natgillin/translations-raw huggingface dataset:
11. uzskata, ka īpašo procedūru mehānismi, kurus var piemērot attiecībā uz stāvokli valstī, ir būtisks līdzeklis, ar kuru šajā konkrētajā valstī var uzlabot cilvēktiesību ievērošanu; uzskata, ka saskaņā ar VRP veikto valstu pārskatu veids un biežums nevar aizstāt valstu mandātu; tāpēc iebilst pret dažu valstu mēģinājumiem izmantot argumentu par īpašo procedūru mehānismu “racionalizāciju”, lai atceltu šo pilnvarojumu; šajā sakarā pauž nožēlu par Baltkrievijas, Kongo un Kubas mandāta pārtraukšanu un par ekspertu grupas Dārfūras jautājumā atcelšanu;
Regards Special Procedures on country situations as an essential instrument for improving human rights on the ground; considers that the nature and frequency of the country reviews under the UPR cannot replace country mandates; consequently opposes the attempts by certain countries to use the argument of “rationalisation” of Special Procedures in order to eliminate those mandates; deplores in this respect the termination of country mandates in respect of Belarus, the Democratic Republic of the Congo and Cuba, and the abolition of the Group of Experts on Darfur;
18. atzīst VRP mehānisma iespējamo vērtību cilvēktiesību ievērošanas saistību un prakses pārraudzības uzlabošanā visā pasaulē, pret visām ANO dalībvalstīm izturoties vienādi un veicot tajās pārbaudes, kā arī sniedzot jaunas iespējas nevalstiskajām organizācijām (NVO) iesaistīties dialogā ar konkrētām valstīm;
Recognises the potential value of the UPR mechanism in improving the universality of the monitoring of human rights commitments and practices throughout the world by subjecting all UN Member States to equal treatment and scrutiny and opening up new opportunities for non-governmental organisations (NGOs) to enter into dialogue with particular States;
20. pauž nožēlu, ka pirmās divas sesijas ir likušas diezgan lielā mērā vilties attiecībā uz “objektīvu, pārskatāmu, neselektīvu, konstruktīvu, nekonfrontējošu un nepolitizētu” procesu
Regrets that these first two sessions have not entirely lived up to expectations with regard to an “objective, transparent, non-selective, constructive, non-confrontational and non-politicized” process
UNHRC 2007. gada 18. jūnija Rezolūcija Nr. 5/1. ;
UNHRC Resolution 5/1 of 18 June 2007. ;
24. atzinīgi vērtē ES lēmumu neveikt kopīgu intervenci valstu pārskatīšanā, bet nodrošināt intervenču papildināmību, lai varētu aptvert plašu problēmu spektru; šajā sakarā uzsver ES mēģinājumus novērst “bloku mentalitātes” veidošanos UNHRC , risinot savstarpējas problēmas; atzinīgi vērtē ES dalībvalstu līdzdalības līmeni pārskatu veikšanā, arī to pārskatu, kuri saistīti ar citām ES dalībvalstīm; mudina ES arī turpmāk pamatoties uz pašreizējo daļējas koordinācijas modeli un nodrošināt, lai ES dalībvalstis ar pienācīgu rūpību pārskata visas valstis un iedziļinās visos jautājumos un lai netiktu pieļauta atkārtošanās;
Welcomes the EU's decision not to make joint interventions in the country reviews but to ensure the complementarity of interventions so that the broad spectrum of issues may be raised; stresses in this respect the EU's attempts to break down the “bloc mentality” at the UNHRC by raising questions on each other's record; welcomes the level of engagement of EU Member States in reviews, including those relating to other EU Member States; encourages the EU to build further on the current model of “loose coordination”, and to ensure that all countries and all topics are covered by EU Member States in sufficient depth and that any repetition is avoided;
