natgillin/translations-raw huggingface dataset:
O. tā kā Eiropas Savienībai ir vadošā globālā attīstības un humanitārās palīdzības sniedzēja, bet tā kā starptautiskā līmenī kopš 1980. gadiem lauksaimniecības atbalsta — jo īpaši Eiropas Savienības piešķirtā atbalsta — daļa nepārtraukti samazinās;
O. whereas the European Union is the leading global donor of development and humanitarian aid, but at international level the share of aid allocated to agriculture, particularly from the European Union, has constantly diminished since the 1980s,
P. tā kā papildus dalībvalstu ieguldījumiem Eiropas Savienība tradicionāli finansē aptuveni 10 % no vispasaules attīstības sadarbības; to apliecina pašreizējais ieguldījums, izmantojot EK instrumentus (aptuveni EUR 1,8 miljardi — EUR 1 miljards, izmantojot jauno mehānismu ātrai reaģēšanai uz pārtikas cenu paaugstināšanos jaunattīstības valstīs, un pārējais, izmantojot pašlaik pieejamos attīstības un humanitārās palīdzības instrumentus);
P. whereas the European Union traditionally finances around 10 % of worldwide development cooperation, in addition to Member States' contributions; this is confirmed by the current contribution through EC instruments (around EUR 1.8 billion: EUR 1 billion through the new facility for rapid response to soaring food prices in developing countries and the rest through currently available development and humanitarian aid instruments),
Q. tā kā, ņemot vērā ietekmi uz dabas resursiem, tiek paredzēts, ka pārtikas pieprasījums pasaulē līdz 2050. gadam dubultosies un līdz ar to pasaulē būs jāpalielinās arī pārtikas ražošanai;
Q. whereas, against a background of pressure on natural resources, global food demand is expected to double by 2050 and global food production will need to increase,
R. tā kā saskaņā ar PLO prognozēm pietiktu ieguldīt EUR 30 miljardus gadā, lai iedzīvotājiem, kuru skaits 2050. gadā sasniegs 9 miljardus, būtu garantēta nodrošinātība ar pārtiku;
R. whereas, according to the FAO, an investment of EUR 30 billion per year would be enough to ensure the food security of a world population which will reach 9 billion by 2050,
S. tā kā pašreiz spēkā esošie starptautiskie un reģionālie nolīgumi ir nepietiekami efektīvi instrumenti, lai noregulētu tirgus piegādes un tirdzniecību, un tā kā valdībām visā pasaulē nesenais pārtikas cenu pieaugums ir jāuztver kā atgādinājums, ka lauksaimniecības produkciju nedrīkst uzskatīt par pašsaprotamu,
S. whereas present international and regional agreements have proved incapable of normalising market supply and trade; whereas the recent surge in food prices should be a wake-up call for governments throughout the world that agricultural production is not to be taken for granted,
2. uzsver, cik svarīga ir kopējā lauksaimniecības politika (KLP) kā pārtikas nodrošināšanas līdzeklis Eiropas Savienībā; uzskata, ka KLP ir garantējusi ES pilsoņiem drošu pārtikas apgādi kopš tās pirmsākumiem 1962. gadā, kā arī lauku vides aizsardzību un uzlabošanu un ES pārtikas ražošanas standartus, kas ir augstākie pasaulē; uzsver, ka arī turpmāk Kopienas lauksaimniecībai ir jāsaglabā šī nozīme;
Stresses the importance of the Common Agricultural Policy (CAP) as the means to secure food production in the European Union; believes that the CAP has provided EU citizens with a secure food supply since its inception in 1962, in addition to protection and enhancement of the rural environment and EU food production standards that are the highest in the world; stresses the need for Community agriculture to continue to play that role in the future;
Situācija un iemesli
Situation and causes
9. atzīmē, ka pamatpreču tirgū šajā sezonā cenas ir ievērojami samazinājušās, kas rada bažas ražotājos un samazina lauksaimnieku uzticēšanos;
Notes that commodity markets have seen a sharp fall in prices in the current season, leading to producer concerns and eroding confidence among farmers;
Palielinot biodegvielas un bioenerģijas ražošanas apjomu, var pozitīvi ietekmēt lauksaimniecības pārtikas nozari, kas patlaban izjūt, kādas sekas ir radījusi cenu palielināšana pārstrādes rūpniecībā vajadzīgajiem izejmateriāliem, piemēram, mēslojumam, dīzeļdegvielai utt.
