Warrant in deciding on the surrender of the person concerned to the issuing State.
Ņemot vērā šā juridiskā instrumenta mērķi, būtu jāaptver visi pārkāpumi bez ierobežojumiem.
Taking into account the aim of this legal instrument, all offences should be covered, without setting a threshold.
Padomes Ģenerālsekretariāts saskaņā ar iepriekšējo punktu saņemto informāciju dara pieejamu visām dalībvalstīm un Komisijai.
The General Secretariat of the Council shall make the information received under the previous paragraph available to all Member States and to the Commission.
Šis nosacījums ir jāsvītro, lai nodrošinātu atbilstību 21. panta grozījumiem.
This provision should be deleted in the interests of consistency with the amendments on Article 21.
1. pielikums – apliecinājuma rūtiņa (f) – 2. punkts
Annex 1 - Certificate box (f) - point 2
1. pielikums – apliecinājuma rūtiņa (f) – 3. punkts
Annex 1 - Certificate box (f) - point 3
Ja 1. punktā minētais(ie) varbūtējais(ie) nodarījums(i) nav aplūkots(i) 2. punktā, vai, ja lēmumu kopā ar apliecinošo dokumentu nosūta dalībvalstij, kura ir deklarējusi, ka pārbaudīs abpusējo sodāmību (pamatlēmuma 14. panta 4. punkts), lūdzu, pilnībā aprakstiet attiecīgo(s) varbūtējo(s) nodarījumu(s):
To the extent that the alleged offence(s) identified under point 1 is (are) not covered by point 2 or if the decision, as well as the certificate are forwarded to a Member State, which has declared that it will verify the double criminality (Article 14(4) of the Framework Decision), please give a full description of the alleged offence(s) concerned:
1. pielikums – apliecinājuma rūtiņa (g) – 3. punkts – 1. daļa – 3.a ievilkums (jauns)
Annex 1 - Certificate box (g) - paragraph 3 - subparagraph 1 - indent 3 a (new)
pienākums kā galvojumu deponēt noteiktu naudas summu vai nodrošināt cita veida garantiju, ko var izdarīt, vai nu veicot noteiktu iemaksu skaitu, vai iemaksājot visu uzreiz;
an obligation to deposit a certain sum of money or to give another type of guarantee, which may either be provided through a specific number of instalments or entirely at once;
Jānodrošina atbilstība 8. panta grozījumiem.
In the interests of consistency with the amendments concerning Article 8.
I. pielikums – apliecinājuma rūtiņa (g) – 3. punkts – 2. daļa – 3. ievilkums
Annex 1 - Certificate box (g) - paragraph 3 - subparagraph 2 - indent 3
pienākums kā galvojumu deponēt noteiktu naudas summu vai nodrošināt cita veida garantiju, ko var nodrošināt, vai nu veicot noteiktu iemaksu skaitu, vai iemaksājot visu uzreiz;
an obligation to deposit a certain sum of money or to give another type of guarantee, which may either be provided through a specific number of instalments or entirely at once;
Jau pirmajā atzinumā par šo likumdošanas priekšlikumu tika uzsvērts, ka pirmstiesas apcietinājums tiek uzskatīts par ārkārtēju pasākumu, kuru piemērojot, rūpīgi jāpārbauda, vai tiek ievērotas tiesības uz brīvību un nevainīguma prezumpcija
As already stressed in the first opinion on this legislative proposal, pre-trial detention shall be regarded as an exceptional measure which must be strictly tested against the right to liberty and the presumption of innocence
Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktā teikts, ka Savienība kā Kopienas tiesību vispārēju principu ievēro pamattiesības, ko nodrošina Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija (Eiropas Cilvēktiesību tiesa, 1950) un kas izriet no dalībvalstu kopīgajām konstitucionālajām tradīcijām.
Article 6(2) TEU provides that the Union shall respect fundamental rights as guaranteed by the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR, 1950) and as they result from constitutional traditions common to the Member States, as general principles of Community law.
