natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Atšķirībā no citām Parlamenta komitejām Lūgumrakstu komiteja izceļas ar to, ka tās darbības grafiks nav pieskaņots Komisijas likumdošanas programmai, bet to nosaka iedzīvotāji, kuri īsteno savas tiesības iesniegt Parlamentam lūgumrakstu.
Unlike other parliamentary committees, the Committee on Petitions distinguishes itself as one where the calendar of activities is not fixed around the legislative programme of the Commission, but is set by the citizens who exercise their right to petition the European Parliament.
2009. gadā notika pāreja no sestā sasaukuma uz septīto; jaunie Lūgumrakstu komitejas locekļi bija jāiepazīstina ar vispārējo komitejas darbu.
2009 marked the transition from the sixth to the seventh legislature; the new Members of the Committee had to get acquainted with its overall work.
Lai gan tika pieliktas ievērojamas pūles, lai sasaukuma beigās izskatītu visus šajā pilnvaru termiņā iesniegtos lūgumrakstus, daudzas lietas pārnesa uz jauno sasaukumu, un līdz ar to Lūgumrakstu komitejas locekļiem nācās īsā laikā iepazīties ar šīm lietām, jo turpināja pienākt jauni lūgumraksti.
Despite a considerable tiding up of the petitions at the end of the legislature, many files were carried over into the new one and, therefore, Members had to rapidly familiarise themselves with them as new petitions kept coming in.
Jāatzīmē, ka šis process noritēja bez sarežģījumiem un gan iepriekšējais, gan pašreizējais Lūgumrakstu komitejas sastāvs darīja visu iespējamo, lai šis pārejas periods pēc iespējas mazāk ietekmētu lūgumrakstu iesniedzējus.
One should note that the process was quite smooth and that both the previous and the current Committee did their best to ensure that petitioners would be the least affected by this transition period.
Tomēr citas Lūgumrakstu komitejas regulārā darba aktivitātes — tādas kā faktu vākšanas apmeklējumi — nācās atlikt uz 2010. gadu.
Nevertheless, other aspects of the regular work of the Committee - such as the fact-finding visits - had to be postponed to 2010.
Šādā situācijā 2009. gada ziņojuma mērķis ir sniegt visaptverošu pārskatu par Lūgumrakstu komitejas darbību visa gada laikā un jo īpaši labāku izpratni par to, ko nozīmē lūgumraksta iesniegšana Eiropas Parlamentam, kādi ir iespējamie procesa rezultāti, tā veiksmīgs iznākums un ierobežojumi.
Against this background, the 2009 Report intends to offer a comprehensible picture of the activity of the Committee during the year and ultimately a better understanding of what petitioning the European Parliament means, the possible outcome of the process, its success-stories and its limits.
Nozīmīgs Līgumrakstu komitejas darba novērtēšanas kvantitatīvais instruments ir statistika par komitejā saņemto, slēgto vai izskatīto lūgumrakstu skaitu un par iesaistītajām valstīm vai tematiem.
Statistics such as those on the number of petitions received, closed or dealt with by the Committee, of the concerned countries or topics represents an important quantitative tool in assessing the work of the Committee.
Kopaina tika izveidota, apkopojot papildu aspektus, tādus kā attiecības ar citām Eiropas institūcijām, valstu un reģionālajām iestādēm vai institucionālas izmaiņas, kas tieši ietekmē Lūgumrakstu komitejas darbību.
Additional aspects like the relations with other European institutions, national and regional authorities or institutional changes with direct impact on the activity of the Committee come together to complete the overall picture.
Visbeidzot, kā ne mazāk būtisks elements šajā ziņojumā ir analizēta iepriekšējo ieteikumu īstenošanā panāktā attīstība, lai uzlabotu Lūgumrakstu komitejas darbu, un apskatīti daži lielākie nākotnes uzdevumi, ņemot vērā Lisabonas līguma stāšanos spēkā.
Last but not least the Report examines the progress achieved in implementing previous recommendations aiming to improve the work of the Committee and highlights some of the biggest challenges ahead in light of the entry into force of the Treaty of Lisbon.
