natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Starptautiskajās tiesībās nav vienotas mazākumtautību vai etnisko minoritāšu juridiskas definīcijas.
There is no a common legal definition of national or ethnic minorities in international law.
Eiropas Padome, savos dokumentos runājot par mazākumtautībām
European Charter for Regional or Minority Languages and the
Eiropas Reģionālo vai mazākumtautību harta un Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas Ieteikums Nr. 1201 (1993). , atsaucas uz personu grupu valstī, kura dzīvo šīs valsts teritorijā un ir tās pilsoņi, kurai ir ilgstoša un stabila saikne ar minēto valsti un atšķirīgas etniskās, kultūras, reliģiskās vai valodas īpatnības, kura ir pietiekami pārstāvēta, lai gan mazākā skaitā nekā minētās valsts vai valsts reģiona pārējie iedzīvotāji, ir motivēta saglabāt faktorus, kas veido tās identitāti, tostarp kultūru, tradīcijas, reliģiju un valodu.
Recommendation 1201 (1993) of the Parliamentary Assembly of the Council of Europe refers to ‘a group of persons in a state who reside on the territory of that state and are citizens thereof, maintain longstanding, firm and lasting ties with that state, display distinctive ethnic, cultural, religious or linguistic characteristics, are sufficiently representative, although smaller in number than the rest of the population of that state or of a region of that state, are motivated by a concern to preserve together that which constitutes their common identity, including their culture, their traditions, their religion or their language.’
Kā liecina šī definīcija, Eiropas Padome atsaucas uz minoritāšu grupām, kas izveidojušās vēsturiski, vai pie tām piederošām personām, kuras jau ir ieguvušas Eiropas Savienības pilsonību un tādējādi ir aizsargātas saskaņā ar ES tiesību aktiem.
As one can see from this definition, the Council of Europe refers to settled minorities or people belonging to settled minorities who have already acquired the citizenship of the European Union and are thus protected by the EU law.
Tomēr tiesību akti vieni paši nevar nodrošināt labas attiecības un mainīt attieksmi.
However, legislation alone cannot create good relations and change attitudes.
Taču tajos var paredzēt skaidrus pieļaujamas uzvedības standartus un kompensāciju tiem, kuri cietuši netaisnības dēļ.
But it can set clear standards of acceptable behaviour and provide redress for those who have suffered injustice.
Grūtāk ir definēt personu grupas, kas nav apmetušās uz dzīvi mītnes zemē.
It is more difficult to define groups which have not been settled in the host country.
Personu grupu var saukt par etnisku grupu, ja lielākā sabiedrībā tā ir izkliedēta, taču to vieno tādi kopēji faktori kā valoda, tautība, kultūra, saskatāmas rases īpatnības un kopēja vēsture.
A group could be referred to as an ethnic group if, in a larger society, it is set apart and bound together by common ties, including language, nationality, culture, perceived ‘racial’ characteristics, and a shared history.
Tomēr, ņemot vērā šā ziņojuma mērķi, nav tik svarīgi definēt grupu kā minoritāti vai etnisku grupu, jo ES tiesību aktos noteiktās tiesības un aizsardzība attiecas uz personu, pamatojoties uz tās kā ES pilsoņa juridisko statusu, nevis kā minoritātes vai etniskas grupas locekli.
However, in view of the aim of this report, it is not so crucial to define a group as a minority or as an ethnic group because the rights and protection of the EU law is conferred upon a person based on his/her legal status as a citizen of the EU and not as a member of a minority or ethnic group.
Tāpēc ziņojumā uzmanība galvenokārt pievērsta pastāvošu problēmu konstatēšanai saistībā ar etniskajām minoritātēm un sievietēm migrantēm, izvērtējot viņu situāciju pilsoņu tiesību kontekstā, kā minēts šā dokumenta pirmajā daļā, t.i., attiecībā uz sabiedrisko pakalpojumu pieejamību izglītības, sociālajā, veselības aprūpes un darba tirgus jomā, kuriem ir liela nozīme etnisko minoritāšu sieviešu integrācijā.
