natgillin/translations-raw huggingface dataset:
B. tā kā Hans-Peter Martin imunitātes atcelšana attiecas uz iespējamiem pārkāpumiem, kas saistīti ar partijas līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos — partiju publisko finansējumu reglamentē Likuma par politiskajām partijām 2.b iedaļa;
B. whereas the waiver of immunity of Hans-Peter Martin concerns alleged offences related to misappropriation of party funding, covered by Section 2b of the Law on Political Parties,
C. tā kā tāpēc būtu ieteicams, lai Parlaments atceltu deputāta imunitāti saistībā ar šīs lietas izskatīšanu,
C. whereas it is therefore advisable to recommend that parliamentary immunity be waived in the case in question,
Priekšsēdētājs 2011. gada 12. maija plenārsēdē saskaņā ar Reglamenta 6. panta 2. punktu paziņoja par vēstules saņemšanu no Vīnes prokuratūras, ko 2011. gada 29. aprīlī iesniedza Austrijas Republikas Pastāvīgā pārstāvniecība Eiropas Savienībā, pieprasot Hans-Peter Martin deputāta imunitātes atcelšanu.
At the plenary sitting of 12 May 2011, the President announced, in accordance with Rule 6(2) of the Rules of Procedure that he had received a letter from the Vienna Public Prosecutor’s Office, forwarded by the Permanent Representation of Austria to the European Union on 29 April 2011, requesting the waiver of the parliamentary immunity of Mr Hans-Peter Martin.
Priekšsēdētājs saskaņā ar minēto normu šo pieprasījumu nosūtīja atbildīgajai komitejai.
The President referred the request to the committee responsible, pursuant to Rule 6(2).
Vīnes prokuratūra vēlas ierosināt kriminālprocesu pret Eiropas Parlamenta deputātu Hans-Peter Martin , pamatojoties uz informāciju par to, ka viņš esot pārkāpis Austrijas Likuma par politiskajām partijām 2.b iedaļu, nelikumīgi izmantojot valsts līdzekļus, lai segtu privātos izdevumus un apmaksātu draugu un uzņēmējdarbības partneru piestādītos pārmērīgos rēķinus.
The Vienna Public Prosecutor’s Office intends to institute proceedings against Mr Hans-Peter Martin, Member of the European Parliament, on the basis of allegations that Mr Hans-Peter Martin has breached the provisions of Section 2b of the Austrian Law on Political Parties by using State funding inappropriately to meet private expenditure and to settle inflated invoices submitted to him by friends or business associates.
Informācija attiecas uz Eiropas Parlamenta vēlēšanu laiku 2008. un 2009. gadā.
The allegations relate to the period of the European election campaign, between 2008 and 2009.
Papildus tam Hans-Peter Martin ir apsūdzēts tādu revidentu maldināšanā, kas atbild par līdzekļu izmantojuma pārbaudi, iesniedzot „fiktīvus dokumentus”, lai attaisnotu grāmatvedības datu likumību un/vai līdzekļu izlietojuma tiesisko pamatu.
In addition, Mr Martin is accused of having misled the auditors responsible for scrutinising the use of funds by submitting ‘fictitious documents’ to justify the lawfulness of the accounting and/or the legal basis for the use of funds.
Sākotnējās izmeklēšanas gaitā Vīnes prokurors ir iecerējis veikt kratīšanu, jo sevišķi telpās, kuras izmanto „ Hans-Peter Martin saraksta” darbinieki, un iegūt informāciju par banku kontiem un banku operācijām, kas notikušas gan Austrijā, gan Vācijā.
In the course of the preliminary investigation, the Vienna Prosecutor’s Office intends to order searches, in particular on the premises used by the staff of the ‘Liste Martin’ and to obtain the release of information concerning bank accounts and bank transactions in both Austria and Germany.
Juridiskās komitejas rīkotajā uzklausīšanas sēdē Hans-Peter Martin apgalvoja, ka kriminālvajāšanu veic saistībā ar cita deputāta un viņa palīga centieniem ieņemt Hans - Peter Martin deputāta vietu Eiropas Parlamentā.
In the course of his hearing by the Committee on Legal Affairs, Mr Martin maintained that the prosecution was brought as a result of the efforts of another Member and his assistant to take his place as Member of the European Parliament.