Lūgumrakstu iesniegšana Eiropas Parlamentam — pamattiesības, ko paredz Līguma par Eiropas Savienības darbību 227. pants (bijušais 194. pants)
Submitting petitions to Parliament - a fundamental right set in Article 227 of the Treaty on the Functioning of the European Union (former Article 194)
Līdz ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā kā Eiropas pilsonības pamatelements vēlreiz tika apstiprinātas tiesības iesniegt lūgumrakstu Eiropas Parlamentam.
The entry into force of the Treaty of Lisbon has reconfirmed the right to petition the European Parliament as a cornerstone element of the European citizenship.
Jaunā Līguma 227. pants (bijušais 194. pants) paredz, ka Eiropas Savienības pilsoņiem vai pastāvīgajiem iedzīvotājiem, fiziskām vai juridiskām personām ir tiesības individuāli vai arī kopā ar citiem pilsoņiem vai personām iesniegt lūgumrakstus Eiropas Parlamentā par jautājumiem, kas ir Savienības kompetencē.
Article 227 of the new Treaty (former article 194) provides that citizens or residents of the European Union, natural or legal persons, individually or in association with other citizens or persons have the right to submit petitions to the European Parliament on a matter which comes within the Union's fields of activity.
Jau šā panta formulējums sniedz visaptverošu priekšstatu par to, ko tad nozīmē lūgumrakstu iesniegšana Eiropas Parlamentam — tas ir instruments, ar ko iedzīvotāji var uzticēt Parlamentam savas raizes par dažādo ES politikas virzienu un tiesību aktu ietekmi uz viņu ikdienu.
The very wording of this article offers a comprehensive image of what petitioning the European Parliaments is - a tool empowering citizens to bring before the Parliament their concerns with the impact of different EU policies and legislation on their everyday life.
Gada statistika liecina, ka vairums iedzīvotāju vēršas pie Parlamenta pēc palīdzības jautājumos, kas saistīti ar vidi, pamattiesībām, tieslietām, iekšējo tirgu utt.
Yearly statistics show that most citizens turn to Parliament looking for assistance in matters related to environment, fundamental rights, justice, internal market, etc.
Citi cenšas pievērst uzmanību, iesniedzot ierosinājumus par Eiropas politikas virzienu attīstību.
Others try to have their voice heard by making suggestions concerning the development of the European policies.
Tikpat svarīgi ir pienācīgi ņemt vērā gadījumus, kad iedzīvotāji iesniedz lūgumrakstu Eiropas Parlamentam, lai apstrīdētu dalībvalstu iestāžu pieņemtos lēmumus.
Last, but not least, one needs to take due note of the number of citizens who appeal to the European Parliament in order to challenge decisions taken by the national authorities.
Vairumā šādu lūgumrakstu norādīts uz nepareizu Eiropas tiesību aktu piemērošanu, savukārt dažos sūdzības iemesls ir dalībvalstu tiesu nolēmumi vai nepietiekama izpilde administratīvā līmenī, un ar šiem jautājumiem Eiropas Parlamentam ir visai mazs sakars, jo tie neietilpst Savienības kompetenču jomā.
Most of these petitions claim that the European legislation would not be properly enforced, while some complain about rulings of the national courts of law or lack of enforcement at administrative level or the European Parliament has little to do about such matters as they fall outside the scope of the competences of the Union.
Saskaņā ar statistiku Eiropas Parlaments 2009. gadā saņēma 1924 lūgumrakstus, kas ir nedaudz vairāk nekā 2008. gadā, kad tika iesniegti 1849 lūgumraksti.
According to statistics, in 2009 the European Parliament received 1924 petitions, a slight increase compared to the 1849 submitted in 2008.
Var sacīt, ka šī nelielā starpība norāda uz zināmu stagnāciju pretēji pastāvīga pieauguma tendencei, kādu novēroja pēc Savienības paplašināšanās 2004. un 2007. gadā.
It may also be said that such a small difference indicates a certain stagnation after the constant ascending trend recorded following the 2004 and 2007 enlargement of the Union.
Apmēram 46 % 2009. gadā saņemto lūgumrakstu tika atzīti par pieņemamiem, kas ir gandrīz tikpat liels daudzums kā 2008. gadā.
