natgillin/translations-raw huggingface dataset:
7. aicina Padomi un Komisiju sadarboties ar Parlamentu, lai kopīgi izveidotu skaidrus, kopējus un saskaņotus pamatprincipus par aģentūru turpmāko lomu ES pārvaldē;
Calls on the Council and the Commission to work jointly with Parliament to produce a clear, common and coherent framework for the future position of the agencies in the scheme of EU governance;
13. atbalsta viedokli, ka labas pārvaldības principi jānodrošina, izmantojot vienotu pieeju personāla atlases norisei, budžeta veidošanai, resursu pārvaldībai, efektīvai vadībai un darbības novērtēšanai;
Advocates that the principles of good administration must be ensured by a common approach regarding personnel selection processes, budgeting and resource administration, efficient management and performance evaluation;
– aģentūras Parlamentam iesniedz gada pārskatu,
– submission to Parliament of the annual report by the agencies themselves,
– ikvienas aģentūras direktoru iecelšanas procedūras laikā var aicināt uzstāties Parlamenta atbildīgajā komitejā,
– possibly inviting the director of each agency to appear before the competent parliamentary committee during the appointment process and,
– Parlaments apstiprina to aģentūru budžeta izpildi, kuras saņem Kopienas finansējumu;
– Parliament granting discharge for the execution of the budgets of those agencies which receive Community funding;
Budžeta apsvērumi
Budgetary considerations
21. ir pārliecināts, ka šā noteikuma piemērošanai noteikti ir vajadzīga detalizēta procedūra; uzskata, ka, izmantojot šādu procedūru, būtu iespējams ietvert dažus svarīgus atliktā 2005. gada Iestāžu nolīguma projekta aspektus, varbūt kombinējot tos ar dažiem Aģentūru finanšu pamatregulas
Is convinced that a detailed procedure for the application of that provision is an absolute necessity; considers that such a procedure might provide a possible opportunity to house some of the important aspects of the blocked draft interinstitutional agreement of 2005, perhaps in combination with some adaptations of the Framework Financial Regulation for agencies
Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom ) Nr. 2343/2002 par pamata finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom ) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.). pielāgojumiem;
Commission Regulation (EC, Euratom) No 2343/2002 of 23 December 2002 on the framework Financial Regulation for the bodies referred to in Article 185 of Council Regulation (EC, Euratom) No 1605/2002 on the Financial Regulation applicable to the general budget of the European Communities (OJ L 357, 31.12.2002, p.
23. atbalsta Komisijas nodomu neierosināt jaunu decentralizētu aģentūru izveidi, kamēr nav pabeigts novērtēšanas process, it īpaši ņemot vērā, ka ar pašreizējā daudzgadu finanšu shēmā paredzētajām rezervēm būtu ļoti grūti finansēt jaunu Kopienas struktūru, būtiski nemainot plānojumu;
Supports the Commission's intention not to propose any new decentralised agencies until the evaluation process is completed, especially against the background that margins in the current Multiannual Financial Framework would make it extremely difficult, for the time being, to finance any new Community body without serious re-programming;
Aģentūras definīcijas noteikšana
Establishment of an Agencies' definition
(Finanšu regula);
(Financial Regulation);
Jaunas aģentūras — saikne starp likumdošanu un budžeta prerogatīvām
New agencies - Link between legislative procedures and budgetary prerogatives
28. atgādina, ka jau 2005. gadā Parlaments aicināja ieviest izmaksu un ieguvumu obligātu novērtējumu pirms jaunu aģentūru izveides ierosināšanas, it īpaši pievēršoties jautājumam, vai aģentūras izveide (tostarp iespējamās izmaksas saistībā ar uzraudzību un koordināciju) izmaksu ziņā ir efektīvāka nekā tad, ja attiecīgos uzdevumus veiktu Komisijas dienesti, kā arī tādiem jautājumiem kā aģentūras pilnvaras un darba metodes vai tās neatkarība no Komisijas, jo bieži vien tas likumdevēju interesē īpaši;
Recalls that as early as 2005 Parliament called for compulsory cost-benefit assessments before a new agency was proposed which should, in particular, concentrate on the question whether "the agency option (including the likely costs of monitoring and coordination) is more cost-effective than having the relevant tasks performed by the Commission departments themselves," but also on issues such as the mandate and working methods of the agency or its degree of independence from the Commission as it is often of particular interest to the legislator;