The increase in biofuel and bio‑energy production can have a positive impact on the agri‑foods sector, which is currently feeling the effects of the high prices of raw materials necessary to the processing industry, such as fertilisers and diesel oil, etc.
Tāpēc atjaunojamo enerģijas avotu attīstība nozīmē ekonomiski un sociāli dzīvotspējīgu alternatīvu lauku vides attīstībai, un līdztekus — ilgstošu pasākumu vides aizsardzības jomā, turklāt tai ir vēl jo lielāka nozīme, ja ņemam vērā Eiropas Savienības mērķus atjaunojamās enerģijas jomā līdz 2020. gadam.
The development of renewable energy sources is therefore a viable economic and social development alternative for rural areas and one that simultaneously offers a sustainable approach to environmental protection, especially if one factors in the European Union's 2020 targets for renewable energy.
Tajā pašā laikā jāņem vērā arī pasākumi, kuru mērķis ir apkarot negatīvās sekas, ko enerģētisko kultūru ražošanas apjoma palielināšana var radīt attiecībā uz bioloģisko daudzveidību, pārtikas cenām un zemes izmantošanas veidiem.
At the same time, however, measures need to be taken to ward off the adverse effects that the increase in the production of energy crops may have on biodiversity, food prices and land‑use patterns;
17. uzskata, ka ir jāuzrauga pieaugošā tirgus koncentrācija pārtikas mazumtirdzniecības nozarē, lai neizveidotos monopolsituācijas, jo lielo mazumtirgotāju darbības ne vienmēr ir ražotāju, pārstrādātāju vai patērētāju labākajās interesēs;
Believes that increasing market concentration in the food retail sector needs to be monitored to prevent it leading to the development of monopolies, as the activities of large retailers may not always be in the best interests of producers, processors or consumers;
Lai arī ES līmenī ir ieviests normatīvais regulējums, kas aizliedz monopolus un neļauj lielajiem ražotājiem ļaunprātīgi izmantot dominējošo stāvokli ES tirgū, joprojām nav ieviesti konkrēti noteikumi, kas ļautu apkarot monopolu darbību, ko veic daļa lielveikalu (supermārketi un hipermārketi);
Despite the existence at EU level of an anti‑monopolies legislative framework that prevents big producers abusing dominant positions on the EU market, there are as yet no specific regulations for combating the monopolistic practices carried on by supermarkets and hypermarkets;
Eiropas Savienības atbildes reakcijas
European Union responses
23. uzskata, ka daudzie savstarpējās atbilstības noteikumi atbaida ražotājus un pie pirmās izdevības šie noteikumi ir jāvienkāršo; šajā saistībā atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvas, kuras paredz vienkāršot noteikumus;
Believes that the numerous cross-compliance rules provide a disincentive to producers and that, where possible, these rules should be made less complex; welcomes, in this respect, the Commission’s simplification initiatives;
31. tomēr atzīmē, ka ES politikas reformas, lai nodrošinātu PTO prasību ievērošanu, ir novirzījušas KLP atbalstu no maksājumiem, kas saistīti ar ražošanu, atceļot tirgus pārvaldības pasākumus un atverot tirgus, palielinot patērētāju un ražotāju neaizsargātību pret pasaules tirgus nestabilitāti; aicina KLP politikā ietvert noteikumus par nodrošinātību ar pārtiku un tirdzniecības nolīgumos paredzēt, ka partnervalstīm savā tirgus regulējumā ir jāietver līdzvērtīgas prasības, kuras neapdraud pasaules nodrošinātību ar pārtiku; aicina Komisiju PTO sarunās paust atbalstu kvalificētai tirgus piekļuvei, kas imports neapdraudēs vides kvalitātes standartus ES lauksaimniecībā un katras dalībvalsts tiesības uz nodrošinātību ar pārtiku;
Notes, however, that EU policy reforms to meet WTO requirements have led to a reorientation of CAP supports away from production-linked payments, dismantling of market management measures and the opening up of markets, leaving consumers and producers increasingly exposed to world market instability; calls for policies under the CAP to incorporate provisions on food security and for trade agreements to incorporate equal commitments from partners to regulate trade in a way that does not jeopardise world food security; calls on the Commission, at the WTO negotiations, to advocate qualified market access, which will ensure that the high environmental standards of EU farming and the right of every State to food security are not undermined by cheap imports;
