natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pastāv arī kopējs viedoklis, ka bez euro, iespējams, būtu samazinājies vienotais tirgus un brīva personu pārvietošanās, kas ir lielākie ES panākumi.
It is also a shared view to acknowledge that without the euro, the single market and the free movement of people, which are the greatest successes of the EU, would have probably imploded.
Tomēr pastāvīgais satraukums finanšu tirgos ir gandrīz novedis euro zonu pie sabrukuma.
And yet, today, the permanent convulsion in which financial markets live is bringing the euro zone close to the break-up.
Valsts pēc valsts, glābšana pēc glābšanas, parādsaistību krīze draud inficēt pat daudz lielākas valstis, un Spānija un Itālija nav bijusi imūna pret to.
Country after country, bail-out after bail-out, the debt crisis menaces to create a contagion effect on ever bigger countries, Spain and Italy are not impervious from it.
Euro ir izdevies nodrošināt „mīkstu piezemēšanos” lielas banku krīzes vietā; euro ir izpildījis savu „enkura” funkciju, apturot inflāciju, un ECB ir veiksmes garants šajā jomā; un, visbeidzot, euro ir bijis arī veiksmīgs integrācijas mehānisms, ar kura palīdzību ir padziļināts vienotais tirgus, ko pierāda pieaugošās komerciālās plūsmas starp valstīm kopš tā izveides brīža.
The euro has not failed in its function to ensure a soft landing in front of a big banking crisis; the euro has not failed in its anchoring function against inflation as the ECB is a guarantee of success in that field; and finally the euro has neither failed as an integration mechanism deepening the single market, as the rising commercial flows between countries acknowledge since its birth.
Tomēr kaut kas noteikti nav izdevies.
However, something has clearly failed.
Šis „kaut kas” neapšaubāmi ir euro zonas pārvaldība.
And that is unmistakably the governance of the euro zone.
Ekonomikas teorija mums māca, ka vienotās valūtas dzīvotspēja ir atkarīga no tās spējas samazināt lielu makroekonomikas nelīdzsvarotību, ja tāda pastāv.
Economic theory teaches us that the viability of a single currency is based on its capacity to belittle big macroeconomic imbalances when existing.
Nav bijusi veiksmīga arī euro zonas iekšējā disciplīna, īpaši atbilstības nodrošināšana Stabilitātes un izaugsmes paktam, jo kopš 1999. gada daudzās valstīs, tostarp Vācijā un Francijā, ir konstatēti vairāki desmiti pārkāpumu, un nekad nav bijuši uzlikti nekādi naudas sodi.
What has also failed is the eurozone’s internal discipline, particularly on the compliance of the Stability and Growth Pact, as since 1999 dozens of violations were accounted for many countries, including Germany and France, and fines have never been enacted.
Visbeidzot, ļoti brīvi ir interpretēts neglābšanas noteikums, kas aizliedz ECB pirkt valstu parādzīmes.
Lastly, the no bail-out provision that forbids the purchasing of sovereign debt by the ECB has been interpreted in a limp mode.
Tā visa dēļ euro zona ir kļuvusi neaizsargāta pret spekulatīviem uzbrukumiem, kas vērsti galvenokārt uz mazāk efektīvo un mazāk konkurētspējīgo valstu parādiem.
Because of all this, the eurozone has become vulnerable to speculative attacks focused on the sovereign debt of the less efficient and competitive countries.
Šie spekulatīvie procesi atbalsosies nākotnē, kamēr nebūs atrisināts euro zonas pārvaldības jautājums.
These speculative processes will make a comeback in the future until the economic governance of the eurozone is solved.
Ja nebūs finansiālās stabilitātes, reformas euro zonas perifērajās valstīs būs neiespējamas un neefektīvas.
Without financial stability, reforms for the peripheral countries of the euro will be impossible and ineffective.
Līdz šim Eiropas iestādes ir īstenojušas „bundžas pasperšanas tālāk” stratēģiju, kura ir bijusi lietderīga vienīgi, lai iegūtu nedaudz laika, gaidot uz ekonomikas atlabšanu, kas var stiprināt banku bilances, un cerot, ka ekonomikas izaugsme, kas centrālajā un ziemeļu Eiropā ir bijusi sešus ceturkšņus, beidzot sāksies arī euro zonas perifērijas valstīs.
