natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kāds Francijas komerclietu tiesnesis apgalvoja, ka pirmās instances tiesneši bieži vien ir uz Kopienas tiesību "frontes līnijas" un bieži vien pieredz opozīciju arī no valstu augstākajam tiesām.
A French commercial judge stated that first instance judges were often on the "front line" of Community law, and often in face of opposition from higher national courts.
Kāds citu Vācijas tiesnesis, uzskatīja domas par Kopienas tiesību aktiem viņam kā pastāvīgs pavadonis.
Another German judge was constantly "accompanied" by Community law.
Lai arī tās nav priekšplānā ( im Vordergrund ), viņš tās vienmēr patur prātā ( im Hinterkopf ).
Whilst, it did not take center stage ( im Vordergrund ), it was however always there at the back of his mind ( im Hinterkopf ).
Viens Francijas tiesnesis apgalvoja, ka ir izstrādājušies zināmi refleksi, jo daudzas no Kopienas tiesību normām jāizmanto pēc tiesneša, nevis pušu, iniciatīvas.
One French judge stated that certain reflexes had to be developed because a lot of provisions of Community law had to be raised of the judge’s own motion rather than being raised by one of the parties.
Vairāki respondenti īpaši atsaucās, ka viņi izmanto pasākumus tiesu iestāžu sadarbībā civillietās (EK līguma 61.panta c) apakšpunkts, jo īpaši Briseles I Regulu, Juridiskās palīdzības direktīvu un Regulu par dokumentu pakalpojumiem
Several respondents specifically referred to their use of instruments in the field of judicial cooperation in civil matters (Article 61(c) EC), in particular the Brussels I Regulation, the Legal Aid Directive and the Regulation on Service of Documents
Padomes 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1348/2000 par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs , O.V L 160 , 30.06.2000., 37. lpp.. .
Council regulation (EC) No 1348/2000 of 29 May 2000 on the service in the Member States of judicial and extrajudicial documents in civil or commercial matters , OJL 160 , 30.06.2000, p.37. .
Viens no ģimenes lietu tiesnešiem bija īpaši ieinteresēts piemērot Briseles II "bis" Regulu, tā kā tai ir skaidra "pievienotā vērtība" Eiropas Savienības pilsoņiem.
A family judge was specifically interested in applying the Brussels II "bis" Regulation, as it brought clear ‘added value’ to European citizens.
Kāds tiesnesis uzskatīja, ka Kopienas tiesības ir īpaši nozīmīgas patērētāju aizsardzības jomā, bet vairums no viņa dalībvalsts kolēģiem to nesaprot.
One judge considered that Community law was particularly vital in the area of consumer protection, but that most national colleagues failed to perceive this.
Saskaņā ar divu tiesnešu no augstākajām tiesām minēto, dažkārt ir grūti noteikt, vai acte clair doktrīna būtu piemērojama konkrētajā lietā.
According to two judges from different supreme courts, it was sometimes difficult to determine whether the acte clair doctrine applied to a given case.
Tam skaidrs iemesls ir tas, ka ir grūti pārliecināties, vai valsts tiesa kādā citā dalībvalstī ir izskatījusi līdzīgu jautājumu un kāds ir bijis pieņemtais lēmums.
The most apparent reason for this was that it was hard to ascertain whether any national court in another Member State had considered a similar issue and what its decision had been.
790 respondentu pauda savus viedokļus vai ieteikumus par šo atvērto jautājumu.
790 respondents offered comments or suggestions on this open question.
Pamatīgāka un nepārtraukta apmācība Eiropas Savienības tiesību jomā tiesnešu studiju laikā un karjerā bija viens no populārākajiem ieteikumiem (51,1 %) un šajā saistībā bija daudzi praktiskie komentāri (skatīt iepriekš – b sadaļā).
Thorough and continuous training in European law throughout a judge’s studies and career was by far the most popular suggestion (51,1%) and many practical comments were made in that respect (see below – section b).
Daži pauda aicinājumu palielināt vai uzlabot informāciju (21,5 %) un priekšlikumus, kā padarīt pieejamu jaunāko informāciju.
Second came calls for more or better information (21,5%) and proposals on how to make this information available.
