natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pieteikuma iesniedzēji ir jāatbalsta viedo testēšanas metožu veidošanā, lai izvairītos no liekas vai atkārtotas testēšanas un samazinātu eksperimentus ar dzīvniekiem.
Applicants have to be supported in the design of intelligent testing strategies to avoid unneccessary or duplicate testing and to minimise animal experimentation
II pielikums – 1. sadaļa – tabula – 6.1.1. iedaļa – 3. sleja
Annex II - title 1 - table - section 6.1.1 – column 3
Nav jānosaka, ja:
The study does not need to be conducted if:
– viela ir klasificēta kā ādai korozīva vai ādu kairinoša; vai
– the substance is classified as corrosive to the skin or as a skin irritant; or
– viela ir stipra skābe ( pH < 2,0) vai bāze (pH > 11,5); vai
– the substance is a strong acid (pH 2,0) or base (pH 11,5); or
– viela ir klasificēta kā ļoti toksiska kontaktā ar ādu; vai
– the substance is flammable in air at room temperature; or
– viela ir klasificēta kā ļoti toksiska kontaktā ar ādu; vai
– the substance is classified as very toxic in contact with skin; or
– nosakot akūtu toksicitāti ievadīšanas ceļam caur ādu līdz robeždevai (2000 mg/kg ķermeņa masas) netiek novērots ādas kairinājums.
– an acute toxicity study by the dermal route does not indicate skin irritation up to the limit dose level (2 000 mg/kg body weight).
Eiropas Komisija 2009. gada 23. jūlijā ir apstiprinājusi divas in vitro metodes ādas kairinājuma testēšanai: “EpiDerm SIT” un “SkinEthic RHE” noteikšanu.
The European Commission has accepted two in vitro methods for the testing of skin irritation on July 23 rd , 2009: The “ EpiDerm SIT” and the “SkinEthic RHE” assays.
Līdz ar to ādas kairināšanas testi in vivo vairs nav nepieciešami un jāsvītro no II pielikuma datu prasībām.
Consequently, the in vivo tests for skin irritation are no longer necessary and should be deleted from the data requirements in Annex II.
Regulas (EK) Nr. 440/2008 pirmajā pielāgojumā tehnikas attīstībai tika iekļauti jauni testēšanas norādījumi attiecībā uz ādas kairināšanas testiem in vivo, ar kuriem var aizstāt in vivo metodi šīs regulas izpratnē.
The first adaptation to technical progress of Regulation (EC) No 440/2008 included a new test guideline for in vitro dermal irritation that can replace the in vivo method for the purposes of this Regulation.
Tādējādi in vivo metode vairs nav nepieciešama, un to vajadzētu svītrot.
Consequently, the in vivo method is no longer necessary and should be deleted.
II pielikums – 1. sadaļa – tabula – 6.2.1. iedaļa – 3. sleja
Annex II - title 1 - table - section 6.2.1 – column3
– viela ir klasificēta kā acīm kairinoša ar acu nopietnu bojājumu risku; vai
– the substance is classified as irritating to eyes with risk of serious damage to eyes; or
– viela ir klasificēta kā korozīva iedarbībā uz ādu, un ar nosacījumu, ka pieteikuma iesniedzējs vielu klasificējis kā acīm kairinošu; vai
– the substance is classified as corrosive to the skin and provided that the applicant classified the substance as eye irritant; or
– viela ir stipra skābe ( pH < 2,0) vai bāze (pH > 11,5) ; vai
– the substance is a strong acid (pH 2,0) or base (pH 11,5); or
– viela istabas temperatūrā ir gaisā uzliesmojoša.
– the substance is flammable in air at room temperature.
ESAO 2009. gada 7. decembrī oficiāli pieņēma divas alternatīvas metodes kā ietekmes uz veselību testēšanas norādījumus, lai novērtētu smagu acu kairinājumu.
