natgillin/translations-raw huggingface dataset:
12. uzskata, ka informācijas apmaiņa pirms atsaukšanas ir jāīsteno, attiecīgajām iestādēm pārredzami, ar pietāti un lojāli sadarbojoties, tādējādi nodrošinot, ka visas iestādes laikus ir pilnībā informētas par atsaukšanas iespēju; tomēr uzskata, ka papildus vispārējām LESD 296. pantā izklāstītajām prasībām, ko piemēro visiem tiesību aktiem, īpaša juridiska pienākuma ieviešana pamataktos sniegt pamatojumu par noteiktu tiesību aktu pieņemšanu būtu lieka un radītu neskaidrības;
Is of the opinion that the exchange of information prior to a revocation should take place as a matter of transparency, courtesy and loyal cooperation between the institutions concerned thereby ensuring that all institutions are fully aware of the possibility of revocation in good time; however, deems it redundant and confusing to introduce a specific legal obligation in basic acts requiring a statement of reasons for the adoption of certain legal acts in addition to the general requirement laid down in Article 296 TFEU which is applicable to all legal acts;
17. prasa Parlamenta administrācijai pārdalīt līdzekļus un tādējādi (ievērojot budžeta neitralitāti) nodrošināt amata vietas, kas vajadzīgas, lai sniegtu pienācīgu atbalstu ar LESD 290. pantu saistīto uzdevumu veikšanai; prasa iestāžu līmenī novērtēt deleģētu kompetenču veidošanai pieejamās administratīvās struktūras un cilvēkresursus;
Requires Parliament's administration to reallocate resources as a (budget-neutral) means of providing the posts needed to deliver appropriate support for the performance of tasks connected with Article 290 TFEU; calls for an institutional approach to assess the administrative structures and human resources available to develop delegated competences;
19. uzstāj, lai acquis pirmām kārtām tiktu pielāgots tajās politikas jomās, uz kurām pirms Lisabonas līguma spēkā stāšanās neattiecās koplēmuma procedūra; prasa izvērtēt katru no minētajām jomām atsevišķi, lai nodrošinātu, ka jo īpaši visi atbilstošie vispārpiemērojamie pasākumi, kas līdz šim pieņemti saskaņā ar 4. un 5. pantu Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumā 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību
Insists that the first priority must be to adapt the acquis in policy areas which, prior to the entry into force of the Treaty of Lisbon, were not subject to the codecision procedure; calls for them to be dealt with on a case-by-case basis to ensure that, in particular, all appropriate measures of general scope which were previously adopted under Articles 4 and 5 of Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission
20 . uzskata — lai pilnībā saglabātu likumdevējas iestādes prerogatīvas, gan iepriekšminētās saskaņošanas laikā, gan izskatot priekšlikumus atbilstoši parastajai likumdošanas procedūrai, īpaša uzmanība jāpievērš attiecīgai LESD 290. un 291. panta piemērošanai un praktiskajām sekām, kas rodas, piemērojot kādu no minētajiem pantiem; prasa, lai likumdevējas iestādes būtu tiesīgas izlemt par to, ka jautājumus, kas iepriekš pieņemti saskaņā ar regulatīvās kontroles procedūru (RKP), var pieņemt saskaņā ar LESD 290. pantu vai arī parastās likumdošanas procedūras kārtībā;
Considers that in order to fully preserve the Legislator's prerogatives, special attention should be given to the relative use of Articles 290 and 291 TFEU and to the practical consequences of having recourse to one article or the other, be it during the above-mentioned alignment or when dealing with proposals under the ordinary legislative procedure; insists that the co-legislators have the power to decide that the matters previously adopted under the regulatory procedure with scrutiny (RPS) can be adopted either under Article 290 TFEU or under the ordinary legislative procedure;
Jaunais „leģislatīva” akta jēdziens
The novel concept of a "legislative" act
Ar Lisabonas līgumu tiek īpaši noteiktas likumdošanas pilnvaras un ieviesta Eiropas Savienības tiesiskā regulējuma normu hierarhija .
The Treaty of Lisbon consecrates legislative power and introduces a hierarchy of norms in the Union 's legal order .
Tādējādi šis līgums nostiprina Eiropas Savienības demokrātisko būtību un racionalizē tās tiesisko regulējumu.