35. pauž bažas par pašreizējo pasaules finanšu krīzi, jo tā var izraisīt lauksaimniecībai pieejamā finansējuma samazināšanos; aicina Eiropas Komisiju analizēt finanšu krīzes ietekmi uz lauksaimniecības nozari un apsvērt priekšlikumus nozares stabilitātes nodrošināšanai, ietverot arī pieeju aizdevumiem un kredīta garantijām;
Is alarmed by the current global financial crisis which may result in a reduction in finance available for farming; calls on the European Commission to analyse the effects of the financial crisis on the agricultural sector and to consider proposals to ensure the stability of the sector, also in terms of access to loans and credit guarantees;
Agri Aware TNS/Mrbi pētījums, kas veikts Īrijā, 2008. gada augustā, Hats off to the CAP. ; aicina izstrādāt pilsoņu informēšanas politikas un atkal pievērsties vienkāršošanai, kas ļautu palielināt informētību par KLP instrumentiem un priekšrocībām; ierosina sabiedrības izvērtēšanai nodot informāciju par izmaksām, kas būtu jāsedz, ja nebūtu izveidota KLP;
Agri Aware TNS/Mrbi research conducted in Ireland, August 2008, Hats off to the CAP ; calls for citizen information policies and a renewed commitment to simplification, which would result in an increased awareness of the instruments and benefits of the CAP; proposes that the costs of not having a common agricultural policy should be explained to the public;
38. atzīmē, ka bruņoti konflikti īpaši nelabvēlīgi ietekmē pārtikas ražošanu un piekļuvi tai; pauž bažas par ilgstošu konfliktu smagajām sekām uz nodrošinātību ar pārtiku, piemēram, izraisot masveida migrāciju, lauksaimnieciskās ražošanas paralīzi, radot kaitējumu svarīgai infrastruktūrai;
Notes that armed conflicts impact very negatively on production of and access to food; expresses its concerns about the serious consequences of conflict-proneness as regards food security, e.g. through mass migrations, paralysis of agricultural production, detrimental impact on vital infrastructure;
42. uzsver, ka pašreizējo pārtikas problēmu dēļ ir jāpalielina pārtikas ražošana, vienlaicīgi uzlabojot kvalitāti, pazeminot cenas un nodrošinot lielāku ilgtspējību, lai apmierinātu pieaugošo pieprasījumu; uzskata, ka šā mērķa sasniegšanai ir globāli jāpārskata valstu politika, lai uzlabotu ražošanas metodes, krājumu pārvaldību un starptautisko tirgu regulēšanu;
Stresses that the current food challenges call for food production to be stepped up in order to keep pace with increasing demand, while improving quality, lowering costs and ensuring greater sustainability; considers that, in order to achieve this, public policies need to be overhauled with a view to improving production and stock management methods, as well as world market regulation;
46. atkārtoti pauž viedokli par vajadzību pēc reģionāli integrētiem lauksaimniecības tirgiem; aicina Komisiju atbalstīt reģionālo sadarbību un integrāciju; atgādina Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstu grupai par veiksmīgo lauksaimniecības integrāciju Eiropā un tās nodrošināto stabilitāti 50 gadu garumā; tādēļ mudina ĀKK valstu reģionālās ekonomikas kopienas pastiprināt savu darbību lauksaimniecības jomā un aicina jaunattīstības valstis mazināt tirdzniecības šķēršļus savā starpā;
Reaffirms its belief in the need for regionally integrated agricultural markets; calls on the Commission to support regional cooperation and integration; reminds African, Caribbean and Pacific (ACP) Group of States of the success of agricultural integration in Europe and the stability it has provided for over 50 years; therefore encourages regional economic communities of ACP states to step up their activities in the agricultural field and calls on developing countries to reduce trade barriers amongst themselves;
52. pauž nožēlu, ka ir samazināts lauksaimniecībai un lauku attīstībai piešķirtās attīstības palīdzības apjoms, kas 1980. gadā bija 17 %, bet 2006. gadā — tikai 3 %; mudina Komisiju vadīt un uzraudzīt ES finanšu atbalsta nodrošināšanu lauksaimniecības vadītas attīstības panākšanai un darīt visu, lai panāktu, ka valdības tērē 10 % valsts budžeta lauksaimniecības nozarē atbilstoši tam, kā ir apņēmušās to darīt (nosakot, piemēram, mērķus, kuri orientēti uz valsts lauksaimniecības politiku);