On September 7 th 2009, the OECD officially adopted adopted two alternative methods as Health Effects Test Guidelines for the assesment of severe eye irritation.
Jaunie testēšanas norādījumi ir apzīmēti kā Testēšanas norādījumi TG 437: Liellopu radzenes saduļķošanās un caurlaidība (BCOP) un TG 438: Izmēģinājumi ar izņemtām vistu acīm (ICE).
The new test guidelines have been designated Test Guidelines TG 437: Bovine corneal opacity and permeability (BCOP) and TG 438: Isolated chicken-eye assay (ICE).
Līdz ar to in vivo metode vairs nav nepieciešama, un tā jāsvītro no II pielikuma datu prasībām.
Consequently, the in vivo test for eye irritation should be deleted from the data requirements in Annex II
II pielikums – 1. sadaļa – tabula – 6.3. iedaļa – 3. sleja
Annex II - title 1 - table - section 6.3 – column 3
Šā beigu punkta novērtējumam ir šādi secīgi posmi:
The assessment of this endpoint shall comprise the following consecutive steps:
(1) izvērtē pieejamos datus par cilvēkiem un dzīvniekiem, kā arī citus datus,
(1) an assessment of the available human, animal and alternative data,
(2) testēšana in vivo .
(2) In vivo testing.
2. posma novērtējumu var neveikt, ja:
Step 2 does not need to be conducted if:
– pieejamā informācija liecina, ka viela jāklasificē kā ādu sensibilizējoša vai korozīva iedarbībā uz ādu; vai
– the available information indicates that the substance should be classified for skin sensitisation or corrosivity; or
– viela ir stipra skābe (pH < 2,0) vai bāze (pH > 11,5); vai
– the substance is a strong acid (pH 2,0) or base (pH 11,5); or
Testēšanai in vivo , pēc iespējas jāizmanto vietējo limfmezglu tests ( Murine Local Lymph Node Assay, LLNA ) ar pelēm.
The Murine Local Lymph Node Assay ( LLNA ) is the first-choice method for in vivo testing.
Citas testēšanas metodes var izmantot tikai īpašos izņēmuma gadījumos.
Only in exceptional circumstances should another test be used.
Citu metožu izmantošana ir jāpamato.
Justification for the use of another test shall be provided.
Testēšanai in vivo pēc iespējas jāizmanto samazināts vietējo limfmezglu tests ( reduced Murine Local Lymph Node Assay, rLLNA ) ar pelēm kā skrīninga pārbaude, lai noteiktu atšķirības starp sensibilizatoriem un nesensibilizatoriem.
The reduced Murine Local Lymph Node Assay ( rLLNA ) is the first-choice method for in vivo testing as a screening test to distinguish between sensitisers and non-sensitisers.
Pilna apjoma LLNA ir jāveic, ja ir zināms, ka ir pieprasīts sensibilizācijas potenciāla novērtējums.
The full LLNA should be performed when it is known that an assessment of sensitisation potency is required.
Lai samazinātu izmantojamo dzīvnieku skaitu, jāizmanto vietējo limfmezglu testa (Murine Local Lymph Node Assay, LLNA) samazinātais variants, nosakot atšķirības starp sensibilizatoriem un nesensibilizatoriem.
As a measure to reduce the number of animals used a reduced version of the Murine The Local Lymph Node Assay (rLLNA) should be performed to distinguish between skin sensitisers and non-sensitisers.
Skatīt arī saistīto ECVAM Zinātniskās padomdevējas komitejas (ESAC) 2007. gada 27. septembra paziņojumu.
Compare also the associated ECVAM Scientific Advisory Committee (ESAC) statement of September 27 th , 2007.
Grozījums Nr.
Amendment 25
II pielikums – 1. sadaļa – tabula – 6.4. iedaļa – 3. sleja
Annex II - title 1 - table - section 6.4 – column3
Mutagenitāte var būt jānosaka in vivo gadījumos, ja kādam no I līmeņa genotoksicitātes testiem ir pozitīvs rezultāts.
