natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vincenzo Aita, Sergio Berlato, Bernadette Bourzai, Niels Busk, Luis Manuel Capoulas Santos, Giuseppe Castiglione, Giovanna Corda, Joseph Daul, Albert Deß, Gintaras Didžiokas, Constantin Dumitriu, Ioannis Gklavakis, Lutz Goepel, Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf, Esther Herranz García, Lily Jacobs, Elisabeth Jeggle, Heinz Kindermann, Véronique Mathieu, Mairead McGuinness, Rosa Miguélez Ramos, James Nicholson, María Isabel Salinas García, Petya Stavreva, Dimitar Stoyanov, László Tőkés, Witold Tomczak , Donato Tommaso Veraldi, Janusz Wojciechowski
Vincenzo Aita, Sergio Berlato, Bernadette Bourzai, Niels Busk, Luis Manuel Capoulas Santos, Giuseppe Castiglione, Giovanna Corda, Joseph Daul, Albert Deß, Gintaras Didžiokas, Constantin Dumitriu, Ioannis Gklavakis, Lutz Goepel, Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf, Esther Herranz García, Lily Jacobs, Elisabeth Jeggle, Heinz Kindermann, Véronique Mathieu, Mairead McGuinness, Rosa Miguélez Ramos, James Nicholson, María Isabel Salinas García, Petya Stavreva, Dimitar Stoyanov, László Tőkés, Witold Tomczak, Donato Tommaso Veraldi, Janusz Wojciechowski
par jauna 202.a panta iekļaušanu, kas attiecas uz Parlamenta izmantotajiem Eiropas Savienības simboliem
on insertion of a new Rule 202a on the use by Parliament of the symbols of the Union
par jauna 202.a panta iekļaušanu, kas attiecas uz Parlamenta izmantotajiem Eiropas Savienības simboliem
on insertion in Parliament's Rules of Procedure of a new Rule 202a on the use by Parliament of the symbols of the Union
– ņemot vērā 2007. gada 11. jūlija rezolūciju par Starpvaldību konferences sasaukšanu
– having regard to its resolution of 11 July 2007 on the convening of the Intergovernmental Conference
– ņemot vērā priekšsēdētāja 2007. gada 12. septembra vēstuli,
– having regard to the letter from its President of 12 September 2007,
– ņemot vēra, ka šos simbolus visas Eiropas Savienības iestādes ir izmantojušas jau vairāk nekā 30 gadus un ka tos 1985. gadā oficiāli pieņēma Eiropadome
– having regard to the fact that the symbols have been in use for over 30 years by all European Institutions and were formally adopted by the European Council in 1985
Milānas 1985. gada 28. un 29. jūnija Eiropadome. ,
Milan European Council of 28 and 29 June 1985. ,
– ņemot vērā Konstitucionālo jautājumu komitejas ziņojumu ( A6‑0347/2007 ),
– having regard to the report of the Committee on Constitutional Affairs ( A6‑0347/2008 ),
XIII sadaļa – „Dažādi noteikumi” – 202.a pants (jauns)
Title XIII - Miscellaneous Provisions - Rule 202 a (new)
202.a pants
Rule 202a
Parlaments atzīst un atbalsta šādus Eiropas Savienības simbolus:
Parliament shall recognise and espouse the following symbols of the Union :
– karogu — divpadsmit zvaigznes apļa formā uz zila pamata;
– the flag showing a circle of twelve golden stars on a blue background;
– himnu ar Ludviga van Bēthovena Devītās simfonijas „Oda priekam” melodiju;
– the anthem based on the ‘Ode to Joy’ from the Ninth Symphony by Ludwig van Beethoven;
– devīzi „Vienoti dažādībā”.
– the motto 'United in diversity'.
Karogu oficiālos gadījumos izkar visās Parlamenta ēkās.
The flag shall be flown at all Parliament premises and on the occasion of official events.
Himnu atskaņo katras Parlamenta sesijas un citu svinīgu sēžu atklāšanā, jo īpaši par godu valsts vai valdības vadītājam vai pēc paplašināšanās sveicot deputātus no jaunajām dalībvalstīm.
The anthem shall be performed at the opening of each constitutive session and at other solemn sittings, notably to welcome heads of State or government or to greet new Members following enlargements.
Devīzi norāda uz Parlamenta oficiālajiem dokumentiem.
