natgillin/translations-raw huggingface dataset:
L. tā kā Komisijas paziņojuma „Stratēģija Eiropas akvakultūras ilgtspējīgai attīstībai” sadaļā par aizsargātu sugu nozīmi krājumu samazināšanā ir teikts, ka dažas aizsargātās savvaļas putnu un zīdītāju sugas var samazināt zivju krājumus akvakultūras uzņēmumos, un tas var ievērojami ietekmēt šo uzņēmumu rentabilitāti; ir grūti cīnīties pret šiem plēsējiem, jo īpaši lielos dīķos vai lagūnās; atbaidīšanas līdzekļu efektivitāte ir apšaubāma, jo šie plēsēji spēj ātri pielāgoties; vienīgā iespēja, kā pasargāt zvejniecību un akvakultūru no jūraskraukļiem, ir regulēt šo putnu arvien pieaugošo savvaļas populāciju;
In the case of cormorants, probably the only protection for fisheries and aquaculture activities consists in the management of the still-growing wild populations’,
M. tā kā Padome 2003. gada 27. un 28. janvāra sanāksmē saistībā ar stratēģiju Eiropas akvakultūras ilgtspējīgai attīstībai prasīja izstrādāt kopīgu stratēģiju attiecībā uz dzīvniekiem un putniem (piemēram, jūraskraukļiem), kas pārtiek no zivīm;
M. whereas the Council, at its meeting of 27-28 January 2003, in connection with a strategy for the sustainable development of European aquaculture, stated that it ‘is also necessary to develop a common strategy on fish-eating animals (for instance, cormorants)’,
N. ņemot vērā Komisijas nesen iesniegtās pamatnostādnes par lielo plēsēju skaita pārvaldības plāniem
N. having regard to the Guidelines for Population Level Management Plans for Large Carnivores
O. ņemot vērā, ka dalībvalstu, reģionālā un vietējā līmenī līdz šim īstenoto dažādo pasākumu efektivitāte jūraskraukļu radītā kaitējuma novēršanā ir ļoti niecīga;
O. whereas the wide variety of national, regional and local measures attempted so far have clearly had only a very limited impact in restricting damage by cormorant populations,
P. ņemot vērā, ka aizvadītajos gados nav pilnībā izmantoti finanšu līdzekļi, kas paredzēti informācijas apkopošanai zivsaimniecības nozarē (piemēram, 11 07 02. budžeta postenis „Zvejas resursu apsaimniekošanas atbalsta pasākumi (zinātniskās bāzes pilnveidošana)”);
P. whereas in recent years the resources available for data collection in the fisheries sector (e.g. budget heading 11 07 02: Support for the management of fishery resources (improvement of scientific advice)) have not been fully exploited,
Q. ņemot vērā, ka atkāpju noteikumi par kaitējuma novēršanu vietējā līmenī, kurus saskaņā ar Putnu aizsardzības direktīvas 9. pantu nesen pieņēma gandrīz visas dalībvalstis, nav devuši ilgtspējīgu problēmas risinājumu, neraugoties uz administratīvā darba lielo apjomu un lielajām sociālajām izmaksām;
Q. whereas the derogations for local damage prevention currently in force in nearly all Member States under Article 9 of the Wild Birds Directive have not led to a sustainable alleviation of the problem in spite of considerable administrative expenditure and social costs,
1. aicina Komisiju un dalībvalstis, veicinot regulāru zinātnisko datu apkopošanu, nodrošināt uzticamu un vispārēji atzītu informāciju par jūraskraukļu populāciju un tās struktūru, kā arī šo putnu dzimstības un mirstības rādītājiem Eiropā;
Calls on the Commission and the Member States, by promoting regular scientific research, to provide reliable and generally recognised data on the total size and structure of cormorant populations in Europe, as well as their fertility and mortality parameters;
5. aicina Komisiju veikt salīdzinošo novērtējumu par pretrunīgajiem secinājumiem, kādus attiecībā uz jūraskraukļu skaita pārvaldības plāniem izdarījušas REDCAFE , FRAP un EIFAC ;
Calls on the Commission to carry out a comparative study of the contradictory conclusions concerning a cormorant management plan reached by REDCAFE, on the one hand, and FRAP and EIFAC, on the other;
7. aicina Komisiju iesniegt Eiropas līmenī koordinētu daudzpakāpju plānu jūraskraukļu skaita pārvaldībai, saskaņā ar kuru jūraskraukļu populāciju ilgtermiņā integrē kultūrvidē, neradot šķēršļus Putnu aizsardzības direktīvā un programmā „Natura 2000” noteikto mērķu sasniegšanai attiecībā uz zivju sugām un ūdenskrātuvju ekosistēmām;
Calls on the Commission to submit a cormorant population management plan in several stages, seeking to integrate cormorant populations into the environment as developed and cultivated by man in the long term without jeopardising the objectives of the Wild Birds Directive and Natura 2000 as regards fish species and marine and freshwater ecosystems;
9. aicina Komisiju papildus izstrādāt vispārējus norādījumus par atkāpēm, kas piemērojamas saskaņā ar Putnu aizsardzības direktīvas 9. panta 1. punktu, tostarp precizēt terminoloģiju, lai novērstu jebkādus pārpratumus;
Calls on the Commission also to produce more generalised guidance on the nature of the derogations allowed under Article 9(1) of the Wild Birds Directive, including further clarification of the terminology where any ambiguity may exist;
Jūraskraukļi ( Phalacrocorax ) ir pelikānveidīgo ( Pelecaniformes ) putnu suga.
