natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Galvenie ieinteresētie sarežģītības dēļ dažkārt atsakās no savām tiesībām.
Faced with such complexities, those primarily concerned sometimes voluntarily relinquish their rights.
Ir jādara viss, lai informētu pacientus, īpaši Eiropas references tīklos, kā tas noteikts direktīvas 15. pantā par procedūrām.
Everything possible must be done to inform patients, especially with regard to the European reference networks described in Article 15 of the directive, on procedures.
3) Nepieciešamība rīkoties
3) Need to act
Pielāgojot un kodificējot Eiropas Kopienu Tiesas judikatūru, direktīva dos vairāk loģiskuma un skaidrības pacientu praktiskajās tiesībās.
By providing a framework for, and codifying, the case law of the Court of Justice, the directive will lend greater coherence and increased clarity to the actual rights of patients.
Pacientu mobilitāte nekādā gadījumā nedrīkst radīt „dempingu” starp veselības sistēmām, ne arī veselības aprūpes drošības pasliktināšanos.
Patient mobility must not, under any circumstances, result in ‘dumping’ between healthcare systems, or undermine the safety of healthcare.
Pacienta interesēs jānodrošina juridiskā noteiktība un jāatbalsta valsts veselības sistēmu sadarbība.
Legal certainty should be ensured, and support provided for cooperation between national healthcare systems, in the interest of the patient.
Lai to izdarītu, ir svarīgi uzlabot noteikumus par pacientu piekļuvi informācijai un informācijas avotu likumību saistībā ar veselības aprūpes piedāvājumu, farmācijas produktiem un ārstniecību.
In order to achieve this, it is important to improve the provisions on the guarantee of patients’ access to information and the credibility of sources of information on the provision of healthcare, pharmaceutical products and medical treatment.
Eiropas Komisija ierosina izveidot tīklu, kas apvienotu varas iestādes vai valsts institūcijas, kuru pārziņā ir veselības tehnoloģijas vērtēšana, ņemot vērā optimālu jaunās tehnoloģijas lietošanu un tādējādi nodrošinot efektīvu un kvalitatīvu veselības aprūpi.
The European Commission has also proposed that a network of national authorities or bodies responsible for health technology assessment (HTA) be set up, with a view to an optimum harnessing of new technologies, in order to ensure the provision of safe, effective and high‑quality healthcare.
Ja šī ideja ir pelnījusi atbalstu, tīkla sistēma varētu tikt papildināta.
While this idea is worthy of support, the practical arrangements for that network could be amplified.
Tāpat ir svarīgi nodrošināt pēc iespējas ciešāku sadarbību neatliekumu medicīnisko pakalpojumu jomā, lai nostiprinātu to koordināciju.
Similarly, it would seem vital to facilitate greater cooperation between emergency medical services in order to improve their coordination.
Šie nepieciešamība ir uzskatāmāka zonās, kas atrodas pie robežām.
This need is all the more apparent in cross‑border areas.
Papildus veselības aprūpes problemātikai iepriekšminētajās zonās šai iniciatīvai vajadzētu noteikt uzdevumus un nepieciešamās reformas veselības aprūpē.
Beyond the issue of cross‑border healthcare itself, this initiative should make it possible to pinpoint the challenges and necessary reforms in the field of healthcare.
Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par pacienta tiesību piemērošanu pārrobežu veselības aprūpē
Proposal for a DIRECTIVE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on the application of patients’ rights in cross-border healthcare
Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVAI par pacienta tiesību piemērošanu saistībā ar piekļuvi drošai, augstas kvalitātes un efektīvai pārrobežu veselības aprūpei, ievērojot taisnīgus noteikumus
Proposal for a DIRECTIVE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on the application of patients’ rights to access to safe, high-quality and effective healthcare , under equitable conditions
Tiek ierosināts, lai direktīvas pamatmērķis nebūtu tikai pacientu mobilitāte, bet gan trīs līnijas, kuras ir Komisijas priekšlikuma pamatā: visu ES veselības sistēmu kopīgi principi, Eiropas sadarbība veselības aprūpes jomā un īpaša pārrobežu veselības aprūpes sistēma.