29. uzsver, ka regulāri un koordinēti, nepieļaujot dublēšanos un pārklāšanos, jāveic novērtēšana un pārbaudes, lai novērtētu pievienoto vērtību jau izveidotajām decentralizētajām aģentūrām, uz kurām vairs neattiecas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 47. punkta darbības joma; uzskata to par turpinājumu iepriekš veiktajam darbam, kura rezultātā Kopienas aģentūras 2007. gada 18. aprīļa trialogā vienojās par kopīgu paziņojumu, ka regulāri jānovērtē jau izveidotās Kopienas aģentūras, īpaši pievēršoties izmaksām un ieguvumiem un sīki paskaidrojot novērtējamo aģentūru izvēles kritērijus;
Underlines the need for a regular and coordinated evaluation and control exercise - avoiding duplication and overlapping - to assess the added value of already existing decentralised agencies which no longer fall under the scope of Point 47 of the IIA of 17 May 2006; sees this as a follow-up to the work previously undertaken that resulted in the joint statement on Community agencies agreed at the Trialogue of 18 April 2007 "to regularly evaluate the existing Community agencies, focusing particularly on their cost-benefit and giving detailed explanation of the criteria used for the selection of the agencies to be evaluated";
– samērīgums: kādā mērā aģentūras izveides regulā noteiktie mērķi atbilst budžetā paredzētajam publisko izdevumu līmenim?
– Relevance: to what extent were the objectives foreseen by the founding regulation of an agency relevant for the level of public spending authorised in the budget?
– efektivitāte: kādas ir bijušas aģentūras darbības sekas (ietekme)?
– Effectiveness: what effects (impact) have been achieved by the activity of the agency?
– lietderība (izmaksu lietderība): cik ekonomiski dažādi ieguldījumi ir pārveidoti par iznākumiem un rezultātiem?
– Efficiency (cost-effectiveness): how economically have the various inputs been converted into output and results?
Vai (paredzētie) rezultāti ir iegūti ar pamatotām izmaksām, it īpaši attiecībā uz iesaistītajiem darbiniekiem un iekšējo organizāciju?
Were the (expected) effects achieved at a reasonable cost, in particular with regard to the staff deployed and the internal organisation?
33. atgādina, ka aģentūru darbība jāreglamentē, vadoties pēc skaidriem norādījumiem par atbildību, ievērojot Finanšu regulas noteikumus; uzsver aģentūru saistības attiecībā uz budžeta izpildes apstiprināšanu;
Recalls that the agencies' actions need to be governed by clear lines of accountability, in line with the provisions of the Financial Regulation; highlights the agencies' obligations concerning the discharge procedure;
36. uzstāj, ka revīzijas/ budžeta izpildes apstiprināšanas procesam ir jābūt samērīgam ar aģentūru kopējo budžetu; īpaši uzsver, ka Eiropas Revīzijas palātas resursi pēdējo gadu laikā nav palielinājušies atbilstoši aģentūru skaita pieaugumam;
Insists that the auditing/discharge process must be proportionate to the overall budget of the agencies; notes in particular that the resources available to the European Court of Auditors have not increased in line with the number of agencies in recent years;
39. vērš uzmanību uz Eiropas Revīzijas palātas Īpašo ziņojumu Nr. 5/2008 par pareizu finanšu pārvaldību aģentūrās, īpaši pievēršoties darbības rezultātu novērtējumam;
Draws attention to the European Court of Auditors' special report No 5/2008 on the sound financial management of agencies with particular reference to performance audits;
Padomes 1968. gada 29. februāra Regula (EEK, Euratom , EOTK) Nr. 259/68, ar ko nosaka Civildienesta noteikumus un Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību un ievieš īpašus pasākumus, kas uz laiku attiecināmi uz Komisijas ierēdņiem (OV L 56, 4.3.1968., 1. lpp.) . ;
Council Regulation (EEC, Euratom, ECSC) No 259/68 of 29 February 1968 laying down the Staff Regulations of Officials and the Conditions of Employment of Other Servants of the European Communities and instituting special measures temporarily applicable to officials of the Commission (OJ L 56, 4.3.1968, p.
