natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Globālā uzņēmējdarbības veikšanas vietu konkurēšana izraisījusi situāciju, ka uz trešām valstīm tiek pārvietotas ne tikai ražošanas iekārtas, bet arī ar to saistītās pētniecības uz izstrādes jaudas.
As a result of global competition to attract investment, not only certain production plants but also the research and development capacities associated with them are increasingly being relocated to third countries.
Šāda veida attīstība pašos pamatos apdraud Eiropu kā ražošanas vietu.
This trend is a fundamental threat to Europe as a location for industry.
Pret to jācīnās, konsekventi veicinot inovāciju potenciālu, kamēr vēl process nav kļuvis neatgriezenisks.
It needs to be countered, through the determined promotion of innovative potential, before it becomes irreversible.
Līdzās politiskajam mērķim par konkurētspēju ES jārisina arī citas lielas un aktuālas sabiedrības problēmas, piemēram, klimata pārmaiņas vai demogrāfiskās pārmaiņas.
Alongside the policy aim of competitiveness, the EU also needs to tackle other major challenges that face our societies today, including climate change and demographic change.
Pamattehnoloģijas kā, piemēram, mikroelektronika un nanoelektronika, fotonika, biotehnoloģijas un nanotehnoloģijas un jaunas izejvielas šajā sakarībā ir liels potenciāls inovācijām, gan attiecībā uz pašu procesu, gan arī produktu jomā.
In that regard, key enabling technologies, such as microelectronics and nanoelectronics, photonics, biotechnology and nanotechnology, and new materials offer considerable potential for both process and product innovation.
Lielā pieauguma rezultātā pamattehnoloģijas ievērojami ietekmē konkurētspēju.
Because key enabling technologies are a strong growth sector, they have a major influence on competitiveness.
Galvenokārt tādas jomas kā IKT, Ķīmija, energoapgāde, (piemēram, oglekļa dioksīda uztveršanas un uzglabāšana ( CCS ), energoefektivitātes tehnoloģijas), autotransporta ražošana (īpaši elektromobiļu ražošana), medicīnas tehnika, pusvadītāju ražošana, kā arī aviācija un aeronautika piedāvā iespējas ievērojami paaugstināt kvalitāti un ražīgumu.
There is particular scope for significantly increasing quality and productivity in fields such as ICT, chemicals, energy supply – e.g. carbon capture and storage (CCS) and energy efficiency technologies – as well as automotive construction (and specifically electric vehicles), medical technology, the semiconductor industry and aviation.
Šāds uzskaitījums pēc būtības nekad nebūs izsmeļošs, ņemot vērā ekonomikas norišu sarežģītību un turpmāko attīstību.
Given the complexity of economic activity and its future development, this list clearly cannot be exhaustive.
Šajā procesā mazie un vidējie uzņēmumi ir nozīmīgi partneri vērtību ražošanas ķēdēs, kas arī paši piedāvā inovatīvus produktus, piemēram vides tehnoloģiju un atjaunīgo enerģiju jomā.
Small and medium-sized enterprises are important partners in the value chains here, and also as independent providers of innovative products, for example in the fields of environmental technology and renewable energy.
Vidējie uzņēmumi, pateicoties to pietuvinātībai tirgiem un elastībai, attīsta daudzus inovatīvus ražojumus un pakalpojumus un ir tehnoloģiju attīstības dzinējspēks.
SMEs, by virtue of their proximity to markets and their flexibility, produce a particularly large number of innovative products and services and help to drive technology forwards.
Šā iemesla dēļ vidējos uzņēmumus nedrīkst atstāt novārtā, un tālab attiecībā uz tiem jāpieņem atbilstoši, to vajadzībām pielāgoti regulatīvie pamatnosacījumi.
For that reason, SMEs must not be neglected in the promotion of innovation and must have appropriate regulatory frameworks tailored to their needs.
Referents uzskata, ka šajā sakarībā nav iespējams pārvērtēt arī inovatīvo klasteru nozīmi.
In that regard, the rapporteur also considers that the importance of innovation clusters cannot be overstated.