About forty-six percent of the petitions received in 2009 were declared admissible, a percentage almost similar to the one recorded in 2008.
No 688 lūgumrakstiem, kurus atzina par pieņemamiem, 655 informācijas nolūkos nosūtīja Eiropas Komisijai.
Out of the 688 petitions deemed admissible, 655 were sent to the European Commission for information.
Jāuzsver, ka Komisija nosūtīja apmēram 300 paziņojumus saistībā ar 2009. gadā reģistrētajiem lūgumrakstiem.
It is worthwhile underlining that the latter sent about 300 communications referring to petitions registered in 2009.
Attiecībā uz lūgumrakstiem, kas atzīti par nepieņemamiem, situācija ir ļoti līdzīga tai, kāda tā bija iepriekšējā gadā (attiecīgi 812 un 818 lūgumraksti).
As far as inadmissible petitions are concerned the situation is very similar to the previous year (812 against 818).
Tā kā nepieņemamo lūgumrakstu procentuālā attiecība ir visai liela (nedaudz vairāk nekā puse no saņemtajiem lūgumrakstiem), pašsaprotami, ka ir jāpalielina centieni, lai piemērotu iepriekšējos un pašreizējos ieteikumus, kuru mērķis ir labāk informēt iedzīvotājus par ES kompetencēm.
As the percentage of inadmissible petitions remains quite high (slightly over half of the petitions received), it is obvious that efforts should be stepped up to enforce previous and current recommendations aiming to better inform the citizens about EU competences.
Lēmums par lūgumraksta pieņemamību
Petition Adoption Decision
Lūgumrakstu skaits
No. of petitions
Pieņemams un slēgts
Admissible and Close
Lūgumraksts nosūtīts EK atzinuma sniegšanai
Petition sent to EC for opinion
Lūgumraksts nosūtīts citām iestādēm atzinuma sniegšanai
Petition sent for opinion to other bodies
Lūgumraksts nosūtīts citām iestādēm informācijas nolūkos
Petition sent for information to other bodies
Nav reģistrēts
Not Recorded
Jāatzīmē arī, ka apmēram divas trešdaļas 2009. gadā iesniegto lūgumrakstu, t.i., 1322, tika slēgti procedūras sākumposmos, jo tos atzina par nepieņemamiem vai arī tāpēc, ka, lai arī pieņemami, tos slēdza tūlīt pēc tam, kad lūgumraksta iesniedzējus informēja par attiecīgajiem jautājumiem, vai arī pēc lūgumrakstu pāradresēšanas citai EP komitejai, kuras kompetencē ietilpst attiecīgais jautājums.
One should also note that about two thirds of the 2009 petitions, i.e. 1232 were closed at early stages of the procedure be it because they were deemed inadmissible or because, although admissible, they were closed immediately after providing the petitioners with information on the matters raised or after being re-directed to other EP Committees in whose remit they fell.
Statistika par 2009. un 2008. gadu ir salīdzināma, kā tas redzams turpmāk norādītajos datos.
Yet again 2009 and 2008 statistics are comparable as it may be noted from the data below.
Lēmums par pieņemamību
Adoption Decision
Nav reģistrēts
Not recorded
Saistībā ar minēto informāciju jāatgādina, ka Lūgumrakstu komitejas locekļi vairākkārt aicināja pievērst uzmanību sūdzībām, kas nav uzskatāmas par lūgumrakstiem, jo šādu iesniegumu izskatīšana aizņem pārāk daudz laika.
Against this background, it should be reminded that Members have repeatedly called the attention on the so-called non-petitions, arguing that processing them is unnecessarily time consuming.
Lai gan nav pieejama jēdziena sūdzība , kas nav uzskatāma par lūgumrakstu , definīcija, šādi iesniegumi ir skaidri jānodala no lūgumrakstiem, kurus par nepieņemamiem atzīst tāpēc, ka tie neietilpst ES kompetenču jomā.
Although no definition of a non-petition is available, a clear distinction should be made between such submissions and the petitions which are deemed inadmissible because they fall outside the scope of competences of the EU.