European institutions have, until now, followed a kick-the-can-down-the-road strategy that has only been useful to win some time while waiting for an economic recovery that may strengthen banks balance sheets and hoping that economic growth, which has been present in central and northern Europe for six quarters, arrives finally to the peripheral countries of the eurozone.
Šī stratēģija var būt veiksmīga, bet ir riskanta.
This strategy may work, but it is risky.
Spekulatīvu uzbrukumu rezultātā tādā veidā var novirzīties no pareizā ceļa un novest euro ļoti tuvu bezdibeņa malai.
A speculative attack can make it lose track and bring the euro very close to an abyss.
Varbūt ir pienācis laiks apšaubīt oficiālo paziņojumu, ka Grieķijai nav maksātnespējas problēmas, jo šī tēze ar katru dienu kļūst aizvien mazāk ilgtspējīga: tā nevis apvalda spekulācijas, bet gan palielina šaubas par citu valstu korekcijas plāniem.
Maybe it is time to question the official statement that says that Greece does not have a solvency problem, as this thesis is less sustainable every day: instead of containing speculations, it is feeding doubts on other countries’ adjustment plans.
2010. gada maijā ECB sāka vērtspapīru tirgu programmu (VTP), veicot gandrīz „kvazifiskālas” funkcijas, kam bija jāaizstāj Eiropas mērogā neesošā kopējā fiskālā politika.
In May 2010, the ECB began the Securities Market Program (SMP), acting nearly in a ‘quasi fiscal role’ that has had to fill the lack of a common fiscal policy on a European scale.
Tomēr šo stratēģiju nevar īstenot bezgalīgi ilgi, un tā stiprina tos, kas ir apšaubījuši ECB neatkarību, vienu no pīlāriem, uz kuriem balstās vienotā valūta euro, turklāt tā nenodrošina galveno lēmumu pārskatāmību.
Nevertheless, this strategy cannot be indefinitely maintained and strengthens those who put into question the independence of the ECB, one of the founding pillars of the euro as a single currency, and also the lack of transparency in its main decisions.
Tieši tādēļ savā ziņojumā es lūdzu publiskot ECB Padomes sanāksmju protokolus, kas var samazināt neatbilstību ietekmi uz mēdijiem.
This is why in my report I ask for the publication of the Governing Council minutes that may reduce the impact of discrepancies on the media.
Es uzskatu, ka šī nepubliskošana liecina par Eiropas integrācijas vājumu, jo obligātā individuālā pārskatatbildība arī turpmāk būs iemesls dalībvalstu savstarpējiem strīdiem.
I interpret its non-publication as a sign of weakness for the European integration, as the necessary individual accountability will remain to be interpreted as a possible source of disputes between Member States.
Euro ieviešanas dēļ dažas perifērijas valstis, kas vēsturiski ir samazinājušas savas valūtas vērtību, lai atgūtu konkurētspēju, ir bijušas spiestas īstenot bargus taupības pasākumus, lai pārvarētu krīzi.
The euro’s existence has meant that some peripheral countries that historically depreciated their currency in order to regain competitiveness have been pushed into applying harsh austerity measures to fight the crisis.
Tomēr tā bija pareizā izvēle, jo ir jāsaglabā euro stabilitāte un ES nevajadzētu izvēlēties inflācijas vai pārmērīgas ekonomikas pārdalīšanas ceļu.
However, this is the right choice as the euro needs to keep being a stable currency as the EU should not walk its way into inflationary horizons or excessive economic redistribution.
Eiropas Monetārās savienības uzdevums ir kontrolēt inflāciju un aizsargāt valūtas pirktspēju.
The European Monetary Union has the duty to keep inflation under control and protect the purchasing power of the currency.
Turklāt tai ir jāsamazina morālais kaitējums, kas var ietvert slēptu pārdalīšanu par labu valstīm, kuru valdības ātrāk nekā citas „uzpūš” savas valūtas, nekontrolējot kreditēšanas palielināšanos.