Plaši izplatīti bija aicinājumi veidot labāku likumdošanu Kopienas līmenī (9,4 %).
Calls for better law-making at Community level were widespread (9,4%).
Noslēdzot, vairāk vai mazāk populāri bija četru ieteikumu veidi: Jautājums par valodu apmācībām (4,4 %), veids, kādā ar Kopienas tiesību aktiem jāstrādā dalībvalsts līmenī (4,3 %), aicinājumi Eiropai paveikt kaut vai mazāk, bet labāk (4,1 %) un noslēgumā jautājumi saistībā ar EKT un tās spriedumiem (3,7 %).
To conclude, four categories were more or less equally popular: the issue of language training (4,4%), the way in which Community law should be dealt with at national level (4,3%), calls for Europe to do less but to do it better (4,1%) and finally issues concerning the ECJ and its judgments (3,7%).
7. sadaļas beigās 44. lpp. var atrast diagrammu, kas atspoguļo šos rezultātus.
A chart reflecting these results is to be found on p.44, at the end of section 7.
Lielākais vairums no respondentiem (75 %) atbalstīja apmācību Kopienas tiesību jomā palielināšanu visos līmeņos.
An overwhelming majority of respondents in this category (75%) backed an increase in Community law training at all levels.
Pirmkārt, vairāki tiesneši uzskatīja, ka Kopienas tiesībām ir jābūt obligātam priekšmetam universitāšu tieslietu studijās, kā tas jau ir dažās dalībvalstīs.
Firstly, a few judges were of the opinion that Community law should become a core or mandatory course in university law degrees, as is already the case in some Member States.
Francijas tiesnesis uzskatīja, ka Kopienas tiesības dažkārt nav pietiekami integrētas augstāko izglītības iestāžu mācību programmās tajās jomās, kurās šī Kopienas kompetence tiek plaši izmantota.
A French judge considered that Community law was sometimes not sufficiently integrated into national curricula in areas where Community competence had been widely exercised.
Respondenti uzskatīja apmācību Kopienas tiesību jomā par arvien nozīmīgāku, jo īpaši attiecībā uz prejudiciālā nolēmuma tiesvedību, kad bija runa par dalībvalstu skolām nākamajiem miertiesnešiem un tiesnešiem.
Respondents insisted even more on the importance of Community law training, particularly on the preliminary ruling procedure, when it came to national schools for future magistrates and judges.
Vairāki visbiežāk minētie ieteikumi bija attiecībā uz profesionālo apmācību praktizējošajiem tiesnešiem.
There were several recurrent suggestions on the subject of professional training for practising judges.
Pirmkārt, apmācībai tiesnešiem jābūt pieejama bez maksas.
First of all, training had to be free of charge for judges.
Viens tiesnesis uzskatīja, ka šāda apmācība ir sabiedrības interesēs un daļa no publiski nodrošināma pakalpojuma.
One judge considered that such training was in the public interest, and part of the service offered to the public.
Vācijas darba tiesas tiesnesis apgalvoja, ka pēc šādiem kursiem ir liels pieprasījums, bet vietu skaits ir ierobežots, un finansiālais ieguldījums bija visbiežākais lūgums no dalībniekiem.
A German labour court judge found that there was great demand for such courses, but that places were limited and that a financial contribution was often requested from participants.
Otrkārt, šai apmācībai jābūt regulārai vai pat pastāvīgai, dažiem tiesnešiem uzskatot, ka tā tikai būtu efektīvāka, ja to padarītu par obligātu.
Secondly, training had to be regular, or even constant, with some judges considering it would only be effective if it was made mandatory.
Treškārt, kopējā apmācība par Kopienas tiesībām vairāk tika gaidīta dalībvalstī un pēc iespējas tuvāk respondenta darba vietai.
Thirdly, general training in Community law was sought primarily at national level, and as close as possible to the respondent’s place of work.
Bija nozīmīgs pieprasījums pēc lielāka specializēto kursu piedāvājuma un arī tai pretēja tendence, kad tiesneši dažkārt pieprasīja Eiropas Savienības līmenī specializētos kursus, piemēram, konferences ar dalībniekiem no visas Eiropas Savienības.