Šā iemesla dēļ no Eiropas Parlamenta telpām tika nelikumīgi iegūti dokumenti un notikusi Hans-Peter Martin elektroniskās sarakstes piesavināšanās, par ko viņš ir sūdzējies priekšsēdētājam Jerzy Buzek .
This had involved obtaining documents illegally from the premises of the European Parliament and the interception of Mr Martin’s emails, about which Mr Martin had complained to President Buzek.
a) savā valstī — imunitāte, ko piešķir attiecīgās valsts parlamenta locekļiem;
a)in the territory of their own State, the immunities accorded to members of their parliament,
b) visās citās dalībvalstīs – imunitāte attiecībā uz aizturēšanu un tiesvedību.
b)in the territory of other Member States, immunity from any measure or detention and from legal proceedings.
Imunitāte tāpat attiecas uz Eiropas Parlamenta locekļiem, kamēr viņi dodas uz Eiropas Parlamenta sanāksmes vietu un prom no tās.
Immunity shall likewise apply to Members while they are travelling to and from the place of meeting of the European parliament.
Austrijas tiesības
Austrian Law
Austrijas Likuma par politiskajām partijām 2.b iedaļā ir noteikts:
Section 2 b of the Austrian Law on Political Parties reads as follows:
(1) Sabiedrisko attiecību veikšanas nolūkā katra politiskā partija pēc pieprasījuma var saņemt valsts finansējumu turpmāk minētajā apjomā.
(1) For purposes of public relations activities, each political party shall, upon request, be granted public funds to the extent provided as follows.
(2) Šādu subsīdiju apjomu nosaka šādi:
(2) The volume of such grants shall be ascertained as follows:
a) katra partija, kurai Nacionālajā padomē ir vismaz pieci deputāti (minimālā prasība, lai veidotu frakciju), saņem gada pamatsummu EUR 218 019 apmērā;
a) each party represented in the National Council with at least five Members (minimum requirement for constituting a club) shall receive an annual basic amount of Euro 218 019;
b) pēc to summu atskaitīšanas , kas ir jāatvelk saskaņā ar a) apakšp unktu, atlikušo summu atbilstoši 1. punkt am sadala starp partijām, kuras ir ievēlētas Nacionālajā padomē proporcionāli to balsu skaitam, kas ir nodotas par šīm partijām Nacionālās padomes pēdējās vēlēšanās;
b) after deduction of the amounts due pursuant to subparagraph a, the remaining funds pursuant to paragraph 1 shall be distributed among the political parties represented in the National Council pro rata to the votes cast for them in the last National Council elections held;
c) politiskajām partijām, kas nav pārstāvēt as Nacionālajā padomē, bet kas vēlēšanās saņēma vairāk kā 1 procentu no derīgajām nodotajām balsīm, tāpat kā politiskajām partijām, kas reglamentētas b) apakšpunktā, vēlēšanu gadā ir tiesības saņemt līdzekļus, lai veiktu sabiedrisko attiecību pasākumus (1. punkts); šos līdzekļus izmaksā tā gada pirmajā ceturksnī, kas seko vēlēšanu gadam.
c) political parties not represented in the National Council but having received in an election to the National Council more than 1 per cent of the valid votes cast, shall for the election year be entitled to funds granted for the purpose of public relations activities (paragraph 1) in the same way as political parties pursuant to sub-paragraph b; such funds shall be paid during the first quarter of the year following the election.
(3) Saskaņā ar 2. punktu piešķirto līdzekļu apjoms ir EUR 14 383 200.
(3) The funds granted pursuant to paragraph 2 shall amount to Euro 14 383 200.
Sākot ar 2005. gadu, šī summa tiek samazināta vai palielināta atbilstoši 1996. gada patērētāju cenu indeksa svārstībām iepriekšējā gadā — informāciju par to publicē Federālais institūts „Statistik Österreich” [Austrijas Statistikas institūts].
Starting in 2005, this amount shall be reduced or increased pro rata to the fluctuations of the previous year ’ s consumer price index 1996 as published by the Federal Institution ‘ Statistik Österreich ’ [Statistics Austria ].
