natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Šādi argumenti jo īpaši motivē referentu atkārtoti iesniegt Parlamenta pirmā lasījuma grozījumu:
Especially the following arguments motivate the rapporteur to retable Parliament's first reading amendment:
II. ja ieguvums no šīs sistēmas ir tikai finanšu ministru ienākumu pieaugums un tiem pilsoņiem, kas uzvedas videi labvēlīgi, piemēram, izmantojot autobusu vai vilcienu lidmašīnas vietā, nav ieguvuma, ir grūtāk pamatot politiku.
If the result of the scheme is only an increase of the income for the Finance Ministers and those citizens that behave environmental-friendly, e.g. by using the bus or train instead of the plane, have no benefit, it is more difficult to justify the policy.
Nodokļu samazinājumi videi nekaitīgiem transporta veidiem būtu izšķiroši, lai pārliecinātu pilsoņus, ka mēs nevācam naudu, bet atbalstām vides darbības;
Tax cuts on environmental-friendly transport modes would be crucial to convince citizens that we are not collecting money but supporting environmental activities.
III. tā pati loģika ir spēkā attiecībā uz ieguldījumiem tīru lidmašīnu pētniecībā un tehnoloģijā.
The same logic applies for investment in research and technology for clean aircrafts.
Ir jāizvairās no iespaida, ka sistēma galvenokārt vāc naudu finanšu ministriem un nerisina reālās problēmas.
The impression that the scheme mainly collects money for the Finance Ministers and does not address the real problem needs to be avoided.
Adamos Adamou , Georgs Andrejevs, Pilar Ayuso, Johannes Blokland, John Bowis, Frieda Brepoels, Dorette Corbey, Chris Davies, Mojca Drčar Murko, Edite Estrela, Jill Evans, Anne Ferreira, Karl-Heinz Florenz, Alessandro Foglietta, Matthias Groote, Françoise Grossetête, Cristina Gutiérrez-Cortines, Satu Hassi, Gyula Hegyi, Jens Holm, Marie Anne Isler Béguin, Dan Jørgensen, Christa Klaß, Eija-Riitta Korhola, Urszula Krupa, Aldis Kušķis, Marie-Noëlle Lienemann, Peter Liese, Jules Maaten, Linda McAvan, Roberto Musacchio, Riitta Myller, Péter Olajos, Vittorio Prodi, Frédérique Ries, Dagmar Roth-Behrendt, Guido Sacconi, Carl Schlyter, Horst Schnellhardt, Richard Seeber, Bogusław Sonik, María Sornosa Martínez, Antonios Trakatellis, Evangelia Tzampazi, Thomas Ulmer, Marcello Vernola, Åsa Westlund, Anders Wijkman, Glenis Willmott
Adamos Adamou, Georgs Andrejevs, Pilar Ayuso, Johannes Blokland, John Bowis, Frieda Brepoels, Dorette Corbey, Chris Davies, Mojca Drčar Murko, Edite Estrela, Jill Evans, Anne Ferreira, Karl-Heinz Florenz, Alessandro Foglietta, Matthias Groote, Françoise Grossetête, Cristina Gutiérrez-Cortines, Satu Hassi, Gyula Hegyi, Jens Holm, Marie Anne Isler Béguin, Dan Jørgensen, Christa Klaß, Eija-Riitta Korhola, Urszula Krupa, Aldis Kušķis, Marie-Noëlle Lienemann, Peter Liese, Jules Maaten, Linda McAvan, Roberto Musacchio, Riitta Myller, Péter Olajos, Vittorio Prodi, Frédérique Ries, Dagmar Roth-Behrendt, Guido Sacconi, Carl Schlyter, Horst Schnellhardt, Richard Seeber, Bogusław Sonik, María Sornosa Martínez, Antonios Trakatellis, Evangelia Tzampazi, Thomas Ulmer, Marcello Vernola, Åsa Westlund, Anders Wijkman, Glenis Willmott
– ņemot vērā priekšlikumu Padomes lēmumam ( COM(2008)0132 ),
– having regard to the proposal for a Council decision ( COM(2008)0132 ),
– ņemot vērā ANO/EEK 1991. gada Espo konvencijas „Par ietekmes uz vidi novērtējumu pārrobežu kontekstā” Protokolu par stratēģisko vides novērtējumu,
– having regard to the Protocol on Strategic Environmental Assessment to the 1991 UN/ECE Espoo Convention on Environmental Impact Assessment in a Transboundary Context,
– ņemot vērā EK līguma 175. panta 1. punktu un 300. panta 2. punkta pirmās daļas pirmo teikumu,
– having regard to Article 175(1) and Article 300(2), first subparagraph, first sentence of the EC Treaty,
– ņemot vērā EK līguma 300. panta 3. punkta pirmo daļu, saskaņā ar kuru Padome ir apspriedusies ar Parlamentu ( C6‑0161/2008 ),
– having regard to Article 300(3), first subparagraph, of the EC Treaty, pursuant to which the Council consulted Parliament ( C6‑0161/2008 ),
– ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ziņojumu ( A6‑0221/2008 ),
– having regard to the report of the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety ( A6‑0221/2008 ),
Piektā ministru konference „Vide Eiropai” 2003. gada maijā Kijevā (Ukraina) pieņēma ANO/EEK 1991. gada Espo konvencijas „Par ietekmes uz vidi novērtējumu pārrobežu kontekstā” Protokolu par stratēģisko vides novērtējumu (SVN protokols).