Pamattiesības vai pamatbrīvība, kas nosaka iepriekšējo apcietinājumu un alternatīvus risinājumus šādam apcietinājumam un ko nosaka Eiropas Cilvēktiesību tiesa, ir šādas:
The basic rights or fundamental freedoms that govern pre-trial detention and alternatives to such detention and that are determined by the ECHR are as follows:
- 5. panta 1. punktā „ikvienam ir tiesības uz personisko brīvību un drošību”;
- Art. 5(1) "everyone has the right to liberty and security of person";
- 6. panta 2. punktā „ikviens, kas tiek apsūdzēts noziedzīgā nodarījumā, tiek uzskatīts par nevainīgu, kamēr viņa vaina nav pierādīta saskaņā ar likumu”;
- Art. 6(2) " everyone charged with a criminal offence shall be presumed innocent until proved guilty according to law";
- 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā „ja persona tiek tiesiski aizturēta vai apcietināta ar nolūku nodot viņu kompetentām tiesību aizsardzības iestādēm, balstoties uz pamatotām aizdomām, ka šī persona ir izdarījusi sodāmu nodarījumu, vai ja ir pamatots iemesls uzskatīt par nepieciešamu aizkavēt viņu izdarīt likumpārkāpumu vai nepieļaut viņas bēgšanu pēc likumpārkāpuma izdarīšanas”. .
- Art. 5(1)c "the lawful arrest or detention of a person effected for the purpose of bringing him before the competent legal authority on reasonable suspicion of having committed an offence or when it is reasonably considered necessary to prevent his committing an offence or fleeing after having done so" .
Pirmstiesas apcietināšana nekādā gadījumā nav obligāta, un to nevar izmantot nolūkā sodīt
It shall never be compulsory nor be used for punitive reasons
Eiropas Padomes ieteikums, Rec(2006)13. .
Recommendation of the Council of Europe, Rec(2006)13. .
Tādējādi pirmstiesas izmeklēšanas posmā pēc iespējas jāizmanto tādi uzraudzības pasākumi, kas neietver brīvības atņemšanu.
Consequently, in the pre-trial stage, the widest possible use should be made of non-custodial supervision measures.
Brīvības atņemšanu pirmstiesas izmeklēšanas posmā var piemērot vienīgi kā ārkārtēju pasākumu ar mērķi novērst trīs klasiskas situācijas: bēgšanas, pierādījumu slēpšanas un pārkāpumu atkārtotas izdarīšanas risku.
Deprivation of liberty in the pre-trial stage may in principle be imposed only as an extrema ratio to prevent three classical situations: danger of flight, danger of suppression of evidence and danger of repetition of offences.
Kopējā Eiropas tiesiskuma telpā, kurā nav iekšējo robežu, jānodrošina, ka pret aizdomās turēto personu, kas nav tās valsts pastāvīgais iedzīvotājs, kurā notiek lietas iztiesāšana, izturas tieši tāpat kā pret aizdomās turēto personu, kas ir šīs valsts pastāvīgais iedzīvotājs.
In a common European area of justice without internal borders, it is necessary to ensure that a suspect who is not resident in the trial state is not treated any differently from a suspect who is so resident.
Tomēr, tā kā nav konkrēta savstarpējas atzīšanas instrumenta, līdz šim pārrobežu darbībā nav atzīti nekādi alternatīvi risinājumi pirmstiesas apcietinājumam, un tas ir traucējis individuālo tiesību tiesisko aizsardzību.
However, so far alternative measures to pre-trial detention could not be recognised across borders as no specific mutual recognition instrument was in place and this resulted in an obstruction of the judicial protection of individual rights.
Pastāv acīmredzams risks īstenot atšķirīgu attieksmi pret šādām divām kategorijām — Eiropas Savienības pilsoņiem, kas nav pastāvīgie iedzīvotāji tās dalībvalsts teritorijā, kurā viņi tiek turēti aizdomās par noziedzīga nodarījuma izdarīšanu, un tiem ES pilsoņiem, kas ir šīs dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji.