It also needs to reduce the moral hazard that may imply the undercover redistribution in favour of those countries whose governments inflate the monetary base faster than the others through uncontrolled processes of credit expansion.
Šī pārdalīšana tiek veicināta, ja ECB pārāk bieži pieņem parāda vērtspapīrus, ko dalībvalstis izlaidušas kā garantiju, un vēl vairāk tad, ja ECB pērk šos vērtspapīrus.
This redistribution is enhanced if the ECB accepts too often debt emitted by the Member States as a guarantee, and even more so if it buys them.
Lai euro arī turpmāk būtu dzīvotspējīgs projekts, ir jāizveido skaidrs satvars, kas valstīm palīdzētu novērst likviditātes problēmas un tajā pašā laikā spētu stimulēt finansiālo atbildību un stiprināt konkurences līmeņu konverģenci dalībvalstu vidū.
In order to continue making the euro a viable project, it is necessary to build a clear framework that allows to help countries with liquidity problems, but at the same time be able to incentivise fiscal responsibility and a sustained convergence of competitiveness levels among member countries.
Visu šo laiku sistēma ir vienīgi reaģējusi uz tirgus disciplīnu, un glābšana ir organizēta vienīgi tad, kad kāda valsts jau ir nonākusi grūtībās.
All this time, the system has worked only by reacting to market discipline, organising bail-outs only when a country was in trouble.
Tomēr ir iespējams arī citādi: panākt progresu, uzlabojot fiskālo integrāciju un nododot kompetenci pār atbilstošajām jomām no dalībvalstīm Eiropas Savienībai.
However, there is another way: making progress enhancing fiscal integration through relevant transfers of sovereignty from the Member States to the EU.
Protams, tas ir sarežģīti, un tādēļ ir svarīgi paturēt prātā, ka pastāv vidusceļš, kas īstermiņā ir reālāks un vienlaicīgi nodrošina arī iespēju integrēt dalībvalstu tirgus disciplīnu un nepieciešamo ārējo fiskālo disciplīnu — šis vidusceļš var būt efektīvs, bet tas ir jāizstrādā ļoti rūpīgi.
Of course this is a complicated path and so it is important to keep in mind that there is a middle way, more realistic in the short-term, in which it is possible to integrate at the same time market discipline and the necessary external fiscal discipline of member countries, a middle way that can be effective but has to be designed with great precision.
Pašreizējās neveiksmes euro zonā ir vērtīga pieredze, kas jāizvērtē, lai neatkārtotu tās pašas kļūdas.
The present failures in the euro area are a valuable experience in order not to repeat the same mistakes.
Šajā ziņā es ierosinu izveidot Eiropas finanšu ministra amatu un Eiropas Kasi, kas var izdot eiroobligācijas.
In this sense I propose the creation of a European Ministry of Finances and a European Treasury able to emit Eurobonds.
Es apzinos, ka šis priekšlikums var kļūt par realitāti vienīgi pēc tam, kad būs veikta tik ļoti nepieciešamā Stabilitātes un izaugsmes pakta reforma, kas nodrošinās iespēju labāk kontrolēt nefunkcionējošas budžeta politikas euro zonas dalībvalstīs.
I am conscious that this proposal can only become a reality after a much-needed reform on the Stability and Growth Pact that allows for a better control of the dysfunctional budgetary policies in the eurozone Member States.
Īstenojot sarkano un zilo obligāciju modeli, eiroobligācijas var vienlaicīgi būt vērā ņemams finanšu avots valstīm ar zemu parāda līmeni un ļoti dārgs finansējums valstīm, kas pārkāpj noteikumus.
Eurobonds can simultaneously achieve a remarkable source of financing for countries with low levels of debt and a very expensive financing for those countries that break the rules, following the red and blue bonds model.
Visbeidzot eiroobligācijas var būt stimuls veidot euro kā pasaules rezervju valūtu, jo, tās ieviešot, tiktu izveidots parāda obligāciju tirgus Eiropas mērogā, kas būtu piecas reizes lielāks nekā Vācijas tirgus un gandrīz tikpat liels kā Ziemeļamerikas tirgus.