Regrets the reduction in the amount of development aid being devoted to agriculture and rural development, which was 17 % in 1980 and only 3 % in 2006; urges the Commission to direct and monitor the contribution of the EU financial support towards achieving agricultural-led growth and to do all in its power to induce governments to spend the amount of 10 % of the national budget on the agricultural sector, as they have committed to (e.g. by setting objectives targeted at national agricultural policies);
63. uzskata, ka lielākas un neregulētas lauksaimniecības tirgus liberalizācijas sekas būs vēl lielāka cenu nepastāvība; uzsver, ka visvairāk cietīs neaizsargātās jaunattīstības valstis, kuras importē pārtikas produktus; uzsver, ka pasaules tirdzniecības noteikumiem nekādā gadījumā nevajadzētu būt apdraudēt valstu un reģionu tiesības atbalstīt lauksaimniecības nozari, lai saviem iedzīvotājiem garantētu nodrošinātību ar pārtiku;
Believes that further, unregulated liberalisation of agricultural trade would lead to a further increase in food prices and even higher price volatility; stresses that the worst affected would be the most vulnerable, food-importing developing countries; stresses, furthermore, that world trade rules must under no circumstances undermine the right of countries or regions to support their farming sectors with a view to ensuring food security for their population;
67. atzīmē, ka globālā pārtikas krīze ir viena no lielajiem draudiem mieram un drošībai pasaulē; un šajā sakarībā atzinīgi vērtē jaunākos Komisijas centienus izpētīt, kā risināt globālo nodrošinātības ar pārtiku problēmu; aicina dalībvalstis atbalstīt šādas iniciatīvas valstu un vietējā līmenī;
Notes that the global food crisis is among the great threats to peace and security in the world; welcomes, in that respect, the recent efforts of the Commission to investigate ways of tackling the global food security issue; calls on the Member States to support such initiatives at national and local level;
69. uzsver, cik svarīga ir valsts finansēta pētniecība, kas sekmē nodrošinātību ar pārtiku, nevis tikai nozares intereses, un kas veicina ieguldījumus ne tikai īpašu jauno tehnoloģiju pētniecības jomā, bet arī globālās lauksaimniecības ražošanas sistēmas, sekmējot ilgtermiņa nodrošinātību ar pārtiku; tādēļ uzsver galveno nozīmi, ko šajā saistībā varētu piešķirt, piemēram, ES tehnoloģiskajai platformai saistībā ar pētniecības un ekoloģiskās lauksaimniecības atbalstu;
Stresses the importance of publicly funded research which serves to promote food security rather than focusing one-sidedly on industrial interests; calls for investment in research not only into individual new technologies but also into comprehensive farming systems which will serve the aim of long-term food security; stresses in this connection the pioneering role which could be played in this field, for example, by a EU technology platform for ecological agricultural research;
Ilg t s pējīga pasaules lauksaimniecība
Sustainable world agriculture
75. atzīst, ka lauksaimniecības nozarē, kurā tiek radīta ievērojama kopējo CO 2 emisiju daļa, ir jāuzlabo energoefektivitāte;
Recognises that improved energy efficiency is needed in the agricultural sector, which generates a significant share of total CO 2 emissions;
77. atzīst, ka lauksaimniecības nozare sniedz iztiku vairākumam iedzīvotāju daudzās jaunattīstības valstīs, un tādēļ mudina šīs valstis izstrādāt stabilas un pārredzamas lauksaimniecības politikas mehānismu, kas nodrošinās ilgtermiņa plānošanu un ilgtspējīgu attīstību;
Recognises that the agricultural sector supports the livelihood of the majority of the population in many developing countries, and therefore encourages these countries to develop a mechanism of stable and transparent agricultural policies that will ensure long-term planning and sustainable development;
Mūsdienās nodrošinātība ar pārtiku – pieeja pietiekamiem, drošiem un uzturvielām bagātiem pārtikas krājumiem – ir galvenā politiskā prioritāte gan ES, gan globālā līmenī.