There is a clear risk of unequal treatment between the two categories - EU citizens who are not residents in the territory of the Member State where they are suspected of having committed a criminal offence and EU citizens who are residents.
Turklāt šādu situāciju var uzskatīt arī par šķērsli, kas traucē personu brīvu pārvietošanos.
Furthermore, that could also be seen as an obstacle to the free movement of persons.
Ņemot vērā iepriekš minēto, referents viennozīmīgi atbalsta šā tiesību akta pieņemšanu, kas ļaus panākt uzraudzības rīkojumu savstarpēju atzīšanu pirmstiesas procedūrās.
Taking into account the above-mentioned, the rapporteur strongly supports the adoption of this piece of legislation, which will allow the mutual recognition of pre-trial supervision orders.
Šāds instruments mudinātu kompetentās valsts iestādes pirmstiesas izmeklēšanas procesā neturēt apcietinājumā ES nerezidentus, pamatojoties uz bēgšanas risku, bet gan ļaut tiem atgriezties dalībvalstī, kas ir to likumīgā un pastāvīgā dzīvesvieta.
This instrument would encourage competent national authorities not to detain EU non-residents in pre-trial process due to the danger of absconding but to let them return to the Member State of their current lawful and ordinary residence.
Tāpēc referents atzinīgi vērtē tādu teksta grozījumu, kas atbalsta viņa priekšlikumu paplašināt pamatlēmuma darbības jomu un iekļaut tajā iespēju aizdomās turētajai personai lūgt izdevējai kompetentajai iestādei nodot uzraudzības rīkojumu dalībvalstij, kas nav šīs personas likumīgā un pastāvīgā dzīvesvietas valsts.
In this spirit, the rapporteur welcomes the amendment of the text in the sense of taking on board his suggestion to widen the scope of the Framework Decision and to include the possibility for the suspect to request the issuing competent authority to forward the supervision order to a Member State other than the one in which he/she is ordinary and lawfully resident.
Referents arī precizē pastāvīgas dzīvesvietas definīciju.
The rapporteur further clarifies the definition of residence.
Ņemot vērā šā priekšlikuma mērķi, ir būtiski jēdziena „pastāvīgā dzīvesvieta” nozīmi neattiecināt tikai uz „pastāvīgu” dzīvesvietu, kā tas pieņemts Kopienā.
In the light of the aim of the proposal, it is vital not to restrict the meaning of the residence to the `permanent` residence which is already well-accepted Community terminology.
Tomēr jāprecizē, ka pastāvīgajai dzīvesvietai jābūt likumīgai un parastai.
However, it should be clarified that the residence should be lawful and ordinary.
Šā iemesla dēļ jāņem vērā faktiskie apstākļi.
To this purpose de facto circumstances should be taken into account.
Tā kā šā pamatlēmuma mērķis ir piemērot visvieglākos piespiedu līdzekļus tādām aizdomās turētajām personām, kurām citā gadījumā, visticamāk, tiktu piemērots pagaidu apcietinājums, nav nozīmes pārbaudīt dubulto sodāmību attiecībā uz lēmumu par uzraudzības pasākumiem atzīšanu un izpildi.
As this framework decision aims to apply the least coercive measures to suspects who would otherwise most likely be subject to the application of provisional detention, it makes no sense to make the recognition and execution of the decision on supervision measures subject to the verification of the dual criminality.
Patiesībā saskaņā ar 14. panta un 15. panta 1. punkta d) apakšpunktu, kurā atcelta dubultās sodāmības pārbaude uzskaitītajām likumpārkāpumu kategorijām, tiek radīts iemesls atteikumam, pamatojoties uz dubultās sodāmības neesamību tiem likumpārkāpumiem, kas nav iekļauti sarakstā.
In fact, Article 14 and Article 15 Paragraph 1(d), excluding the verification of dual criminality for the categories of offences listed, allow a ground for refusal based on the lack of dual criminality for all the offences not included in the list.