Appropriate in vivo mutagenicity studies shall be considered in case of a positive result in any of the genotoxicity studies in Tier 1.
Mutagenitāte būtu jānosaka in vivo gadījumos, ja kādam no I līmeņa genotoksicitātes testiem ir pozitīvs rezultāts.
Appropriate in vivo mutagenicity studies shall be considered in case of a positive result in any of the genotoxicity studies in Tier 1.
Attiecībā uz jaunām vielām ir ieteicams izvērtēt in vivo mikrokodolu testa parametrus kā daļu no 28 vai 90 dienu atkārtotas devas toksicitātes pētījuma.
For new substances, it is advisable to assess the parameters of an in-vivo micronucleus test as part of a 28- or 90-day repeated dose toxicity study.
Pirmā līmeņa pētījumos pārbauda dažādus mutagēnas/genotoksiskas iedarbības veidus, kas jāpēta vienlaikus kā daļa no „pierādījumu smaguma” pieejas, lai gūtu skaidru un pilnīgu priekšstatu.
Tier I studies examine a variety of different modes of mutagenic/genotoxic action, which must be examined together, as part of a “weight-of-evidence” approach, in order for the complete picture to become clear.
6.4.1.Ja rezultāts ir pozitīvs, var būt jāveic mutagenitātes papildu pētījumi.
6.4.1 Further mutagenicity studies shall be considered in case of a positive result.
II pielikums – 1. sadaļa – tabula – 6.4.3. iedaļa – 3. sleja
Annex II - title 1 - table - section 6.4.3 – column3
II pielikums – 1. sadaļa – tabula – 6.4.4. iedaļa – 3. sleja – 1. daļa
Annex II - title 1 - table - section 6.4.4 – column 3 - paragraph 1
Ja kādam no I līmeņa genotoksicitātes testiem ir pozitīvs rezultāts un nav pieejami dati par noteikšanas rezultātiem in vivo , pieteikuma iesniedzējam ir lietderīgi ierosināt veikt somatisko šūnu genotoksicitātes noteikšanu in vivo .
If there is a positive result in any of the in vitro genotoxicity studies in Tier I and there are no results available from an in vivo study already, an appropriate in vivo somatic cell genotoxicity study shall be proposed by the applicant.
Attiecībā uz jaunām vielām jārod iespēja izvērtēt in vivo mikrokodolu testa parametrus kā daļu no 28 vai 90 dienu atkārtotas devas toksicitātes pētījuma.
For new substances, it should be possible to assess the parameters of an in-vivo micronucleus test as part of a 28- or 90-day repeated dose toxicity study.
Farmācijas nozarē aizvien izplatītāka ir prakse iekļaut mikrokodolu noteikšanu 28 vai 90 dienu vispārējās toksicitātes pētījumos ar žurkām kā mutagenitātes datu efektīvas savākšanas līdzekli bez atsevišķa in vivo pētījuma.
In the pharmaceutical sector, it is becoming increasingly common to incorporate micronucleus assays into 28- or 90-day general toxicity studies in rats as a means of efficiently gathering mutagenicity data without a stand-alone in vivo study.
Saskaņā ar šo pieeju mikrokodolu inducēšana tiek noteikta, savācot perifērās asinis dažādos pētījuma laika posmos visā tā gaitā, kā arī no kaula smadzeņu paraugiem pētījuma noslēgumā.
According to this approach, micronucleus induction is determined through collection of peripheral blood at several time-Sections throughout a study, as well as from bone marrow collection at termination .
II pielikums – 1. sadaļa – tabula – 6.5. iedaļa – 3. sleja
Annex II - title 1 - table - section 6.5 – column3
Parasti nav jānosaka, ja:
The study/ies do(es) not generally need to be conducted if:
- viela ir klasificēta kā korozīva iedarbībā uz ādu.
- the substance is classified as corrosive to the skin.