In this regard the report will focus on identify existing problems related to ethnic minorities and female migrants, examining their situation in the sphere of citizen’s rights as outlined in the first part of this working document: access to public services as education, social services, healthcare and to the labour market, which have a great impact on integrating women belonging to ethnic minority.
Ir svarīgi apskatīt integrācijas problēmu Eiropas Savienībā un uzsvērt to, ka demokrātiskā sabiedrībā nav problemātiski būt noteiktas etniskas grupas sievietei, bet ka tam Eiropas Savienībā ir aizvien lielāka sociālekonomiskā nozīme.
It is important to consider the integration dilemma within the European Union and to stress the fact that to be a woman of a particular ethnic group is not a handicap in a democratic society but it plays an increasingly important socio-economic role in the European Union.
Ir sarežģīti novērtēt etnisko minoritāšu sieviešu pašreizējo situāciju, jo nav statistikas datu par migrantu un minoritāšu sociālo integrāciju, kuros būtu sniegts sadalījums pēc dzimuma.
It is difficult to examine the current situation of women belonging to ethnic minorities as gender disaggregated statistics on social integration of migrants and minorities are lacking.
Sieviešu pieredzētais rasisma un diskriminācijas jomā bieži vien atšķiras no vīriešu pieredzes, jo sievietes un meitenes var ciest no dažādu veidu diskriminācijas — gan dzimuma, gan etniskās piederības dēļ.
Women’s experiences of, for example, racism and discrimination often differ from those of men because women and girls may suffer multiple forms of discrimination, both on the grounds of gender and on the basis of ethnic identity.
Tā kā migrantu un minoritāšu sievietes saskaras ar dažādu veidu diskrimināciju, ir jāizstrādā novatoriski risinājumi, lai palielinātu informētību par sieviešu tiesībām, palielinātu viņu līdzdalības iespējas un motivētu sievietes savās kopienās uzņemties vadību cilvēktiesību sekmēšanai.
The multiple discrimination faced by migrant and minority women makes it necessary to develop innovative ways to raise awareness about women’s rights, to empower women and to inspire them to take on leadership roles in their communities to promote human rights.
Vēl viens sarežģījums, nosakot kopējās problēmas ES, ir tas, ka migrantu un minoritāšu sievietes Eiropā saskaras ar ļoti dažādām problēmām atkarībā no tās dalībvalsts īpatnībām, kurā sievietes dzīvo, migrācijas vēstures šajā valstī, spēkā esošajiem tiesību aktiem par migrāciju, šo valstu spējas un vēlmes atzīt un respektēt minoritāšu un imigrantu klātbūtni, kā arī no sabiedrības atvērtības pakāpes.
Another difficulty in identifying common problems within the EU is that challenges faced by minority and migrant women in European are very diverse, depending on specificity of the Member State in which the women live, the history of migration in that country, existing legislation and laws governing migration, the ability and willingness of those countries to recognize and respect the presence of minorities and immigrants, and the openness of the society.
Apspriežot sieviešu lomu integrācijas politikā, nedrīkst aizmirst arī vīriešu lomu tajā.
In discussing the role of women in integration policies, the role of men should not be forgotten.
Referente vērtē to, vai etnisko minoritāšu sieviešu integrācijas sekmēšanai Eiropas Savienībā nebūtu jāņem vērā arī etnisko minoritāšu vīriešu loma.
The rapporteur examines if the role of men from ethnic minorities need to be considered in order to promote the integration of women from ethnic minorities in the European Union.
Referente vērš uzmanību uz noteiktiem nosacījumiem un vispārējiem faktoriem, kuri etnisko minoritāšu sieviešu sociālo integrāciju varētu traucēt vairāk nekā sabiedrības vairākumam piederošo sieviešu sociālo integrāciju.
The rapporteur draws attention to the issue of certain conditions and background factors which could hinder social integration of the women from ethnic minorities more than women belonging to the majority.