The fifth Ministerial Conference "Environment for Europe held" in Kiev, Ukraine in May 2003 adopted the Protocol on Strategic Environmental assessment to the 1991 UN/ECE Espoo Convention on Environmental Impact Assessment in Transboundary Context (SEA Protocol).
Komisija Eiropas Kopienas vārdā šo protokolu parakstīja 2003. gada 21. maijā.
The Commission on behalf of the European Community signed the SEA Protocol on 21 May 2003.
Ar ANO/EEK 1991. gada Espo konvenciju „Par ietekmes uz vidi novērtējumu pārrobežu kontekstā” ( Espo konvencija ), pamatojoties uz spēkā esošajiem ietekmes uz vidi novērtējuma (IVN) tiesību aktiem, noteica kārtību, kādā jāapspriežas ar tām Konvencijas līgumslēdzējam pusēm, kuras varētu ietekmēt ierosināto projektu pārrobežu ietekme uz vidi.
The 1991 UN/ECE Convention on transboundary Environmental Impact Assessment (the Espoo Convention), building on existing EIA law, established procedures for consulting Parties likely to be affected by transboundary environmental impacts of proposed projects.
Konvencija stājās spēkā 1997. gadā.
The Convention entered into force in 1997.
Eiropas Kopiena to parakstīja 1991. gada 26. februārī un ratificēja 1997. gada 24. jūnijā.
The European Community signed it on 26 February 1991 and ratified in on 24 June 1997.
Konvencijas pamatnoteikumus īsteno ar Direktīvu 97/11.
Its main provisions are implemented by Directive 97/11.
Direktīvu 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (Stratēģiskā vides novērtējuma (SVN) direktīva) piemēro plašai plānu un programmu kategorijai, un šajā direktīvā ir noteiktas izsmeļošas prasības ietekmes uz vidi novērtējumam un ziņošanai par šo ietekmi.
Directive 2001/42/EC, on the assessment of the effects of certain plans and programmes on the environment (the Strategic Environmental Assessment (SEA) Directive), applies to a broad category of plans and programmes, and sets out detailed requirements for assessing and reporting on their environmental effects.
Iespēju projekta līmenī novērst ietekmi uz vidi var apgrūtināt plānu un politikas stratēģiju līmenī pieņemti lēmumi.
The ability to adverse environmental effects at project level may be constrained by decisions taken in plans or policies.
Tādēļ ir noteikts, ka novērtējums jāveic plānu un politikas stratēģiju sagatavošanas posmā.
For this reason, it has been established that a process of assessment should be carried out these levels.
Proti, jāīsteno SVN process.
This is the SEA- process.
Iedvesmojoties no Espo konvencijas, SVN direktīvā ir iekļauts noteikums par pārrobežu ietekmi.
The SEA - Directive includes a provision on transboundary effects inspired by the Espoo Convention.
SVN protokolam ir šādi mērķi: nodrošināt vides, tostarp veselības, augsta līmeņa aizsardzību un attiecīgo apsvērumu iekļaušanu pasākumos un instrumentos, kas paredzēti, lai nodrošinātu ilgtspējīgu attīstību.