Pasaules līmeņa klasteri, kuri daļēji ES jau sastopamas, jāattīsta, sadarbojoties iesaistītajiem dalībniekiem visos līmeņos, lai tie saglabātu savu vadošo lomu un pēc iespējas pat izvērstu to.
World-class clusters – and some such already exist in the EU – need to be further developed, by means of cooperation at all levels, so that they can sustain and, wherever possible, build on their leading role.
Cieši sadarbojoties lieliem un mazākiem uzņēmumiem, kā arī universitātēm un citām pētniecības struktūrām, apvienības var palīdzēt radīt jaunas nozares ar lielu sociālekonomisko un rūpniecisko nozīmi, kas Eiropas reģionus padarītu pievilcīgākus.
Within cohesive partnerships involving large and smaller companies as well as universities and other research institutions, clusters can help to generate new sectors of major socio-economic and industrial relevance, thus making Europe’s regions more attractive.
Šā iemesla dēļ referents uzskata, ka ir nepieciešams atjaunotajās ES inovāciju stratēģijās iekļaut koncepcijas par esošo un jaunu apvienību atbalstīšanu.
The rapporteur therefore considers that the revised EU innovation strategy needs to include ideas for promoting existing and new clusters.
Īpaši būtu jāuzlabo pamatnoteikumi attiecībā uz apvienību pārrobežu sadarbību, piemēram, izplatot paraugpraksi.
In particular, the framework conditions for cross-border inter-cluster cooperation – through dissemination of best practices, for example – should be enhanced.
Saskaņā ar ES Komisijas sniegto informāciju patlaban tieši inovāciju pasākumiem tiek izlietots mazāk nekā 1 % no ES budžeta.
According to the Commission, less than 1% of the EU budget is currently spent directly on innovation-related measures.
Ņemot vērā turpmākās sabiedriski politiskās problēmas, kas jāpārvar, tas ir nepietiekami.
Given the social challenges that lie ahead, this is insufficient.
Šā iemesla dēļ referents prasa palielināt inovācijām paredzēto ES budžetu.
The rapporteur therefore calls for an increase in the EU budget for innovation.
Šis apstāklis būtu jāņem vērā, veicot paredzamos tos plānošanas darbus saistībā ar finanšu plānu laika periodam no 2014. gada līdz 2020. gadam, kurus uzsāks šā gada beigās.
This should be reflected in the planning process in connection with the 2014-2020 Financial Perspective, which is to begin at the end of 2010.
Tieši saistībā ar finanšu krīzi, kā arī kredītu saņemšanas grūtībām, papildu finanšu līdzekļu piešķiršanai gan Kopienas, gan valsts līmenī, kā arī saņēmējiem pielāgotu finanšu instrumentu izveidei ir izšķiroša nozīme uzņēmumu inovatīvās spējas nodrošināšanā.
Moreover, and especially against the backdrop of the financial crisis and the credit crunch, it is crucially important for companies' innovative capacity that more funding should be made available at both EU level and national level and that financial instruments should be created which are tailored to the needs of their users.
Katrā konkrētajā gadījumā inovācijas jāveicina mērķtiecīgāk.
In any event, financial support must be better targeted.
Līdzekļu sadalīšana daudzu mērķu īstenošanai un daudzu īpašu ES iniciatīvu uzsākšana sevi nav attaisnojusi.
Splitting the resources across a range of objectives and a large number of specific EU initiatives has not been shown to be effective.
Šajā sakarībā ir jāatrod, respektīvi, jānostiprina sinerģija starp inovāciju atbalsta instrumentiem.
In this regard, synergies between the various support measures for innovation need to be identified and/or reinforced.
Līdzekļi jānovirza uz tiem projektiem, kurus īstenojot, tiek gūts vislielākais labums ar mazākiem ieguldījumiem.
Funding must be directed to those areas where the leverage effect is greatest and the key criterion here must be added value for Europe.
Referents uzskata, ka inovāciju politikas efektivitātes palielināšanas nolūkos nepieciešama lielāka koordinācija, efektīva sasaistīšana, kā arī dažādo atbalsta instrumentu pārvaldības samazināšana.