26. pauž nožēlu, ka VRP ieteikumi nav saistoši, jo dalībvalstīm ir tiesības izvēlēties, kurus VRP ieteikumus tās pieņems; atzīmē, ka dažos gadījumos, piemēram, Šrilankā, pieņemto ieteikumu procentuālais skaits ir ļoti neliels; tomēr uzskata, ka, iespējams, ne visi ieteikumi ir piemērojami un atbilst starptautisko cilvēktiesību ievērošanas saistībām; tādēļ uzskata, ka tas liecina par to, ka dažos gadījumos VRP, iespējams, nav piemērotākais instruments, un uzsver neatkarīgu uzraudzības mehānismu un NVO secinājumu nozīmi VRP procesā, vienlaikus saglabājot UNCHR valstu mandātus;
Regrets the non-binding character of UPR recommendations, which stems from the right that the UPR affords States to decide which recommendations they can accept; notes that in some cases, such as that of Sri Lanka, the percentage of accepted recommendations was low; considers, however, that not all recommendations may be valuable or in line with international human rights obligations; therefore considers that this shows that the UPR may prove not to be the most useful instrument in certain cases, and highlights the importance of independent monitoring mechanisms and findings in the UPR process by NGOs while maintaining UNCHR country mandates;
29. aicina pēc pārskata visās valstīs veikt plašu apspriešanos, pamatojoties uz ieteikumiem; aicina ES turpināt pētīt, kā šos ieteikumus varētu izmantot tehniskās palīdzības programmu izstrādē;
Calls on all States to carry out an extensive national consultation following the review, on the basis of its recommendations; calls on the EU to investigate further how those recommendations can be used in the development of technical assistance programmes;
Pārredzamība un pilsoniskās sabiedrības līdzdalība UNHRC darbā
Transparency and the participation of civil society in the work of the UNHRC
36. atkārtoti apstiprina viedokli, ka ANO sistēmā OHCHR ir galvenā iestāde, jo tai ir ārkārtīgi liela nozīme cilvēktiesību aizsardzībā un atbalstīšanā, integrējot tās visā ANO sistēmā un visās attiecīgajās organizācijās, galvenokārt, saistībā ar darbībām, kuru nolūks ir miera atjaunošana vai nostiprināšana, attīstība un humānā palīdzība;
Reaffirms its opinion that the OHCHR is a key body within the United Nations system since it plays a crucial role in protecting and upholding human rights by mainstreaming those rights throughout the UN system and within all relevant organisations, notably in connection with activities linked to the restoration or strengthening of peace, development and humanitarian action;
39. atzinīgi vērtē OHCHR vadītājas Louise Arbour darbu, tostarp izpildītās saistības un godīgumu, un ir pārliecināts, ka viņas amata pienākumu pārņēmēja Navanethem Pillay ar tādu pašu aizrautību iesaistīsies darbā un pieņems šā amata izaicinājumus;
Expresses its appreciation of the work of Ms Louise Arbour as head of the OHCHR, together with the commitment and integrity that she has shown, and is confident that her successor, Ms Navanethem Pillay, will engage with similar enthusiasm and live up to the challenges of the post;
ES nozīme UNHRC
The EU's role in the UNHRC
43. atzīmē, ka ES dalībvalstis, kas piedalās UNHRC darbā, ir sadalījušās divās reģionālās grupās, proti, Rietumeiropas valstu grupā un Austrumeiropas valstu grupā; atzīmē, ka ES ir pret to, ka reģioni iesniedz “tīros vēlēšanu sarakstus”, kā rezultātā ES dalībvalstīs notiek savstarpēja konkurence par ievēlēšanu UNHRC ;
Takes note that the EU Member States participating in the UNHRC are split into two regional groupings, namely the Western European States group and the Eastern European States group; notes that the EU opposes the presentation of “clean slates” by regions, which results, effectively, in EU Member States competing between themselves for election to the UNHRC;
45. atzīmē, ka ES dalībvalstis UNHRC ir skaitliskā mazākumā un tas noteikti rada grūtības tad, ja tās vēlas tikt uzklausītas; atzinīgi vērtē Slovēnijas prezidentūras laikā ierosināto praksi par informācijas sniegšanu citām UNHRC dalībvalstīm un pienākumu sadali starp ES dalībvalstīm; aicina ES dalībvalstis pilnveidot un stiprināt šo praksi;