In so doing, it reinforces the democratic character of the Union and rationalises its legal order.
Ar jauno līgumu ievieš leģislatīva akta jēdzienu, kas līdz šim netika izmantots Kopienas un Savienības tiesībās
The new treaty introduces the concept of a legislative act which was until now unknown in Community and Union law
Iestāde, kas rīkojas „likumdevēja statusā” — šāds jēdziens jau agrāk bija sastopams saistībā ar pārredzamības noteikumiem Padomē (EKL 207. panta 3. punkts).
The concept of an institution acting in a "legislative capacity" already made an appearance in the context of rules on transparency in the Council - Article 207(3) TEC.
Tomēr jēdziens „likumdevēja statuss” netika definēts. .
No definition of "legislative capacity" was however given. .
Leģislatīvi akti tiek mērķtiecīgi nošķirti no visiem pārējiem (neleģislatīvajiem) aktiem, un leģislatīvu aktu definē kā tiesību aktu, ko pieņem ar likumdošanas procedūru
A distinction with far-reaching consequences is made between legislative acts and all other acts (non-legislative acts), a legislative act being defined as a legal act adopted by legislative procedure
LESD 289. panta 3. punkts. .
Article 289(3) TFEU. .
Katrā Līgumu konkrētajā tiesiskajā pamatā ir norādīts, vai akts ir leģislatīvs.
Each individual legal basis in the Treaties identifies whether or not an act is of a legislative nature.
Likumdevējs deleģē pilnvaras Komisijai
Delegation of power by the Legislator to the Commission
Viens no likumdošanas pilnvaru elementiem ir LESD 290. pantā paredzētā iespēja likumdevējam ar leģislatīvu aktu (turpmāk — „pamatakts”) deleģēt Komisijai daļu savu pilnvaru.
One of the elements of legislative power is the possibility, provided for in Article 290 TFEU, for the Legislator to delegate part of its own power to the Commission in a basic legislative act (hereinafter "the basic act").
Šīs deleģētās pilnvaras var izmantot, tikai lai papildinātu vai grozītu leģislatīva akta elementus, kurus likumdevējs neuzskata par būtiskiem.
This delegated power can only consist in supplementing or amending parts of a legislative act which the Legislator does not consider to be essential.
Šīs pilnvaru īstenošanas rezultātā Komisijas pieņemtie deleģētie akti būs vispārēji piemērojami neleģislatīvi akti.
The resulting delegated acts adopted by the Commission will be non-legislative acts of general scope.
Lai deleģēšana būtu likumīga, likumdevējam ir konkrēti jānosaka pilnvaru deleģēšanas mērķis, saturs, apjoms un ilgums
In order to make a valid delegation, the Legislator must explicitly define the objective, content, scope and duration of that delegation
LESD 290. panta 1. punkta otrā daļa. .
Article 290(1) second subparagraph TFEU. .
Turklāt likumdevējam ir jāparedz nosacījumi, kas attiecas uz minēto deleģēšanu
Furthermore, the Legislator must lay down the conditions to which this delegation is subject
LESD 290. panta 2. punkts. , tādējādi likumdevējs varēs kontrolēt, kā Komisija izmanto tai deleģētās pilnvaras.
Article 290(2) TFEU. - this will allow the Legislator to control the Commission's use of delegated power.
Likumdevēja īstenotās pilnvaru deleģēšanas mērķis
Objective of a delegation of power by the Legislator
Likumdevēja īstenotās pilnvaru deleģēšanas mērķis ir saglabāt tiesību aktu vienkāršumu un vienlaikus nodrošināt iespēju tos papildināt un atjaunināt bez nepieciešamības īstenot vairākkārtējas likumdošanas procedūras, kas varētu radīt nesamērīgus apgrūtinājumus un prasīt pārmērīgi daudz laika.
The objective of a delegation of power by the Legislator is to ensure that legislation can at the same time remain simple and also be completed and updated without needing to have recourse to repeated legislative procedures, which could be disproportionately cumbersome and take up an inordinate amount of time.