The SEA - Protocol's objectives are to provide for a high level of protection of the environment, including health, and to ensure that these concerns are integrated into measures and instruments designed to ensure sustainable development.
Eiropas Kopiena saskaņā ar ilgtspējīgas attīstības un labāka tiesiskā regulējuma stratēģiju ir iecerējusi īstenot Espo konvencijas Protokola par stratēģisko vides novērtējumu 13. pantu, veicot ietekmes uz vidi novērtējumu, kā noteikts paziņojumos par ietekmes novērtējumu, kuros līdzsvaroti analizēti ilgtspējīgas attīstības ekonomiskie, sociālie un vides elementi.
The European Community, in conformity with its Strategy on Sustainable Development and Better Regulation, intends to implement Article 13 of the Protocol on Strategic Environmental Assessment to the Espoo Convention through the impact assessment procedures set out in the Communications on Impact Assessment, which address in a balanced manner the economic, social and environmental components of sustainable development.
Jāapsver vairāki ES dimensijas aspekti.
Several aspects of the EU dimension deserve consideration.
EK un dalībvalstis bija vienas no pirmajām, kas izstrādāja SVN koncepciju un īstenoja to praksē, un tām jāapliecina savs atbalsts, ratificējot Espo konvencijas „Par ietekmes uz vidi novērtējumu pārrobežu kontekstā” Protokolu par stratēģisko vides novērtējumu.
The EC and the Member States have been among the leaders in developing the concept and practice of the SEA and they should confirm their support by ratifying the Protocol on Strategic Assessment to the Espoo Convention on environmental impact assessment in a transboundary context.
ANO un EEK 1991. gada Espo konvencijas „Par ietekmes uz vidi novērtējumu pārrobežu kontekstā” Protokols par stratēģisko vides novērtējumu
Protocol on Strategic Environmental Assessment to the 1991 UN/ECE Espoo Convention on Environmental Impact Assessment in a Transboundary Context
Jo Leinen , Konstitucionālo jautājumu komiteja
Jo Leinen , Committee on Constitutional Affairs
(*) Iesaistītā komiteja — Reglamenta 47. pants
(*)Associated committee – Rule 47 of the Rules of Procedure
– ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu un Konstitucionālo jautājumu komitejas atzinumu ( A6‑0222/2008 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs and the opinion of the Committee on Constitutional Affairs ( A6‑0222/2008 ),
A. tā kā Eiropas Parlamentam nav juridiskas personas statusa; tā kā tādēļ ar tā īpašo raksturu saistītās problēmas bieži rada šķēršļus tā prerogatīvu aizsardzībai dalībvalstu tiesās,
A. whereas the European Parliament has no legal personality; whereas, as a result, it is often impeded in protecting its prerogatives before national courts from problems that are peculiar to its special nature,
B. tā kā Parlaments ne tikai respektē Komisijas iniciatīvas tiesības, bet arī patur savas tiesības lūgt Komisiju iesniegt likumdošanas priekšlikumus saskaņā ar EK līguma 192. pantu,
B. whereas Parliament respects the right of initiative of the Commission but upholds its own right under Article 192 of the EC Treaty to request the Commission to submit legislative proposals,
C. tā kā šajā sakarā Eiropas Parlamenta rīcībā ir vairākas pārsūdzības iespējas, kas paredzētas Līgumā un garantē tā prerogatīvu aizsardzību attiecībā pret citām Kopienas iestādēm, piemēram, vēršanās tiesā par bezdarbību (EK līguma 232. pants) un Kopienu aktu anulēšanas procedūra (EK līguma 230. pants),
C. whereas in this regard the European Parliament has at its disposal a range of remedies under the Treaty which ensure that the aforementioned prerogatives are protected vis-à-vis the other Community institutions, such as actions for failure to act (Article 232 of the EC Treaty) and actions for the annulment of Community acts (Article 230 of the EC Treaty),
D. tā kā saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas judikatūru dalībvalsts ir atbildīga par no Līgumiem izrietošo saistību neizpildi gan gadījumos, kad šo saistību nepildīšanu izraisījusi valsts iestādes darbība vai bezdarbība, gan gadījumos, ja to izraisījusi tādas iestādes darbība vai bezdarbība, kura saskaņā ar likumu ir neatkarīga
D. whereas, under the case-law of the Court of Justice, a Member State incurs liability for failure to fulfil its obligations under the Treaties, whatever the agency of that State whose action or inaction has caused the failure, even in the case of a constitutionally independent institution