Tas izraisītu sliktāku attieksmi pret aizdomās turēto personu, jo gadījumā, ja nepastāv dubulta sodāmība, šai personai, visticamāk, piemērotu pagaidu apcietinājumu, nevis citu pasākumu, kas nav apcietinājums un ko izmanto dalībvalstī, kurā šāds pārkāpums nav sodāms.
This would concretely result in a worse treatment of the suspect as in case of lack of dual criminality it would be more likely that he/she would be subject to provisional detention instead of a non detentive measure applied in a Member States where that behaviour is not punishable.
Turklāt, ja dubultas sodāmības pārbaudes atcelšanai tiktu noteikts laika ierobežojums līdz trīs gadiem, 14. panta 1. punkta darbības joma neattiektos uz tādiem gadījumiem, kas notiek biežāk, proti, mazāk smagiem noziegumiem.
Moreover, fixing the threshold for the exclusion of the verification of dual criminality in three years would mean leaving out of the scope of Article 14 paragraph 1 the cases which are likely to be more frequent: less serious crime.
Visbeidzot, dubultas sodāmības pārbaude pakāpeniski jāizslēdz no instrumentiem, ko pamato uz savstarpēju atzīšanu.
Finally, the verification of double criminality should gradually disappear from instruments founded on mutual recognition..
Lai nodrošinātu, ka aizdomās turētā persona saņem vislabāko attieksmi, un iekams tiek pieņemts vērienīgs instruments procesuālo garantiju jomā, būtu pienācīgi noteikt vismaz minimālas procesuālās garantijas attiecībā uz uzraudzības pasākumu izpildi/mainīšanu un jo sevišķi attiecībā uz aizdomās turētās personas tiesībām saņemt precīzu informāciju viņam vai viņai saprotamā valodā.
In the spirit of ensuring the best treatment to the suspect and pending the adoption of a far ‑reaching instrument in the field of procedural safeguards, it would be appropriate to establish, at least, minimum procedural safeguards for execution/modification of supervision measures and notably the right for the suspect to be accurately informed in a language he/she understands.
Attiecībā uz pārejas mehānismiem un jauno atsauci uz Eiropas apcietināšanas orderi, referents 2007. gadā sniegtajā atzinumā skaidri norādīja uz gadījumiem, kuros tiek pārkāpti uzraudzības pasākumi, un uz nepieciešamību neradīt tādu nosūtīšanas/izdošanas sistēmu, kas līdzinātos Eiropas apcietināšanas orderim.
Concerning the transfer mechanism and the new reference to the European Arrest Warrant, the rapporteur in the opinion delivered in 2007 expressly referred to cases of breaches of the supervision measures and to the need not to create a transfer/surrender system parallel to the European Arrest Warrant.
Tāpēc atsauce uz Eiropas apcietināšanas orderi tiek vērtēta atzinīgi.
The reference to the European Arrest Warrant is, therefore welcome.
Tomēr referents uzskata, ka kompetentajai izdevējai iestādei katrā atsevišķā lietā jālemj, vai gadījumā, ja tiek pārkāpts uzraudzības pasākums, aizdomās turētā persona ir jāapcietina un jāizdod izdevējai dalībvalstij.
It is nevertheless the opinion of the rapporteur that the competent issuing authority should decide on a case by case base if, in the case of breach of the supervision measure, the suspect needs to be arrested and surrendered to issuing Member State.
Turklāt būtu skaidri jānosaka, ka ir jāaptver visi likumpārkāpumi (nenosakot ierobežojumus).
It should in addition be clearly stated that all offences should be covered (without setting a threshold).
Tāpēc, piemērojot Eiropas uzraudzības rīkojumu, Eiropas apcietināšanas ordera darbības joma jāpaplašina, attiecinot to uz visiem likumpārkāpumiem.
Therefore, when applying the ESO, the EAW should be extended to cover all offences.