The motto shall be reproduced on Parliament's official documents.
Prezidijs nosaka sīki izstrādātus noteikumus šā panta īstenošanai.
The Bureau shall lay down detailed provisions for the implementation of this Rule.
Sociālās un politiskās saziņas procesā izmantotie simboli
Symbols in the social and political communication process
Jebkurā saziņas procesā svarīga loma ir simboliem, jo īpaši, ja runājam par sabiedrības spēju atpazīt sociālās grupas vai organizācijas, tostarp politiskas iestādes, vai identificēties ar tām.
Symbols are vital elements of any communication process, particularly in relation to the process of the public's identification of or with any social grouping or organisation, including political bodies.
Simboli var būt galvenais iemesls, kāpēc sabiedrība izjūt emocionālu saikni ar šīm organizācijām.
Indeed, symbols may be a decisive element for the public's emotional attachment to these organisations.
Līdz ar to karogi, emblēmas, himnas, devīzes, krāsas un citi simbolu veidi ir ļoti svarīgi, lai sabiedrība atpazītu attiecīgo politisko, etnisko, kultūras, sporta u. c. organizāciju, un šie simboli būtiski ietekmē sabiedrības identifikāciju ar šīm organizācijām.
Flags, emblems, anthems, slogans, colours and other types of symbol are therefore essential in ensuring that any type of human organisation, whether political, ethnic, cultural, sporting, etc., is recognised by the public, and they play a crucial role in the public's identification with these organisations.
Simboli emocionāli attēlo organizācijas pārstāvētās vērtības, saprotamā veidā palīdz izskaidrot abstraktas idejas, sekmē saziņu un dalību un padara attiecīgo organizāciju tuvāku sabiedrībai, tādējādi veicinot tās leģitimitāti.
Symbols convey an emotional image of the underlying values of the organisations they represent, they play a part in making abstract ideas intelligible, they facilitate communication and participation and they help to bring the organisations that they symbolise closer to the citizens, thereby contributing to their legitimacy.
Šāda pieredze mūsu valstīs, reģionos, konfesijās, partijās, pilsoniskajās organizācijās, arodbiedrībās, futbola klubos u.c. neatšķiras un ir tāda pati arī ES līmenī.
This experience, which is shared by all our countries, regions, churches, parties, civic organisations, trade unions, football clubs, etc., is also valid at EU level.
Tādēļ nav pārsteidzoši, ka kopš saviem pirmsākumiem Eiropas Kopienas un vēlāk Eiropas Savienība ir mēģinājušas izveidot simbolus, kurus sabiedrība varētu atpazīt.
It is therefore not surprising that, since their formation, the European Communities and subsequently the European Union have also sought to provide themselves with symbols that the public can identify.
Eiropas karogs
The European flag
Lai nepieļautu daudz un dažādu simbolu izveidi, kas varētu apmulsināt iedzīvotājus un viņus vēl vairāk atsvešināt, 1985. gada Milānas Eiropadome
In order to avoid a scattering of different symbols, which might confuse and alienate citizens instead of bringing them closer, the 1985 Milan European Council
Lēmumu par Eiropas karogu, himnu un dienu 1985. gada jūnijā pieņēma Milānas Eiropadome pēc Eiropas tautu ad hoc komitejas locekļa Adonnino ziņojumā izteiktā priekšlikuma; šo lēmumu oficiāli noformēja ar Padomes 1986. gada aprīļa lēmumu.
The flag, the anthem and Europe day were adopted by the Milan European Council of June 1985, acting on the suggestion contained in the Adonnino report of the ad hoc committee on a Peoples' Europe, this decision being subsequently formalised by a Council decision of April 1986.
Kopš 1986. gada 29. maija pie Eiropas Savienības iestāžu ēkām līdzās Eiropas Kopienu 12 dalībvalstu karogiem ir izkārts Eiropas karogs. nolēma pārņemt šo Eiropas Padomes simbolu un vairāk nekā 30 gadu veco karogu atzīt par toreizējās Eiropas Kopienas karogu.
Since 29 May 1986 the European flag has been flying at the buildings of the European institutions alongside the national flags of the then 12 Member States of the European Communities. decided to follow this example and make this flag, which had by then been in existence for almost 30 years, the flag of what was then the European Community.