Par vielām, kas nav gāzes, papildus iedarbības ceļam orāli (6.5.1.), iesniedz saskaņā ar 6.5.2. līdz 6.5.3. punktu minēto informāciju par vismaz vēl vienu iedarbības ceļu.
In addition to the oral route (6.5.1.), for substances other than gases, the information mentioned under 5.6.2. to 6.5.3. shall be provided for at least one other route.
Otrā iedarbības ceļa izvēle ir atkarīga no vielas īpašībām un iespējamākā kaitīgās iedarbības ceļa uz cilvēka organismu.
The choice for the second route will depend on the nature of the substance and the likely route of human exposure.
Ja ir tikai viens iedarbības ceļš, informācija jāsniedz tikai par šo iedarbības ceļu.
If there is only one route of exposure, information for only route need be provided .
Vairāku iedarbības ceļu pētījumi par akūtu toksicitāti nebūtu jāpieprasa vai jāveicina.
Multi-route studies for acute toxicity should not be required or encouraged.
Nesen tika veiktas divas retrospektīvas datu analīzes, kurās tika pārbaudīta saskaņotība starp reglamentējošajām klasifikācijām attiecībā uz vairāku simtu agroķīmisko un biocīdo vielu, kā arī gandrīz 2000 rūpniecisko ķimikāliju akūtu perorālu, ādas un inhalācijas toksicitāti, un šajās analīzēs tika konstatēts, ka ādas toksicitātes pētījumi 99 % gadījumos neko nemaina salīdzinājumā ar datiem par perorālu iedarbību, kas iegūti bīstamības klasifikācijas mērķiem.
Two recent retrospective data analyses examining the concordance among regulatory classifications for acute oral, dermal and inhalation toxicity for several hundred agrochemical and biocidal active substances and nearly 2,000 industrial chemicals have revealed that dermal studies do not add value above and beyond oral data for hazard classification purposes in more than 99% of cases.
Datu prasības ir jāpārskata, lai atspoguļotu šos jaunākos atklājumus.
Data requirements should be revised to reflect these new findings.
II pielikums – 1. sadaļa – tabula – 6.5.1. iedaļa – 3. sleja
Annex II - title 1 - table - section 6.5.1 – column 3
Nav jānosaka, ja ir pieejami dati par akūtas toksicitātes noteikšanas rezultātiem pa iedarbības ceļu ieelpojot (6.5.2.).
The study need not be conducted if a study on acute toxicity by the inhalation route (6.5.2) is available.
Testēšanai in vivo pirmām kārtām jāizmanto akūtās toksiskās devas metode.
The Acute Toxic Class Method is the first-choice method for in-vivo testing.
Tikai ārkārtējos apstākļos var izmantot citu testu, bet tādā gadījumā ir jāsniedz pamatojums.
Only in exceptional circumstances should another test be used, in which case a justification shall be provided.
Precīzi jānosaka metode akūtas toksicitātes noteikšanai, lai samazinātu eksperimentos izmantojamo dzīvnieku skaitu.
The method for the assesment of acute toxicity has to be specified to minimise the number of animals used.
Padomes Regulā (EK) Nr. 440/2008 ir ieteikta gan akūtās toksiskās devas metode, gan fiksētās devas metode.
In the Council Regulation (EC) No 440/2008, both the Acute Toxic Class Method and the Fixed Dose Method are suggested.
Akūtās toksiskās devas metodē izmanto mazāk dzīvnieku nekā fiksētās devas metodē, tāpēc ir jāizvēlas tā.
The Acute Toxic Class Method uses less animals than the Fixed Dose Method and should therefore be the method of choice.
II pielikums – 1. sadaļa – tabula – 6.5.2. iedaļa – 3. sleja
Annex II - title 1 - table - section 6.5.2 – olumn 3
Iedarbības ceļu ieelpojot ir lietderīgi novērtēt, ja iespējama kaitīga iedarbība uz cilvēkiem , ņemot vērā vielas tvaika spiedienu un/vai aerosolu, ieelpojama lieluma cieto daļiņu vai sīku pilienu veidošanās iespējamību.