Pēdējā laikā mēs varam novērot, ka gan Eiropas, gan valsts līmenī ievērojami palielinās regulatīvo aģentūru skaits.
There has been a significant increase in recent times in the number of regulatory agencies at both European and national level.
Starp abiem atskaites līmeņiem ir gan līdzības, gan atšķirības.
There are similarities but also differences between the two levels of reference.
Saistībā ar Eiropas un valsts līmenī esošajām atšķirībām šo aģentūru struktūrā un darbībā rodas nopietni jautājumi, kas attiecas uz regulatīvajiem parametriem, labu pārvaldību un iestāžu tuvināšanos saistībā ar centralizāciju un decentralizāciju.
The structural and operational diversity of these agencies at European and at national level raises serious questions concerning regulatory parameters, good governance and institutional relations in terms of centralisation – decentralisation.
Parlamentārās leģitimācijas apjoms ir viena no galvenajām atšķirībām starp valsts un Eiropas regulatīvajām aģentūrām — pirmajā gadījumā tas ir lielāks, bet otrajā gadījumā — nepietiekams.
One of the fundamental differences between the national and European regulatory agencies consists in the extent of parliamentary legitimisation, which for the former is enhanced and for the latter deficient.
Eiropas Parlaments vairākkārt ir pievērsies institucionālajiem, finanšu (šajā saistībā skatīt iesaistīto komiteju — Budžeta komitejas un Budžeta kontroles komitejas — atzinumus) un procedūras jautājumiem, kas saistīti ar ES regulatīvo aģentūru darbību.
The European Parliament has repeatedly considered the institutional, financial (see in this respect the opinions of the associated Committees on Budgets and Budgetary Control) and procedural questions raised by the operation of the European agencies.
Pēc tam, kad Padome atteicās pieņemt juridiski saistošu aktu un noraidīja priekšlikumu, ar ko paredzēja noslēgt Iestāžu nolīgumu (Padomes priekšsēdētāja 2007. gada 22. jūnija vēstule Eiropas Parlamenta priekšsēdētājam), Komisija, izmantojot savas iniciatīvas tiesības, iesniedza priekšlikumu par aizstāšanu.
Following the Council's refusal to accept a legally binding instrument and the rejection of the proposal to conclude an interinstitutional agreement (letter of 22 June 2007 from the President-in-Office of the Council to the President of the European Parliament), the Commission used its right of initiative to present an alternative proposal.
Precīzāk — tā nolēma atsaukt Iestāžu nolīguma projektu un ierosināja tā vietā izveidot iestāžu darba grupu, kas būs kompetenta noteikt regulatīvo aģentūru darbības pamatprincipus, kā arī visu ES struktūru attiecīgās pilnvaras saistībā ar šīm aģentūrām.
Specifically, the Commission decided to withdraw the draft interinstitutional agreement, proposing instead to set up an interinstitutional working group tasked with drawing up a common framework for the regulatory agencies and defining the competence of each of the European institutions vis-à-vis those agencies.
Eiropas regulatīvo aģentūru klasifikācija
Categorisation of the European regulatory agencies
Starp ES iestādēm ir liels skaits tādu struktūru, kas ir decentralizētas vai darbojas gandrīz autonomi un kas nosauktas par regulatīvajām aģentūrām.
The European institutional landscape comprises a large number of decentralised or quasi-autonomous bodies grouped together under the heading 'regulatory agencies'.
Jau sākotnēji 29 ES aģentūras (skatīt pielikumu, kurā detalizēti uzskaitītas ES regulatīvās aģentūras) ir veidotas kā “mikroiestādes”, kam būtībā tomēr ir acīmredzamas “makrosekas”.
