natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Šī loma tiktu pastiprināta, ja, kā ierosināts šajā ziņojumā, Vispārējo lietu padomei tiks uzdota budžeta un daudzgadu finanšu plāna apstiprināšana.
Its role would be reinforced if, as suggested earlier in the report, the General Affairs Council took responsibility for approving the multiannual financial framework and budget.
Plānošanas darbības varētu paredzēt šādā veidā:
The programming activities could be conceived as follows:
– pēc pilnvaru termiņa sākuma jaunā Komisija līdz gada beigām iepazīstina ar savām politiskajām prioritātēm un stratēģiskajiem mērķiem savu pilnvaru piecu gadu laika posmam, tos papildinot ar vispārēju pārskatu par likumdošanas iniciatīvām, ko tās paredzējusi izvirzīt, un ar novērtējumu par Savienības finanšu līdzekļiem, kas nepieciešami ierosināto mērķu sasniegšanai;
– once in place, the new Commission presents, no later than the end of the year, its political priorities and strategic objectives for the five years of its term, together with a general forecast regarding the legislative initiatives it intends to take and the evolution of the Union's finances required for achieving its proposed objectives;
– šo programmu apspriež ar Eiropas Parlamentu un Padomi, un par to noslēdz „likumdošanas līgumu”, par kuru vienojušās visas trīs iestādes;
– this programme is discussed with Parliament and the Council and is covered the subject of a 'contract for the legislative term' between the three institutions;
– Komisija līdz tā gada pirmā pusgada beigām, kas seko pēc tās pilnvaru termiņa sākuma, iesniedz priekšlikumus par daudzgadu finanšu plānu, kura ilgumam jābūt 5 gadiem.
– the Commission then presents, before the end of the first half of the year following its taking office (N+1, N being the year of the European elections), its proposals for the multiannual financial framework, which should have a duration of five years.
Šiem priekšlikumiem pievieno paketi, kurā norādītas likumdošanas iniciatīvas, kas nepieciešamas, lai konkretizētu finansiālo lēmumu īstenošanas programmas.
These proposals are accompanied by a package specifying the legislative initiatives required for finalising the programmes implementing the financial decisions.
Daudzgadu finanšu plāns tad līdz attiecīgā gada beigām būs jāpieņem Eiropas Parlamentam un Padomei, tā lai tas varētu stāties spēkā nākamā gada sākumā (N+2, N ir Eiropas Parlamenta vēlēšanu gads).
The multiannual financial framework should then be adopted by the end of the year (N+1), or at the latest before the end of the first quarter of the following year (N+2) by Parliament and the Council, so that it can come into force at the beginning of the following year (N+2 or, where appropriate, N+3).
– tas nozīmē, ka ir vajadzīgs laiks pārejai no pašreizējās finanšu plānošanas, kura paredz 7 gadu iestāžu nolīgumus, uz juridiski saistošu 5 gadu plānošanu; šajā nolūkā iestādēm ir jāvienojas par pašreizējā iestāžu nolīgumā ietvertā finanšu plāna pārveidošanu par regulu, kas ietver daudzgadu plānu, un par pašreizējā finanšu plāna termiņa (2007‑2013) pagarināšanu līdz 2015. gada beigām, lai nākamais daudzgadu finanšu plāns varētu stāties spēkā 2016. gada sākumā un aptver laika posmu līdz 2020. gadam.
– this implies a transitional phase for the shift from the existing financial programming based on seven-year interinstitutional agreements to legally binding planning on a five-year basis; to this end, the institutions should reach agreement on the transformation of the financial framework contained in the existing interinstitutional agreement into a regulation containing the financial framework on the basis of prolonging the existing financial framework (2007-2013) up to the end of 2015, so that the next multiannual financial framework can come into force in early 2016 and cover the period up to the end of 2020.