Tādējādi pilnvaru deleģēšana sniedz iespēju pievērsties detalizētākiem Eiropas Savienības tiesību akta aspektiem, vienlaikus ļaujot likumdevējam saglabāt savas galīgā lēmēja pilnvaras un atbildību.
Delegation therefore provides a way to deal with the more detailed aspects of a piece of Union legislation while allowing the Legislator to maintain its ultimate power and responsibility.
Tādējādi pilnvaru deleģēšanu daļēji var uzskatīt par līdzekli likumdošanas uzlabošanai ES līmenī.
In this way, delegation can be seen partly as a tool for better law-making at EU level.
Pilnvaru deleģēšanas apjoms un ilgums
Scope and duration of the delegation
Pilnvaru deleģēšana ir sarežģīts process, kura ietvaros likumdevējs uzdod Komisijai īstenot daļu likumdevēja pilnvaru.
A delegation is a delicate operation in which the Legislator instructs the Commission to exercise part of its own power.
Tāpēc pilnvaru deleģēšanas mērķi, saturs, apjoms un ilgums ir skaidri un precīzi jānorāda pamataktā.
As a result, the objectives, content, scope and duration of the delegation have to be expressly and meticulously defined in the basic act.
Tādējādi deleģēšanas ilgums nevar būt nenoteikts, bet pamataktā varētu noteikt, ka periodiska atjaunošana notiek vai nu konkludenti, vai pēc skaidra Komisijas pieprasījuma.
The duration of a delegation cannot thus be indefinite, but a basic act could provide for the possibility of periodical renewal to take place either tacitly or following an express request by the Commission.
Abos gadījumos deleģēšanu var atjaunot tikai tad, ja noteiktā termiņā nedz Parlaments, nedz Padome neizsaka iebildumus.
In both cases, the delegation could only be renewed if the Parliament and Council did not express any objections within a given deadline.
Deleģēto pilnvaru īstenošanas kontroles vispārējie principi
General principles for controlling the exercise of delegated power
Saskaņā ar LESD 290. pantu likumdevējs var brīvi izvēlēties piemērojamo(s) kontroles mehānismu(s).
Article 290 TFEU gives the Legislator the freedom to choose the control mechanism(s) to put in place.
Minētajā pantā tikai piemēram ir norādīti divi šādas kontroles veidi.
It mentions two such means of control purely by way of example.
Secinājums, ka šie divi kontroles līdzekļi ir vienīgie, būtu ne vien pretrunā ar LESD 290. panta formulējumu, bet arī ar tā pamatideju, proti, ka likumdevējs deleģē pilnvaras, kas izriet no viņa uzdevumiem, un tādēļ tam ir jābūt pārliecinātam, ka tas arī turpmāk varēs pienācīgi kontrolēt šo pilnvaru izmantojumu
To conclude that these two means of control form an exhaustive list would not only be contrary to the plain wording of Article 290 TFEU but would also be contrary to the underlying philosophy whereby the Legislator is delegating a power which is intrinsic to its own role and must therefore be sure of being able to retain proper control over its use
Tādējādi deleģēšanas kontroles veida noteikšanā tiek nodrošināta maksimāli plaša rīcības brīvība
This implies the widest possible margin of appreciation in determining how to control a delegation
Šajā pašā sakarā skatīt Parlamenta 2009. gada 7. maija rezolūciju par Parlamenta jauno lomu un pienākumiem saskaņā ar Lisabonas līgumu ( P6_TA(2009)0373 ), 68. punkts. .
See to the same effect Parliament's resolution of 7 May 2009 on Parliament's new role and responsibilities in implementing the Lisbon Treaty ( P6_TA(2009)0373 ), at paragraph 68. .
Tomēr likumdevēja noteiktajiem kontroles mehānismiem ir jāatbilst dažiem vispārējiem Eiropas Savienības tiesību principiem.
However, the control mechanisms set out by the Legislator must respect certain general principles of Union law.
Šiem mehānismiem jo īpaši:
In particular, they must:
· jābūt vienkāršiem un viegli uztveramiem;
· be simple and easily understandable,
· jānodrošina juridiskā noteiktība ;
· safeguard legal certainty,
· jāļauj Komisijai efektīvi īstenot deleģētās pilnvaras un
· enable the Commission to exercise the delegated power effectively , and
· jābūt tādiem, lai likumdevējs varētu pienācīgi uzraudzīt deleģēto pilnvaru izmantošanu .