Finally, Eurobonds can give an impulse to the euro as a global reserve currency, as with them a debt obligations market would be born on a European scale, five times bigger than the German one and closely as big as the North American.
Euro arhitekti izveidoja monetāro savienību, apzinoties, ka valstīs ar ļoti atšķirīgu ekonomikas un ražošanas struktūru vienota valūta radīs nestabilitāti.
The euro’s architects built a monetary union while conscious of the instability that a single currency would generate in countries with a wide range of different economic and production structures.
Iespējams, šie arhitekti domāja, ka soļi pretim lielākai politiskajai savienībai tiks sperti tad, kad tie būs patiešām nepieciešami.
Possibly those architects thought that steps towards a bigger political union would come when the need for them was great.
Šodien, kad euro zonā valda pilnīga parādu krīze, šis laiks beidzot ir pienācis.
Today, with the full explosion of the debt-crisis in the eurozone, their time has finally come.
par nelegālas zvejas apkarošanu pasaulē — Eiropas Savienības loma
on combating illegal fishing at the global level - the role of the EU
Referente: Isabella Lövin
Rapporteur: Isabella Lövin
Attīstības komitejas ATZINUMS.................................................................................19
OPINION of the Committee on Development ......................................................18
Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinums 22
OPINION of the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety 21
– ņemot vērā Konvenciju par bioloģisko daudzveidību un 1992. gada jūnijā ANO konferencē Riodežaneiro pieņemto deklarāciju par vidi un attīstību (Rio deklarācija),
– having regard to the Convention on Biological Diversity (CBD) and to the Rio Declaration on Environment and Development adopted at the United Nations Conference on Environment and Development in June 1992,
– ņemot vērā ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas ( FAO ) 27. konferencē 1993. gada novembrī pieņemto FAO Nolīgumu par tāljūras zvejas kuģu atbilstības veicināšanu starptautiskajiem zvejas resursu aizsardzības un pārvaldības principiem (Nolīgums par atbilstības veicināšanu),
– having regard to the Food and Agriculture Organisation (FAO) Agreement to Promote Compliance with International Conservation and Management Measures by Fishing Vessels on the High Seas, approved at the 27th session of the FAO Conference in November 1993 (‘Compliance Agreement’),
– ņemot vērā 1995. gada Nolīgumu par Apvienoto Nāciju Organizācijas 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijas noteikumu īstenošanu attiecībā uz transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību (1995. gada 4. augusta ANO Nolīgums par zivju krājumiem ( UNFSA )),
– having regard to the 1995 Agreement for the Implementation of the Provisions of the United Nations Convention on the Law of the Sea of 10 December 1982 relating to the Conservation and Management of Straddling Fish Stocks and Highly Migratory Fish Stocks (‘UN Fish Stocks Agreement’ – UNFSA of August 1995),
– ņemot vērā FAO konferencē 1995. gada oktobrī pieņemto FAO Atbildīgas zivsaimniecības rīcības kodeksu,
– having regard to the FAO Code of Conduct for Responsible Fisheries, adopted in October 1995 by the FAO Conference,
– ņemot vērā 1998. gada jūnijā pieņemto Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju vērsties tiesas iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (Orhūsas konvencija),
– having regard to the Convention on Access to Information, Public Participation in Decision-Making and Access to Justice in Environmental Matters, adopted in June 1998 (‘Aarhus Convention’),
– ņemot vērā FAO Starptautisko nelegālas, nereģistrētas un neregulētas zvejas aizkavēšanas, novēršanas un izkaušanas rīcības plānu ( IPOA-IUU ), ko FAO Padome apstiprināja 2001. gada jūnijā,
– having regard to the FAO International Plan of Action to Prevent, Deter and Eliminate Illegal, Unreported and Unregulated Fishing (IPOA-IUU), endorsed by the FAO Council in June 2001,