It is proposed that the proposal for a directive should not focus chiefly on patient mobility but on the three fundamental strands around which the Commission has structured its proposal: common principles in all EU health systems, European cooperation on healthcare and a specific framework for cross-border healthcare.
Tā, piemēram , neattiecas arī uz aprūpes ēkām vai mājokļiem un palīdzību, ko vecāka gada gājuma personām un bērniem sniedz sociālie darbinieki vai brīvprātīgie, vai darbinieki, kas nav veselības aprūpes nozares darbinieki.
It does not apply, for example, to residential homes or housing, or assistance provided to elderly people or children by social workers or volunteer carers or professionals other than health professionals.
Tas pirmām kārtām attiecas uz tādiem ilgtermiņa aprūpes pakalpojumiem, kuri tiek uzskatīti par nepieciešamiem, lai personai nodrošinātu aprūpi, kas ļautu dzīvot pēc iespējas pilnvērtīgi un neatkarīgi.
This covers above all such long ‑term care services as are considered necessary in order to provide the person in need of care with as full and independent a life as possible.
Šā grozījuma mērķis ir precizēt kāpēc pakalpojumi tādās jomās kā sociālā palīdzības vai aprūpe, rehabilitācija ar mērķi atsākt darbu un ilgtermiņa aprūpe nav iekļauti šīs direktīvas darbības jomā.
This amendment serves to clarify the fact that services in the area of social assistance or care, rehabilitation with a view to resuming work and long-term care are excluded from the scope of this directive.
(25) Šī direktīva arī neparedz radīt tiesības uz atlīdzību par ārstniecību citā dalībvalstī gadījumā, ja atlīdzība par šādu ārstniecību nav paredzēta pacienta piederības dalībvalsts tiesību aktos.
(25) This Directive does not aim either to create entitlement for reimbursement of treatment in another Member State, if such a treatment is not among the benefits provided for by the legislation of the patient’s Member State of affiliation.
(25) Šī direktīva arī neparedz radīt tiesības uz atlīdzību par ārstniecību citā dalībvalstī gadījumā, ja atlīdzība par šādu ārstniecību nav paredzēta pacienta piederības dalībvalsts tiesību aktos , vai mainīt ar šīm tiesībām saistītos noteikumus, ja tie ir paredzēti pacienta piederības dalībvalsts tiesību aktos.
(25) This Directive does not aim either to create entitlement for reimbursement of treatment in another Member State, if such a treatment is not among the benefits provided for by the legislation of the patient’s Member State of affiliation , or to modify the conditions for that entitlement, if they are provided for by the legislation of the Member State of affiliation .
Veselības aprūpes pakalpojumu organizēšana joprojām būs dalībvalstu kompetencē saskaņā ar EK līguma 152. pantu.
Competency as regards the organisation of health services rests with the Member States in accordance with Article 152 of the EC Treaty.
(27) Šī direktīva turklāt pacientiem nodrošina tiesības saņemt jebkuras zāles, kuru apgrozība vai izmantošana veselības aprūpei ir atļauta dalībvalstī, kurā sniedz veselības aprūpi, pat tādā gadījumā, ja piederības dalībvalstī šīs zāles vai veselības aprūpes pakalpojumi nav pieejami , ar nosacījumu, ka šīs zāles ir citā dalībvalstī sniegtas iedarbīgas ārstniecības neatņemama sastāvdaļa.
(27) This Directive provides also for the right for a patient to receive any medicinal product authorised for marketing or healthcare services in the Member State where healthcare is provided, even if the medicinal product or healthcare services are not available in the Member State of affiliation, as it is an indispensable part of obtaining effective treatment in another Member State.
Pats svarīgākais ir, lai pacients kādā no dalībvalstīm, kura nav viņa dzīves vietas dalībvalsts, varētu izmantot veselības aprūpes pakalpojumus vai zāles pat tad, kad tie vēl nav pieejami viņa piederības dalībvalstī.
It is essential that a patient in a Member State other than that of residence can benefit from healthcare services and medicines even where they are not available in the Member State of affiliation.