· enable the Legislator to monitor properly the use made of delegated power .
Īpaši nosacījumi deleģēto pilnvaru īstenošanas kontrolei
Specific conditions for controlling the exercise of delegated power
Abus LESD 290. panta 2. punktā skaidri norādītos nosacījumus — atsaukšanu un iebildumus — var uzskatīt par visierastāko veidu, kā kontrolēt Komisijai deleģēto pilnvaru izmantošanu.
The two conditions expressly mentioned in Article 290(2) TFEU, revocation and objection, may be regarded as the most usual ways to control the Commission's use of delegated powers.
Parlamenta vai Padomes iespēja atsaukt deleģēšanu ir skaidri paredzēta LESD 290. pantā kā pirmais iespējamais nosacījums.
Revocation by the Parliament or the Council is expressly provided for as a first possible condition under Article 290 TFEU.
Šī norma skaidri paredz — lai atsauktu deleģēšanu, nav vajadzīga abu Eiropas Savienības likumdevēju iestāžu piekrišana.
It is clear from that provision that agreement of both branches of the Union legislature is not necessary to revoke a delegation.
Juridiskās noteiktības labad atsaukumā būtu jānorāda, ka tas neietekmē to deleģēto aktu spēkā esamību, kas pieņemti pirms šīs atsaukšanas.
A revocation should, for reasons of legal certainty, state that it does not affect the validity of delegated acts already adopted prior to this revocation.
ii) Iebildumu izteikšana un agrīna iebildumu neizteikšana
(ii) Objection and early non-objection
Parlamenta vai Padomes iebildumu izteikšana pamataktā noteiktajā laikposmā ir skaidri paredzēta LESD 290. pantā kā otrs iespējamais nosacījums.
Objection by the Parliament or the Council within a period set by the basic act is expressly provided for as a second possible condition under Article 290 TFEU.
Šī norma skaidri paredz — lai iebilstu pret konkrētu deleģētu aktu, nav vajadzīga abu Eiropas Savienības likumdevēju iestāžu piekrišana un tādējādi pat vienas likumdevējas iestādes iebildums liegtu tam stāties spēkā.
It is clear from that provision that agreement of both branches of the Union legislature is not necessary to object to an individual delegated act and an objection from just one of the branches would thus prevent it from entering into force.
Parlamenta spēju īstenot iebildumu izteikšanas tiesības noteikti ietekmē tā darba specifika un atrašanās vietas.
Parliament's exercise of the right of objection is necessarily conditioned by its parliamentary role and places of work.
Ņemot vērā tiesību aktu dažādību Parlamenta darbā, nav vajadzības noteikt konkrētu, visos gadījumos piemērojamu laikposmu iebildumu izteikšanai.
Given the variety of legislation being dealt with by Parliament, it is not necessary to establish a fixed period for objection which would apply in all cases.
Tomēr termiņam ir jābūt pietiekamam, lai deleģēšanu varētu efektīvi kontrolēt.
However, the deadline must be sufficient to enable effective control of the delegation.
Juridiskā komiteja uzskata, ka šis laikposms katrā pamataktā ir jānosaka, katru gadījumu izskatot atsevišķi, un ar turpmāku kopīgu vienošanos par horizontāliem jautājumiem (skatīt turpmāk) ir jānosaka minimālais iebildumu izteikšanas laiks.
The Committee on Legal Affairs considers that it should be fixed on a case-by-case basis in each basic act and that a minimum period for objection should be set in a future Common Understanding dealing with horizontal questions (see below).
Komiteja uzskata, ka steidzamības procedūru ar īsāku termiņu iebildumiem, ietverot to pašā pamataktā, vajadzētu piemērot tikai īpašos ārkārtas gadījumos, piemēram, ja ir runa par drošības jautājumiem vai humanitārām krīzēm.
The Committee considers that an urgent procedure with a shorter period for objection contained in the basic act itself should be reserved for particularly exceptional cases only, for example when security matters or humanitarian crises are at stake.