The cormorant (Phalacrocorax) is a genus belonging to the order steganopods (Pelecaniformes) .
Tie mēdz būt vidēji lieli līdz lieli ūdensputni, kas ligzdo kolonijās un ir izplatīti visā pasaulē
It is a medium-sized to large water bird which breeds in colonies and is found all over the world
Jūraskraukļi ir sastopami visos kontinentos, izņemot Antarktīdu, tomēr, tā kā tie pārtiek tikai no zivīm, tie nav sastopami kontinentālajos un Centrālāzijas, Ziemeļamerikas un Āfrikas sausajos lielajos apgabalos, kur ir maz ūdeņu. .
Cormorants have extremely large distribution areas and are found on every continent except Antarctica, but are not found in the extensive continental and arid areas of Central Asia, North America and Africa where there are few surface waters, as their diet consists exclusively of fish. .
Eiropā izplatītākā jūraskraukļu suga ir lielie jūraskraukļi ( Phalacrocorax carbo ), kurai ir divas pasugas ar ļoti niecīgām atšķirībām — Phalacrocorax carbo carbo („Atlantijas jūraskrauklis”) un Phalacrocorax carbo sinensis („sauszemes jūraskrauklis”).
The commonest species of cormorant in Europe is the Great Cormorant (Phalacrocorax carbo) , with the two barely distinguishable subspecies Phalacrocorax carbo carbo ( ‘ Atlantic cormorant ’ ) and Phalacrocorax carbo sinensis ( ‘ Continental cormorant ’ ) .
Iekšzemē tie pārsvarā apmetas pie lielākām ūdenstilpnēm, taču medībās tie dodas arī uz mazākām upēm kalnu apvidos.
Inland they favour large bodies of water, although they also hunt in smaller rivers in low mountain ranges.
Jūraskraukļi ir daļēji migrējoši putni, kas pēc ligzdošanas sezonas beigām dodas arī tālākos pārlidojumos.
Cormorants are partially migratory: after the breeding season they disperse over greater or lesser distances.
Vispirms jau ziemeļu puslodes mēreni kontinentālā klimata apgabalos mītošie jūraskraukļi ziemā bieži vien migrē simtiem kilometru uz dienvidiem.
Cormorants in the cool-temperate zones of the northern hemisphere, in particular, often migrate hundreds of kilometres south in winter.
Jūraskraukļi pārtiek tikai no zivīm, un dienā tiem nepieciešami 400–600 grami zivju.
Cormorants eat nothing but fish, requiring 400-600 g per day.
Jūraskraukļiem garšo dažādas zivis, tie nav iecienījuši kādu īpašu zivju sugu, bet pārtiek no tām zivīm, kuras attiecīgajos ūdeņos visvieglāk nomedīt.
They are opportunists in the sense that they do not have any preference for particular species of fish but eat whichever are easiest to catch in the waters where they are.
Pārsvarā tie ķer 10 līdz 25 cm garas zivis, kā arī lielākas, un tie var pieveikt pat līdz 60 cm garas un 1 kg smagas zivis.
They most commonly catch fish between 10 and 25 cm long, but can also catch and consume fish up to 60 cm long and 1 kg in weight.