Šim karogam bija jāraksturo pilnība, savstarpēja papildināmība un solidaritāte, tādējādi simbolizējot Eiropas vienotību.
The flag was intended to represent perfection, complementarity and solidarity, thus symbolising Europe's unity.
Kopš 1986. gada Eiropas pilsoņi ir pieraduši redzēt un pazīt karogu ar divpadsmit zelta zvaigžņu apli uz tumši zila fona kā Eiropas Savienības karogu.
Since 1986, European citizens have become used to seeing and identifying the dark blue flag with 12 golden stars as the flag of their European Union.
Šajā laikā karogs ar atšķirīgām, bet augošām sekmēm ir izmantots gan Eiropas Savienības, gan dalībvalstu reģionālās un vietējās sabiedriskās ēkās, sabiedriskās iestādēs un ceremonijās (dažu dalībvalstu parlamentos tas pat ir izkārts līdzās valsts karogam) kā Kopienas programmu un pasākumu simbols (piemēram, uz Eiropas Savienības iekšējām robežām, tādējādi simbolizējot iekšējo robežu kontroles atcelšanu u. c.).
Since then, the flag has been used, with varying but growing degrees of success, at both European and national, regional and local public buildings, at public institutions and ceremonies (in some Member States it is even unfurled alongside the national flag in the national parliaments), as a symbol identifying Community programmes and actions (for example, at internal borders between Member States, symbolising the abolition of controls at internal borders, or on information for the public on public works programmes co-financed by the Union, etc.).
Iespējams, tas pārsteigs, bet tumši zilais karogs ar divpadsmit zelta zvaigznēm ir kļuvis pazīstams arī ārpus Eiropas Savienības ārējām robežām, simbolizējot mieru, drošību un solidaritāti to valstu iedzīvotājiem, kuras piemeklējušas humanitārās krīzes vai dabas katastrofas.
Perhaps surprisingly, the blue flag with the 12 golden stars has also become known beyond the Union's external borders, and it is a symbol which populations facing humanitarian crises or natural disasters have come to identify with a haven of peace, safety and solidarity.
Eiropas himna
The European anthem
Arī šajā gadījumā Eiropas Padome bija pirmā, kas 1972. gadā par savu oficiālo himnu apstiprināja „Odu priekam” — Ludviga van Bēthovena 1823. gadā komponētās Devītās simfonijas melodiju ar Frīdriha Šillera tāda paša nosaukuma dzejoļa vārdiem.
It was also the Council of Europe, in 1972, which was the first to adopt as its official anthem the 'Ode to Joy' from the Ninth Symphony by Ludwig van Beethoven, composed in 1823 and based on the poem with the same title written by Friedrich von Schiller in 1785.
Būtu grūti atrast citu pazīstamu mūzikas un dzejas sacerējumu, kas vēl labāk spētu simbolizēt Eiropas vienotības ideju kā šī oda „cilvēku dzimuma vienotībai”, kuras iespaidu pastiprina triumfējoša un cildinoša mūzika, ko sacerējis komponists, kas pats par sevi simbolizē Eiropas ģenialitāti.
It would be hard to find such a well-known piece of music and poetry that would better symbolise the idea of European integration than this ode 'to the unity of the human species transformed into the subject', heightened by the exultant and sublime music of a composer who is one of the best symbols of European genius.
Tādējādi Eiropas Savienības institūcijas rīkojās pareizi, sekodamas Eiropas Padomes piemēram un apstiprinot „Odu priekam” par Eiropas Savienības himnu.
The European institutions thus did well to follow the example of the Council of Europe and make the 'Ode to Joy' the anthem of the European Union.
Eiropas diena
Europe D ay
Eiropas Savienības institūcijas ātri saprata, ka ir jānosaka diena par godu Eiropas vienotībai.
The European institutions were also quick to perceive the need for a day to commemorate European integration.
Valsts un pilsētu svētku dienām ir divējāda funkcija — atgādināt par noteiktu identitāti vai vērtību, kā arī radīt un atjaunot šo pašu identitāti vai vērtību, ko tādējādi nostiprina nākamajās paaudzēs.
National and civic public holidays generally have a dual function of evoking an identity or value that is being remembered, but also of producing and renewing that same identity or value that is then reaffirmed for the future.