The rapporteur considers that, in order to make innovation policy more effective, the various support instruments need to be better coordinated and properly linked, with a leaner management structure.
No lietotāju viedokļa arī lielais iesaistīto pušu skaits ES līmenī ražīgumu neveicina.
The multiplicity of EU bodies involved is also counterproductive from the standpoint of companies applying for support.
Turklāt lietotājiem nepieciešama skaidra informācija, kādi atbalsta instrumenti kādā līmenī un attiecībā uz kādiem pasākumiem ir pieejami.
Users of the system need clear information about which support instruments are available, at which levels and for what types of measure.
Arī ES līmenī nepieciešams lielākā mērā koordinēt iesaistītās puses.
At EU level, too, closer coordination is required.
Inovāciju politikai būtu jākļūst par jautājumu, kuru Kopienas līmenī risina Komisija.
Innovation policy should be a collective concern of the Commission.
Tādēļ ir vajadzīga starpnozaru koordinācija Komisijā, lai nodrošinātu par pētniecību un uzņēmumiem atbildīgo ģenerāldirektorātu sadarbību.
Cross-sectoral coordination within the Commission is therefore needed to ensure that the Research DG and the Enterprise and Industry DG cooperate closely.
Tas ir jo īpaši svarīgi, ņemot vērā sadalījumu pa Komisijas resoriem, kā arī pamatprogrammu gaidāmo jauno redakciju.
This is particularly important in the context of the redistribution of portfolios in the Commission and the impending update of the framework programmes.
Papildus publiskajam finansējumam jāveicina un jāsekmē privāti ieguldījumi inovācijās.
Alongside support from the public purse, private-sector investment in innovation needs to be encouraged and promoted.
Tieši kapitālam, kuru ar ievērojamu risku iegulda jaunos uzņēmumos, sagaidot lielu atdevi, ir īpaša nozīme sākotnējā un paplašināšanas posmā, lai panākumus jauninājumu izstrādāšanā gūtu ne tikai lieli uzņēmumi.
Risk capital, especially during start-up and expansion, plays a key role in determining whether companies can innovate successfully – and that applies not just to large companies.
Pareizi to pielietojot finansējums ar riskam pakļautu kapitālu var radīt stimulu arī mazākiem uzņēmumiem, papildinot finansējumu no subsīdijām.
There is no doubt that risk-capital financing, when properly structured, can also be an incentive to innovation for smaller companies, alongside the provision of subsidies.
Kaut gan jau daļēji ir parādījušies atvieglojumi, pieņemot Grupālā atbrīvojuma regulu, tomēr vajadzētu izmantot atbalsta pamatregulējuma paredzēto pārskatīšanu, lai vēl vairāk izmantotu šā instrumenta inovāciju potenciālu arī attiecībā uz jauninājumiem, kas saistīti ar tehnoloģijām.
While the introduction of a general Block Exemption Regulation has already eased conditions in some respects, the impending review of the support framework should be used as an opportunity to exploit the innovation-promoting potential of this tool, inter alia for non-technology-related innovation.
Turklāt ir arī jāpārbauda, vai pašreizējā atbalsta sistēma netraucē jaunās pieejas īstenošanu par pamattehnoloģiju veicināšanu.
There is also a need to check that the current system of subsidies will not impede the new approach of promoting key enabling technologies.
Obligāti ir jāizvairās no uzņēmumu pārvietošanas riska, kas rodas slikto pamatnosacījumu attiecība uz atbalsta tiesisko regulējumu.
The risk of companies moving elsewhere because the legal framework conditions for support are unfavourable must be avoided at all costs.
Turklāt referents uzskata, ka, uzlabojot inovāciju veicināšanu attiecība uz MVU, jāparedz arī birokrātijas sloga samazināšana.
The rapporteur also considers that enhanced innovation support for SMEs must be accompanied by a reduction in red tape.