Medību laikā jūraskraukļi strauji ienirst ūdenī, aktīvi seko medījumam, satver to ar knābi un izvelk savu lomu ūdens virspusē.
When hunting, cormorants dive from the surface in a straight line and then pursue their prey, which they catch in their beaks and take to the surface.
Būdami izteikti bara putni, jūraskraukļi medībās pie ūdeņiem bieži dodas lielākās grupās.
As highly colonial birds, cormorants mostly fly to hunting waters in relatively large flocks.
Parasti tad katrs putns medī atsevišķi, taču bieži vien tie medī arī grupās no 25 līdz pat vairākiem simtiem putnu, kas zivis vispirms aplenc, tādējādi tie no atsevišķām ūdenstilpnēm relatīvi īsā laika periodā var izķert lielu apjomu zivju krājumu.
Upon arrival they then normally each hunt individually, but often also hunt in groups ranging from 25 to several hundred birds, which first surround the fish, with the result that in some waters they are able to consume a high percentage of the fish population in a relatively short time.
Tā kā jūraskraukļi, kā jau lielie putni ilgdzīvotāji, sāk ligzdot tikai tad, kad sasnieguši 3 līdz 5 gadu vecumu, šo putnu kopējais skaits Eiropā ir pieaudzis (vismaz) līdz 1,7–1,8 miljoniem
As cormorants are large, long-lived birds, which start to breed only at the age of three to five years, the total population in Europe is probably around (at least) 1.7 to 1.8 million birds
Šie skaitļi attiecas uz trim Eiropas subpopulācijām: Ph. carbo carbo (Norvēģija, Britu salas, Rietumfrancija — pakāpenisks pieaugums no 30 000 līdz 39 000 ligzdojošu pāru), Rietumeiropas Ph. carbo sinensis populāciju (pieaugums no 5000 līdz 136 000 ligzdojošu pāru) un Austrumeiropas Sinensis populāciju (galvenā mājvieta — Donavas reģions, Melnā jūra, Ukraina; pieaugums no 5000 līdz 113 000 ligzdojošu pāru).
The figures relate to the three European subpopulations Ph. carbo carbo (Norway, British Isles, Western France: moderate increase from 30 000 to 39 000 breeding pairs), West European Ph. carbo sinensis (increase from 5000 to 136 000 breeding pairs) and East European Ph. carbo sinensis (main areas: the Danube, Black Sea, Ukraine: increase from 5000 to 113 000 breeding pairs).
Putnu kopējā skaita aprēķināšanai var izmantot šādu pamatformulu: ligzdojošo putnu skaitu reizina ar koeficientu 2,8 ( Suter 1995).
As a rule of thumb for the estimation of the total population, the following formula can be used: 'number of breeding birds x factor 2.8' (Suter 1995).
Līdzīgā veidā var aprēķināt neligzdojošo putnu skaitu attiecīgajās vecuma grupās. .
A similar order of magnitude also results when the non-breeding age cohorts are estimated. .
Turklāt 1979. gadā pieņemtā Putnu aizsardzības direktīva (79/409/EEK) un no tās izrietošie pasākumi ligzdošanas vietu aizsardzībai ir noveduši pie neproporcionāli lielas jūraskraukļu populācijas, kas pa šo laiku ir izplatījusies tālu aiz jūraskraukļu tradicionālajām ligzdošanas vietām tādos reģionos, kādos tie līdz šim nebija sastopami.
The Wild Birds Directive (79/409/EEC) of 1979 and the measures based on it to protect their breeding sites are among the instruments which have led to a disproportionate growth in the cormorant population, and the birds have now also taken up residence far outside their traditional breeding grounds in regions where they used never to occur.
Šis milzīgais putnu skaits daudzos Eiropas Savienības apgabalos ir tieši ietekmējis vietējo zivju populāciju, respektīvi, zivsaimniecību, un tādējādi jūraskraukļu esību padarījis par Eiropas mēroga problēmu.
This large population has had a direct impact on local fish populations and on fishing in many areas of the European Union, so that the presence of cormorants has become a problem throughout Europe.
Lai izskaidrotu piekrastes un iekšējo ūdeņu zivju krājumu problēmas būtību, ir jāuzsver, ka jūraskraukļi, dienā apēdot no 400 līdz 600 kg zivju, gada laikā Eiropas ūdenskrātuvju zivju skaitu samazina vairāk nekā par 300 000 tonnu.