Kopienas iestādes 1962. gadā apstiprināja 9. maiju (Šūmaņa deklarācijas dienu) par oficiālu svētku dienu, kas gan attiecas tikai uz šo iestāžu darbiniekiem.
9 May, the day of the Schuman Declaration, was chosen by the Community institutions as their official holiday in 1962, but it applies only to their staff.
Savukārt Eiropas Padome 1964. gadā par Eiropas dienu izvēlējās dienu, kurā tā 1949. gadā tika dibināta — 5. maiju, tomēr Eiropas mērogā šai dienai nekad nav bijusi īpaša nozīme.
For its part, in 1964 the Council of Europe chose 5 May, the date on which it was set up in 1949, as Europe Day, but it never had any genuine European impact.
Vēlāk Milānas Eiropadome nolēma sekot Adonnino ziņojuma ieteikumiem un plaši atzīmēt 9. maiju — dienu, kura, iespējams, vislabāk simbolizē brīdi, kad sākās Eiropas integrācijas process.
Later, the Milan European Council decided to follow the recommendations of the Adonnino report and publicly commemorate 9 May, the date which perhaps best symbolises the moment when the whole process of European integration was launched.
9. maiju pakāpeniski sāka atzīmēt arī ārpus Eiropas Savienības iestādēm ar dažādiem koncertiem, izstādēm vai citiem pasākumiem, piemēram, atvērto durvju dienām, kad iedzīvotāji var apmeklēt Eiropas Savienības iestādes un birojus dalībvalstīs, saņemt informatīvus un izklaidējošus materiālus u. c., tā ka šī diena pamazām sāk kļūt par svētku dienu arī Eiropas Savienības iedzīvotājiem.
9 May has gradually been emerging out of the institutions and into the outside world through the organisation of shows, exhibitions and events such as open days when citizens can visit the European institutions and their offices in the Member States, acquire material for information and entertainment, etc., so that bit by bit it is becoming a holiday for European citizens.
Tomēr dziļāka šīs dienas nozīme paliks Eiropas Savienības iedzīvotāju emocionālajā atmiņā tikai tad, ja šajā sakarā attiecīgi rīkosies pašas dalībvalstis un atzīs Eiropas dienu par oficiālu Eiropas Savienības svētku dienu.
However, its deeper significance will only truly take root in the emotional memory of European citizens if the Member States themselves join efforts to this end, recognising Europe Day as a real European public holiday.
Lai gan eiro vēl nelieto visās dalībvalstīs, vienotā valūta līdz ar nonākšanu skaidras naudas apritē tik un tā kļuva par Eiropas Savienības simbolu ne tikai eiro zonas dalībvalstu iedzīvotājiem, bet arī trešās valstīs, kuru iedzīvotāji sāka saistīt ES ar eiro gluži tāpat kā ASV ar dolāru.
Evidently, even though it does not yet cover all the Member States, the single currency could not fail to become a symbol of the European project when it came into circulation, not only for the populations of the Member States where it has been introduced, but quite clearly also among the populations of third countries, who are starting to identify the EU with the euro in the same way as they identify the US with the dollar.
Madrides Eiropadomes 1995. gada decembrī pieņemtais termins „eiro” aizstāja Māstrihtas līgumā minēto „Eiropas valūtas vienību”.
Adopted by the Madrid European Council of December 1995, the term ‘euro’ replaced the ‘ecu’ referred to in the Maastricht Treaty.
Kopš 1999. gada janvāra eiro sāka izmantot finanšu tirgos, un kopš 2002. gada 1. janvāra to izmanto arī skaidras naudas apritē; kad eiro zonai pievienojās Slovēnija un 2008. gada 1. janvārī arī Malta un Kipra, eiro kļuva par 15 dalībvalstu oficiālo valūtu.
The euro has been in use in the financial markets since January 1999 and has been in circulation since 1 January 2002; after Slovenia joined the eurozone, followed by Malta and Cyprus on 1 January 2008, it became the official currency of 15 Member States.
Eiro ir arī Monako, Vatikāna un Sanmarīno oficiālā valūta un faktiskā valūta Andorā, Melnkalnē un Kosovā.
In addition, the euro is the official currency of States such as Monaco, the Vatican and San Marino and the de facto currency in Andorra, Montenegro and Kosovo.