E. tā kā Eiropas Parlamentam tomēr nav tiešu prerogatīvu aizsardzības instrumentu arī dalībvalstu tiesās, it īpaši gadījumos, kad dalībvalsts tiesas spriedums ir pretējs šīm prerogatīvām, un Parlaments nevar nedz piedalīties dalībvalsts tiesas procesā, nedz tieši vērsties Eiropas Kopienu Tiesā, lai aizstāvētu savus lēmumus;
E. whereas, however, the European Parliament does not have the same direct instruments with which to defend its prerogatives before the national courts, especially in the event of a national judgment which runs counter to those prerogatives, since it can neither participate in national legal proceedings nor directly bring an action before the Court of Justice to defend its decisions,
F. tā kā Eiropas Parlaments nevar arī kā pēdējo iespēju uzsākt pārkāpuma procedūru (saskaņā ar EK līguma 226. pantu) pret dalībvalsti, jo šādas tiesības ir vienīgi Komisijai;
F. whereas the European Parliament cannot even initiate, as a last resort, infringement proceedings (under Article 226 of the EC Treaty) against a Member State, since only the Commission has the power to do so,
G. tā kā piemērotu instrumentu trūkums savu lēmumu aizsardzībai var ierobežot Eiropas Parlamenta kā politiskas un likumdošanas struktūras efektivitāti,
G. whereas the lack of appropriate instruments with which to defend its own decisions effectively can hamper the effectiveness of the European Parliament as a political and legislative body,
H. tā kā lojālas sadarbības starp Eiropas Savienības iestādēm un labas pārvaldības principi prasa, lai Kopienas iestādes savā darbībā vadītos pārskatāmības un saprotamības kritērijiem tā, lai būtu skaidri noteiktas rīcības vai nerīkošanās iemesli;
H. whereas the principles of loyal cooperation between the institutions of the European Union and those of good administration call for the activity of Community bodies to be governed by rules of transparency and intelligibility in order to clarify the reasons for which a given action was or was not taken,
I. tā kā, lai novērstu iepriekš minētās problēmas, būtu jāpastiprina pasākumi, kas ļauj aizstāvēt Parlamenta prerogatīvas, turklāt nevis mainot EK līgumu, bet gan ņemot vērā dalībvalstu parlamentu pieredzi, meklējot pārsūdzības iespējas, kas būtu piemērotas Eiropas Parlamenta īpašajām vajadzībām;
I. whereas, in order to obviate the above-mentioned problems, it would be advisable to strengthen the measures to protect parliamentary prerogatives not by amending the EC Treaty but by attempting to extrapolate from the experience of the national parliaments remedies that are appropriate to the specific requirements of the European Parliament,
J. tā kā pētījuma, kas šajā nolūkā veikts daudzās dalībvalstīs, rezultāti skaidri parāda, ka lielākā daļa valstu tiesību sistēmu sniedz valsts parlamentam pārsūdzības tiesības, kas paredzētas, lai aizsargātu ne vien visas Asamblejas, bet arī katra tās locekļa aizsardzību;
J. whereas the results of the study carried out to that end on a broad cross-section of Member States clearly show that most national legal orders grant their national parliaments legal remedies aimed at ensuring not only the defence of the interests of the parliament as a whole but also of each individual member,
C-50/00 P Unión de Pequenos Agricultores /Padome, Recueil , I-6677. lpp. ;
Case C-50/00P Unión de Pequeños Agricultores v Council ECR [2002] I-6677. ,
1. aicina Komisiju ņemt vērā iespējamos Eiropas Parlamenta pieprasījumus uzsākt pienākumu neizpildes procedūru pret valsti par kādas Parlamenta prerogatīvas pārkāpumu un lūdz kompetentos komisārus sniegt vispusīgu pārskatu par iemesliem, ja Komisija izlemj neveikt pieprasītos pasākumus;
Calls on the Commission to take account of requests by the European Parliament to bring infringement proceedings against any State for breach of parliamentary prerogatives, and asks that it be given a comprehensive statement of reasons by the competent Commissioner should the College of Commissioners decide not to take the action requested;
6. aicina Komisiju ierosināt attiecīgus tiesību aktus, lai nodrošinātu, ka Eiropas Parlaments pilnīgi un efektīvi var juridiski aizsargāt savas prerogatīvas;
Calls on the Commission to propose the appropriate legislative measures in order to ensure the full effectiveness of the legal defence by Parliament of its prerogatives;
Eiropas Parlaments nespēj efektīvi aizstāvēt, kā tas pagātnē bieži noticis, prerogatīvas, kuras tam īpaši paredz līgumi un pat Eiropas Cilvēktiesību tiesa.