In order to illustrate the problem of fish stocks in coastal and inland waters, it should be pointed out that, with a daily consumption of 400-600 g fish, cormorants take more than 300 000 tonnes of fish from European waters every year.
Daudzās dalībvalstīs tas daudzkārt pārsniedz to pārtikā izmantojamo zivju skaitu, ko saražo profesionālā zveja un zivaudzētavas.
In many Member States this is many times more than the volume of edible fish produced by professional inland fishermen and fish farmers.
Piemēram, 300 000 tonnas ir vairāk nekā Francijas, Spānijas, Itālijas, Vācijas, Ungārijas un Čehijas akvakultūras kopējais saražotais zivju daudzums.
This figure of 300 000 tonnes is more, for example, than the combined fish production from aquaculture of France, Spain, Italy, Germany, Hungary and the Czech Republic.
Sevišķi iespaidīgi zaudējumi rodas jau tā apdraudētajām zivju sugām, piemēram, zušiem, alatām, vimbām un citām zivīm, kas nārsto grantī, kā arī lašu mazuļiem ( Smolts ).
Particularly serious are the losses suffered by fish species which are already endangered, such as eel, grayling, nase and other species which spawn on gravel beds, as well as smolts.
Zveja ar tīkliem cieš zaudējumus ne tikai tāpēc, ka samazinās nozvejas iespējas, bet arī tāpēc, ka rodas tiešie zaudējumi saplēsto tīklu dēļ.
Fishing with nets is also affected not only by the reduced catch opportunities, but also by direct damage due to torn nets.
Tādi pasākumi kā Eiropas mēroga koordinācija, respektīvi, valstu tiesību aktu saskaņošana, šajā nozarē līdz šim nav notikuši.
So far there has not been any EU-wide coordination of such measures and/or harmonisation of national legal bases in this field.
Divos projektos, ko Eiropas Komisija finansējusi saistībā ar 5.
Two projects financed by the European Commission under the 5th Framework Programme for Research and Development
Skatīt: www.frap-project.net un www.intercafeproject.net; programmu INTERCAFE , kas finansēta saistībā ar programmu COST un seko pēc programmas REDCAFE , paredzēts noslēgt 2008. gada rudenī. — FRAP (noslēgts 2006. gadā) un REDCAFE (noslēgts 2005. gadā) — runa, cita starpā, ir arī par interešu konfliktu starp zivkopību un putnu aizsardzību jūraskraukļu gadījumā, un turklāt tajos tiek izdarīti dažādi secinājumi.
www.intercafeproject.net : INTERCAFE, financed under the COST programme as a follow-up to REDCAFE, is expected to be completed in autumn 2008. , FRAP (completed in 2006) and REDCAFE (completed in 2005), dealt inter alia with the conflict of interests between fish farming and the protection of birds in the case of cormorants, on which they reached differing conclusions.
Starptautiskā mērogā par jūraskraukļu jautājumu diskutēja jau 1994. gadā Bonnas Konvencijas zinātnisko konsultantu sanāksmē
At international level, the issue of cormorants was discussed as long ago as in 1994 at the meeting of the CMS Scientific Council
Konvencija par savvaļas dzīvnieku migrējošo sugu aizsardzību ( CMS ); Skatīt:
Convention on the Conservation of Migratory Species of Wild Animals (CMS): see
www.cms.int . , kur ieteica izstrādāt jūraskraukļu skaita pārvaldības plānu, kas tālāk tomēr neizveidojās par konkrētu pasākumu programmu.
www.cms.int , with the recommendation that a cormorant management plan be drawn up, although this did not then lead to any list of practical measures.
Arī ACFA (Padomdevēja komiteja zivsaimniecības un akvakultūras jautājumos) ir daudzkārt izteikusi vajadzību izstrādāt šādu plānu
A majority of members of the AFCA (Advisory Committee on Fisheries and Aquaculture) have likewise expressed themselves in favour of such a plan
Dažu dalībvalstu līdz šim atļautie pasākumi pārsvarā tika virzīti tikai uz to, lai atturētu, respektīvi, aizbaidītu, jūraskraukļus no konkrētām ūdenskrātuvēm, tas nozīmē novirzīt tos uz citām ūdenskrātuvēm, kur to nodarītais kaitējums būtu mazāks.