Eiro simbols € ir izveidots no sengrieķu alfabēta burta „epsilon” — norādot uz Eiropas civilizācijas izcelsmi un pirmo burtu vārdā „Eiropa” — , kuram pievienotas divas paralēlas horizontālas līnijas, kuras simbolizē Eiropas ekonomikas un jaunās valūtas stabilitāti.
The symbol for the euro is €, inspired by the letter epsilon in the ancient Greek alphabet, evoking the origins of European civilisation and the first letter in the name ‘Europe’, to which were added two parallel horizontal bars which are intended to symbolise the stability of the European economy and of the new currency.
Devīze „Vienoti dažādībā”
The motto: ‘United in diversity’
Eiropas Konvents šo frāzi nedaudz mainīja, pārveidojot par „Vienoti dažādībā”, ko var uzskatīt par nevainojamu Eiropas Savienības būtības definīciju.
This phrase was altered slightly by the European Convention, becoming ‘United in diversity’, which may be seen as the perfect definition of the essence of the European project.
Eiropas konstitūcija un Lisabonas līgums
The European Constitution and the Treaty of Lisbon
Pēc Eiropas Konventa priekšlikuma Briseles Eiropadome 2004. gada jūnijā Eiropas konstitūcijā iekļāva pantu (I-8) par Eiropas Savienības simboliku.
On a proposal from the European Convention, the Brussels European Council of June 2004 inserted an article (I-8) on the symbols of the European Union in the European Constitution.
Kā zināms, Konstitucionālā līguma ratifikācijas process neizdevās.
As we know, the process of ratifying the Constitutional Treaty collapsed.
Kad 2007. gadā atsākās apspriedes, lai rastu izeju no situācijas, ko radīja Francijas un Nīderlandes referendumu negatīvais rezultāts, 27 dalībvalstis pēc dažu dalībvalstu spiediena līdzās citiem teksta grozījumiem nolēma atteikties no konstitucionālās pieejas un Konstitūcijā ietvertajiem „pseidovalsts” elementiem.
During the negotiations that recommenced in 2007 with the aim of finding a way out of the impasse that had blocked the process following the French and Dutch ‘noes’, the 27 decided, under pressure from some Member States, to abandon the constitutional perspective and the ‘quasi-state’ elements contained in the Constitution, among other changes to the text.
Lai panāktu vienošanos, cita starpā tika upurēti arī Eiropas Savienības simboli, un tos neiekļāva jaunajā Lisabonas līgumā.
The symbols of the Union thus became one of the ‘collateral victims’ of the efforts made to reach an agreement, since they were not included in the new Treaty of Lisbon.
EP reakcija
The EP’s reaction
Rodas šaubas, vai, oficiāli atzīstot visiem eiropiešiem zināmu karogu, ko pasaules valstu iedzīvotāji faktiski pazīst kā aizsardzības un drošības sniedzēju krīzes situācijās, melodiju, ko pie sevis dungo visi mūzikas pazinēji, Eiropas Savienības svētku dienu, valūtu, kuru vismaz 13 dalībvalstu iedzīvotāji lieto ikdienā, vai tik piemērotu devīzi kā „vienoti dažādībā”, patiešām varētu rasties nepārvarami šķēršļi jaunā Līguma ratifikācijai, kā to apgalvo dažu dalībvalstu valdības.
It is questionable whether the formal recognition of a flag which is familiar to all Europeans and that is indeed recognised by the populations of countries throughout the world, who look to it to provide protection and safety in crisis situations, of a piece of music that is hummed by all music lovers, of a European holiday, of a currency that the citizens of at least 13 countries already use every day, or of such an appropriate motto as ‘united in diversity’, could indeed constitute an insurmountable obstacle to the ratification of the new Treaty as some governments claimed.
Tomēr, tā kā Eiropas Savienības simbolus neizveidoja ar Līgumu palīdzību, tie nezaudēs savu nozīmi Eiropas Savienības pamatvērtību atspoguļošanā un Eiropas Savienības iedzīvotāji tos nevērtēs zemāk tikai tāpēc, ka tie nav minēti jaunajā Līgumā.
However, just as they were not created by the Treaties, the symbols will not lose their character as vehicles of the values on which the European Union is based or their degree of recognition/attraction among European citizens simply because they are not enshrined in a Treaty.