Līdzās valodas problēmām lielākās problēmas ir pieteikumu iesniegšanas procedūra, kas prasa liela personāla iesaistīšanu, kā arī lielais kļūdu biežums un tā izraisītais lielais finansiālais risks.
Apart from language difficulties, the main problems are often the staff-intensive nature of application procedures and the high failure rate, with a correspondingly high financial risk.
Tātad pieteikumu iesniegšanas procedūras vajadzētu vienkāršot, kā arī vajadzības gadījumā samazināt ziņošanas pienākumus.
Application procedures therefore need to be simplified and reporting obligations, where applicable, need to be eased.
Intelektuālā īpašuma aizsardzībai ir izšķiroša nozīme spējas nodrošināšanā veikt inovatīvus pasākumus, tomēr uzņēmumiem paredzētie pamatnosacījumi, jo īpaši attiecībā uz izmaksām, pagaidām vēl nav apmierinoši.
The protection of intellectual property is a key factor in companies’ capacity to innovate but the framework conditions under which they operate (particularly with regard to the costs involved) are not yet satisfactory.
Kopienas patenta ieviešana ir nozīmīgs pasākums, lai to panāktu, un šo tiesību aktu vajadzētu pieņemt visdrīzākajā laikā.
The Community patent constitutes an important advance on this front and it ought to be adopted at the earliest possible date.
Šajā sakarība tomēr jākonstatē, ka jācenšas atrast papildu instrumentus, turklāt arī tādus, kas realizējami īstermiņā.
However, there is also an evident need to identify other instruments that can be applied in the short term.
Izšķiroša nozīme saistībā ar spēju veikt inovatīvus pasākumus ES konkurētspējas veicināšanai ir arī ieguldījumiem kvalificētu darbinieku pamatapmācībā un turpmākā apmācībā.
Given the impact of innovation capacity on EU competitiveness, investment in training and further training for skilled staff is also crucially important and it ought not to be cut.
ES visiem spēkiem padarīt pēc iespējas pievilcīgāku darba vidi pētniekiem un speciālistiem ES, arī attiecībā uz viņu mobilitāti, lai ES varētu izturēt konkurenci pasaules mērogā.
If the EU is to hold its own in global competition, it must do all it can to make conditions in Europe as attractive as possible to researchers and skilled workers, especially in relation to their mobility.
Zinību triādes princips, ko veido pētniecība, inovācija un izglītība, jāapskata kopumā, un tās nedrīkst atraut citu no cita, pretējā gadījumā negatīvi tiks ietekmēts inovāciju noturīgums un rezultātā arī ražošanas procesa noturīgums.
The three sides of the knowledge triangle – education, research and innovation – must not be separated, otherwise innovation and, in turn, production will become less sustainable.
Atzinumu sagatavoja: Mitro Repo
Rapporteur: Mitro Repo
Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komiteja aicina par jautājumu atbildīgo Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komiteju iekļaut rezolūcijas priekšlikumā šādus ierosinājumus:
The Committee on the Internal Market and Consumer Protection calls on the Committee on Industry, Research and Energy, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
5. uzsver, ka inovāciju politika ir jāsaskaņo ar citām ES un valstu politikām (tostarp rūpniecības, vides un patērētāju aizsardzības politiku), ņemot vērā, ka konstatētajām pieejām jābūt pietiekami elastīgām, lai tās pielāgotu dažādiem valstu un reģionālajiem apstākļiem;
Underlines that innovation policy should be coordinated with other EU and national policies (including industrial, environmental and consumer policy), bearing in mind that the approaches identified should be flexible enough to be adapted to different national and regional circumstances;
8. uzsver, ka inovācija pirmām kārtām ir jauninājums, kas vērsts uz patērētāju un tirgus vajadzībām; tāpēc aicina Komisiju nodrošināt patērētāju vajadzību prioritāšu kā inovāciju virzītājspēka plašāku atzīšanu;
Stresses that innovation is first and foremost a novelty that addresses consumers’ and market needs; asks the Commission, therefore, to ensure better recognition of the primacy of consumers’ demands as a driving force for innovation;
11. uzsver nepieciešamību uzlabot to komisāru darba koordināciju, kas iesaistīti inovāciju politikā un ar tām saistītajās jomās, un pauž cerību, ka tā rezultātā mazināsies ES tiesību aktu sašķeltība inovāciju politikas jomā.