Šie faktori ir: 1) izglītības līmenis un valodu zināšanas, 2) dzīvošanas apstākļi, 3) veselības stāvoklis un 4) nodarbinātības kvalitāte un darba apstākļi.
Those issues are 1) educational level and language knowledge, 2) housing conditions, 3) health condition and/or 4) job quality and working conditions.
Dzimumu līdztiesības politika
Gender equality policy
Eiropas Savienības dzimumu līdztiesības politikas mērķis ir sekmēt vīriešu un visu sieviešu līdztiesību, bet aktuāls ir jautājums par to, vai etnisko minoritāšu sievietes viņu sociālās integrācijas trūkuma dēļ var izmantot ES dzimumu līdztiesības politikas sniegtās iespējas.
European Union gender equality policy is meant to promote equality between men and all women, but are women from ethnic minority groups prevented from benefitting from policies because of a lack of social integration?
Referente ziņojumā vērtē, vai būtu jāveic īpaši pasākumi dzimumu līdztiesības veicināšanai etnisko minoritāšu kopienās.
In the report the rapporteur examines if there should be specific measures taken to target gender equality among ethnic minorities.
par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (kodificēta redakcija)
on the proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council on freedom of movement for workers within the Union (codified version)
(Koplēmuma procedūra – kodifikācija)
(Ordinary legislative procedure – codification)
– ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ( COM(2010)0204 ) Eiropas Parlamentam un Padomei,
– having regard to the Commission proposal to the European Parliament and the Council ( COM(2010)0204 ),
– ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 2. punktu un 46. pantu, saskaņā ar kuru Komisija ir iesniegusi priekšlikumu Eiropas Parlamentam ( C7–0112/2010 ),
– having regard to Article 294(2) and Article 46 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), pursuant to which the Commission submitted the proposal to Parliament ( C7-0112/2010 ),
– ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 3. punktu,
– having regard to Article 294(3) TFEU,
– ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas … atzinumu,
– having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee of …,
– ņemot vērā 1994. gada 20. decembra nolīgumu par paātrinātu darba metodi tiesību aktu oficiālai kodifikācijai
– having regard to the Interinstitutional Agreement of 20 December 1994 on an accelerated working method for official codification of legislative texts
– ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu ( A7‑0222/2010 ),
– having regard to the report of the Committee on Legal Affairs ( A7-0222/2010 ),
1. pieņem savu nostāju pirmajā lasījumā un apstiprina Komisijas priekšlikumu, kurš pielāgots Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas juridisko dienestu konsultatīvās darba grupas ieteikumiem;
Adopts its position at first reading, taking over the Commission proposal, taking into account the recommendations of the Consultative Working Party of the legal services of the European Parliament, the Council and the Commission;
Briselē, 2010. gada 4. jūnijā
Brussels, 4 June 2010
Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (kodificēta redakcija)
Proposal for a Regulation of the European Parliament and of the Council on freedom of movement for workers within the Union (codified version)
Ņemot vērā Iestāžu 1994. gada 20. decembra nolīgumu par paātrinātu darba metodi tiesību aktu oficiālai kodifikācijai un īpaši tā 4. punktu, konsultatīvā darba grupa, kas sastāv no Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas Juridisko dienestu darbiniekiem, 2010. gada 12. maijā rīkoja sanāksmi, lai apspriestu minēto Komisijas sagatavoto priekšlikumu.
Having regard to the Interinstitutional Agreement of 20 December 1994 on an accelerated working method for official codification of legislative texts, and in particular point 4 thereof, the Consultative Working Party consisting of the legal services of the European Parliament, the Council and the Commission on 12 May 2010 for the purpose of examining the above proposal submitted by the Commission.