The measures permitted hitherto in individual Member States nearly all have the aim only of keeping cormorants away from certain waters or scaring them away, i.e. diverting them to other waters where the danger of damage is less.
Daudzu intensīvajā dīķsaimniecībā pielietoto metožu vidū vispirms ir attaisnojusies ūdenskrātuvju pārklāšana.
Of the numerous methods employed, the one which has proved most effective in intensive farming in ponds has been suspending physical barriers above the ponds.
Pie lielākiem dīķiem un atklātiem ūdeņiem, kur nevar izmantot pārklāšanu, visiedarbīgākie bija tādi pasākumi, kad aizbaidīšana tika papildināta ar atsevišķu putnu izšaušanu.
In the case of larger ponds and open waters, where this is not a practicable option, measures were most effective if the scaring effect was reinforced by shooting individual birds
Bavārija laikā no 1996. līdz 2002. gadam atļāva nošaut 23 000 jūraskraukļu, Francija — 30 000 laikā no 2003. līdz 2004. gadam, kas būtiski neietekmēja šajos reģionos ziemojošo jūraskraukļu skaitu.
Between 1996 and 2002 the State of Bavaria approved the shooting of some 23 000 cormorants; France approved the shooting of some 30 000 in 2003-2004, without any significant impact on the number of cormorants wintering in the region. .
Tomēr visu aizbaidīšanas metožu efektivitāti, neskatoties uz augstajiem izdevumiem, ierobežo tas, ka tās darbojas tikai tad, ja putnu kopējais skaits reģionā ir relatīvi neliels un tie var atrast pietiekami daudz barības citās tuvākajās ūdenskrātuvēs.
Quite apart from the considerable expense, however, the effectiveness of all methods of scaring is limited because they only work if the total number of birds in the region is relatively small, so that they can find enough food in other nearby waters.
Pasākumi un iejaukšanās ligzdošanas kolonijās līdz šim bija atļauti tikai dažās dalībvalstīs, turklāt arī tajās, izņemot Dāniju, tikai dažos atsevišķos gadījumos.
So far, measures and interventions in breeding colonies have only been permitted in a few Member States, and even there – with the exception of Denmark – only in a few individual cases.
Ligzdošanas vietu skaita samazināšanās līdz šim bija vienīgais apstāklis, kas jūraskraukļu izplatību varēja ilgstoši ierobežot.
So far, reducing the number of breeding sites has been the only factor which succeeded in bringing about a lasting reduction in the distribution of cormorants.
Citi pieejamie pasākumi, piemēram, ligzdošanas vietu izpostīšana, traucēšana perēšanas laikā vai olu apsmidzināšana ar eļļu, dažādu iemeslu dēļ bija vai nu pārāk darbietilpīgi un dārgi, vai arī politiski pretrunīgi, lai tos varētu izmantot sistemātiski.
Other available measures, such as destroying nesting places, disturbing birds during the breeding season or spraying the eggs with oil, have for various reasons proved too labour- or cost-intensive or politically controversial to be used systematically.
Tiesiskā situācija
Legal situation
Jūraskraukļi ir dabā sastopama putnu suga, un kā tādi tie iekļauti 1979. gada 2. aprīļa Padomes Direktīvā 79/409/EEK par savvaļas putnu sugu saglabāšanu
The cormorant is a naturally occurring bird genus and as such covered by Council Directive 79/409/EEC of 2 April 1979 on the conservation of wild birds
Publicēts Oficiālajā Vēstnesī C 103, 25.4.1979. .
OJ C 103, 25.4.1979. .
Pretstatā nekad neapdraudētajai pasugai Phalacrocorax carbo carbo („Atlantijas jūraskrauklis”) pasuga Ph. carbo sinensis sākotnēji bija iekļauta 1. pielikumā to putnu sugu sarakstā, uz kuriem attiecas īpaši aizsardzības pasākumi.
Unlike the subspecies Phalacrocorax carbo carbo ( ‘ Atlantic cormorant ’ ) , which has never been endangered, the subspecies Phalacrocorax carbo sinensis was originally listed in Annex I as a bird species to which special conservation measures applied.
Taču 1997. gadā tā tika izsvītrota no saraksta, jo šajā pasugā kopš 1995. gada vairs nebija novērojams nelabvēlīgs putnu skaits.
However, in 1997 it was deleted from this list, as the state of the population had ceased to be unfavourable in 1995 at the latest.