The European Parliament has often found it – and still finds it – impossible to effectively protect the prerogatives which the Treaties and the European Court of Human Rights itself expressly grant it.
Līdz ar to tiesības un pilnvaras, kas tam piešķirtas Kopienu līmenī un vispārīgi Eiropas līmenī, var palikt tikai tukši vārdi, ja nepastāv patiesa aizsardzība.
There is therefore the risk that rights and powers that are enshrined at Community and European level remain on paper, without being effectively safeguarded.
Tādēļ ir svarīgi, balstoties uz spēkā esošajiem līgumiem, meklēt un attīstīt līdzekļus, kuri ļauj Parlamentam patiesi aizsargāt savas prerogatīvas, kas garantē šīs iestādes neatkarību un labu darbību.
Under the existing Treaties, therefore, it is necessary to seek out and enhance the means that Parliament can exploit with a view to genuinely protecting its own prerogatives which were established as a guarantee of its independence and functionality.
Teorētiski viens no instrumentiem, kurus Eiropas Parlaments var izmantot, ja tiek apdraudētas tā prerogatīvas, ir vērsties tiesā par bezdarbību EK līguma 227. panta nozīmē.
At an abstract level, one of the instruments which can be used by the European Parliament in case of an infringement of its prerogatives is action for failure to act under Article 227 EC.
Ja tiek pārkāptas Eiropas Parlamenta tiesības, ko tam garantē Kopienu tiesības, tas var lūgt Komisiju uzsākt pārkāpuma procedūru EK līguma 226. panta nozīmē.
In the event of an infringement of one of its rights that are protected by Community law, Parliament can call on the Commission to undertake infringement proceedings pursuant to Article 226 EC.
Tomēr šis noteikums praksē nespēj garantēt Parlamenta prerogatīvu vispārēju aizsardzību, jo procedūras uzsākšana ir atkarīga no Komisijas ieskatiem.
In practice, however, this cannot ensure the full protection of Parliament’s prerogatives in that the decision on whether or not to start formal proceedings is left to the Commission’s discretion.
Ja Komisija nolemj nesākt rīkoties, ir likumīgi, ņemot vērā tādus principus kā pārskatāmība un sadarbība starp iestādēm, prasīt, lai tiktu atklāti iemesli, kas ir šādas izvēles pamatā.
Should the Commission decide not to take any action, in accordance with principles such as those of good administration, transparency and cooperation between institutions, Parliament must demand the reasons for such a decision to be clarified.
Ja Eiropas Parlamentam nav tiesību pieprasīt, lai Komisija rīkotos, tam ir vismaz tiesības zināt iemeslus, kādēļ tā nolēmusi nerīkoties, lai spētu novērtēt, vai Komisija atbilstoši izmantojusi tās pilnvaras rīkoties pēc saviem ieskatiem, un saprast iemeslus, kas ir šīs izvēles pamatā.
Parliament is entitled, if not to demand action from the Commission, at least to know the reasons for which it has decided not to act, so that it can assess whether the Commission is exercising its discretion in a proper manner and understand the criteria guiding its decisions.
Attiecībā uz Eiropas Parlamenta pārstāvību tiesu procesos būtu oficiāli jāpiešķir oficiāls pilnvarojums Juridiskās komitejas priekšsēdētājam kā Asamblejas pārstāvim piedalīties procesos, kas uzsākti tiesās, ja tie skar Eiropas Parlamenta prerogatīvas.
As regards the representation of the European Parliament in court, it would be appropriate to officially confer on the Chairman of the Committee on Legal Affairs the legal capacity to take part in court proceedings, where these involve the prerogatives of the European Parliament, representing Parliament as a whole.