Sadarbība jaunās tehnoloģijas novērtēšanā var dalībvalstīm dot apjomradītus ietaupījumus, nodrošināt to, ka darbs netiek dublēts, un sniegt labāku pierādījumu pamatu jaunās tehnoloģijas optimālai izmantošanai, lai veselības aprūpe būtu droša, augstas kvalitātes un efektīva .
Cooperation in the evaluation of new health technologies can support Member States through economies of scale and avoiding duplication of effort, and provide a better basis of evidence for optimal use of new technologies to ensure safe, high-quality and efficient healthcare.
Tomēr jaunās tehnoloģijas novērtēšana, kā arī ierobežojumi, kurus jauno tehnoloģiju piekļuvei, varētu noteikt administratīvās iestādes, liek uzdot vairākus sabiedrības pamatjautājumus, kas rada nepieciešamību pēc plaša iesaistīto pušu ieguldījuma, kā arī pēc dzīvotspējīga pārvaldības modeļa.
However, the evaluation of health technologies and the potential restriction of access to new technologies owing to administrative decisions pose a number of basic social questions which call for the involvement of an extensive group of stakeholders and the introduction of a viable model of governance .
Tāpēc sadarbībā ir jāiesaista ne vien visu dalībvalstu atbildīgās iestādes, bet arī visas iesaistītās puses, tostarp veselības nozares darbinieki, pacientu pārstāvji un ražotāji.
Consequently, any cooperation should include not only the competent authorities in all the Member States, but also all the stakeholders, including healthcare professionals, patients’ representatives and industry.
Turklāt šai sadarbībai ir jābūt balstītai uz tādiem dzīvotspējīgiem labas pārvaldības principiem kā pārredzamība, atvērtība, objektivitāte un procedūru taisnīgums.
Moreover, that cooperation should be based on viable principles of good governance such as the transparency, openness, objectivity and impartiality of procedures.
Komisijai ir jānodrošina, lai tikai tās medicīnas tehnoloģijas novērtēšanas organizācijas, kuras atbalsta šos principus, varētu pievienoties šim tīklam.
The Commission should ensure that only health technology assessment bodies which adhere to those principles are allowed to join that network.
Dalībvalstīm, veicot novērtēšanu, priekšnosacījums un nepieciešamība informācijas apmaiņā starp veselības tehnoloģijas novērtēšanas organizācijām ir tādi labas prakses principi kā laba pārvaldība, pārredzamība un iesaistīto pušu piedalīšanās.
The exchange of information between health technology assessment bodies presupposes and requires the implementation of principles of good practice (such as good governance, transparency and stakeholder participation) in the assessments conducted by the Member States.
Veselības tehnoloģijas novērtēšanā ir jāievēro atvērtības un objektivitātes kritēriji un tās pamatā ir jābūt attiecīgo pušu, tostarp pacientu un ražotāju dialogam un ieinteresētībai.
Health technology assessments must therefore fulfil the criteria of openness and objectivity and must be based on dialogue and involvement of all stakeholders, including patients and industry.
(45) Konkrēti jāpiešķir Komisijai pilnvaras pieņemt šādus pasākumus: to ārstniecības veidu sarakstu, uz kuriem jāattiecina stacionārās aprūpes definīcija un kuru veikšanai nav nepieciešama pacienta diennakts uzturēšanās aprūpes vietā; papildu pasākumus, lai uz īpašām zāļu un vielu kategorijām neattiektos šajā direktīvā noteiktā citā valstī izrakstītu recepšu atzīšana; īpašu kritēriju un nosacījumu sarakstu, kas jāievēro Eiropas references tīkliem; Eiropas references tīklu izveides procedūru.
(45) In particular, power should be conferred on the Commission to adopt the following measures: a list of treatments, other than those requiring overnight accommodation, to be subject to the same regime as hospital care; accompanying measures to exclude specific categories of medicinal products or substances from the recognition of prescriptions issued in another Member State provided for in this Directive ; a list of specific criteria and conditions that European reference networks must fulfil; the procedure for establishing European reference networks .