Tomēr, komiteja ir pārliecināta, ka lielākajā daļā situāciju, kad deleģēti akti ir jāpieņem steidzami, varētu izmantot elastīgu agrīnas iebildumu neizteikšanas procedūru , kas paredzētu, ka Parlaments un Padome pēc Komisijas pieprasījuma pienācīgi pamatotos gadījumos var saīsināt iebildumu izteikšanai paredzēto laikposmu.
It believes, however, that the vast majority of situations requiring the speedy adoption of delegated acts could be dealt with by a flexible procedure for early non-objection which could provide that the time-period for expressing an objection may be shortened by the Parliament and the Council, following a request by the Commission in duly justified cases.
Ar visiem likumdošanas pilnvaru deleģēšanas gadījumiem saistītā demokrātijas principa ievērošanai ir jābūt noteicošajam faktoram steidzamās procedūras un agrīnas iebildumu neizteikšanas gadījumā.
Respect for the democratic principle, inherent in any delegation of legislative power, should guide the use of the urgent procedure and of the early non-objection.
Nedrīkst pieļaut šo abu risinājumu nelietderīgu izmantošanu, un Parlamentam ir jāspēj nodrošināt, lai atsevišķi deleģētie akti tiktu pienācīgi izvērtēti, ņemot vērā tā pastāvīgo komiteju organizāciju un procesuālo ietekmi, ko rada jebkura procedūra par iebildumiem pret deleģētu aktu.
Both solutions must not be abused, and Parliament must be able to give proper consideration to individual delegated acts, taking into account the organisation of its standing committees and the procedural implications of any procedure to object to a delegated act.
iii) Papildu iespējamie nosacījumi
(iii) Further possible conditions
Kā norādīts iepriekš, saskaņā ar LESD 290. pantu likumdevējs var brīvi izvēlēties piemērojamo(s) kontroles mehānismu(s).
As stated above, Article 290 TFEU gives the Legislator the freedom to choose which control mechanism(s) to put in place.
Abi LESD 290. panta 2. punktā minētie piemēri, proti, iebildumu izteikšana un atsaukšana, šajā sakarā ir sniegti tikai kā piemēri, un attiecībā uz pilnvaru deleģēšanu varētu paredzēt citus kontroles veidus, piemēram, skaidri izteiktu Parlamenta un Padomes apstiprinājumu katram deleģētajam aktam vai iespēju atcelt atsevišķus deleģētus aktus, kas jau stājušies spēkā.
The two examples enumerated in Article 290(2), objection and revocation, are therefore purely illustrative and one could envisage subjecting a delegation of power to other means of control, such as an express approval by Parliament and Council of each delegated act or a possibility of repealing individual delegated acts already in force.
iv) Horizontāli jautājumi
(iv) Horizontal questions
Notiekošajās diskusijās ir izkristalizējušies vairāki horizontāli jautājumi saistībā ar praktiskiem un juridiskiem apsvērumiem, kurus šajā posmā ir lietderīgi izvērtēt.
Ongoing discussions raise several practical and legal points of a horizontal nature worth considering at this point:
Šie pienākumi ir jo īpaši svarīgi finanšu pakalpojumu jomā, kurā līdz šim piemēroja specifiskas procedūras.
These obligations are specifically important in the area of financial services, in which particular procedures have applied so far.
Komiteja uzskata, ka šāda informācijas apmaiņa ir parasta iestāžu savstarpējo attiecību prakse.
The Committee considers such exchange of information to be a normal part of inter-institutional relations.
Minētajai informācijas apmaiņai ir jābūt pašsaprotamai, un tā ir jāīsteno pārredzami, ar pietāti un lojāli sadarbojoties.
This should take place as a matter of course and out of transparency, courtesy and loyal cooperation.
Apspriešanai ir izvirzīts īpašs pienākums jebkurai no abām Eiropas Savienības likumdevējām iestādēm pamatot lēmumu par deleģēšanas atsaukšanu vai iebildumu izteikšanu pret deleģētu aktu.
· Obligation to state reasons: A specific obligation to reason a decision by either branch of the Union legislature to revoke a delegation or to object to a delegated act has been mooted.
LESD 296. pantā jau ir norādīta vispārējā prasība, kas paredz, ka „tiesību aktos ir sniegts to pieņemšanas pamatojums”.
Article 296 TFEU already provides the overarching requirement that "legal acts shall state the reasons on which they are based".