Notes that the EU finds itself in a numerical minority within the UNHRC, which certainly presents a challenge when it comes to making its voice heard; welcomes the practice put forward during the Slovenian presidency of “outreach” towards other UNHRC members and burden-sharing between EU Member States; calls on the EU Member States to further develop and strengthen this practice;
48. pauž nožēlu, ka, pietrūkstot laikam un centieniem, kas vajadzīgi, lai panāktu kopēju nostāju, ES nav spējusi efektīvi ietekmēt plašāko ANO sistēmu; aicina ES būt elastīgākai maznozīmīgu jautājumu risināšanā, lai tā spētu rīkoties ātrāk un efektīvāk sarunu laikā par būtiskiem jautājumiem, vienlaikus joprojām cenšoties panākt kopēju nostāju;
Regrets that, partly due to the time and effort needed to reach a common position, the EU has not been able to exercise influence effectively within the wider UN system; calls on the EU, while remaining committed to achieving a common position, to increase its flexibility on minor issues so as to become capable of acting more rapidly and efficiently in negotiations on fundamental issues;
51. aicina ES un tās dalībvalstis efektīvāk sadarboties ar citām UNHRC demokrātiskajām dalībvalstīm, tostarp ar valstīm Āfrikas un Āzijas reģiona valstu grupā un it īpaši ar demokrātiskām valstīm, kuras ievēro starptautiskos tiesību aktus; uzskata, ka Nigērijas prezidentūra Cilvēktiesību padomē šajā ziņā paver Eiropas Savienībai plašas iespējas;
Calls on the EU and its Member States to interact more energetically with other democratic members of the UNHRC, including countries within the African and Asian groups, and especially with democratic states abiding by the international rule of law; considers that the Nigerian Presidency of the UNHRC constitutes a window of opportunity for the EU in this respect;
54. atkārtoti aicina ES efektīvāk izmantot tās sniegto palīdzību un politisko atbalstu trešām valstīm, kā arī citus instrumentus, piemēram, dialogus un apspriedes par cilvēktiesībām, nolūkā garantēt plašāku vienošanos par savām iniciatīvām vai tām iniciatīvām, kuras tā līdzatbalsta un kuras būtu jāvirza uz starptautisko tiesību aktu un vispāratzītu cilvēktiesību standartu ievērošanu un demokrātisko reformu veicināšanu; vienlaikus aicina ES dalībvalstis un Eiropas Komisiju ņemt vērā UNHRC darba rezultātus attiecībā uz konkrētu valsti, tostarp VRP ieteikumus un secinājumus, nosakot ES palīdzības programmu uzdevumus un prioritātes;
Once again calls on the EU to make more effective use of its aid and political support to third countries, as well as other instruments such as human rights dialogues and consultations, with a view to guaranteeing broader agreement on its initiatives or initiatives that it co-sponsors, which should be guided by respect for international law and universally recognised human rights standards and the promotion of democratic reforms; at the same time, calls on the EU Member States and the European Commission to take into account the outcome of the UNHRC's work vis-à-vis a given State, including the recommendations and conclusions of the UPR, when defining objectives and priorities of EU assistance programmes;
57. mudina Parlamenta delegācijas regulāri piedalīties UNHRC sesijās Ženēvā; atzinīgi vērtē Parlamenta Cilvēktiesību apakškomitejas iniciatīvu uzaicināt piedalīties savās sanāksmēs īpašo procedūru mandātu turētājus un UNHRC prezidentvalsti un prasa turpināt šo praksi;
Encourages the regular presence of Parliament's delegations at the sessions of the UNHRC in Geneva; welcomes the initiative of Parliament's Subcommittee on Human Rights to invite Special Procedures mandate-holders as well as the Presidency of the UNHRC to its meetings, and calls for this practice to be continued;
– no jauna apstiprināt un stingri aizstāvēt cilvēktiesību universāluma, nedalāmības un savstarpējās atkarības principus,