Minētos pasākumus pieņem saskaņā ar regulatīvo kontroles procedūru, kas noteikta Lēmuma 1999/468/EK 5.a pantā, jo tie ir vispārēji un paredzēti, lai grozītu šīs direktīvas nebūtiskus elementus un papildinātu to ar jauniem nebūtiskiem elementiem.
Since those measures are of general scope and are designed to amend non-essential elements of this Directive, or to supplement this Directive by the addition of new non-essential elements, they should be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny provided for in Article 5a of Decision 1999/468/EC .
Ar direktīvu izveido visaptverošu regulējumu drošas, ļoti kvalitatīvas un efektīvas pārrobežu veselības aprūpes sniegšanai.
This Directive establishes a general framework for the provision of safe, high quality and efficient cross-border healthcare.
Ar direktīvu izveido visaptverošu regulējumu drošas, ļoti kvalitatīvas un efektīvas pārrobežu veselības aprūpes sniegšanai , vienlaikus nodrošinot ES pilsoņiem vienlīdzīgu piekļuvi šai aprūpei un ievērojot valstu kompetences veselības aprūpes organizēšanas un pakalpojumu sniegšanas jomā.
This Directive establishes a general framework for the provision of safe, high quality and efficient cross-border healthcare , while ensuring that EU citizens have fair access to this care and respecting national competences as regards the organisation and provision of healthcare .
Šī direktīva attiecas uz jebkādu veselības aprūpi neatkarīgi no veida, kā tā ir organizēta, sniegta vai finansēta, un no tā, vai aprūpe ir sniegta publiskajā vai privātajā sektorā .
This Directive shall apply to provision of healthcare regardless of how it is organised, delivered and financed or whether it is public or private .
Direktīvas un regulu pārklāšanās radīs iespēju izveidot divas paralēlas pārrobežu veselības aprūpes sistēmas — saskaņā ar regulām par sociālās drošības koordināciju un saskaņā ar šo direktīvu un tādējādi veidosies juridiska nenoteiktība.
Any overlapping of the directive and regulations would make it possible to establish two parallel systems for cross-border healthcare: under the regulations on the coordination of social security and under this new directive, which would give rise to legal uncertainty.
Ir precīzi jānosaka robeža starp Regulas Nr. 883/2004 un šīs direktīvas piemērošanas jomu.
The borderline between the scope of Regulation 883/2004 and this directive should be well defined.
Šo direktīvu nepiemēro pakalpojumiem, kas vairāk atbilst ilgtermiņa aprūpei.
This Directive shall not apply to services mainly geared to long-term care.
Tie ir galvenokārt pakalpojumi, kurus nodrošina ilgu laiku ar mērķi sniegt palīdzību personām ikdienas dzīves norišu organizēšanai.
These include in particular services provided over an extended period that are designed to assist people with the general organisation of their day-to-day lives.
Šā grozījuma mērķis ir precizēt, kāpēc pakalpojumi tādās jomās kā sociālā palīdzība vai aprūpe, rehabilitācija ar mērķi atsākt darbu un ilgtermiņa aprūpe nav iekļauti šīs direktīvas darbības jomā.
This amendment serves to clarify the fact that services in the area of social assistance or care, rehabilitation with a view to resuming work and long-term care are excluded from the scope of this directive.
a) “veselības aprūpe” ir veselības pakalpojums, ko, pildot amata pienākumus, sniedz veselības nozares darbinieks vai šāda darbinieka uzraudzībā, neatkarīgi no veidiem, kā pakalpojums ir organizēts, sniegts un finansēts dalībvalsts mērogā, un neatkarīgi no tā, vai pakalpojumu sniedz publiskajā vai privātajā sektorā ;
a) "healthcare" means a health service provided by or under the supervision of a health professional in exercise of his profession, and regardless of the ways in which it is organised, delivered and financed at national level or whether it is public or private ;
a) „veselības aprūpe” ir veselības pakalpojums, ko sniedz pacientiem, lai novērtētu, saglabātu vai atjaunotu viņu veselības stāvokli.
a) "healthcare" means a health service provided to patients to assess, maintain or restore their state of health .