– ņemot vērā Komisijas 2002. gada maija paziņojumu „Kopienas rīcības plāns nelikumīgas, nedeklarētas un neregulētas zvejas apkarošanai” ( COM(2002)0180 ),
– having regard to the Communication from the Commission on a Community action plan for the eradication of illegal, unreported and unregulated fishing of May 2002 ( COM(2002)0180 ),
– ņemot vērā 2007. gada 15. februāra rezolūciju par ES rīcības plāna īstenošanu attiecībā uz nelikumīgu, nedeklarētu un neregulētu zveju
– having regard to its resolution of 15 February 2007 on the implementation of the EU action plan against illegal, unreported and unregulated fishing
OV C 287 E, 29.11.2007., 502. lpp. ,
OJ C 287E, 29.11.2007, p.502. ,
– ņemot vērā Padomes 2008. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju (NNN regula)
– having regard to Council Regulation (EC) No 1005/2008 of 29 September 2008 establishing a Community system to prevent, deter and eliminate illegal, unreported and unregulated fishing (the ‘IUU Regulation’)
– ņemot vērā FAO konferences 36. sesijā 2009. gada novembrī Romā apstiprināto FAO Nolīgumu par ostas valsts pasākumiem, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju,
– having regard to the FAO Agreement on Port State Measures to Prevent, Deter and Eliminate Illegal, Unreported and Unregulated Fishing (PSMA), approved at the 36th session of the FAO Conference, held in Rome in November 2009,
– ņemot vērā ANO Narkotiku un noziedzības novēršanas biroja ( UNODC ) 2011. gada ziņojumu par transnacionālo organizēto noziedzību zvejniecības nozarē,
– having regard to the UN Office on Drugs and Crime (UNODC) 2011 report on Transnational Organised Crime in the Fishing Industry,
– ņemot vērā Komisijas Kopīgā pētniecības centra 2011. gadā publicēto atsauces ziņojumu „Nelikumīgu darbību novēršana zivsaimniecības nozarē — ģenētikas, genomikas, ķīmijas un tiesu medicīnas nozīme cīņā pret NNN zveju un zivju produktu izsekojamības veicināšanā”,
– having regard to the Commission’s Joint Research Centre (JRC) Reference Report ‘Deterring Illegal Activities in the Fisheries Sector – Genetics, Genomics, Chemistry and Forensics to Fight IUU Fishing and in Support of Fish Product Traceability’, published in 2011,
– ņemot vērā gaidāmo Apvienoto Nāciju Organizācijas konferenci par ilgtspējīgu attīstību ( UNCSD ), kura notiks 2012. gada jūnijā Brazīlijā,
– having regard to the upcoming United Nations Conference on Sustainable Development (UNCSD), which will take place in Brazil in June 2012,
– ņemot vērā Zivsaimniecības komitejas ziņojumu, kā arī Attīstības komitejas un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinumus ( A7-0362/2011 ),
– having regard to the report of the Committee on Fisheries and the opinions of the Committee on Development and the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety ( A7-0362/2011 ),
A. tā kā 71 % zemeslodes klāj okeāni, kuri glabā 16 reižu vairāk oglekļa dioksīda nekā virszemes sistēmas, un tā kā tam ir būtiska nozīme visas planētas klimata un dzīvības atbalsta sistēmās, un tā kā tie nodrošina pārtiku, iztiku, enerģiju un transporta ceļus ievērojamam skaitam pasaules iedzīvotāju;
A. whereas 71% of planet Earth is covered by oceans, which store 16 times as much carbon dioxide as the terrestrial world and play a fundamental role in the climate and life support systems of the entire planet, as well as providing a substantial portion of the global population with food, livelihoods, energy and transport routes;
B. tā kā saskaņā ar ziņojumiem nelegālas, nereģistrētas un neregulētas (NNN) zvejas apjoms ir no 11 līdz 26 miljoniem tonnu gadā, kas ir līdzvērtīgi vismaz 15 % pasaules nozvejas, un ka šā iemesla dēļ nav iespējama ekonomiski, sociāli un ekoloģiski ilgtspējīga pasaules jūras resursu apsaimniekošana;
B. whereas Illegal, Unreported and Unregulated (IUU) fishing has been reported to account for between 11 and 26 million tonnes a year, equivalent to at least 15% of world catches, making the economically, socially and environmentally sustainable management of the exploitation of the world’s marine resources impossible;