Stresses the need for enhanced coordination of the work of the Commissioners involved in innovation policy and related fields, and urges that this should lead to less fragmented EU instruments in the field of innovation policy;
par institucionālajiem aspektiem saistībā ar Eiropas Savienības pievienošanos Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai
on the institutional aspects of the accession of the European Union to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms
Referents: Ramón Jáuregui Atondo
Rapporteur: Ramón Jáuregui Atondo
Kinga Gál , Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteja
Kinga Gál , Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs
Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas atzinums (*) Error!
OPINION of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs (*) 11
– ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktu, Līguma par Eiropas Savienības darbību 216. panta 2. punktu, 218. panta 6., 8. un 10. punktu, kā arī Protokolu par Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktu, kas attiecas uz Savienības pievienošanos Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai (turpmāk — ECTK),
– having regard to Article 6(2) of the Treaty on European Union, Articles 216(2), 218(6), 218(8) and 218(10) of the Treaty on the Functioning of the European Union and the Protocol on Article 6(2) of the Treaty on European Union concerning the accession of the Union to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (hereafter referred to as the ECHR),
– ņemot vērā Priekšsēdētāju konferences 2010. gada 14. janvāra lēmumu
– having regard to the decision of the Conference of Presidents of 14 January 2010 authorising the application of Rule 50 of the Rules of Procedure (procedure with associated committees)
Priekšsēdētāju konferences sanāksmes protokola PE 432.390/CPG 9. punkta 1. apakšpunkts. , ar kuru atļauj piemērot Reglamenta 50. pantu (komiteju iesaistīšanas procedūra),
Minutes of the meeting of the Conference of Presidents, PE432.390/CPG, point 9.1 ,
– ņemot vērā Konstitucionālo jautājumu komitejas ziņojumu un Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas un Ārlietu komitejas atzinumus ( A6-0144/2010 ),
– having regard to the report of the Committee on Constitutional Affairs and the opinions of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs and the Committee on Foreign Affairs ( A7-0144/2010 ),
A. tā kā Eiropas Savienības Tiesa pastāvīgā judikatūrā kopš 1970. gada 17. decembra sprieduma lietā Internationale Handelsgesellschaft mbH
A. whereas, in case law which has remained consistent since the judgments in Case 11-70 Internationale Handelsgesellschaft mbH [1970] ECR
Tiesu prakses krājums 1970, 1125. lpp. un 1974. gada 14. maija sprieduma lietā Nold , Recueil
ECR 1970, p.1125 and in Case 4-73 Nold [1974] ECR
Tiesu prakses krājums 1974, 491. lpp. , 491. lpp. ir konstatējusi, ka pamattiesības ir to vispārējo principu neatņemama sastāvdaļa, par kuru ievērošanu tā rūpējas;
ECR 1974, p.491 , the Court of Justice of the European Union has held that fundamental rights form an integral part of the general legal principles which the Court enforces,
B. uzskata, ka, šādi rīkojoties, Eiropas Kopienu Tiesa ir ievērojusi dalībvalstu kopējās konstitucionālajās tradīcijas un tādus dalībvalstu atbalstītus starptautiskos cilvēktiesību aizsardzības instrumentus kā ECTK;
B. whereas in so doing the Court of Justice of the European Union draws its inspiration from the constitutional traditions common to the Member States and from international instruments concerning the protection of human rights to which the Member States have acceded, such as the ECHR,
C. tā kā šī judikatūra ar 1993. gada Māstrihtas līgumu par Eiropas Savienību ir iekļauta primārajās tiesībās;
C. whereas the essence of this case law was incorporated into primary law by the Maastricht Treaty on European Union of 1993,
D. tā kā Eiropas Savienības Tiesa īpašu uzmanību pievērš Eiropas Cilvēktiesību tiesas prakses attīstībai, ko apliecina pieaugošais tādu spriedumu skaits, kuros ir atsauces uz ECTK noteikumiem;