There was also substantial demand for more specialised courses and here an opposite trend was noticeable, with judges sometimes requesting that such specialised courses be organised at a European level for example in the form of a conference with participants from other Member States.
Ceturtkārt, ka kopējai apmācībā būtu jāiekļauj pēc iespējas lielāku dalībvalstu tiesnešu skaitu no visiem tiesu līmeņiem.
Fourthly, general training had to reach the largest possible number of national judges from all court levels.
Noslēdzot, apmācība tika uzskatīta par svarīgu motivēšanas nolūkos.
Finally training was referred to by several judges as important for motivational reasons.
Kopienas tiesībām ir biedējošu tiesību aktu forma un kursi šajā saistībā varētu palīdzēt novēst atsevišķas šaubas.
Community law was a daunting body of law, and courses could help overcome certain doubts in this respect.
Daudzi tiesneši, galvenokārt no Polijas, bet arī no Ungārijas, Slovēnijas, Bulgārijas, Rumānijas un Vācijas prasīja, lai valsts apmācība būtu praktiskāka un mazāk pievērstos teorijai.
A large number of mainly Polish, but also Hungarian, Slovenian, Bulgarian, Romanian and German judges demanded that national training be more practical and less focused on theory.
Tā varētu ietvert gadījuma studijas vai praktiskos seminārus ar ekspertiem.
This should include case studies or workshops with experts.
Nozīmīgs tiesnešu skaits labprāt vēlējās apmeklēt ES iestādes, jo īpaši EKT.
A substantial number were also keen to visit EU institutions, specifically the ECJ.
Daudzi respondenti no visām dalībvalstīm atzīmēja tiesnešu apmaiņas programmu nozīmi visā ES.
Numerous respondents from a very balanced array of Member States noted the importance of exchange programmes for judges within the EU.
Vissvarīgākais aspekts bija iespēja apspriest interesējušos jautājumus ar tiesnešiem no citām dalībvalstīm un uzzināt, kā viņi rīkojas attiecībā uz līdzīgām problēmām citā tiesiskajā kontekstā.
The most important aspect was the opportunity to discuss matters of common concern with judges from other Member States and see how they deal with similar problems in a different judicial context.
Pēc Vācijas tiesneša teiktā, apmaiņa ir galvenā iespēja tiesnešiem "domāt ārpus savas dalībvalsts rāmjiem", tādejādi paplašinot viņu priekšstatus.
According to a German judge, exchanges were key to judges "thinking outside of their national box", and thus broadening their horizons.
Turklāt vairāki Nīderlandes, Beļģijas, Slovēnijas un Vācijas tiesneši bija personīgi ieinteresēti praksē EKT.
Furthermore, several Dutch, Belgian, Slovenian and German judges were personally interested in traineeships at the ECJ.
Zināms satraukums tika izteikts arī saistībā ar uztverto vietu trūkumu apmaiņas programmās.
A certain amount of frustration was also expressed in relation to the perceived shortage of places for participants on exchange programmes.
Piemēram, viens tiesnesis uzskatīja, ka vienīgi tie tiesneši, kuri strādā Tieslietu ministrijā, var piedalīties, kamēr cits tiesnesis uzskatīja, ka apmaiņas programmā vietas ir rezervētas priviliģētai elitei, bet neminēja nevienu konkrētu iemeslu, kāpēc viņš tā uzskata.
For example, one judge considered that only judges working in the justice ministry could participate, whereas another judge considered exchange programmes to be reserved for a privileged elite but did not state any particular reason why.
Šajā sadaļā ir iekļautas arī tās atbildes, kuras aicināja veicināt kontaktu starp dalībvalstu tiesnešiem, piemēram, specializēto tīklu veidā, bet neko neminot par pašreizējo apmaiņu.
This section also incorporates responses which called for more contact between national judges, in the form of specialised networks for example, but falling short of an actual exchange.
Vācijas tiesnesis izcēla personiskā kontakta nozīmi starp tiesnešiem salīdzinājumā ar anonīmo.
A German judge highlighted the importance of having a personal, as opposed to an anonymous, connection with judges in other Member States.