– pamatojoties uz „likumdošanas līgumu” un daudzgadu finanšu plānu:
– on the basis of the 'contract for the legislative term' and the multiannual financial framework:
– trīs prezidējošo valstu grupas sadarbībā ar Komisiju un, apspriežoties ar Eiropas Parlamentu, izstrādā kopēju programmu saviem 18 darbības mēnešiem; pamatojoties uz šo programmu, katra no trim prezidējošajām valstīm sadarbībā ar Komisiju un apspriežoties ar Eiropas Parlamentu izstrādā savu programmu prezidentūras darbības pusgadam;
– the troika groups draw up, in cooperation with the Commission and in dialogue with Parliament, the common programme or the joint operational programme for their eighteen months of activity; on the basis of this common programme, each of the three presidencies draws up its individual programme of activities for the six months of its presidency, in cooperation with the Commission and in dialogue with the European Parliament;
– Komisija izstrādā savu darba un likumdošanas gada programmu, īstenojot padziļinātu dialogu ar Padomi un Eiropas Parlamentu;
– the Commission draws up its annual work and legislative programme, in close dialogue with the Council and Parliament;
– Eiropas Parlaments un Padome pieņem gada budžetu;
– Parliament and the Council adopt the annual budget;
– visas trīs iestādes padziļina iestāžu dialogu, lai koordinētu savu operatīvo programmu un savus attiecīgos grafikus, jo īpaši attiecībā uz likumdošanas grafiku.
– the three institutions deepen the interinstitutional dialogue in order to coordinate their operational programming and their respective calendars, especially as regards the legislative calendar.
Iestādes pieņem pamatnolīgumu, kas nosaka šo dažādo plānošanas darbību pamatnostādnes.
The institutions establish a framework agreement defining the main lines of these different programming activities.
F. Savienības ārējā darbība
F. THE UNION 'S EXTERNAL ACTION
Pretēji Konstitucionālajam līgumam Lisabonas līgumā noteikumi par Savienības ārējo darbību nav apkopoti vienā nodaļā.
Unlike the constitutional treaty, the Treaty of Lisbon does not group all the provisions on the Union's external action in a single chapter.
Konstitucionālajā līgumā tā trešās daļas V sadaļā (kas vispārēji atbilst Līgumam par Eiropas Savienības darbību) bija apkopoti visi noteikumi par Savienības ārējo darbību.
The former text included those provisions in Title V of its third part (corresponding overall to the Treaty on the Functioning of the European Union).
Šādi rīkojoties, Konvents vēlējās uzsvērt ārējās darbības vienotību.
The Convention's aim here was to stress the unity of external action.
Noteikumus par kopējo ārpolitiku un drošības politiku apkopojot Līgumā par ES (LES V sadaļa)
By including the provisions on the CFSP in the Union Treaty (Title V TEU)
Lai gan tās nosaukums ir „Vispārīgi noteikumi par Savienības ārējo darbību un īpaši noteikumi par kopējo ārpolitiku un drošības politiku”, tajā ir tikai divi panti, kas vispārējā veidā nosaka principus, kuri ir visas ES ārējās darbības pamatā, un visi pārējie panti attiecas uz KĀDP. , bet noteikumus, kuri uz ārējo darbību attiecas citās jomās, nevis KĀDP jomā iekļaujot LESD V sadaļā, 2007. gada starpvaldību konference ir nepārprotami vēlējusies nošķirt vienu no otra.
Despite being named 'General provisions on the union's external action and specific provisions on the common foreign and security policy' , this title contains only two articles defining in general fashion the guiding principles of the EU's external action as a whole: the rest concern the CFSP. and those on external action in areas other than the CFSP in the fifth part of the TFEU, the 2007 IGC clearly expressed the intention to distinguish between the two.
Turklāt LES 40. pants nosaka, ka abu šo politiku īstenošana nevar ietekmēt procedūras un iestādēm piešķirto pilnvaru apjomu, kas noteiktas attiecībā uz katru no šīm politikām.
In addition, Article 40 TEU states that the implementation of each of the two policies must not affect the procedures and scope of either.