Budžeta komitejas atzinums .....................................................................................10
OPINION of the Committee on Budgets .................................................................10
– ņemot vērā Komisijas 2008. gada 15. oktobra ziņojumu budžeta izpildes apstiprinātājiestādei par paveikto darbu attiecībā uz lēmumiem par 2006. gada budžeta izpildes apstiprināšanu ( COM(2008)0629 ) un Komisijas dienestu darba dokumentu ( SEC(2008)2579 ),
– having regard to the report from the Commission to the European Parliament of 15 October 2008 on the follow-up to 2006 discharge decisions ( COM(2008)0629 ) and the accompanying Commission Staff Working Document ( SEC(2008)2579 ),
– ņemot vērā Komisijas 2008. gada 11. marta paziņojumu „Eiropas aģentūras — turpmākā virzība” ( COM(2008)0135 ),
– having regard to the Commission Communication of 11 March 2008 entitled "European agencies – the way forward" ( COM(2008)0135 ),
– ņemot vērā 2008. gada 21. oktobra rezolūciju par stratēģiju regulatīvo aģentūru institucionālo aspektu noteikšanai nākotnē
– having regard to its resolution of 21 October 2008 on a strategy for the future settlement of the institutional aspects of Regulatory Agencies
Pieņemtie teksti, P6_TA(2008)0495 . ,
Texts adopted, P6_TA(2008)0495 . ,
– ņemot vērā Padomes Regulu (EK, Euratom ) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam
– having regard to Council Regulation (EC, Euratom) No 1605/2002 on the Financial Regulation applicable to the general budget of the European Communities
– ņemot vērā Eiropas Revīzijas palātas Īpašo ziņojumu Nr. 5/2008 par rezultātu sasniegšanu Eiropas Savienības aģentūrās,
– having regard to Special Report No 5/2008 of the European Court of Auditors entitled "The European Union's agencies: getting results",
– ņemot vērā Reglamenta 71. pantu un V pielikumu,
– having regard to Rule 71 of, and Annex V to, its Rules of Procedure,
– ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Budžeta komitejas atzinumu ( A6-0148/2009 ),
– having regard to the report of the Committee on Budgetary Control and the opinion of the Committee on Budgets ( A6-0148/2009 ),
A. tā kā šajā rezolūcijā ir iekļauti horizontāli konstatējumi, kas attiecas uz visām struktūrām Regulas (EK, Euratom ) Nr. 1605/2002 185. panta izpratnē un kas ir daļa no lēmuma par budžeta izpildes apstiprināšanu saskaņā ar Regulas (EK, Euratom ) Nr. 2343/2002 96. pantu un Parlamenta Reglamenta V pielikuma 3. punktu;
A. whereas this resolution contains, for each body within the meaning of Article 185 of Regulation (EC, Euratom) No 1605/2002, the horizontal observations accompanying the discharge decision in accordance with Article 96 of Regulation (EC, Euratom) No 2343/2002 and Article 3 of Annex V to Parliament's Rules of Procedure,
B. tā kā Parlaments, Padome un Komisija, ņemot vērā iepriekš minēto Komisijas paziņojumu, ir atsākuši projektu par vienotu pamatprincipu noteikšanu attiecībā uz aģentūrām un ir izveidojuši iestāžu darba grupu,
B. whereas, following the adoption of the above-mentioned Commission Communication, Parliament, the Council and the Commission have re-launched the project of defining a common framework for the agencies and set up an inter-institutional working group,
Sk. argumentus, kas izvērsti Eiropas Parlamenta Budžeta palīdzības nodaļas 2006. gada decembra pētījumā par aģentūru budžeta izpildes apstiprināšanu. ; atgādina, ka šī definīcija ir piemērota trim aģentūru kategorijām, proti, decentralizētajām aģentūrām, izpildaģentūrām un citām struktūrām;
See the arguments developed in the Study on the Agencies' discharge by the Budgetary Support Unit of the European Parliament, December 2006. ; recalls the three categories of agency that fit this definition, namely decentralised agencies, executive agencies and other bodies;