Parasti sūdzību, kas nav uzskatāma par lūgumrakstu, var aprakstīt kā īsu personisku paziņojumu vai komentāru par ES politiku vai par veidu, kā to uzlabot.
Usually a non-petition can be described as a short personal statement or comment about EU policies or the way they should develop.
Šajā ziņā Eiropas Parlamenta tīmekļa vietnes sadaļā Lūgumraksti ir skaidri norādīts, ka Lūgumrakstu komiteja neizskata pieprasījumus sniegt informāciju un vispārīgus komentārus par ES politiku.
For that matter, on the European Parliaments webpage dedicated to Petitions it is clearly indicated that requests for information are not dealt with by the Committee on Petitions, neither are general comments on EU policy.
Turklāt iedzīvotāji ir informēti, ka Lūgumrakstu komiteja nedz izmeklēs, nedz arī atbildēs uz lūgumrakstiem, kuros lietota aizskaroša valoda vai arī trūkst būtiskas informācijas par attiecīgo jautājumu.
Furthermore, citizens are notified that petitions which contain offensive language or lack pertinence in their substance will not be investigated by the Committee, nor will they be given a reply.
Līdz ar to jāsecina, ka Lūgumrakstu komitejai turpmāk jācenšas iedzīvotājiem labāk izskaidrot, ko nozīmē lūgumraksta iesniegšana Eiropas Parlamentam, un jācenšas uzlabot reģistrācijas procesu Eiropas Parlamentā.
One can, therefore, only conclude that the Committee needs to put further emphasis on better explaining to citizens what petitioning the European Parliament means, and on improving the registration process within the European Parliament.
Salīdzinot ar 2008. gadu, konstatētas vairākas izmaiņas saistībā ar valstīm, uz kurām attiecas lūgumraksti: Eiropas Savienība joprojām ir priekšgalā, tad seko Vācija, Spānija, Itālija un Rumānija (2008. gadā Rumānija bija pirms Itālijas).
Compared to 2008, few changes were registered in the top of the concerned countries: thus, the European Union as a whole continues to rank first, followed by Germany, Spain, Italy and Romania (the last two switched places as compared to 2008).
Pārsteidzoši, ka tabulas lejasgalā aiz Slovēnijas un Latvijas ir Malta un ka no šīs valsts saņemti tikai 9 lūgumraksti, salīdzinot ar iepriekšējā gadā iesniegto 21 lūgumrakstu.
Surprisingly, Malta finds itself at the bottom of the table, behind Slovenia and Latvia, as only nine petitions concerned this country in contrast with the twenty one received last year.
Kā jau iepriekš minēts, galvenā lūgumrakstu iesniedzēju problēmu joma joprojām ir vide, tad seko pamattiesības, tieslietas un iekšējais tirgus, savukārt saistībā ar īpašuma restitūciju 2008. gadā iesniegto lūgumrakstu skaits ir samazinājies.
As already mentioned, environment remains the main field of concern for petitioners, followed by fundamental rights, justice and internal market, while property restitution related petitions decreased in number in year 2008.
Tas, kas pastāvīgs Eiropas iedzīvotāju raižu temats ir vide, nav nekāds pārsteigums.
That environment represents a constant concern of European citizens does not constitute any surprise.
Šīs jomas Eiropas tiesību akti ir veidoti saskaņā ar subsidiaritātes principu, un robeža starp dalībvalsts un ES kompetencēm ne vienmēr ir skaidra iedzīvotājiem, kuri vēršas pie Parlamenta pēc palīdzības, ja viņi uzskata, ka valsts vai reģionālās iestādes viņus neuzklausa.
European legislation in this area is built in the spirit of the subsidiarity principle and the line between national and EU competences is not always clear to citizens who turn to the Parliament for assistance whenever they feel that regional or national authorities do not listen.
Šajā ziņā Lūgumrakstu komiteja atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu par Eiropas vides tiesību aktu īstenošanu (COM (2008)0773) un uzskata to par pirmo pasākumu, lai nodrošinātu labākas izpildes pārbaudes šajā jomā
In this context, the Committee welcomed the Commission's Communication on implementing the European environmental law (COM (2008)0773) as a first step towards ensuring better enforcement checks in this area
Lūgumrakstu komitejas atzinums par Kopienas tiesību piemērošanas pārraudzību (2007. gads) ( 2008/2337(INI) — referente Diana Wallis (31.03.2009.). .