D. whereas the Court of Justice of the European Union devotes particular attention to the development of the case law of the European Court of Human Rights, as demonstrated by the growing number of judgments which refer to provisions of the ECHR,
E. tā kā Eiropas Cilvēktiesību tiesa parasti par pamatu izmanto „pieņēmumu par saderību” starp Savienības dalībvalsts rīcību un ECTK, ja šī dalībvalsts tikai īsteno Eiropas Savienības tiesības;
E. whereas in principle the European Court of Human Rights makes a ‘presumption of compatibility’ of the conduct of a Member State of the Union with the ECHR when the State is merely implementing Union law,
F. tā kā Eiropas Savienības Tiesa 1996. gada 28. marta atzinumā konstatēja, ka Eiropas Kopiena, neizdarot grozījumus līgumā, nav pilnvarota pievienoties ECTK, jo Kopienai nav tādai rīcībai nepieciešamās skaidri noteiktās vai netiešās kompetences;
F. whereas, in an opinion of 28 March 1996, the Court of Justice of the European Union found that the European Community could not accede to the ECHR without a previous amendment to the Treaty because the Community did not have an explicit or implicit competence to do so,
G. tā kā pievienojoties ir jāievēro Lisabonas līgumā un tam pievienotajos protokolos noteiktie ierobežojumi un jo īpaši Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punkts un Lisabonas līguma 8. protokols; tā kā šie noteikumi nenozīmē vien Savienības iespēju pievienoties, bet arī pienākumu Savienības iestādēm šādi rīkoties, tā kā nolīgumā par Savienības pievienošanos ECTK ir jāatspoguļo nepieciešamība saglabāt Savienības un tās tiesību raksturīpatnības;
G. whereas the limits set by the Lisbon Treaty and the Protocols thereto must be upheld at the time of accession and, more specifically, Article 6(2) of the Treaty on European Union and Protocol No 8 to the Lisbon Treaty; whereas these provisions do not merely constitute an option allowing the Union to accede but require the Union institutions to act accordingly, and whereas the agreement on the accession of the Union to the ECHR must reflect the need to retain the specific features of the Union and of Union law,
H. tā kā pēc 14. protokola pieņemšanas, ar ko groza ECTK, Savienības pievienošanās iespēja ir atrisināta tām valstīm, kas ir ECTK dalībvalstis, un tā kā par pievienošanās noteikumiem un kārtību ir jāvienojas starp Savienību, no vienas puses, un ECTK dalībvalstīm, no otras puses;
H. whereas, due to the conclusion of Protocol No 14 amending the ECHR, it is now possible for the Union to accede on behalf of the signatory states to the ECHR and whereas the accession terms and conditions must be agreed at the time of accession between the Union, of the one part, and the signatory states to the ECHR of the other part,
I. tā kā nolīgumā būtu jāizskata arī administratīvie un tehniskie jautājumi, piemēram, princips par Savienības iemaksām ECT izmaksu segšanai; tā kā šajā kontekstā ir jāparedz autonoma Eiropas Cilvēktiesību tiesas budžeta izveide, lai vienkāršotu attiecīgo iemaksu noteikšanu;
I. whereas such an agreement should also deal with administrative and technical issues, such as the principle of a contribution from the Union to the operating costs of the European Court of Human Rights; whereas in that context plans should be made to establish an autonomous budget for the European Court of Human Rights to facilitate assessment of the various contributions,
J. tā kā, pievienojoties ECTK, Savienība tiks iekļauta tās pamattiesību aizsardzības sistēmā un papildus iekšējai Eiropas Savienības Tiesas judikatūras nodrošinātajai tiesību aizsardzībai tās rīcībā būs arī ārēja starptautiska līmeņa aizsardzības iestāde;
J. whereas, as a result of acceding to the ECHR, the Union will be integrated into its fundamental rights protection system and, in addition to the internal protection of these rights by the case law of the Court of Justice of the European Union, will have the benefit of an external protection body which is international in character,