– reaffirm and strongly defend the principles of the universality, indivisibility and interdependence of human rights;
– nodrošināt, ka UNHRC spējas risināt situācijas valstīs, tostarp izmantojot valstu mandātus, tiek saglabātas un stiprinātas,
– ensure that the ability of the UNHRC to address country situations, including through country mandates, is preserved and reinforced;
– nodrošināt īpašo procedūru mehānismu vispārējo neatkarību un efektivitāti un censties izpildīt saistības par sadarbību ar UNHRC dalībvalstīm paredzētajām īpašajām procedūrām,
– ensure the independence and effectiveness of Special Procedures in general, and work towards the realisation of the obligation to cooperate with Special Procedures for members of the UNHRC;
– darīt visu iespējamo, lai stiprinātu neatkarīgu uzraudzības mehānismu un secinājumu nozīmi VRP procesā,
– work towards the strengthening of independent monitoring mechanisms and findings in the UPR process;
– no jauna apstiprināt īpašo nozīmi, kāda ir UNHRC kā galvenajam un likumīgajam starptautiskajam cilvēktiesību forumam, un UNHRC papildināmību attiecībā uz citām ANO iestādēm,
– reaffirm the UNHRC's specific role as the principal and legitimate international human rights forum and its complementarity vis-à-vis other UN bodies;
– nodrošināt OHCHR neatkarību,
– safeguard the independence of the OHCHR;
– pastiprināt ārējās koalīcijas veidošanas stratēģiju, galvenokārt, izmantojot starpreģionālas iniciatīvas,
– reinforce its external coalition-building strategy, notably through cross-regional initiatives;
59. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, ES un UNHRC dalībvalstu valdībām un parlamentiem, ANO Ģenerālās asamblejas priekšsēdētājam, ANO ģenerālsekretāram un ANO Augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos birojam.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the governments and parliaments of the EU and UNHRC Member States, the President of the UN General Assembly, the UN Secretary-General and the Office of the High Commissioner for Human Rights.
Tā kā tika arvien vairāk apzināti ANO Cilvēktiesību komisijas trūkumi, proti “uzticamības trūkums”, kuru radīja tās darba politizācija un selektīvā attieksme, Apvienoto Nāciju Ģenerālā asambleja gandrīz vienbalsīgi 2006. gada 15. martā pieņēma rezolūciju
As the shortcomings of the UN Commission on Human Rights, namely the "deficit of credibility" deriving from politicization and selectivity of its work, became more and more recognized, the United Nations General Assembly adopted on 15 March 2006, almost unanimously
Tomēr jaunā struktūra nav varējusi izvairīties no pieaugošiem pārmetumiem par objektivitātes trūkumu (apsūdzībām par to, ka padome ir kļuvusi tikpat politizēta kā bijusī komisija) un šaubām par tās darbības efektivitāti, vēršoties pret cilvēktiesību pārkāpumiem visā pasaulē.
The latter however has not escaped growing charges of a lack of impartiality (denouncing the Council became just as politicised as the late Commission) and doubts about its efficiency in addressing human rights violations around the world.
Ņemot vērā iepriekš minēto, ir lietderīgi izvērtēt, vai šajos divos pastāvēšanas gados, kuru laikā tika noregulēta un īstenota institucionālā reforma (proti, saistībā ar nosacījumiem par vispārējo regulāro pārskatu, saskaņā ar kuru reizi četros gados starpvaldību procesā izvērtē situāciju, kāda katrā dalībvalstī ir cilvēktiesību jomā, kā arī saistībā ar īpašo procedūru mehānismu pārskatu, kura mērķis ir “racionalizācija”, pilnvarnieku ētikas kodeksa pieņemšanu un 1053 sūdzību procedūras pārskatīšanu), padome ir darbojusies atbilstoši sākotnējam mērķim un attaisnojusi uz sevi liktās cerības, tāpēc ir jāanalizē tās darba procedūras un sasniegtie rezultāti 9 kārtējās un 7 ārkārtas sesijās, kā arī 2 sesijās, kas bija veltītas VRP.