The 29 European agencies (see the attached annex with the detailed list of European regulatory agencies) constitute what at first sight appear to be 'micro-institutions' but which, in essence, have an obvious 'macro-impact'.
ES aģentūras ir iedalītas divās kategorijās — regulatīvās aģentūras un izpildaģentūras.
The European agencies are divided into two categories: 'regulatory' and 'executive'.
Regulatīvo aģentūru uzdevumus nosaka katrā gadījumā atsevišķi to juridiskajā pamatā, t.i., to nozares regulējumā (jāatzīmē, ka 12 no 23 aģentūrām, kas izveidotas atbilstīgi EK līgumam, juridiskais pamats ir 308. pants).
The task of the former is determined on a case by case basis on their own legal basis, i.e. their own sectoral regulatory framework (it should be noted that 12 of the 23 agencies whose authority is enshrined in the EC Treaty, take Article 308 as their legal basis).
Izpildaģentūrām ir uzdots konkrēts uzdevums, kas galvenokārt nozīmē sekmēt Kopienas programmu pārvaldību saskaņā ar Padomes 2002. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 58/2003, t.i., saskaņā ar vienotu juridisko pamatu.
The executive agencies are entrusted with a specific task which principally consists in assisting with the management of Community programmes pursuant to Council Regulation No 58/2003 of 19 December 2002, i.e. in accordance with a common legal basis.
Noteikti rodas jautājums par vidusposma pārskatīšanu attiecībā uz abu kategoriju aģentūru darbu un šo aģentūru rezultātiem.
For both categories of agency, the question arises of the need for an interim review of their work and performance.
To, vai ir lietderīgi izveidot un ieviest regulatīvo aģentūru, var novērtēt tikai katrā konkrētajā gadījumā.
The usefulness of setting up and operating a regulatory agency can only be assessed on a case by case basis.
Attiecībā uz šo aģentūru pilnvaru būtību, to vajadzību saistībā ar cilvēkresursiem un to, cik lielā mērā ir vēlams noteikt aģentūru lēmumu pieņemšanas pilnvaras, ir jāveic izmaksu un ieguvumu analīzes novērtējums, jo īpaši ārējais novērtējums.
The nature of the responsibilities conferred on these agencies, their needs in terms of human resources and the extent to which it is desirable to confer decision-making powers on them should be subject to a cost-benefit analysis, including an external assessment.
Lai notiktu jebkādas debates par jaunu aģentūru izveidi, arī par patlaban atliktajiem diviem priekšlikumiem, saistībā ar pašreizējām aģentūrām jābūt veiktiem pozitīviem, izmērāmiem un pārredzamiem novērtējumiem attiecībā uz centralizētu un necentralizētu pārvaldību.
Any discussion about setting up new agencies, including the two proposals currently in abeyance, presupposes positive, measurable and transparent assessment of already existing agencies in terms of administrative and financial governance.
Jaunu aģentūru izveidei vienmēr jānotiek hronoloģiskā secībā pēc pašreizējā finansēšanas perioda beigām jeb pēc 2013. gada, ņemot vērā 2009.–2010. gadā veiktā horizontālā novērtējuma secinājumus.
In any event, setting up new agencies should be scheduled for after the expiry of the current financial period, i.e. after 2013, taking account of the conclusions of the 2009-2010 horizontal evaluation.
ES regulatīvo aģentūru loma Eiropas iestāžu sistēmā
The position of the European regulatory agencies in the European institutional landscape
ES regulatīvo aģentūru darbība ir cieši saistīta arī ar Eiropas stratēģiju “Labāka tiesību aktu izstrāde”, ne tikai ar Eiropas pārvaldību vairākos līmeņos.
The operation of the European regulatory agencies is closely linked to the various levels of European governance but also the European strategy to improve legislation.
Konceptuālajai pieejai un darbības izpētei, kas ir Eiropas Savienības regulatīvo aģentūru pamatā, ir raksturīga dažādība.