Food security – access to sufficient, safe and nutritious food supply - is now a key political priority both at EU and global level.
Tomēr vairāk nekā 860 miljoni cilvēku visā pasaulē cieta no hroniska bada un nepietiekama uztura vēl pirms pašreizējām pārtikas cenu krīzes izraisītajām problēmām.
However, even before the current problems posed by the food price crisis, over 860 million people globally suffered from chronic hunger and malnutrition.
Situāciju saasināja nepieredzēts un neprognozēts pārmērīgs globālo pārtikas preču cenu pieaugums 2006. gadā, kā rezultātā hroniska bada un trūkuma cietēju skaits kļuva vēl par 100 miljoniem lielāks.
The situation has been exacerbated by the unprecedented and unpredicted steep increase in global food commodity prices in 2006, which has pushed a further 100 million people into chronic hunger and poverty.
Pārtikas cenu palielinājums ir nomainījis vairākus gadu desmitus ilgušo pārtikas cenu samazināšanos reālajos skaitļos.
The increase in food prices follows decades of decreasing food prices in real terms.
Lai gan ir vērojams neliels globālo pārtikas preču cenu atslābums, eksperti prognozē, ka tās arī turpmāk būs nedaudz lielākas nekā iepriekš un ir nepieciešami īstermiņa, vidēja un ilgtermiņa pasākumi, lai nostiprinātu globālo pārtikas ražošanu un palīdzētu vismazāk aizsargātajām iedzīvotāju grupām apmierināt viņu nodrošinātības ar pārtiku pamatvajadzības.
While there has been some easing of global commodity prices, experts predict that food prices will remain at a relatively higher level than in the past and that action is needed in the short, medium and long-term to secure global food production and to assist the most vulnerable to meet their basic food security needs.
Laika posmā no 2006. gada septembra līdz 2008. gada februārim pasaules lauksaimniecības pārtikas preču cenas ir pieaugušas par 70 % dolāru izteiksmē.
Between September 2006 and February 2008, world agriculture commodity prices rose by 70pc in dollar terms.
Arī pasaules pārtikas krājumi ir kritiski mazi.
Globally food stocks are also at a critically low level.
Pēc 2. pasaules kara bija nodrošināti pārtikas krājumi vienam gadam, līdz 2003. gadam – 133 dienām un 2008. gadā – 40 dienām.
After World War II, there was one year’s supply of food in stock; by 2003 this had reduced to 133 days’ supply and to 40 days in 2008.
Lai gan eksperti prognozē, ka lauksaimniecības pasaules tirgus cenu samazināšanās tendence – tā sauktais lauksaimniecības skrejceļš – ir beigusies, pastāv iespēja, ka lauksaimniecības pasaules tirgus cenu svārstības palielināsies.
While experts predict that the past trend of declining agricultural world market prices – the so-called agricultural treadmill - has ended, fluctuations in agricultural world market prices are likely to be greater.
Tās izraisīs dramatiskas izmaiņas pārtikas cenās un lauksaimniecības ienākumos, saasinot cīņu par stabilu pārtikas krājumu nodrošināšanu par saprātīgām cenām.
These price fluctuations will lead to dramatic swings in food prices and agricultural incomes, exacerbating efforts to provide a stable supply of food at reasonable prices.
Politikas veidotāju galvenais izaicinājums ir izstrādāt lauksaimniecības un pārtikas politikas, kas atbilst aizvien pieaugošas pasaules populācijas vajadzībām – tiek paredzēts, ka līdz 2040. gadam iedzīvotāju skaits palielināsies par 40% un globālais pieprasījums pēc pārtikas dubultosies.