Šajā nolūkā būtu vēlams grozīt Parlamenta Reglamenta 19. pantu, lai īpaši pilnvarotu Juridiskās komitejas priekšsēdētāju pārstāvēt Asambleju visos tiesas procesos, kuros ir runa par Eiropas Parlamenta prerogatīvām.
To that end, an amendment to Rule 19 of Parliament’s Rules of Procedure would be desirable, to the effect that the Chairman of the Committee on Legal Affairs should be expressly appointed to represent the European Parliament in court in all legal proceedings in which its prerogatives are at issue.
It īpaši attiecībā uz piedalīšanos procesos, kas uzsākti Eiropas Kopienu Tiesā, Tiesas statūtu 23. pantā paredzēts, ka Parlamentam ir tiesības iesniegt apsvērumus prejudiciālas tiesvedības gadījumos, kuru objekts ir koplēmuma procedūrā pieņemto aktu spēkā esība vai interpretācija.
With reference, in particular, to participation in proceedings before the Court of Justice of the European Communities, under Article 23 of the Court’s Statute, Parliament may submit observations in applications for a preliminary ruling which concern the validity or interpretation of acts adopted under the codecision procedure.
Tomēr, ņemot vērā to, ka Eiropas Parlamenta Reglaments nav šo aktu daļa, tas vēlas, lai Tiesa sekmētu Eiropas Parlamenta dalību, ja tiek apstrīdētas tā prerogatīvas, balstoties uz Tiesas statūtu 24. panta 2. daļas noteikumiem, kuriem atbilstoši: „Tiesa var arī lūgt, lai dalībvalstis un iestādes, kas nav puses attiecīgajā lietā, dara zināmu visu informāciju, ko Tiesa atzīst par vajadzīgu tiesvedības sakarā.”
However, as the Rules of Procedure of the European Parliament are not included among such acts, it is to be hoped that the Court of Justice may encourage the involvement of the European Parliament where its prerogatives are at issue, on the basis of Article 24(2) which states: ‘The Court may also require the Member States and institutions not being parties to the case to supply all information which the Court considers necessary for the proceedings’.
Tomēr šie statūti būtu jāgroza tā, lai Eiropas Parlamentam piešķirtās tiesības iesniegt savus apsvērumus attiektos uz visiem gadījumiem, kad runa tieši vai netieši ir par Parlamenta prerogatīvām.
It would, however, be advisable to amend the Statute so that the European Parliament’s power to submit its own observations may be extended to all cases in which, directly or indirectly, parliamentary prerogatives are being debated.
Tieši valstu tiesās neapšaubāmi ir ārkārtīgi nepieciešama Eiropas Parlamenta kategoriska iesaistīšanās.
But it is in the national courts that, without a doubt, an urgent need is felt for a strong European Parliament presence.
Tiešai Eiropas Parlamenta dalībai procesos, kas uzsākti valstu tiesās, ja runa ir par tā prerogatīvām, būtu vairākas priekšrocības.
Direct participation of the European Parliament in proceedings before the national judges in which its own prerogatives are at issue would have several advantages.
Patiesībā tā ļautu ierobežot pārkāpuma procedūru vai prejudiciālu procedūru uzsākšanu, iegūt lielāku efektivitāti no procesuālā viedokļa un, visbeidzot, novērst diskrimināciju starp valstu un Eiropas parlamentāriešiem.
It would, in fact, help to limit cases of possible infringement proceedings or referrals for a preliminary ruling, to foster greater efficiency in the courts and, lastly, to avoid forms of discrimination between national and European parliamentarians.
Īpaši svarīgi ir veicināt sadarbības politiku starp Eiropas Parlamentu un valstu tiesām.
First of all, it is essential to foster a policy of cooperation between the European Parliament and national judges.
Šajā sakarā laba prakse jau ir iedibināta ar dažu dalībvalstu tiesu iestādēm.
Good practices in this regard have already been developed with the judicial authorities of several Member States.
Mērķis ir pielietot šo praksi un to lietderīgi izmantot arī dalībvalstīs, kuras vēl joprojām nav izrādījušas tādu pašu interesi par šo jautājumu.
The aim is to implement those practices and launch them successfully with those countries which up to now have not been so receptive to the issue.