Opinion of the Committee on Petitions on monitoring the application of Community law (2007) ( 2008/2337(INI) - Rapporteur Diana Wallis (31.03.2009) .
Attiecībā uz pamattiesībām tie lūgumraksti, kuros sūdzas par tiesas kļūdām, dalībvalstu tiesu nolēmumu neizpildi vai pārkāpumiem saistībā ar tiesībām uz taisnīgu tiesu un uz lietas taisnīgu izskatīšanu dalībvalstī, jānodala no tiem lūgumrakstiem, kuros prasa aizsargāt Eiropas tiesību aktos un iekšējā tirgus tiesu praksē garantētās tiesības.
As far as fundamental rights are concerned, distinction should be made between the petitions which claimed miscarriage of justice, lack of enforcement of national court rulings or violations of the right to justice and to a fair trial at national level, on the one hand and petitions claiming the protection of the rights guaranteed by the European legislation and jurisprudence on internal market, on the other hand.
Tādēļ Lūgumrakstu komiteja 2009. gadā apstiprināja Diana Wallis sagatavoto darba dokumentu par EK paziņojumu „Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa pilsoņu interesēs” — tā dēvēto Stokholmas programmu.
Thus, in 2009 the Committee endorsed Diana Wallis' Working Document on the EC Communication on "An area of freedom, security and justice serving the citizens" - the so-called "Stockholm Program".
Tajā apskatīti vairāki lūgumrakstu iesniedzēju konstatētie problemātiskie aspekti, starp kuriem minētas grūtības, ar kādām saskaras ģimenes locekļi no trešām valstīm, lai saņemtu uzturēšanās dokumentus savā mītnes valstī (jo īpaši tas attiecas uz Apvienoto Karalisti), norādīts uz dažādām EK Direktīvas 2004/38 interpretācijām, ciktāl tas skar kritērijus, lai saņemtu pastāvīgās uzturēšanās atļauju, un minētas problēmas, ar kādām lūgumrakstu iesniedzēji saskaras, īstenojot savas balsstiesības vai saņemot apstiprinājumu par kvalifikācijas atzīšanu.
It highlights a number of problematic aspects revealed by petitioners, among which the difficulties encountered by third country family members in obtaining residence documents in their country of residence (especially in the United Kingdom), different interpretations of EC Directive 2004/38 as far as the criteria for qualifying for permanent residence are concerned, problems encountered by petitioners in exercising their voting rights or having their qualifications recognised.
Atsevišķos gadījumos Lūgumrakstu komiteja ieteica sūdzību iesniedzējiem izmantot SOLVIT , neformālu mehānismu, ar ko stingri noteiktā termiņā var panākt efektīvu risinājumu.
On several occasions, the Committee recommended petitioners to use SOLVIT, an informal mechanism which can provide efficient solutions within strict deadlines.
Jāuzsver, ka datu aizsardzības ierobežojumi neļauj Lūgumrakstu komitejai tieši pāradresēt lūgumrakstus SOLVIT , līdz ar to komiteja lūgumrakstu iesniedzējiem var tikai ieteikt šādi rīkoties.
One should stress that restrictions related to the data protection prevent the Committee from re-directing petitions to SOLVIT itself and therefore can only advise the petitioner on this matter.
Tādēļ šādas iespējas izmantošana ir lūgumraksta iesniedzēja ziņā, tāpat kā Lūgumrakstu komitejas informēšana par iznākumu, ja notikusi vēršanās pie SOLVIT .
It is therefore up to the petitioner whether to use it or not and whether to communicate to the Committee the outcome of his or her eventual demarches to SOLVIT.
Nelielas izmaiņas vērojamas arī lūgumrakstos izmantoto valodu lietojumā: ja 2009. un 2008. gadā vācu un angļu valoda bija divas biežāk lietotās valodas, tad itāļu un spāņu valoda attiecīgi ir apmainījušās vietām.