C. tā kā Konvencijas par bioloģisko daudzveidību līgumslēdzēju pušu 10. konferencē, kas notika Nagojā 2010. gada oktobrī, panāca vienošanos, ka jānosaka starptautisks pienākums līdz 2020. gadam vismaz par pusi samazināt bioloģiskās daudzveidības zudumu;
C. whereas the agreement approved at the 10th Conference of the Parties to the Convention on Biological Diversity held in October 2010 in Nagoya established the international obligation to at least halve the loss of biodiversity by 2020;
D. tā kā pasaules okeāni veido 90 % dzīvotņu uz zemeslodes;
D. whereas the world’s oceans constitute 90% of the habitat for life on earth;
E. tā kā uz divām trešdaļām pasaules okeānu neattiecas valstu jurisdikcija un tādējādi nav visaptverošas politikas, ar ko pārvaldītu starptautiskos ūdeņus (atklātā jūra), un tā kā pašreizējie juceklīgie likumi pamatojas galvenokārt uz 17. gadsimta jūru brīvas pieejamības principiem, ignorējot daudzus vides aizsardzības principus, kurus ilgstoši piemēro attiecībā uz zemi un atmosfēru;
E. whereas two thirds of the world’s oceans are beyond national jurisdiction, lacking comprehensive policies to govern international waters (the high seas), with current patchy laws mainly based on 17th century principles of freedom of the seas, ignoring many of the environmental principles that have long been applied for land and the atmosphere;
F. tā kā viens no mērķiem FAO Nolīgumā par ostas valsts pasākumiem, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju, ir likvidēt tā sauktās „izdevīgās ostas”, kas nodrošina patvērumu NNN kuģiem un ir iebraukšanas ostas tirdzniecībai ar nelikumīgi nozvejotajiem lomiem;
F. whereas one of the objectives of the FAO Agreement on port state measures to prevent, deter and eliminate illegal, unreported and unregulated fishing is to eliminate ‘ports of convenience’ that provide a safe haven for IUU vessels and serve as a port of entry for the trade in illegal catches;
G. tā kā jaunais kontroles jomā paredzētais ES tiesību aktu kopums, kurā iekļauta NNN zvejas regula, Kontroles regula un Zvejas atļauju regula, veido visaptverošu instrumentu kopumu, lai cīnītos ar šo negatīvo parādību okeānos, jo ar to precizē karoga valsts, piekrastes valsts, ostas valsts un tirgus valsts pienākumus gan ES dalībvalstīs, gan trešās valstīs;
G. whereas the new EU control package, consisting of the IUU Regulation, the Control Regulation and the Fishing Authorisations Regulation, constitutes a comprehensive set of instruments to combat this scourge of the oceans, since it specifies the flag, coastal, port and market State responsibilities of both the EU Member States and third countries;
H. tā kā ES ir pasaulē lielākā zivsaimniecības produktu importētāja un tā kā tās zivsaimniecības apjoms ir viens no lielākajiem pasaulē, un tāpēc ES ir liela atbildība, uzņemoties vadību starptautiskās kopienas mobilizācijā cīņā ar NNN zveju,
H. whereas the EU is the world's largest importer of fisheries products and one of the world's major fishing powers, and it therefore has a major responsibility to play a key role in mobilising the international community in the fight against IUU fishing;
7. uzstāj, ka Komisijas un dalībvalstu kontroles institūciju rīcībā ir jābūt pietiekamiem resursiem (cilvēkresursiem, finanšu un tehnoloģiju resursiem), kas ļauj tām īstenot minētās regulas;
Insists that the Commission and the control authorities in the Member States be provided with sufficient resources (human, financial, technological) enabling them to fully implement these regulations;
9. aicina dalībvalstis un Komisiju nodrošināt, ka nelegālā zveja tiek apkarota gan jūrā, gan iekšzemes ūdeņos, un uzsver nepieciešamību pārskatīt uzraudzības mehānismu pietiekamību un to īstenošanu;
Calls on the Member States and the Commission to ensure that illegal fishing is combated at sea and in inland waters and underlines the need to review the sufficiency of control mechanisms and their implementation;