Tiesnesis no augstākās tiesas pauda viedokli, ka apmaiņa starp tiesnešiem visā ES ir būtiska, lai piemērotu acte clair doktrīnu, kas paredz dalībvalstu tiesnešiem pārbaudīt, kādus rezultātus sasniegušas citas pašmāju tiesas un vai dažādā interpretēšana ir saistoša attiecībā uz vienādu Kopienas tiesību aktu piemērošanu.
A judge from a supreme court commented that exchanges of view between judges from all over the EU was even essential in order to apply the acte clair doctrine, which required the national judge to check what other results domestic courts had reached and whether the diversity of interpretive outcomes reached was liable to prejudice the uniform application of Community law.
Viens pirmās instances tiesnesis ieteica ieviest ES finansējumu tiešsaistes forumiem, lai apspriestu kopīgi interesējošos jautājumus, kā arī uzsvēra, ka svešvalodu zināšanas dažiem tiesnešiem būs ierobežojošs faktors un dažkārt šķērslis, lai iesaistītos šādā mijiedarbībā starptautiskajā līmenī.
One first instance judge from Italy recommended EU subsidisation of online forums to discuss issues of common concern, and also stressed that the foreign language skills of individual judges was a determining factor and sometimes a barrier to entry in such interaction on a transnational level.
Visbeidzot, kāds Zviedrijas tiesnesis vēlējās apmaiņas programmas, kas mazinātu starp viņa kolēģiem dažkārt novērotās bailes no ārvalstu tiesību aktiem.
Finally, a Swedish judge insisted on exchange programmes as a way of reducing the “fear” of foreign law sometimes experienced by colleagues.
Tomēr šādai apmaiņai būs nepieciešama personīgā iesaiste un pat iedvesma.
However, such exchanges required personal engagement and even inspiration.
Vairāki Vācijas tiesneši vēlējās, lai viņiem tiku nodrošināta īpaša atgriezeniskā saite no Eiropas Tiesiskās apmācības tīkla ( EJTN ).
Several German judges gave specific feedback on EJTN.
Viens tiesnesis bija piedalījies kādā apmaiņas programmā un bija īpaši entuziastisks attiecībā uz atklātajām perspektīvām par citām tiesiskajām sistēmām, un bija gatavs piedalīties arī turpmākajos pasākumos.
One judge had participated in an exchange and was particularly enthusiastic about discovering aspects of another legal system and was available for further initiatives.
Divi citi tiesneši bija apmierināti ar EJTN piedāvājumu, bet uzskatīja, ka pieejamās iespējas ir gan nepietiekamas, gan pārāk svešas dalībvalstu tiesnešiem.
The other two respondents were content with what EJTN offered, but considered that the opportunities available was both insufficient and not well enough known by national judges.
Nozīmīgs tiesnešu skaits vēlējās kopīgas tiesu juridiskās izveidošanu Eiropā, kur Kopienas tiesību akti būtu nozīmīga tās daļa.
A substantial number of judges wanted to see more fostering of a common legal culture in Europe of which Community law formed an integral part.
Piemēram, kāds Francijas pirmās instances komerclietu tiesnesis pauda viedokli, ka Kopienas tiesības nevar uzskatīt par jomu, kas paredzēta tikai elitāriem speciālistiem, bet gan kā par juristu un tiesnešu ikdienas sastāvdaļu.
For example, a French first instance commercial judge commented that Community law must not be seen as an area reserved for an elite of specialists, but rather be part of the everyday life of lawyers and judges.
Līdzīgi, arī Vācijas administratīvo lietu tiesnesis uzskatīja, ka Kopienas tiesībām jākļūst par kaut ko pierastu tiesnešu un sabiedrības uzskatos.
Similarly a German administrative judge stated that Community law had to become natural in the consciousness of judges and the public.
Vācijas respondents no finanšu lietu tiesas argumentēja, ka tiesnesim ir milzīga atbildība attiecībā uz Kopienas tiesībām.
A German respondent from a financial court made the point that in fact the judge had a huge responsibility with regard to Community law.
