G. tā kā Eiropas ražotājiem ir grūti iekļūt Japānas tirgū, jo īpaši automobiļu, aviācijas un aeronautikas nozarē un tieši saistībā ar publisko iepirkumu; tā kā šīs grūtības Japānas vieglo automobiļu tirgū galvenokārt izveidojušās tādēļ, ka Japāna ļoti lēnā tempā pielāgojās attiecīgajiem starptautiskajiem standartiem (Japāna diemžēl ir pieņēmusi tikai 40 no 126 Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas noteikumiem saskaņā ar ANO/EEK 1958. gada nolīgumu); tomēr atzīst, ka 30 no 47 noteikumiem attiecas uz vieglajiem automobiļiem (M1), tas nozīmē — uz Japānas tirgus nozari, kas ir vissvarīgākā Eiropas automobiļu ražotājiem, un ka Japānas lēnais pielāgošanās temps starptautiskajiem standartiem ierobežo priekšrocības, ko paredz ANO/EEK 1958. gada nolīguma savstarpējās atzīšanas noteikumi; tā kā ES un Japānas regulatīvā reformu dialoga rezultātā, kurš uzsākts 1994. gadā, līdz šim vēl nav panākti vērā ņemami rezultāti par noteikumu saskaņošanu un savstarpēju atzīšanu, kas, it īpaši ņemot vērā pašreizējo ekonomisko gaisotni, parāda, cik svarīgi ir risināt un atcelt nevajadzīgas beztarifu barjeras, iespējams, uzsākot sarunas par nolīgumu attiecībā uz ekonomisko integrāciju un brīvas tirdzniecības nolīgumu starp ES un Japānu, ja sadarbības izvērtējums liecina, ka ir nodrošināta atbilstība nepieciešamajiem nosacījumiem, kas minēti iepriekš, tostarp arī 17 jautājumi attiecībā uz M1 nozari, bet ne tikai tiem, un norāda, ka Japānas pārbaudes cikls vieglo automobiļu emisiju un degvielas efektivitātes noteikšanai izraisa situāciju, ka Eiropas vieglie automobiļi ļoti nelielā mērā atbilst priekšnoteikumiem nodokļu atvieglojumiem Japānā, kuru noteikšanas pamatā ir nekaitīgums videi;
G. whereas European manufacturers penetrate the Japanese market with difficulty, particularly in the automotive, aviation and aeronautics sectors, and especially in relation to public procurement; whereas in Japan’s car market these difficulties are chiefly due to the slow pace of adoption by Japan of the relevant international standards (Japan has disappointingly adopted only 40 of the 127 UN-ECE Regulations under the 1958 Agreement); acknowledges, however, that these include 30 of the 47 that concern Passenger Cars (M1), the sector of Japan's market which is most relevant to European car manufacturers, and that the slow pace of adoption of international standards by Japan restricts the benefits of the mutual recognition provisions of the 1958 UN-ECE Agreement; whereas the EU-Japan Regulatory Reform Dialogue (RRD), launched in 1994, has not yet led to any significant progress on harmonisation or mutual recognition of regulations, which demonstrates, especially in light of the current economic climate, the importance of addressing and eliminating unnecessary NTBs, possibly by opening up negotiations on an EU-Japan EIA/FTA, provided that the scoping exercise shows that the required conditions, such as, but not limited to those mentioned above, including the 17 M1 sector issues, are met, and notes that Japan’s test cycle to measure the emissions and fuel efficiency of light vehicles makes European ones less likely to qualify for the Japanese environmental performance-based tax incentives;