Testing by the inhalation route is appropriate if exposure of humans via inhalation is likely taking into account the vapour pressure of the substance and/or the possibility of exposure to aerosols, particles or droplets of an inhalable size.
Vielas iedarbību, to ieelpojot , ir lietderīgi novērtēt vienīgi gadījumos, ja tas ir galvenais iedarbības ceļš uz cilvēkiem , ņemot vērā vielas tvaika spiedienu un/vai aerosolu, ieelpojama lieluma cieto daļiņu vai sīku pilienu veidošanās iespējamību.
Testing by the inhalation route is appropriate only if this constitutes the primary route of human exposure taking into account the vapour pressure of the substance and/or the possibility of exposure to aerosols, particles or droplets of an inhalable size.
Klasisko „letālās koncentrācijas” (LC50) metodi vajadzētu izmantot tikai ārkārtējos apstākļos.
Only in exceptional circumstances should the classic “lethal concentration” (LC50) test be used.
Citu testu izmantošanai ir vajadzīgs pamatojums.
Justification for the use of another test shall be provided.
Testēšana attiecībā uz dažādiem iedarbības ceļiem nav nepieciešama, ja galvenais mērķis ir noteikt bīstamības klasifikāciju.
Testing via multiple exposure routes should not be necessary if hazard classification is the primary objective.
Datu prasību pārskatīšana, lai novērstu liekus izmēģinājumus, varētu būtiski samazināt izmaksas un dzīvnieku izmantošanu.
Revision of data requirements to forego redundant testing could markedly reduce costs and animal use.
Gadījumos, kad ieelpošana ir galvenais iedarbības ceļš uz cilvēkiem, ESAO akūtās toksicitātes klases testēšanā izmantojamo dzīvnieku samazināšanas vadlīnijas ir jāizmanto letālās saindēšanās metodes vietā.
In cases where inhalation represents the primary human exposure scenario, the OECD Acute Toxic Class animal reduction test guideline should be used in lieu of the classical lethal poisoning method.
II pielikums – 1. sadaļa – tabula – 6.5.3. iedaļa – 3. sleja
Annex II - title 1 - table - section 6.5.3 – column 3
Iedarbības ceļu caur ādu ir lietderīgi novērtēt, ja:
Testing by the dermal route is appropriate if:
(1) vielas ieelpošana ir mazvarbūtīga; un
(1) inhalation of the substance is unlikely; and
(2) vielas kontakts ar ādu ir iespējams tās ražošanas un/vai lietošanas laikā; un
(2) skin contact in production and/or use is likely; and
(3) fizikāli ķīmiskās un toksikoloģiskās īpašības liecina, ka viela varētu labi uzsūkties caur ādu.
(3) the physiochemical and toxicological properties suggest potential for a significant rate of absorption through the skin.
Šo datu prasību vajadzētu svītrot, pamatojoties uz iepriekšminēto analīzi, kurā konstatēja, ka vairāk nekā 99 % gadījumos klasificēšana pēc vielas iekļūšanas caur ādu saskan vai arī ne tik labi saskan ar klasificēšanu pēc perorālas ievadīšanas.
This data requirement should be deleted on the basis of the aforementioned analysis, which found dermal classifications to be concordant with or less severe than oral classifications in over 99% of cases.
Klasificēšanu pēc vielas iekļūšanas caur ādu tādēļ var pamatot ar tiešu līdzību ar perorālajiem datiem.
Dermal classifications can therefore be based on direct read-across from oral data.