Hans-Peter Martin apsūdz pēc Austrijas Kriminālkodeksa 146. § (krāpšana), 147. § (smaga krāpšana), 153. § (naudas līdzekļu nelikumīga piesavināšanās), 153.b § (līdzekļu izmantošana neatbilstoši mērķim) un 223. § (viltošana).
Mr Martin is charged with offences under the Austrian Criminal Code (§ 146 (fraud), § 147 (aggravated fraud), § 153 (embezzlement), § 153b (misuse of funding) and § 223 (forgery)).
Visbeidzot, ņemot vērā to, ka Protokola 9. panta a) apakšpunktā ir minētas imunitāti reglamentējošās valsts līmeņa tiesības, ir jāatsaucas arī uz Austrijas Republikas Konstitūcijas 57. pantu, kurā ir noteikts:
Lastly, given that Article 9(a) of the Protocol refers to national law on immunities, it is necessary to refer to the Austrian Constitution, Article 57 of which provides as follows:
( 1) Nacionālās padomes deputātus nedrīkst saukt pie atbildības par balsojumiem, ko viņi izdara, veicot savas funkcijas, izņemot atbildību Nacionālās padomes priekšā par mutiskiem vai rakstveida izteikumiem, kas ir saistīti ar viņu pienākumu veikšanu.
( 1) The members of the National Council may never be made responsible for votes cast in the exercise of their function and only by the National Council on the grounds of oral or written utterances made in the course of their function.
(2) Nacionālās padomes deputātus drīkst aizturēt tikai ar Nacionālās padomes piekrišanu, izņemot „flagrante delicto” gadījumos.
(2) The members of the National Council may on the ground of a criminal offence – the case of apprehension in the act of committing a crime excepted – be arrested only with the consent of the National Council.
Ierasties izmeklēšanas nolūkā Nacionālās padomes deputātu dzīves vietā arī drīkst tikai tad, ja Nacionālā padome tam piekrīt.
Domiciliary visitations of National Council members likewise require the National Council ’ s consent.
(3) Kriminālprocesu par noziedzīgiem nodarījumiem drīkst ierosināt bez Nacionālās padomes piekrišanas tikai tad, ja tie acīmredzami nav saistīti ar konkrētā deputāta politisko darbību.
(3) Legal action on the ground of a criminal offence may otherwise without the national Council ’ s consent be taken against members of the National Council only if it is manifestly not connected with the political activity of the member in question.
Attiecīgajai iestādei tomēr ir pienākums prasīt Nacionālās padomes lēmumu par šādas saiknes esamību, ja konkrētais deputāts vai viena trešā daļa no deputātiem, kas ir par šiem jautājumiem atbildīgās pastāvīgās komitejas locekļi, to pieprasa.
The authority concerned must however seek a decision by the National Council on the existence of such a connection if the member in question or a third of the members belonging to the Standing Committee entrusted with these matters so demands.
Šāda pieprasījuma gadījumā tiek nekavējoties i zbeigtas vai pārtrauktas visas kriminālprocesuālās darbības.
Every act of legal process shall in the case of such a demand immediately cease or be discontinued.
Astoņu nedēļu termiņā neieskaita laiku, kurā nenotiek Nacionālās padomes sesijas.
The latter does not include the period when the National Council is not in session.
(5) Ja deputāts tiek aizturēts ”flagrante delicto”, attiecīgajai iestādei nekavējoties par to ir jāinformē Nacionālās padomes priekšsēdētājs.
(5) In case of a member ’ s apprehension in the act of committing a crime, the authority concerned must immediately notify the President of the National Council of the occurrence of the arrest.
Ja Nacionālā padome sesiju laikā vai pārējā laikā pastāvīgā komiteja, kas atbild par šiem jautājumiem, to pieprasa, aizturēšana ir jāaptur vai pat ir jāatceļ viss kriminālprocess.
If the National Council or when it is not in session the Standing Committee entrusted with these matters so demands, the arrest must be suspended or the legal process as a whole be dropped.
(6) Deputātu imunitāte beidzas dienā, kad uz pirmo sapulci sanāk kopā jaunais Nacionālās padomes sastāvs, un attiecībā uz Nacionālās padomes amatpersonām, kuru amata periods ir ilgāks par šo datumu — , beidzoties šo personu amata termiņam.