Gadījumos, kad tiek pārkāptas pilsoņu tiesības, viņi var paļauties uz vairākiem Kopienas tiesību aktiem, bet ja, piemēram, tiek, pārkāpta Floras un faunas direktīva
In cases where citizens' rights were affected, they could rely of various Community instruments; but in the case of a breach of the Habitats Directive
Cits tiesnesis uzskatīja, ka dalībvalstu viedokļus par tiesu varu ir jāpadara vienotākus, tā kā pašlaik ir jūtamas atšķirības.
Another judge found that national views on the role of the judiciary should be to some extent be brought closer together, as regional difference were currently very considerable.
Tika argumentēts, ka šāda interpretācija jau sen ir izplatīta starp juristiem.
It was argued that such interpenetration had taken place long ago for lawyers.
Francijas tiesnesis uzskatīja, ka lielāka dalībvalstu un Kopienas tiesu tuvināšana varētu sekmēt kopējas juridiskās kultūras izveidošanu Eiropā.
A French judge argued that greater osmosis between national and Community courts could be conducive to creating a common judicial culture in Europe.
Jautājums par e-izglītību parādījās vairākās no saņemtajām atbildēm.
The issue of e-learning featured occasionally in the answers received.
Slovēnijas tiesnesis pauda viedokli, ka daži vecāka gadu gājuma tiesneši nepārzina jaunākās tehnoloģijas un labprātāk priekšroku dotu drukātam saziņas līdzeklim.
One Slovenian judge made the point that some older judges were unfamiliar with new technologies and preferred the printed medium.
Tomēr vairāki tiesnešu uzskatīja, ka internets būtu potenciāli noderīgs, lai paizglītotos.
Several judges nevertheless saw the internet as a potentially useful tool for self-training.
Tika arī uzsvērts, ka tas varētu būt tikai kā papildinājums, bet ne aizvietotājs, tiešā kontakta iespējām starp tiesnešiem.
It was also emphasised that this should be complementary to, and not a substitute for, face to face contact between judges.
Vairāki tiesneši atsevišķi komentēja ERA piedāvātos seminārus.
Several judges commented specifically on the seminars offered by ERA.
Iegūtās atsauksmes bija par to, ka šādi kursi ir gan labi, gan noderīgi, bet jāapsver jautājums par dalības finansēšanu šādiem kursiem, kas ir tas pats jau iepriekš minētais punkts saistībā ar apmācību kopumā.
The feedback was that such courses were either good or essential, but that the question of financing the participation in such courses had to be addressed, which is the same point as that made above in relation to training generally.
Tiesnešiem bija pretrunīgs viedoklis par ideju izveidot Eiropas Savienības aģentūru vai struktūru, kuras uzdevums būtu piedāvāt apmācību kursus par Kopienas tiesībām Eiropas līmenī, pārņemot to lomu, kas pašlaik ir dalībvalstu iestādēm.
Three judges mooted the idea of a European agency or body whose task it would be to offer training courses in Community law at European level without replacing the primary role of national authorities.
Viens Portugāles tiesnesis izteica aicinājumu, lai šādi Eiropas Savienības kursi būtu obligāti, un dalībvalstu mācību struktūras arī varētu Eiropas Savienības piedāvātos kursus uztvert kā paraugu.
One Portuguese respondent called for such European courses to be mandatory, and for national training bodies to then take example on the European courses offered.
Vēl viens tiesnesis no augstākās administratīvās tiesas uzskatīja, ka šādas struktūras izveide ir būtiska, lai "iedzīvinātu 'Kopienas tiesības aktus, tas ir, padarītu tos par izmantotiem dalībvalsts līmenī.
One judge from a supreme administrative court considered that the creation of such a body was essential to make Community law into "living law", that is, law which was applied at national level.
Respondents atzīmēja, ka diemžēl dalībvalstu eksperti Kopienas tiesību aktos administrācijās un tiesās, ne vienmēr ir spējīgi ieviest Kopienas tiesību aktus dalībvalstīs.
The respondent noted that unfortunately national experts on Community law in administrations and courts were often not the ones brought to apply Community law on the ground.
Francijas tiesnesis ieteica dažādas tehnikas, kādās katrā dalībvalstī varētu izmantot spriedumu sagatavošanā, un kādā mērā arī saskaņot.