II pielikums – 1. sadaļa – tabula – 6.6.1. iedaļa – 3. sleja
Annex II -title 1 - table - section 6.6.1 – column 3
Īslaicīgas iedarbības (28 dienu) toksicitāte nav jānosaka, ja:
The short-term toxicity study (28 days) does not need to be conducted if:
– ir pieejami droši dati par subhroniskas (90 dienu) vai hroniskas iedarbības toksicitātes noteikšanas rezultātiem, ja noteikšanai izmantoti piemērotu sugu dzīvnieki, devas, šķīdinātājs un ievadīšanas ceļš; vai
– a reliable sub-chronic (90 days) or chronic toxicity study is available, provided that an appropriate species, dosage, solvent and route of administration were used; or
– ir veikts vai paredzēts veikt ticamu subhroniskas (90 dienu) vai hroniskas toksicitātes pētījumu ar nosacījumu, ka tajā ir izmantoti vai tiks izmantoti piemērotu sugu dzīvnieki, devas, šķīdinātājs un ievadīšanas ceļš; vai
– a reliable sub-chronic (90 days) or chronic toxicity study is available or planned , provided that an appropriate species, dosage, solvent and route of administration were or are to be used; or
– viela uzreiz sadalās, un ir pietiekami dati par tās šķelšanās produktiem; vai
– where a substance undergoes immediate disintegration and there are sufficient data on the cleavage products; or
– saskaņā ar IV pielikuma 3. iedaļu var uzskatīt, ka attiecīga iedarbība uz cilvēkiem nav iespējama;
– relevant human exposure can be excluded in accordance with Annex IV section 3
– saskaņā ar IV pielikuma 3. iedaļu var uzskatīt, ka attiecīga iedarbība uz cilvēkiem nav iespējama;
– relevant human exposure can be excluded in accordance with Annex IV section 3.
Piemērotāko ievadīšanas ceļu izvēlas šādi:
The appropriate route shall be chosen on the following basis:
Vielas testē, ievadot tās perorāli, izņemot gadījumus, kad:
Testing shall be conducted via the oral route unless:
(1) primārais vielas iedarbības ceļš uz cilvēku ir caur ādu un ja ir ievērots viens no šiem nosacījumiem:
(1) the primary route of human exposure will be dermal, and one of the following conditions is met:
- fizikāli ķīmiskās un toksikoloģiskās īpašības, tostarp in vitro absorbcijas caur ādu pētījums (piemēram, ESAO TG 428), norāda, ka bioloģiskā pieejamība caur ādu ir būtiska; vai
- the physicochemical and toxicological properties, including an in-vitro dermal penetration study (i.e. OECD TG 428), indicate that dermal bioavailability will be substantial; or
- struktūrāli līdzīgām vielām konstatē augstu toksicitāti, nonākot uz ādas, vai ievērojamu absorbciju caur ādu.
- significant dermal toxicity or dermal penetration is recognised for structurally related substances.
(2) primārais iedarbības ceļš uz cilvēku ir ieelpošana, ņemot vērā vielas tvaika spiedienu un aerosolu, kā arī ieelpojama lieluma daļiņu un pilienu iedarbības iespējamo biežumu, apjomu un ilgumu.
(2) the primary route of human exposure will be inhalation, taking into account the vapour pressure of the substance and likely frequency, magnitude and duration of exposure to aerosols, particles or droplets of an inhalable size.
(3) fizikāli ķīmiskās un toksikoloģiskās īpašības liecina, ka viela varētu labi uzsūkties caur ādu.
(3) the physicochemical and toxicological properties suggest potential for a significant rate of absorption through the skin.
Iedarbības ceļu ieelpojot ir lietderīgi novērtēt, ja iespējama kaitīga iedarbība uz cilvēkiem, ņemot vērā vielas tvaika spiedienu un/vai aerosolu, ieelpojama lieluma cieto daļiņu vai sīku pilienu veidošanās iespējamību.
Testing by the inhalation route is appropriate if exposure of humans via inhalation is likely taking into account the vapour pressure of the substance and/or the possibility of exposure to aerosols, particles or droplets of an inhalable size.