A key challenge for policy makers is to design agriculture and food policies to meet the needs of an expanding world population which is expected to increase by 40% by 2050, with global demand for food, which is expected to double by then.
Tagad daudz ciešāka uzmanība ir jāpievērš tam, kā mazināt pieaugošo pārtikas cenu vissliktāko ietekmi uz pasaules trūcīgākajiem cilvēkiem.
The more immediate focus should be on how to alleviate the worst effects of rising food prices on the world’s poorest people.
ES Komisijas ierosinātais finansējums viena miljarda eiro apmērā, lai palīdzētu trūcīgām jaunattīstības valstīm iegādāties sēklas un mēslojumu, ir daļa no īstermiņa atbildes reakcijas.
The Euro one billion fund proposed by the EU Commission to assist poor developing countries to buy seeds and fertilisers is part of that short-term response.
Tomēr ir nepieciešams vairāk vidēja un ilgtermiņa pasākumu, lai risinātu nodrošinātības ar pārtiku problēmas, īpaši jaunattīstības pasaulē.
However, more medium and longer term responses are required to deal with food security, particularly in the developing world.
Tam būs nepieciešama pārfokusēšanās uz lauksaimniecības attīstību, izpēti un popularizēšanas pakalpojumiem šajās valstīs, meklējot veidus, kā stimulēt lauksaimniecības ražošanu reģionos, kur tā ir iespējama.
This will require a re-focus on agriculture development, on agriculture research and on agriculture extension services in these countries, looking at ways to stimulate agriculture production in regions which can produce.
Ir ļoti liela politiska nepieciešamība rīkoties, jo daudzās jaunattīstības valstīs augstākas pārtikas cenas ir kļuvušas par iemeslu pārtikas dumpjiem un politiskiem nemieriem.
There is a major political imperative to act, given that in many developing countries, higher food prices have led to food riots and political unrest.
ANO prognozē, ka pārtikas cenu tendence par vairākiem gadiem attālinās tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanu attiecībā uz bada un nepietiekama uztura mocītu cilvēku skaita samazināšanu uz pusi līdz 2015. gadam.
The UN has predicted that the food price trend will push back by several years the attainment of the millennium development goals of halving the number of people suffering from hunger and malnutrition by 2015.
Turklāt pastāv risks, ka globālās finanšu un banku krīzes dēļ rūpnieciski attīstītās valstis var nepildīt savas jaunattīstības valstu atbalsta saistības.
In addition, there is a danger that the global financial and banking crisis could see developed countries reneging on their aid commitments to the developing world.
Referents uzskata, ka tas ir nepieņemami.
Your Rapporteur believes be regrettable.
Pārtikas atbalsta budžetiem smagu triecienu sagādā augstākas pārtikas cenas un nepieciešamība pēc daudz lielāka finansējuma, lai varētu iepirkt pārtikas krājumus ārkārtas gadījumiem.
Food aid budgets have been severely challenged by higher food prices, with a need for greatly increased funding to buy emergency supplies of food.
Augstāku pārtikas preču cenu ietekmi vēl vairāk pastiprina pārtikas eksportētājvalstu rīcība, proti, eksporta nodokļu un ierobežojumu noteikšana pārtikas eksportam, mēģinot risināt iekšējās nodrošinātības ar pārtiku problēmas.
The impact of higher commodity prices has been exacerbated by actions taken by food exporting countries in placing export taxes and restrictions on food exports in attempts to address internal food security concerns.
Vēl ir vērts pieminēt, ka jaunattīstības valstīm neizdosies nodrošināt pārtikas krājumus ātri pieaugošajam iedzīvotāju skaitam caur iekšzemes ražošanu, tāpēc jaunattīstības valstu pieaugošās pārtikas importa vajadzības var apmierināt tikai tādā gadījumā, ja rūpniecības valstis ražo un eksportē vairāk pārtikas.
It is also worth noting that developing countries will not come close to securing food supply for their rapidly expanding population through domestic production, therefore the increasing food import needs of developing countries can only be met if the industrialised countries produce and export more food.