Piemērojot direktīvas 6.–11. pantu, veselības aprūpe ir ārstniecība, kuras izmaksu segšana ir paredzēta piederības dalībvalsts tiesību aktos;
For the purpose of Articles 6 to 11, "healthcare" means treatments that are among the healthcare benefits provided for by the legislation of the Member State of affiliation ;
b) “pārrobežu veselības aprūpe” ir veselības aprūpe, ko sniedz citā dalībvalstī nevis tajā, kurā pacients ir apdrošināts , vai veselības aprūpe, ko sniedz citā dalībvalstī nevis tajā, kurā veselības aprūpes sniedzējs pastāvīgi dzīvo, ir reģistrēts vai veic uzņēmējdarbību ;
(b) ‘cross-border healthcare’ means healthcare provided in a Member State other than that where the patient is an insured person or healthcare provided in a Member State other than that where the healthcare provider resides, is registered or is established ;
b) “pārrobežu veselības aprūpe” ir veselības aprūpe, ko sniedz citā dalībvalstī nevis tajā, kurā pacients ir apdrošināts;
(b) ‘cross-border healthcare’ means healthcare provided in a Member State other than that where the patient is an insured person;
Līdzīgi kā 10. apsvērumā pārrobežu veselības aprūpe ietvers gan pacientu mobilitāti šaurākā nozīmē, gan tādu veselības aprūpes pakalpojumu mobilitāti, kurus ir iespējams sniegt attālināti; šis pants nav piemērots, lai izdarītu atsauci uz veselības aprūpes sniedzējiem.
As in the case of recital 10, the concept of cross-border care would include both patient mobility in the narrower sense and the mobility of health services which can be provided remotely; the reference in this article to healthcare providers is not considered appropriate.
4. pants – g apakšpunkts
Article 4 – point g
g) “apdrošinātā persona” ir:
(g) ‘insured person’ means
g) “apdrošinātā persona” ir persona, kas ir apdrošināta saskaņā ar Regulas (EK) 883/2004 1. panta c) apakšpunktā sniegto definīciju ;
(g) ‘insured person’ means a person who is insured in accordance with the definition in Article 1(c) of Regulation (EC) 883/2004;
i) līdz Regulas (EK) Nr. 883/2004 spēkā stāšanās dienai persona, kas ir apdrošināta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1408/71 1., 2. un 4. panta noteikumiem,
(i) until the date of application of Regulation (EC) No 883/2004: a person who is insured in accordance with the provisions of Articles 1, 2 and 4 of Regulation (EC) No 1408/71,
Regula (EK) Nr. 883/2004 stāsies spēkā 2009. gada 1. janvārī.
Regulation (EC) No 883/2004 comes into force on 1 January 2009.
II nodaļa – virsraksts
Chapter II – title
Dalībvalsts iestādes , kas atbild par veselības aprūpes kopīgo principu ievērošanu
MEMBER STATE AUTHORITIES RESPONSIBLE FOR COMPLIANCE WITH COMMON PRINCIPLES FOR HEALTHCARE
Dalībvalstis , kas atbild par veselības aprūpes kopīgo principu ievērošanu
MEMBER STATES RESPONSIBLE FOR COMPLIANCE WITH COMMON PRINCIPLES FOR HEALTHCARE
Ja tiktu izmantots termins „iestādes”, tās būtu jādefinē.
If used, the term ‘authorities’ would need to be defined.
Ārstniecības dalībvalsts atbildība
Responsibilities of the Member State of treatment
Lai nodrošinātu saskaņu ar II nodaļas virsraksta grozījumu.
To be consistent with the amendment to the title of Chapter II.
Ja veselības aprūpi sniedz dalībvalstī, kura nav pacienta piederības dalībvalsts, to veic, ievērojot tās dalībvalsts tiesību aktus, kurā notiek ārstēšana.
Where healthcare is dispensed in a Member State other than that in which the patient is affiliated, treatment shall take place in accordance with the legislation of the Member State where the treatment is dispensed.
Veselības aprūpi sniedz, ievērojot tās dalībvalsts kvalitātes un drošības standartus un pamatnostādnes, kurā notiek ārstēšana.