Slight changes can also be observed in the ranking of the petitions by language: where in 2009 as in 2008 German and English remain the two main languages used by the petitioners, there was a switch of places between Italian and Spanish.
Vismazāk lietota ir slovēņu, maltiešu un igauņu valoda.
Slovenian, Maltese and Estonian rank last.
Attiecībā uz valstspiederību aktīvākie lūgumrakstu iesniedzēji joprojām ir vācieši, tad seko spānieši un itālieši (arī šajā statistikas tabulā spānieši un itālieši ir apmainījušies vietām salīdzinājumā ar 2008. gadu).
By nationality, Germans remain the most active petitioners, followed by Spanish and Italians (also in this statistics, Spanish and Italians switched places as compared to 2008).
Nākamās vietas ieņem Rumānijas, Polijas un Lielbritānijas lūgumrakstu iesniedzēji.
Romanian, Polish and British petitioners come on the next places.
Pēdējās vietas ieņem Čehijas, Igaunijas un Luksemburgas iedzīvotāji, kuri 2009. gadā kopā ir iesnieguši 11 lūgumrakstus.
On the last places one can find the Czech, Estonian and Luxemburgish citizens who submitted together eleven petitions in 2009.
Kas attiecas uz lūgumrakstu formātu, ar pārliecību var apgalvot, ka lūgumrakstu iesniedzēji sūdzības biežāk iesniedz, izmantojot internetu, nevis tradicionālo vēstules formātu (62,6 % 2009. gadā saņemto lūgumrakstu tika nosūtīti pa e–pastu salīdzinājumā ar 59,2 % 2008. gadā).
As regards the format of petitions, one may speak of a confirmation: petitioners are more inclined to submit their petitions by using the internet form rather than the traditional letter-type format (62.6% of the petitions received in 2009 were sent via e-mail against 59.2 % in 2008).
Lūgumraksta formāts
Petition Format
Lai gan statistika ir noderīgs instruments, kas Lūgumrakstu komitejai ļauj izvērtēt gada darbību, tas tomēr jāanalizē uzmanīgi, ņemot vērā, ka atsevišķi elementi var ietekmēt kopējos rezultātus — piemēram, lūgumraksti var attiekties uz vienu vai vairākām jomām, vienu vai vairākām valstīm; tos var iesniegt atsevišķas personas vai asociācijas, un dažos gadījumos tos var iesniegt kampaņveidīgi, ar daudziem parakstiem; turklāt lūgumrakstu iesniedzēji var izvēlēties dokumentus iesniegt dzimtajā valodā vai jebkurā Savienības oficiālajā valodā.
While they do represent a useful instrument allowing the Committee to assess its yearly activity, statistics should nevertheless be read carefully given that several elements are likely to influence the overall results - i.e. petitions can concern one or several fields, one or several countries; they can be submitted by individuals or associations and in some cases they can take the form of campaigns with numerous accompanying signatures; in addition, petitioners can choose to submit documents in their mother tongue or any other official language of the Union.
Taču statistika liecina, ka iepriekšējo gada ziņojumu secinājumi ir pareizi.
Nonetheless, statistics prove that the conclusions of previous annual reports remain valid.
Kā jau iepriekš minēts, vairums par nepieņemamiem atzīto lūgumrakstu liecina par neizpratni attiecībā uz Eiropas un dalībvalstu kompetencēm, ES un Eiropas Padomes iestādēm un jo īpaši attiecībā uz Cilvēktiesību tiesu.
Thus, as already mentioned, most of the petitions declared inadmissible show that confusion persists in respect to the European and national competences, the EU institutions and those of the Council of Europe, in particular the Court of Human Rights.
Tādēļ aktuālāki kā jebkad ir iepriekšējie aicinājumi pastiprināt centienus, lai iedzīvotājus labāk informētu par to, kas tad īsti ir lūgumrakstu izskatīšanas process un ko var panākt, iesniedzot lūgumrakstu Parlamentam.
Therefore, previous calls for stepping up the efforts aiming to better inform citizens of what the petitions process is all about and what can be achieved when submitting a petition to Parliament are as current as ever.