A French judge recommended that the techniques used for drafting judgments in each Member State should be studied and, to some extent, harmonised.
Daudzi tiesneši prasīja vairāk informācijas par Kopienas tiesību aktiem.
Many judges called for more information on Community law.
Kopējās bažas bija par pienācīgu jaunākās informācijas ieguvi noteiktās jomās, ņemot vērā, ka Kopienas tiesības ir tiesību normas, kas izplatās ļoti ātri.
The general fear was that of not being properly updated in a specific area, given that Community law was a very fast-moving body of law.
Daži respondenti arī uzsvēra bailes par tiesnešu pārslogošanu, kuriem bija nepieciešamais līdzsvars starp hronisku informācijas trūkumu, no vienas puses, un dokumentu plūsmu, no otras puses.
The danger of saturating judges was also highlighted by a few respondents for whom a balance had to be struck between a chronic lack of information on the one hand, and a flood of documents on the other.
Piemēram, kāds Austrijas tiesnesis bija atklājis, ka informācija par Kopienas tiesību aktiem ir pieejama nestrukturētā veidā, kas rada neskaidrības par to, vai konkrētais dokuments ir jaunākā pieejamā versija vai jau novecojusi.
For instance, an Austrian judge found that information on Community law available on the internet was presented in a disorderly fashion, making it unclear whether a particular document was the latest available version or already obsolete.
Informācija tika pieprasīta tiesnešu dzimtajā valodā.
Information was requested in the judge's mother tongue.
Bieži tika pieminēta īpašas informācijas par prejudiciālā nolēmuma tiesvedību nepieciešamība, kā arī par jaunāko Kopienas tiesību aktu izstrādāšanu un par kompetenču sadalījumu starp dalībvalstīm un Kopienu.
Specific information about the preliminary reference procedure was often mentioned, as were information on latest developments in Community law, and on the division of competences between Member States and Community.
Daudzi tiesnešu, īpaši no jaunajām dalībvalstīm (sarūkošā secībā pēc biežuma: Polija, Slovēnija, Lietuva, Ungārija) minēja atsevišķus aspektus saistībā ar zinātnisko jomu un pētniecību.
Many judges, particularly from "new" Member States (by decreasing order of frequency: Poland, Slovenia, Lithuania, Hungary), touched on several aspects relating to the academic world and research.
Kāds augstākās tiesas tiesnesis pieminēja grūtības piekļūt zinātniskajiem darbiem citās dalībvalstīs.
A supreme court judge noted the difficulty in accessing academic works published in other Member States.
Finanšu lietu tiesnesis no Vācijas mudināja un komentēja par pārrobežu sakaru trūkumu pētniecības jomā par Kopienas tiesībām.
A financial judge in Germany concurred and commented on the lack of cross-border linkage of research in the field of Community law.
Turklāt grāmatas par Kopienas tiesībām esot dārgas un nav pieejamas plašākai sabiedrībai.
Furthermore, books on Community law were both expensive and not widely available to the public.
Polijas tiesnesis papildināja, ka pašlaik viņa tiesa nevar atļauties nopirkt šādas grāmatas, ņemot vērā to cenu.
A Polish judge added that currently, her court could not afford to purchase such books given their price.
Respondentiem bija spēcīgi izteiks viedoklis ar to, ka jebkuriem zinātniskajiem komentāriem vai grāmatām ir jābūt pieejamām tiesnešu valodās neatkarīgi no tā, cik šīs valodas ir plaši izmantotas.
Respondents were strongly of the opinion that any essential academic commentaries or books should be accessible in the language of the judge, however widely spoken that language was.
Viens tiesnesis aicināja nodrošināt Kopienas finansētus tulkojumus labāko publikāciju izlasei
One judge called for Community-funded translation of a selection of well-established publications.
Visbeidzot, gan miertiesnesis, kurš strādāja kā padomnieks kasācijas tiesā, gan pirmās instances tiesnesis mudināja turpmāk attīstīt šādu zinātnisko literatūru Kopienas tiesību jomā.
Finally, both a magistrate acting as an adviser to a court of cassation and a first instance judge encouraged the further development of academic literature in the field of Community law.