Tādējādi jebkurš jauns tiesību aktu pamatošanas pienākums, kas dublētu jau esošos, nebūtu lietderīgs un radītu neskaidrības.
Any further overlapping obligation to justify legal acts would therefore be redundant and confusing.
Tomēr ir jānosaka arī minimālais laikposms, lai Parlamenta īstenotā demokrātiskā kontrole nezaudētu savu nozīmīgumu.
However, a minimum should be also set in order to ensure that Parliament's democratic control does not become nugatory.
Līdzīgā kārtā ir pienācīgi jāņem vērā Parlamenta darba pārtraukumi un vēlēšanu periodi.
Likewise, Parliament's recess and electoral periods must be properly taken into account.
Ņemot vērā, ka deleģēts akts ir vispārējs, visiem iebildumiem pret to attiecīgi ir jābūt lēmuma veidā, nenorādot adresātu.
Given that a delegated act is of general scope, any objection to it should correspondingly be in the form of a decision with no addressee.
Pēc līdzīga principa arī deleģēšanas atsaukums maina pamataktu, un tādēļ arī tas ir jāpublicē.
Similarly, a revocation of a delegation modifies the basic act and must therefore also be published.
Tādējādi jebkāda šo aktu publicēšanas iespēja Oficiālajā Vēstnesī pirms minētā datuma tiek izslēgta, izņemot gadījumus, kad tiek noteikta agrīna iebildumu neizteikšana.
This precludes any publication in the Official Journal prior to that date, except where an early non-objection is granted.
Komiteja uzskata — tā vietā, lai šos horizontālos jautājumus tieši iekļautu pamataktos, tā lieki sarežģījot šos aktus, minētos jautājumus varētu efektīvāk risināt ar iestāžu kopīgu vienošanos, kas varētu būt iestāžu nolīguma veidā.
The Committee considers that, rather than including them explicitly in the basic acts and thus making such acts unnecessarily cumbersome, these horizontal points could be better dealt with as part of Common Understanding between the institutions which may take the form of an inter-institutional agreement.
Komisijas paziņojums par deleģētajiem aktiem
The Commission's Communication on delegated acts.
Ar nožēlu ir jānorāda, ka Komisijas paziņojumā
It is regrettable that the Commission's Communication
Komisijas 2009. gada 9. decembra paziņojums par Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. panta īstenošanu ( COM(2009)0673 ). šķietami nav izpratnes par to izmaiņu mērogu un nozīmīgumu, kas ar Lisabonas līgumu ieviestas Eiropas Savienības konstitucionālajā sistēmā un tiesiskajā regulējumā.
Commission communication of 9 December 2009 on the Implementation of Article 290 of the Treaty on the Functioning of the European Union ( COM(2009)0673 ). appears to understand neither the extent nor the significance of the changes in the Union's constitutional and legal framework ushered in by the Treaty of Lisbon.
Komisija iztirzā deleģētos aktus tā, it kā tie būtu saistīti ar „Lamfalisī procedūru” un „komitoloģijas” pasākumiem, kas pieņemti, pamatojoties uz EKL 202. pantu
The Commission deals with delegated acts as though they were the descendants of the "Lamfalussy procedure" and "comitology" measures adopted on the basis of Article 202 EC
„Lai nodrošinātu šajā Līgumā izvirzīto mērķu sasniegšanu, Padome saskaņā ar šajā Līgumā paredzētajiem nosacījumiem (..) ar tās pieņemtiem tiesību aktiem pilnvaro Komisiju īstenot Padomes pieņemtos noteikumus.
"To ensure that the objectives set out in this Treaty are attained the Council shall, in accordance with the provisions of this Treaty (...) confer on the Commission, in the acts which the Council adopts, powers for the implementation of the rules which the Council lays down.
Padome var izvirzīt noteiktas prasības, kas attiecas uz šo pilnvaru īstenošanu. (..)”. .
The Council may impose certain requirements in respect of the exercise of these powers. (...)" .
Ir laiks atteikties no šādas pieejas saistībā ar likumdošanas pilnvaru deleģēšanu Komisijai.
The time has come to abandon this way of thinking when dealing with the delegation of legislative power to the Commission.