In the light of the above and after 2 years of work of the Council, during which the institutional reform was fine-tuned (namely with regard to the modalities of the Universal Periodic Review, by which every State's Human Rights record is reviewed every four years in an intergovernmental process, the review of Special procedures, aimed at "rationalising", the adoption of codes of conduct for mandate holders and the review of the 1503 complaints procedure) and put into practice, it seems useful to assess whether the Council has lived up to its original purpose and to the expectations it was entrusted with, by analysing the working procedures as well as the results they have produced during the 9 regular, 7 special sessions as well as 2 sessions dedicated to UPR which the Council has held so far.
Lai gan ir vērojami noteikti trūkumi vai bīstamas tendences (piemēram, pakāpeniska valstu mandātu izzušana, vispārējas grūtības risināt valstu specifiskās situācijas un padomes selektīvā attieksme šajā sakarā, VRP procesa starpvaldību raksturs un relatīvi vāji nodrošinātā nevalstisko organizāciju piekļuve šim procesam, kā arī aizvien redzamākie centieni “relativizēt” cilvēktiesības), mērķis nav pāragri nosodīt vai diskreditēt Cilvēktiesību padomi, kas joprojām ir vienīgais universālais cilvēktiesību forums.
The idea is not, despite certain shortcomings or dangerous trends, to be noted in the Council, (such as the slow disappearance of country mandates, the difficulty to address country specific situations in general, and the selectiveness of the Council with this respect, the inter-governmental character of the UPR process and the relatively weak access of NGOs within this process, as well as about the more and more visible attempts to "relativise" Human Rights), to prejudge or discredit the Human Rights Council, which remains a unique universal human rights forum.
Drīzāk ir svarīgi atzīt tās neapšaubāmos sasniegumus un nepieciešamības gadījumā norādīt jomas, kurās ir iespējami uzlabojumi pašas padomes darbībā, kā arī sadarbībā ar citām ANO institūcijām, piemēram, Trešo Komiteju, Ģenerālo asambleju vai Drošības padomi.
It is rather to acknowledge its undoubted achievements and where necessary, point out to the possible improvements in the functioning of the Council itself, but also in the positioning of the Council in relation to other UN bodies, such as the Third Committee, the General Assembly or the Security Council.
Turklāt ziņojumā tiks analizēts, kāda šajā procesā var un varētu būt ES loma.
In doing so, the report will analyse the role the EU can and could play in this respect.
ES patiešām izvirza cilvēktiesības un demokrātiju ārpolitikas centrā — to pierāda tās darbība starptautiskajās cilvēktiesību institūcijās, jau sākotnēji aktīvā un atklātā iesaistīšanās Cilvēktiesību padomes izveidē un darbībā, iestāšanās par valstu rezolūcijām un augstākajiem cilvēktiesību standartiem, izstrādājot vai palīdzot izstrādāt standartus ietverošus tekstus
Indeed, the EU putting human rights and democracy at the heart of its external relations, namely through its activities in international human rights bodies, dedicated itself since the beginning to play an active and visible role in the establishment and functioning of the HRC, with the ambition of defending highest human rights standards, by sponsoring or co-sponsoring standard-setting texts
Starptautisko konvenciju par visu personu aizsardzību pret piespiedu pazušanu un ANO Deklarāciju par pamatiedzīvotāju tiesībām pieņēma pašā pirmajā Cilvēktiesību padomes sesijā. , aktīva un konstruktīva dalība īpašo procedūru mehānismu pārskatīšanā un VRP, atbalstot nevalstisko organizāciju efektīvu līdzdalību padomes darbā utt., bet, diemžēl, ar dažādiem rezultātiem.
The International Convention for the Protection of All Persons from Enforced Disappearances and the UN Declaration on the Rights of Indigenous Peoples were adopted at the very first session of the HRC. , and country resolutions, taking active and constructive part in the review of Special Procedures and in the UPR, advocating an effective NGO participation in the work of the Council, etc. with, unfortunately...mixed results.
Protams, nevajadzētu ignorēt grūtības, ar kādām ES sastopas, aizstāvot savas pozīcijas padomē, kurā maz ir valstu ar labu reputāciju cilvēktiesību ievērošanas jomā un kurā divas reģionālās, ļoti vienotās vairākuma grupas (Islāma valstu organizācija un Āfrikas valstu grupa), sadarbojoties ar Krieviju un Ķīnu, ir pretinieces sarunās, kur ES bieži ir viena, jo ASV nepiedalās.