Tā kā jūraskraukļi nav iekļauti Putnu aizsardzības direktīvas medījamo putnu sugu sarakstā (II pielikuma 1. un 2. punkts), nav iespējama to regulāra medīšana.
As the cormorant is not included in the lists of species whose hunting is permitted by the Wild Birds Directive (Annexes II.1 and II.2), regular hunting is impossible.
Lai atļautu šādu izņēmumu, jābūt pamatotiem pierādījumiem, ka var rasties „nopietns kaitējums”
In order for such a derogation to be permitted, however, clear proof must be provided that there is a danger of ‘serious damage’
Lai gan labprāt un bieži tiek pieprasīti „zinātniski pierādījumi” par radīto kaitējumu, tomēr katrā atsevišķā gadījumā tas nav nepieciešams, un nekādā gadījumā tad, ja kaitējums jau ir radies.
While production of 'scientific proof' of damage having occurred is often and keenly called for, it is not needed in every individual case and certainly not where damage has already occurred.
Saskaņā ar direktīvu pietiek ar pārliecinošiem rādītājiem, ka draud ievērojams kaitējums.
Under the terms of the Directive it would be sufficient to have plausible indicators that the danger of serious damage existed.
Tomēr pamatojuma novērtējums ir attiecīgo iestāžu kompetencē. .
However, it would be for the competent authorities to judge the validity of the case. .
Izšķirošo pierādījumu trūkuma dēļ par kaitējumu zvejas vietām un savvaļas dzīvniekiem un augiem, kas attaisnotu šo atkāpi, tāda veida darbības būtu pretrunā Putnu aizsardzības direktīvai.
In the absence of conclusive evidence of damage to fishing grounds and to wild fauna and flora which would justify a derogation, such actions would violate the Wild Birds Directive.
Putnu sugas radīta „nopietna kaitējuma” jēdziens praksē tiek skaidrots dažādi, un tādēļ ir vajadzīga skaidra definīcija.
In practice it seems that the concept of ‘serious damage’ caused by a bird species is interpreted in different ways, and a clearer definition of it is therefore required.
Līdz ar to dalībvalstis, t.i., to zemes un reģioni, ir atbildīgas par jūraskraukļu radītā kaitējuma ierobežošanas pasākumu atļaušanu vietējā vai reģionālā mērogā.
Member States or their Länder and regions are therefore responsible for approving local or regional measures to reduce damage by cormorants.
Referents uzskata, ka, lai gan primārā atbildība šajā jomā attiecas uz dalībvalstīm un to iestādēm, tikai vietējie un/vai valstu pasākumi ir izrādījušies nespējīgi ilglaicīgi samazināt jūraskraukļu ietekmi uz Eiropas zivju krājumiem un zveju.
The rapporteur considers that, although primary responsibility in this field rests with Member States and their regional or local authorities, it has already been demonstrated that purely local and/or national measures are not capable of reducing for any length of time the impact of cormorants on European fish stocks and fishing.
Vienota, tiesiski saistoša pieeja, kas tiktu pieņemta un īstenota Eiropas mērogā, tādēļ ir ne vien apsveicama, bet arī noteikti nepieciešama, un tā garantētu lielāku tiesisko drošību it īpaši visām iesaistītajām interešu grupām.
A common, legally binding approach which is accepted and applied throughout Europe would therefore not only be desirable but absolutely essential, and would also have the advantage of creating greater legal certainty for all interest groups concerned.
Arī ņemot vērā jūraskraukļa kā gājputna plašās pārvietošanās spējas, Eiropas mērogā saskaņots darbību plāns, t.i., pārvaldības plāns, izrādās vienīgā mērķtiecīgā pieeja, kas nekādā gadījumā nav jāuzskata par neatbilstīgu 1979. gada Putnu aizsardzības direktīvas mērķiem.
Bearing in mind also the very considerable mobility of the cormorant as a migratory bird, a coordinated action plan or management plan for the whole of Europe seems the only effective approach, and this need not by any means be regarded as contrary to the aims of the Wild Birds Directive of 1979.
Šāds plāns, protams, nodrošinātu šīs direktīvas galvenos aizsardzības mērķus, it īpaši „labvēlīgu aizsargātības stāvokli” šai putnu sugai.
Such a plan would, after all, naturally guarantee the central conservation aims of the Directive, particularly the ‘good conservation status’ of the genus.