(6) The immunity of members ends with the day of the meeting of the newly elected National Council, that of functionaries of the National Council whose tenure of office extends beyond this date on the expiry of this term of office.
(7) Sīkākas normas pieņem federālajā likumā par Nacionālās padomes Reglamentu.
(7) The detailed provisions are settled by the federal law on the House of Representatives ’ Standing Orders.
Pēc visu „par” un „pret” apsvērumu izskatīšanas attiecībā uz deputāta imunitātes atcelšanu, pamatojoties uz iepriekš minētajiem apsvērumiem un saskaņā ar Reglamenta 6. panta 2. punktu Juridiskā komiteja iesaka Eiropas Parlamentam atcelt deputāta Hans-Peter Martin imunitāti.
On the basis of the above considerations and pursuant to Rule 6(2) of the Rules of Procedure, the Committee on Legal Affairs, having examined the reasons for and against waiving the Member’s immunity, recommends that the European Parliament should waive the parliamentary immunity of Hans-Peter Martin.
par projektu Padomes lēmumam par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par nodošanas procedūru starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Islandi un Norvēģiju
on the draft Council decision on the conclusion of the Agreement between the European Union and the Republic of Iceland and the Kingdom of Norway on the surrender procedure between the Member States of the European Union and Iceland and Norway
– ņemot vērā projektu Padomes lēmumam (05307/2010),
– having regard to the draft Council decision (05307/2010),
– ņemot vērā nolīguma projektu starp Eiropas Savienību un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par nodošanas procedūru starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Islandi un Norvēģiju (09644/2006),
– having regard to the draft agreement between the European Union and the Republic of Iceland and the Kingdom of Norway on the surrender procedure between the Member States of the European Union and Iceland and Norway (09644/2006),
– ņemot vērā piekrišanas pieprasījumu, ko Padome iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 82. panta 1. punkta d) apakšpunktu un 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu ( C7‑0032/2010 ),
– having regard to the request for consent submitted by the Council in accordance with Article 82(1), point (d) and Article 218(6), second subparagraph, point (a), of the Treaty on the Functioning of the European Union ( C7-0032/2010 ),
– ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ieteikumu ( A7-0268/2011 ),
– having regard to the recommendation of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs ( A7-0268/2011 ),
Padome 2001. gada jūlijā pilnvaroja Padomes prezidentvalsti ar Eiropas Komisijas palīdzību sākt sarunas par savstarpējo tiesisko palīdzību un personu izdošanas nolīgumiem ar Norvēģiju un Islandi.
In July 2001 the Council authorised the Council Presidency, assisted by the European Commission, to start negotiating MLA and extradition agreements with Norway and Iceland.
Ar personu izdošanas nolīgumu bija jāpiemēro Islandei un Norvēģijai 1996. gada ES Konvencijas par izdošanu noteikumi, kas netiek uzskatīti par Šengenas acquis sastāvdaļu.
The extradition agreement was due to apply to Iceland and Norway the provisions of the 1996 EU Convention on Extradition, considered as not being part of the Schengen aquis.
Sarunu vešanas mandāts tika atjaunināts 2002. gadā pēc tam, kad tika panākta vienošanās, ka izdošanu ES aizstās ar nodošanas procedūru saskaņā ar Eiropas apcietināšanas orderi.
The mission statement was updated in 2002 after it was agreed that extradition within the EU would be replaced by a surrender procedure under the European arrest warrant.
Neraugoties uz lēmumu Eiropas apcietināšanas orderi nesaistīt ar Šengenas acquis , Padome piekrita, ka būtu lietderīgi Šengenas valstīm piemērot nodošanas procedūras modeli, ņemot vērā to privileģētās partnerattiecības ar ES dalībvalstīm.
Despite the decision not to link the European arrest warrant to Schengen, the Council agreed that it would be useful to apply the surrender procedure model to the Schengen countries, given their privileged partnership with the EU Member States.
Padome pilnvaroja Padomes prezidentvalsti, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību 24. un 38. pantu, vest sarunas ar Norvēģiju un Islandi par nolīgumu par tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās un nodošanas procedūrām.