The conceptual approach and modus operandi of the regulatory agencies in the EU are diverse in nature.
Pārāk lielais regulatīvo aģentūru skaita pieaugums neapšaubāmi ir pārmērīgi pastiprinājis Eiropas regulatīvo iejaukšanos, sadrumstalojis Eiropas politiku un mazinājis tās pārredzamību, bet plašākā nozīmē — radījis lielākus sarežģījumus darbības saskaņošanā.
The excessive increase in the number of regulatory agencies has undoubtedly resulted in inflated European regulatory intervention, the fragmentation of and a lack of transparency in European policies and, by extension, has made operational coordination more difficult.
Eiropas Parlamentam un Padomei adresētajā paziņojumā “Eiropas aģentūras — turpmākā virzība” [COM(2008)135, galīgā redakcija, Brisele, 2008. gada 11. marts] Komisija pati atzīst, ka ir jāpanāk skaidrība “par aģentūru lomu un mehānismiem šo valsts iestāžu atbildības nodrošināšanai” (2. lpp.).
The Commission itself in its communication to the European Parliament and the Council 'European agencies – the way forward' (COM(2008)135 final, Brussels, 11 March 2008) recognises the need 'to have clarity about their role, and about the mechanisms to ensure the accountability of these public bodies' (page 2).
Attiecībā uz izveidi ir jāievieš kopēji saistoši noteikumi un principi attiecībā uz regulatīvo aģentūru struktūru, darbību un kontroli, lai šīs aģentūras saskaņotā veidā varētu integrēt no līgumu sistēmas izrietošos pamatprincipus.
What is required is a minimum total of common principles and rules relating to the structure, operation and control of the regulatory agencies so that they integrate harmoniously within the framework of fundamental principles which derive from the Treaties.
Faktiski ir vairākas struktūras.
There is in fact a multiplicity of structures.
Lai gan parasti valdē ir vismaz viens pārstāvis no katras dalībvalsts, vairākumā gadījumu aģentūras izpilddirektoru ieceļ valde pēc Komisijas priekšlikuma, bet citos gadījumos — Komisija pēc valdes priekšlikuma, vai arī Padome, izvēloties kandidātus no valdes vai Komisijas izveidotā saraksta.
While the management board usually consists of at least one representative of each Member State, the executive director of the agency is, in the majority of cases, appointed by the management board on a proposal from the Commission, in other cases by the Commission on a proposal by the management board, or by the Council on the basis of a list of candidates which is drawn up either by the management board or by the Commission.
Šajā saistībā būtu lietderīgi noteikt kopējas iestāžu pamatnostādnes, kas ļautu Eiropas Savienības struktūrām sadarboties, stingri ievērojot katrai uzticētos uzdevumus un pilnvaras.
In this respect, it would be useful to draw up common interinstitutional guidelines to enable the EU institutions to collaborate, while strictly respecting each other's tasks and competences.
Lietderīgi būtu arī nodrošināt aģentūru darbības atbilstību demokrātijas principiem, ne tikai piešķirt likumīgu statusu sistēmai, ar ko paredz saskaņot ES regulatīvo aģentūru darbību.
It would also be useful not only to adopt a framework designed to harmonise the operation of the European regulatory agencies but also to effect that on the basis of democratic principles.
Tāpēc Parlaments vairākkārt aicināja Padomi sniegt konstruktīvu ieguldījumu vienotas koncepcijas un saskaņotas politiskas pieejas ieviešanā saistībā ar ES regulatīvajām aģentūrām, kurām ir ievērojama nozīme Eiropas Savienības iestāžu mehānismu sistēmā.
This is why Parliament has called on the Council on several occasions to make a constructive contribution to developing a common understanding and a congruent approach to policy by the European regulatory agencies, which occupy an important place in the chain of institutional mechanisms of the EU.