Izskatot priekšlikumu
At that meeting
C. Pennera J.-C. Piris L. Romero Requena juriskonsults
C. Pennera J.-C. Piris L. Romero RequenaJurisconsult
par žurnālistiku un jaunajiem plašsaziņas līdzekļiem — sabiedriskās sfēras izveide Eiropā
on journalism and new media – creating a public sphere in Europe
Referents: Morten Løkkegaard
Rapporteur: Morten Løkkegaard
– ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību II sadaļu,
– having regard to Title II of the Treaty on European Union,
– ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 11., 41. un 42. pantu,
– having regard to Articles 11, 41 and 42 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union,
– ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2008. gada 22. oktobrī parakstīto kopīgo deklarāciju „Partnerība informācijas sniegšanā par Eiropu”
– having regard to the joint declaration of the European Parliament, the Council and the Commission entitled ‘Communicating Europe in Partnership’, signed on 22 October 2008
– ņemot vērā Komisijas 2008. gada 2. aprīļa paziņojumu „„ Debate Europe ” ― izmantot D plāna par demokrātiju, dialogu un diskusijām pieredzi” ( COM(2008)0158 ),
– having regard to the Commission communication of 2 April 2008 entitled ‘Debate Europe – building on the experience of Plan D for Democracy, Dialogue and Debate’ ( COM(2008)0158 ),
– ņemot vērā Komisijas 2008. gada 24. aprīļa paziņojumu „Informācijas sniegšana par Eiropu, izmantojot audiovizuālos līdzekļus” ( SEC(2008)0506 ),
– having regard to the Commission communication of 24 April 2008 entitled ‘Communicating Europe through audiovisual media’ ( SEC(2008)0506 ),
– ņemot vērā Komisijas 2007. gada 3. oktobra darba dokumentu „Priekšlikums iestāžu nolīgumam par partnerību komunikācijā par Eiropu” ( COM(2007)0569 ),
– having regard to the Commission working document of 3 October 2007 entitled ‘Proposal for an Inter-Institutional Agreement on Communicating Europe in Partnership’ ( COM(2007)0569 ),
– ņemot vērā Komisijas 2006. gada 1. februāra paziņojumu „Baltā grāmata par Eiropas Savienības komunikācijas politiku” ( COM(2006)0035 ),
– having regard to the Commission communication of 1 February 2006 entitled ‘White Paper on a European Communication Policy’ ( COM(2006)0035 ),
– ņemot vērā 2006. gada 16. novembra rezolūciju attiecībā uz Balto grāmatu par Eiropas Savienības komunikācijas politiku
– having regard to its resolution of 16 November 2006 on the White Paper on a European communication policy
– ņemot vērā Komisijas 2005. gada 13. oktobra paziņojumu „Komisijas ieguldījums pārdomu laikā un pēc tā: D plāns — demokrātija, dialogs, diskusijas” ( COM(2005)0494 ),
– having regard to the Commission communication of 13 October 2005 entitled ‘The Commission’s contribution to the period of reflection and beyond: Plan-D for Democracy, Dialogue and Debate’ ( COM(2005)0494 ),
– ņemot vērā 2005. gada 12. maija rezolūciju par Eiropas Savienības informācijas un saziņas stratēģijas īstenošanu
– having regard to its resolution of 12 May 2005 on the implementation of the European Union’s information and communication strategy
– ņemot vērā Kultūras un izglītības komitejas ziņojumu ( A7‑0223/2010 ),
– having regard to the report of the Committee on Culture and Education ( A7‑0223/2010 ),
A. tā kā iedzīvotāju piekļuve informācijai un saziņa starp politikas veidotājiem un vēlētājiem ir mūsu reprezentatīvo demokrātisko sabiedrību ļoti svarīgi elementi un būtisks priekšnoteikums tam, lai sabiedrība varētu īstenot savas tiesības pilnvērtīgi, apzināti un demokrātiski piedalīties attiecīgo dalībvalstu un visas ES sabiedriskajā dzīvē;
A. whereas access to information for citizens and communication between policy-makers and voters are central elements of our representative democratic societies and a fundamental prerequisite for the exercise of the public’s right to full and informed democratic participation in national and EU public life,