Healthcare shall be provided in accordance with the quality and safety standards and guidelines defined by the Member State in which the treatment takes place.
Šī dalībvalsts nodrošina to, lai:
That Member State must ensure that:
Šāds formulējums akcentē principu, saskaņā ar kuru veselības aprūpes organizēšana un nodrošināšana ir dalībvalstu kompetencē.
This rewording reinforces the principle that the organisation and provision of healthcare falls within the national competence of the Member States.
Šīs direktīvas 1. pantā ir jāiekļauj universalitātes, taisnīguma un solidaritātes principi.
The principles of universality, quality, equity and solidarity of healthcare should be included in Article 1 on the objectives of the directive.
a) pastāv mehānismi, ar kuriem uzrauga, lai veselības aprūpes sniedzēji spēj pildīt šos standartus, ievērojot starptautisko medicīnas zinātni un plaši atzītu labu medicīnas praksi;
a) mechanisms are in place for ensuring that healthcare providers are able to meet such standards, taking into account international medical science and generally recognised good medical practices;
a) pastāv mehānismi, ar kuriem uzrauga, lai veselības aprūpes un neatliekamu medicīnisku pakalpojumu sniedzēji spēj pildīt šos standartus, ievērojot starptautiskās medicīnas zinātnes attīstību un plaši atzītu labu medicīnas praksi;
a) mechanisms are in place for ensuring that healthcare providers and emergency medical services are able to meet such standards, taking into account developments in international medical science and generally recognised good medical practices;
Svarīgi ir, lai kvalitātes standarti aptvertu arī neatliekamus medicīniskos pakalpojumus.
It is important for quality standards to also cover emergency medical services.
b) praksē regulāri uzrauga to, kā veselības aprūpes sniedzēji piemēro šādus standartus, un gadījumā, ja attiecīgie standarti nav ievēroti, veic koriģējošus pasākumus, ievērojot medicīnas zinātņu un veselības tehnoloģijas jaunākos sasniegumus;
b) the application of such standards by healthcare providers in practice is regularly monitored and corrective action is taken when appropriate standards are not met, taking into account progress in medical science and health technology;
b) praksē regulāri uzrauga un izvērtē to, kā veselības aprūpes un neatliekamu medicīnisko pakalpojumu sniedzēji piemēro šādus standartus, un gadījumā, ja attiecīgie standarti nav ievēroti, veic koriģējošus pasākumus, ievērojot medicīnas zinātņu un veselības tehnoloģijas jaunākos sasniegumus;
b) the application of such standards by healthcare providers and emergency medical services in practice is regularly monitored and corrective action is taken when appropriate standards are not met, taking into account progress in medical science and health technology;
Vēlams svītrot šo punktu, jo veids, kā Komisija ir izstrādājusi šīs pamatnostādnes, tieši ietekmē valstu kompetenci veselības aprūpes organizēšanas un sniegšanas jomā.
It is preferable to delete this paragraph, given that the way in which the guidelines have been developed by the Commission interferes directly with exclusive national competencies in the area of the organisation and provision of healthcare.
Piederības dalībvalsts apdrošinātajai personai atlīdzina izdevumus, ko tai būtu maksājusi obligātā sistēma, ja identiska vai līdzīga veselības aprūpe būtu sniegta tās teritorijā.
The Member State of affiliation shall reimburse the costs to the insured person, which would have been paid for by its statutory social security system had the same or similar healthcare been provided in its territory.
Pacientam ir tiesības uz ārstēšanas metožu apmaksu pat tad, ja šīs metodes neapmaksā viņa dalībvalstī, ja vien tas tiek darīts uzņēmējā dalībvalstī un ja konkrētā metode ir starptautiskās medicīnas zinātnes atzīta;
Patients shall be entitled to reimbursement for methods of treatment, even where those methods are not reimbursed in their own Member State, provided that this is the case in the host Member State and that the method is recognised by international medical science;
Dalībvalstis var brīvi veidot savu sociālās drošības sistēmu.
Member States must have the right to design their own social security systems.