Certainly, one should not overlook the difficulties for the EU of defending its positions in a Council where countries with solid human rights records are in minority and where two regional, strongly unified, majoritarian groups (the Organisation of Islamic Countries and the African group) allied with Russia and China are opponents in the negotiations, in which, due to the absence of the US, the EU often finds itself almost alone.
ES pārlieku lielā koncentrēšanās tikai uz sevi ir daļēji skaidrojama ar tās specifiku un vajadzību veltīt daudz laika kopēju pozīciju izstrādei; tomēr šķiet, ka nevis skaitliskais daudzums, bet gan prognozēšanas, vadības trūkums un aizsardzības pieeja ir kavējusi ES veiksmīgi īstenot svarīgas cilvēktiesību iniciatīvas.
The excessive self-centeredness of the EU is in part due to its specificity and the need to spend a lot of time elaborating common positions, however it seems that its lack of anticipation, leadership and a rather defensive approach have impeded the EU, more than the numerical reality, in successfully carrying out important human rights initiatives.
Tādēļ ziņojumā analizēs, kā ES varētu uzlabot savu ietekmi Cilvēktiesību padomē un tādējādi tai dot jaunu impulsu, lai tā kļūtu par vēl efektīvāk funkcionējošu organizāciju.
The report will therefore analyse the ways the EU could improve its influence in the HRC and, by doing so, give a new impetus to the Council, so it becomes a more effective functioning body.
Vienlaikus šajā ziņojumā ir ieteikts veikt rādītāju salīdzinājumu, iespējams, tieši pirms pārskata procedūras 2011. gadā, proti, piecus gadus pēc padomes izveides.
At the same time, given the review procedure of the Council five years after its creation, i.e. in 2011, this report proposes as a benchmarking exercise, to be repeated possibly just before the review.
par priekšlikumu Padomes regulai, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1338/2001, ar kuru paredz pasākumus, kas vajadzīgi euro aizsardzībai pret viltošanu
on the draft Council Regulation amending Regulation (EC) No 1338/2001 laying down measures necessary for the protection of the euro against counterfeiting
– ņemto vērā Padomes projektu (14533/2008),
– having regard to the Council draft (14533/2008),
– ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Padomei ( COM(2007)0525 ),
– having regard to the Commission proposal to the Council ( COM(2007)0525 ),
– ņemto vērā Eiropas Parlamenta 2008. gada 17. jūnija nostāju
– having regard to its position of 17 June 2008
Pieņemtie teksti, P6_TA(2008)0280 . ,
Texts Adopted, P6_TA(2008)0280 . ,
– ņemot vērā EK līguma 123. panta 4. punktu, saskaņā ar kuru Padome ar to ir apspriedusies ( C6‑0395/2008 ),
– having regard to Article 123(4) of the EC Treaty, pursuant to which the Council consulted Parliament ( C6‑0395/2008 ),
– ņemot vērā Reglamenta 51. pantu, 43. panta 1. punktu un 55. panta 3. punktu,
– having regard to Rules 51, 43(1) and 55(3) of its Rules of Procedure,
– ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ziņojumu ( A6‑0499/2008 ),
– having regard to the report of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs ( A6‑0499/2008 ),
par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulaiar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos
on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council amending Council Regulation (EC) No 2252/2004 on standards for security features and biometrics in passports and travel documents issued by Member States
EIROPAS PARLAMENTA NORMATĪVĀS REZOLŪCIJAS PROJEKTS 5
DRAFT EUROPEAN PARLIAMENT LEGISLATIVE RESOLUTION.....................................5
PASKAIDROJUMS 13
EXPLANATORY STATEMENT..............................................................................................13
par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos
on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council amending Council Regulation (EC) No 2252/2004 on standards for security features and biometrics in passports and travel documents issued by Member States
– ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei ( COM(2007)0619 ),
– having regard to the Commission proposal to the European Parliament and the Council ( COM(2007)0619 ),