The Council authorised the Presidency of the Council to negotiate Agreements with Norway and Iceland on judicial cooperation in criminal matters and surrender procedures on the basis of Articles 24 and 38 of the Treaty on European Union.
Padome vienojās par kopēju pieeju nolīgumam par nodošanu 2006. gada 28. jūnijā, taču nolīgums joprojām nav oficiāli noslēgts, jo tā spēkā stāšanās brīdī dalībvalstis vēl nebija pabeigušas Lisabonas līguma ratifikācijas procesu, un tagad ir jāpiemēro Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. pantā paredzētā jaunā procedūra.
Council reached a general approach on the surrender agreement on 28 June 2006 but the agreement has not yet been formally concluded as at the moment of the entry into force of the Treaty of Lisbon the ratification process by Member States was not finalised and the new procedure provided for by Article 218 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) has now to be applied.
Tādēļ Padome var pieņemt lēmumu noslēgt nolīgumu tikai pēc piekrišanas saņemšanas no Eiropas Parlamenta.
As a consequence, the Council may adopt the decision concluding the agreement, only after obtaining the consent of the European Parliament.
II — Nolīguma būtība
II - Substance of the Agreement
Nolīguma mērķis ir uzlabot nodošanas procedūru kriminālvajāšanas vai sprieduma izpildes nolūkā starp dalībvalstīm un Norvēģiju un Islandi kā minimuma standartus, ņemot vērā noteikumus 1996. gada 27. septembra Konvencijā par izdošanu starp ES dalībvalstīm.
This agreement is aimed at improving the surrender procedure between the Member States and Norway and Iceland for the purpose of the prosecution or execution of sentence, by taking account of the terms of the Convention of 27 September 1996 relating to extradition between the Member States of the EU as minimum standards.
Saskaņā ar nolīguma noteikumiem līgumslēdzējas puses nodrošina, ka izdošanas sistēma balstās uz nodošanas mehānismu, pamatojoties uz apcietināšanas orderi.
In accordance with the provisions of the Agreement, the contracting parties will ensure that the extradition system will be based on a mechanism of surrender pursuant to an arrest warrant.
Apcietināšanas orderi var izsniegt par darbībām, par kurām izsniegšanas dalībvalsts tiesībās paredzēts brīvības atņemšanas sods vai ar brīvības atņemšanu saistīts drošības līdzeklis, kura maksimālais ilgums ir vismaz 12 mēneši, vai par jau piespriestu sodu vai jau piemērotu drošības līdzekli, kuru ilgums ir vismaz četri mēneši.
An arrest warrant may be issued for acts punishable by the law of the issuing state by a custodial sentence or a detention order for a maximum period of at least 12 months or, where a sentence has been passed or a detention order has been made, for sentences of at least four months.
III — Referenta nostāja
III - Your rapporteur's position
Tiktāl, cik ar šo nolīgumu Norvēģijai un Islandei pēc šo abu valstu lūguma tiek piemēroti noteikumi, kas jau ir spēkā ES dalībvalstīs, referents neredz iemeslus iebildumiem.
Insofar as this agreement merely extends to Norway and Iceland - on request of these two countries - provisions that are already in place among EU Member States, your rapporteur does not see reasons to object.
Tomēr viņš uzskata, ka Eiropas apcietināšanas orderis ir jāizvērtē, lai reaģētu uz sabiedrības bažām par šā instrumenta iespējamu ļaunprātīgu izmantošanu vai trūkumiem.
However, he is of the opinion that the European Arrest Warrant must be the object of an evaluation in order to respond to public concerns on possible abuses or defects of this instrument.
Referents jo īpaši pauž bažas par problēmām, kuras varētu radīt daļēja atteikšanās no abpusējas sodāmības.
In particular, your rapporteur expresses his concern on problems that the partial waiver on dual criminality may lead to.
Šāda atkāpe, kas noteikta nolīguma 3. panta 4. punktā, rada iespēju veikt apcietināšanu un nodošanu saistībā ar praksēm, kas netiek uzskatītas par noziegumu vienlaicīgi abās attiecīgajās valstīs.
This waiver, as framed by Article 3(4) of the agreement, creates the possibility of arrest and surrender on practices that do not constitute a crime in both concerned countries.