B. tā kā sabiedrībai ir tiesības būt informētai par ES un tās īpašajiem projektiem, kā arī paust savus uzskatus par ES un tikt uzklausītai; tā kā komunikācijas speciālistu uzdevums ir īpaši veicināt šādu dialogu;
B. whereas the public have a right to be informed about the EU and its specific projects, to express their views on the EU and to be listened to; whereas for communicators the challenge lies specifically in facilitating that dialogue,
C. tā kā Eiropas Parlamenta pēdējās vēlēšanas liecināja par to, ka nav mainījusies vēlētāju dalības mazināšanās tendence, un tas norāda uz vajadzību turpināt darbu pie plaisas mazināšanas starp ES un tās pilsoņiem;
C. whereas the last European elections did not reverse the trend of declining voter turnout, highlighting the need to continue efforts to overcome the distance between the EU and its citizens,
D. tā kā ir skaidri pierādījumi tam, ka pilsoņi nav pietiekami informēti par ES politiku un citiem jautājumiem un tai pat laikā saskaņā ar dažādu Eirobarometra aptauju rezultātiem viņi vēlas saņemt vairāk informācijas; tā kā tās pašas aptaujas liecina, ka informācijas trūkums ir viens no galvenajiem iemesliem, kāpēc cilvēki nepiedalās vēlēšanās un neuzticas ES iestādēm;
D. whereas there is clear evidence of citizens being under-informed on EU policies and issues and, at the same time, wishing to be better informed, as reflected in the results of various Eurobarometer polls; whereas those polls indicate that this lack of information is one of the main reasons for people deciding not to vote and being reluctant to trust the EU institutions,
E. tā kā Lisabonas līgums ir devis Parlamentam vairāk pilnvaru saistībā ar ES lēmumu pieņemšanu un tādēļ ES iedzīvotāju informētība par ievēlēto pārstāvju darbu ir vēl jo svarīgāka;
E. whereas the Treaty of Lisbon has given Parliament more power in the context of EU decision-making, making it even more important for EU citizens to be aware of their elected representatives’ work,
F. tā kā ar Lisabonas līgumu tiek ieviesta jauna iespēja sabiedrībai piedalīties ES politikas veidošanā — Eiropas pilsoņu iniciatīva; tā kā piekļuve informācijai un izpratne par svarīgākajiem jautājumiem ir būtiski elementi, kas nodrošina Eiropas pilsoņu iniciatīvas panākumus;
F. whereas the Lisbon Treaty introduces a new form of public involvement in the shaping of EU policies, the European citizens’ initiative; whereas public access to, and critical understanding of, information are of key importance to the success of the European citizens’ initiative,
G. tā kā sabiedriskā sfēra ir uzskatāma par vidi, kurā visi ES iedzīvotāji un visas dažādās iedzīvotāju grupas var skaidrāk izprast un pārrunāt politiskās nostādnes attiecībā uz sabiedrību, kā arī panākt, lai tās labāk atbilst viņu cerībām, un tā kā šajā sfērā ir jānodrošina ne tikai informācija, bet arī pārrobežu apspriešanās iespējas, vienlaikus veidojot izpratni par kopējām interesēm visā ES;
G. whereas a public sphere can be understood as a space in which public policies may be better understood by, and discussed with, all EU citizens and all sections of the population, in all its diversity, with a view to meeting their expectations more effectively, and whereas it must be a venue both for the provision of information and for wide-ranging consultations transcending national borders and fostering the development of a sense of shared public interest throughout the EU,
H. tā kā ar terminu „jaunie plašsaziņas līdzekļi” apzīmē informācijas un komunikācijas cipartehnoloģijas, kas izmantojamas tīklā; tā kā šīs jaunās tehnoloģijas veicina informācijas izplatīšanu un piedāvā dažādus tās ievades veidus, sekmējot diskusijas demokrātijas apstākļos; tā kā sociālie elektroniskie plašsaziņas līdzekļi rada jaunas sabiedrības formas, kuras fiziski ir izkliedētas, bet tās saista kopīga interese par noteiktu tematu un kuras var veidot jaunas starptautiskas sabiedriskās sfēras;