Testē tikai vienu iedarbības ceļu.
Testing shall only be carried out via one exposure route.
Toksicitātes aprēķini, izmantojot citus iedarbības ceļus, balstās uz farmakokinētisko modelēšanu.
Estimates of toxicity via other routes shall be based upon pharmacokinetic modelling.
Pieteikuma iesniedzējam jāierosina subhroniskas toksicitātes (90 dienu) noteikšana (II līmenis, 6.6.2.), ja: uz noteikšanas lietderību norāda kaitīgās iedarbības biežums un ilgums uz cilvēkiem ; un ir ievērots viens no šādiem nosacījumiem:
The sub-chronic toxicity study (90 days) (Tier II, section 6.6.2) shall be proposed by the applicant if: the frequency and duration of human exposure indicates that a longer term study is appropriate; and one of the following conditions is met:
Pieteikuma iesniedzējam jāierosina subhroniskas toksicitātes (90 dienu) noteikšana (II līmenis, 6.6.2.) 28 dienu pētījuma vietā , ja: uz >1 mēneša un <12 mēnešu noteikšanas lietderību norāda kaitīgās iedarbības biežums un ilgums uz cilvēkiem , un pieejamie dati norāda, ka vielas vai tās metabolītu kinētika vai citas īpašības ir tādas, ka to kaitīgo iedarbību var nepamanīt īstermiņa toksicitātes pētījumos ;
The sub-chronic toxicity study (90 days) (Tier II, section 6.6.2) shall be proposed by the applicant in lieu of a 28-day study if: the frequency and duration of human exposure indicates that a study of > 1 month and < 12 months is appropriate and available data indicate that the kinetics or other properties of a substance or its metabolites are such that adverse effects could go undetected in a short-term toxicity study.
– citi pieejamie dati norāda, ka vielai var būt kāda bīstama īpašība, kuru nevar konstatēt, nosakot īstermiņa toksicitāti ; vai
– other available data indicate that the substance may have a dangerous property that cannot be detected in a short-term toxicity study ; or
– atbilstoši plānotu toksikokinētikas pētījumu rezultāti liecina par vielas vai to metabolītu uzkrāšanos noteiktos audos vai orgānos, kuru varētu nekonstatēt, nosakot īslaicīgas iedarbības toksicitāti, bet kura ilgstošā iedarbībā var būt kaitīga.
– appropriately designed toxicokinetic studies reveal accumulation of the substance or its metabolites in certain tissues or organs which would possibly remain undetected in a short term toxicity study but which are liable to result in adverse effects after prolonged exposure.
Papildu pētījumi pieteikuma iesniedzējam jāierosina vai tie var būt vajadzīgi, ja:
Further studies shall be proposed by the applicant or may be required in case of :
Vielām, kuras molekulārā līmenī ir līdzīgas orgānspecifiskām toksiskām vielām (piemēram, neirotoksiskām vielām), ideāli būtu pārbaudīt attiecīgos parametrus saistībā ar 28 vai 90 dienu pētījumu, nevis tām veikt atsevišķu, piemēram, neirotoksiskuma, pētījumu.
For substances related on a molecular level to known organ-specific toxicants (e.g. neurotoxicity), additional relevant parameters should ideally be examined in the context of a 28-day or 90-day study in lieu of a stand-alone, e.g. neurotoxicity study.
Atsevišķi papildu pētījumi ir jāveic vienīgi ārkārtējos apstākļos.
Further stand-alone studies should be limited to exceptional circumstances.
– īslaicīgā 28 vai 90 dienu iedarbībā nav noteikts nenovērojamas kaitīgas iedarbības līmenis (NOAEL), ja iemesls, kāpēc NOAEL nav nosakāms, ir toksiskas iedarbības neesamība; vai
– failure to identify a NOAEL in the 28 or the 90 days study, unless the reason for the failure to identify a NOAEL is absence of adverse toxic effects; or