Piemēram, pastāv iespēja nepiemērot abpusējas sodāmības pārbaudi par „par neatļautas ieceļošanas un uzturēšanās atbalstīšanu”.
A case in point is the possibility to waive double-verification of criminality on "facilitation of unauthorised entry and residence".
Referents uzskata, ka līgumslēdzējām pusēm vajadzētu atturēties piemērot šādas atkāpes no abpusējas sodāmības pārbaudes, lai nepieļautu apcietināšanu un nodošanu saistībā ar nenozīmīgiem nodarījumiem.
Your rapporteur is of the opinion that the agreeing parties should exercise restraint on such waivers of double-criminality verification, in order to avoid arrests and surrenders on minor offences.
Visbeidzot, referents uzsver nepieciešamību pēc turpmākas virzības procesuālo tiesību jomā, lai līdz ar Eiropas apcietināšanas orderi nodrošinātu pilsoņiem stingru tiesību kopumu, tādējādi sniedzot garantijas pilsoniskajām brīvībām un nodrošinot sabiedrības uzticību šim instrumentam.
Finally, your rapporteur emphasises the need to go further in the area of procedural rights, in order to provide citizens with a robust array of rights to go together with the use of the European Arrest Warrant, thus providing guaranties to civil liberties and public trust on this instrument.
par vienpusējām deklarācijām Padomes sanāksmju protokolos
on unilateral statements entered in the minutes of Council meetings
– ņemot vērā Komiteju priekšsēdētāju konferences priekšsēdētāja 2009. gada 8. decembra vēstuli Konstitucionālo jautājumu komitejas priekšsēdētājam,
– having regard to the letter of 8 December 2009 from the Chair of the Conference of Committee Chairs to the Chair of its Committee on Constitutional Affairs,
– ņemot vērā 1998. gada 22. decembra Iestāžu nolīgumu par kopīgām pamatnostādnēm attiecībā uz Kopienu tiesību aktu izstrādes kvalitāti
– having regard to the Interinstitutional Agreement of 22 December 1998 on common guidelines for the quality of drafting of Community legislation
– ņemot vērā Padomes un Komisijas sniegtās atbildes uz rakstiskajiem jautājumiem P‑3977/2010 un E‑3981/2010 ,
– having regard to the answers by the Council and the Commission respectively to Written Question P-3977/2010 and E-3981/2010 ,
– ņemot vērā Konstitucionālo jautājumu komitejas ziņojumu ( A7‑0269/2011 ),
– having regard to the report of the Committee on Constitutional Affairs ( A7-0269/2011 ),
A. tā kā Eiropas Savienības Tiesai nepārprotami ir ekskluzīva kompetence lemt par Eiropas Savienības tiesību aktu interpretāciju neatkarīgi no tā, vai runa ir par primārajiem vai sekundārajiem tiesību aktiem;
A. whereas the Court of Justice has the clear and exclusive competence to rule on the interpretation of Union law, be it primary or secondary,
B. tā kā Eiropas Savienības Tiesa vairākkārt ir apstiprinājusi, ka deklarācijas nav juridiski saistošas;
B. whereas the Court of Justice has repeatedly confirmed that declarations are not legally binding,
C. tā kā likumdošanas procesā Padomes pienākums ir pilnībā informēt Parlamentu par savu nostāju
C. whereas the Council has the duty to inform Parliament fully of its position in the context of legislative procedures
LESD 294. pants (pirmajā lasījumā). ,
Article 294 TFEU (at first reading). ,
D. tā kā Līgumā ir noteikts, ka iestādēm jāīsteno pilnīga savstarpēja sadarbība
D. whereas under the Treaty the institutions are required to practise mutual sincere cooperation
LES 13. pants. ,
Article 13 TEU. ,
E. tā kā vienpusējas dalībvalstu vai Padomes deklarācijas varētu negatīvi ietekmēt Parlamenta likumdošanas pilnvaras, mazināt Eiropas Savienības tiesību aktu kvalitāti un apdraudēt juridiskās noteiktības principu;
E. whereas unilateral statements by Member States or the Council might adversely affect Parliament’s legislative powers, are damaging to the quality of Union legislation and undermine the principle of legal certainty,