ES regulatīvo aģentūru sui generis juridiskais raksturs
The sui generis legal nature of the European regulatory agencies
Regulatīvo aģentūru juridiskā rakstura īpatnība ir saistīta ar to, ka šīm aģentūrām piešķir pilnvaras, kas līdzinās ne vien administrācijas regulatīvajai lomai (jo īpaši gadījumos, kad tiek pieņemti juridiski saistoši lēmumi attiecībā uz trešām pusēm), bet arī to tiesu iestāžu regulatīvajai lomai, kuras pilnvarotas noteikt sankcijas.
The particular legal nature of the regulatory agencies consists in the fact that they are assigned competences which resemble not only the regulatory role played by the administration (particularly in the case of legally binding decisions in respect of third parties) but also the role of the judicial authorities in imposing penalties.
Faktiski tiek izšķirtas tās aģentūras, kas pieņem juridiski saistošus lēmumus, tās, kas sniedz tehniskas un/vai ekspertu zināšanas, un tās, kas pilda darbības funkcijas [COM(2008)135 galīgā redakcija, 8. lpp.].
In fact, a distinction is made between agencies which take legally binding decisions, those which provide technical and/or scientific expertise and agencies of an operational nature (COM(2008)135 final, page 8).
Turklāt aģentūras ir autonomas organizatoriskajā un/vai finanšu ziņā, bet to dalībniekiem bieži vien ir garantēta personīgā un/vai darbības neatkarība.
Furthermore, the agencies are organisationally and financially autonomous and their members often have guarantees of personal and/or operational independence.
Minētie elementi neļauj šīs aģentūras klasificēt tradicionālajās juridiskajās kategorijās, lai arī šīs kategorijas turpmāk būs Eiropas Savienībā atzīts parainstitucionāls parametrs.
The aforementioned points prevent the agencies being classified in the traditional legal categories despite the fact that they already constitute an accepted para-institutional component of the EU.
Šajā gadījumā ES regulatīvās iestādes, jo īpaši tās, kuru darbību reglamentā EK līgums, ir atkarīgas no “izpildes funkcijas”.
In the present case, the European regulatory agencies, in particular those governed by the EC Treaty, are ‘executive bodies’.
Jāprecizē, ka formulējums “regulatīvās” neļauj šīm aģentūrām veikt vispārējus reglamentējošus pasākumus; tās var tikai pieņemt konkrētus lēmumus saistībā ar skaidri noteiktiem Kopienas tiesību aktiem, lai tādējādi ievērotu iestāžu līdzsvara principu, ko nosaka EK līguma 7. pants.
It should be clarified that the term ‘regulatory’ does not imply that the agencies have the authority to take regulatory measures with general effect; they only have the power to issue individual decisions within the framework of clearly defined Community legislation in order to safeguard the principle of institutional balance laid down by Article 7 of the EC Treaty.
Kā visi to zina, Tiesa ir pasludinājusi spriedumu par šo jautājumu ( Meroni doktrīna, lieta 98/80, Romano ).
The Court of Justice has issued a judgment on this subject (the Meroni doctrine, Case 98/80, Romano).
Turklāt, pamatojoties uz Komisijas iniciatīvu, parastajā koplēmuma likumdošanas procedūrā Kopienas likumdevējs vienmēr var spriest par to, cik lietderīgi ir izveidot konkrētu regulatīvo aģentūru un publicēt konkrētu normatīvo aktu, kas regulēs šīs aģentūras organizāciju, darbību, kā arī attiecības ar attiecīgajām iestādēm un struktūrām.
Moreover, the Community legislator retains the power, on the Commission's initiative, to judge in each case during the normal codecision legislative procedure, whether it is appropriate to set up a specific regulatory agency by publishing a specific regulatory act to govern the organisation, operation and relations of that agency with the institutions and other bodies concerned.
Līdzīgā veidā Kopienas likumdevējs var vienmēr pieņemt lēmumu par konkrētās aģentūras saglabāšanas vai nesaglabāšanas lietderību.
The Community legislator likewise retains the power to decide whether it is appropriate to retain a particular agency or not.
Pārredzamības jautājums un demokrātiskā kontrole
The question of transparency and democratic control