Pretēji dažu cilvēku uzskatiem, tas, ka Eiropas Savienības simboli nav iekļauti Līgumā, ne politiski, ne juridiski neliedz iestādēm tos turpināt lietot tikpat bieži kā iepriekš, vai vēl biežāk.
Indeed, contrary to what some people appear to believe, the fact that they are not included in the Treaty in no way, either politically or legally, prevents the institutions from continuing to use them as they have done up to now, or indeed intensifying their use.
Tas nekādā gadījumā neliedz Eiropas Parlamentam šajā sakarā turpināt būt par „celmlauzi”, kāds tas vienmēr bijis, savās darbībās veicinot un regulējot simbolu, jo īpaši karoga, himnas, devīzes, lietojumu.
In particular, it does not prevent the European Parliament from continuing the pioneering role it has always played in this respect, intensifying and regulating the use of the symbols, in particular the flag, the anthem and the motto, within the realm of its activities.
EP ļoti agri uzņēmās attiecīgo celmlauža lomu Kopienas/Savienības simbolu lietošanā.
The EP took on a pioneering role in respect of the symbols of the Community/Union at a very early stage.
EP šajā jautājumā sāka rīkoties nekavējoties pēc pirmajām tiešajām vispārējām vēlēšanām 1979. gadā, kas 1983. gadā noveda pie Van Hassel ziņojuma pieņemšanas, kurā aicināja Eiropas Padomes karogu atzīt arī par Eiropas Kopienas karogu kā „simbolu, ar kuru Eiropas tautas var identificēties”.
The EP started work in this area immediately after the first elections by direct universal suffrage in 1979, leading to the adoption of the Van Hassel report in 1983 which called for the recognition of the flag of the Council of Europe as the flag of the European Community, ‘a symbol with which the peoples of Europe can identify’.
Pēc Milānas Eiropadomes 1985. gada lēmuma EP atgriezās pie šā jautājuma 1998. gadā Gama ziņojumā, kurā uzsvēra simbolu nozīmi, lai „vēlētājiem radītu vienotu Kopienas tēlu” un veicinātu lielāku dalību Eiropas Parlamenta vēlēšanās.
Following the decision of the 1985 European Council in Milan, the EP returned to the topic in 1998 in the Gama report, which highlighted the importance of symbols in ‘consolidating the Community’s image in the eyes of the electorate’ and encouraging greater participation in the European elections.
Šajā sakarā EP aicināja Komisiju veikt konkrētus pasākumus, lai pēc iespējas veicinātu plašāku Eiropas karoga izmantošanu, piemēram, to izkarot līdzās dalībvalstu karogiem uz ES ārējām un iekšējām robežām, visās Eiropas Savienības dalībvalstu pašvaldībās Eiropas Parlamenta vēlēšanu nedēļā u. c.
To this end, the EP called on the Commission to take concrete measures to promote the widest possible use of the European flag, for example by flying it alongside the flags of the Member States at the EU’s external and internal borders, in all European municipalities during the week of the European elections, etc.
Tāpēc nav pārsteidzoši, ka EP atkal ir tas, kas savās darbībās veicina Eiropas simbolu plašāku izmantošanu.
It is therefore not surprising that it should once again be the EP which has provided an impulse for the greater use of European symbols within the realm of its activities.
Ar šādu mērķi tika izstrādāts minētais priekšlikums, kas paredz grozīt Parlamenta Reglamentu, lai regulētu un stiprinātu Eiropas Savienības simbolu lietojumu savās darbībās, kam nevajadzētu ierobežot Parlamenta centienus aicināt citas Eiropas Savienības iestādes, jo īpaši Komisiju — kurai tiešām vajadzētu izmantot savas ierosināšanas tiesības, lai šajā sakarā ierosinātu vispārējus pasākumus — un dalībvalstu iestādes savu iespēju robežās veicināt Eiropas Savienības simbolu izmantošanu.
This is the aim behind the present proposal to amend Parliament’s Rules of Procedure in order to regulate and strengthen the use of Europe’s symbols in its activities, which should also not prevent it from appealing to the other European institutions, in particular the Commission - which should indeed use its power of initiative to propose general measures in this context - and the authorities in the Member States, to join it in promoting the use of European symbols within the scope of their powers.
Nesen pieņemtā deklarācija, kuru 16 dalībvalstis
The recent declaration that 16 EU Member States