H. whereas the term ‘new media’ is used to describe networked digital information and communication technologies; whereas those new technologies foster the dissemination of information and diversity of input and make for a more deliberative democracy; whereas electronic social media create new forms of public, which are physically dispersed but bound by a shared interest in the same topic, with the potential to create new transnational public spheres,
I. tā kā Eiropas Parlamenta 2009. gada vēlēšanu kampaņā izmantotās sociālo plašsaziņas līdzekļu platformas veiksmīgi palielināja aktīvo lietotāju skaitu, jo īpaši jauniešu vidū;
I. whereas the use of social media platforms by Parliament in the 2009 European election campaign successfully increased the number of active users, especially among young people,
J. tā kā ir mainījies veids, kā jaunieši uztver un lieto plašsaziņas līdzekļus; tā kā jaunieši plaši un dažādi izmanto jaunās tehnoloģijas kā saziņas līdzekļus;
J. whereas there has been a change in the way young people perceive, use and exploit the media; whereas young people make wide-ranging use of the new technologies as a means of communication,
K. tā kā Eiropas sabiedriskās sfēras izveide ir cieši saistīta ar Eiropas vai starptautiska mēroga plašsaziņas līdzekļu struktūrām; tā kā pašlaik Eiropā nav vienotas sabiedriskās sfēras, bet ir ļoti aktīvas dalībvalstu sabiedriskās sfēras, starp kurām būtu jāveido sinerģija, izmantojot kā paraugu, piemēram, Francijas un Vācijas kopīgi veidoto TV kanālu ARTE ;
K. whereas the creation of a European public sphere is closely related to the existence of pan-European or transnational media structures; whereas there is no overarching European public sphere at present, but whereas there are very lively national public spheres between which synergies should be developed, along the lines of, for example, the Franco-German television channel Arte,
L. tā kā saskaņā ar Amsterdamas līgumam pievienoto „Protokolu par sabiedriskās apraides sistēmu dalībvalstīs”
L. whereas, pursuant to the Protocol to the Treaty of Amsterdam on the system of public broadcasting in the Member States
M. tā kā plašsaziņas līdzekļu tirgus tiesiskais regulējums katrā dalībvalstī ir ļoti atšķirīgs un tas ir jāņem vērā;
M. whereas legal regulations governing the media market differ widely among individual Member States, and need to be respected,
N. tā kā valstu plašsaziņas līdzekļiem un jo īpaši sabiedriskajām raidorganizācijām ir īpaša atbildība plaši informēt sabiedrību par politisko lēmumu pieņemšanas procesiem un pārvaldību, un tā būtu jāattiecina arī uz informācijas sniegšanu par ES jautājumiem;
N. whereas national media, and in particular public service broadcasters, have a special responsibility to inform the public extensively about political decision-making and governance, which should extend to EU affairs,
O. tā kā, lai uzlabotu iedzīvotāju zināšanas par ES, skolu mācību programmās ir jāiekļauj informācija par ES;
O. whereas improving people’s knowledge of the EU requires EU studies to be incorporated into the school curricula,
P. tā kā žurnālistika ir svarīga demokrātijas mēraukla un tai būtu jāgarantē brīva piekļuve plašai viedokļu apmaiņai; tā kā plašsaziņas līdzekļiem un žurnālistikai ir būtiska nozīme Eiropas integrācijas procesā;
P. whereas journalism is an important gauge of democracy and should guarantee free access to a wide range of views; whereas journalists and the media play a leading role in the European integration process,
Q. tā kā ES, apliecinot dalībvalstu pilsoņiem savu leģimitāti, ir jāveicina tādu starptautisku plašsaziņas līdzekļu izveide, kuri spētu Eiropā radīt jaunu demokrātisku un neatkarīgu dimensiju, vienlaikus padarot stingrākas normas, kas nodrošina plurālismu un vēršas pret plašsaziņas līdzekļu īpašumtiesību koncentrēšanos vienās rokās;
Q. whereas, in its search for public legitimacy in the Member States, the EU should foster the establishment of transnational media that can give Europe a new democratic and independent dimension, while tightening up the rules intended to safeguard pluralism and combat concentration of media ownership,