Lai gan atšķirība būtībā ir tikai simboliska un tai nav lielas praktiskās nozīmes — jo īpaši tāpēc, ka Savienība iegūst savu tiesībspēju, pīlāri tiek atcelti un LESD 1. punkta 2. punkts nepārprotami nosaka, ka abiem Līgumiem ir pilnīgi vienāds juridiskais spēks — , tā liecina par atšķirīgu pieeju un attieksmi.
Even if the difference is essentially symbolic and without major practical effects - given, notably, that with the Union's acquisition of legal personality the pillars disappear, and Article 1(2) TFEU clearly states that the two Treaties have strictly the same legal force - it does nonetheless bear witness to an approach and sensibility that are divergent.
Galvenais pasākums, kas veicams, lai nodrošinātu visas Savienības ārējās darbības konsekvenci, katrā ziņā ir Augstā pārstāvja KĀDP jautājumos amata izveide, kā arī kopēja ārējās darbības dienesta izveide (Eiropas Ārējās darbības dienests — EĀDD), kuram jāsniedz atbalsts augstā pārstāvja darbībai.
The main principle with regard to ensuring the coherence of the Union's external action as a whole is, certainly, the creation of the post of High Representative for the CFSP, to be backed up by a newly established common service for external action (the European Service for External Action - ESEA).
Šādi rīkojoties, Līguma mērķis bija gan politiskajā līmenī, gan tā administratīvā atbalsta līmenī izveidot strukturālu saikni starp Savienības ārējās darbības dažādajām jomām, lai nodrošinātu to konsekvenci.
In this way the Treaty aims to create, both politically and administratively, a structural link between the various fields of the Union's external action with a view to ensuring their coherence.
Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos
The High Representative for the common foreign and security policy
Pašlaik Augstais pārstāvis (oficiāli) ir Padomes ģenerālsekretārs.
At present, the High Representative is (officially) the Secretary-General of the Council.
De facto viņš šo amatu neveic un savā darbībā galveno uzmanību pievērš tam Augstā pārstāvja amatam, kas izveidots ar Amsterdamas Līgumu.
In practice, he does not perform that role, and concentrates his activity on the function of High Representative as created by the Treaty of Amsterdam.
Pateicoties Augstā pārstāvja darbībai, Savienības ārlietu un drošības politika ir ieguvusi jaunus apmērus.
Thanks to the High Representative's actions, the Union's foreign and security policy now has a higher profile.
Konvents uzskatīja, ka, pamatojoties uz šīs bāzes, tam būtu jāpiešķir jauna dimensija.
The Convention took the view that, on this basis, the office requires further boosting.
Pirmais jauninājums: Augstais pārstāvis vada Ārlietu padomi.
First innovation: the High Representative will chair the Foreign Affairs Council.
Tā mērķis ir panākt Padomes darba kārtības lielāku pēctecību un konsekvenci, kura tai trūka rotējošas prezidentūras laikā, ko pārāk daudz ietekmēja katras prezidentūru īstenojošās dalībvalsts darba kārtība.
The aim is to increase the continuity and coherence of the Council agenda, which, under the system of rotating presidencies, has been lacking in those qualities and has been over-influenced by the specific agenda of the Member State occupying the presidency.
Jāuzsver, ka Lisabonas līgumā ir noteikts, ka gadījumā, ja Ārlietu padomē notiek balsošana, Augstajam pārstāvim nav balsstiesību.
The Treaty of Lisbon states that where there is a vote on the Foreign Affairs Council the High Representative shall not vote.
Augstā pārstāvja pārstāvis vadīs arī Politikas un drošības komiteju ( COPS ) un Augstā pārstāvja pārstāvji var vadīt darba grupas, kuras nodarbojas ar Ārlietu padomes darba sagatavošanu.
A person delegated by the High Representative is to chair the Policy and Security Committee (PSC), and his delegates may also chair the working groups preparing the Foreign Affairs Council.
Otrais jauninājums: Augstais pārstāvis vienlaikus būs arī Komisijas priekšsēdētāja vietnieks.
Second innovation: the High Representative will simultaneously have the role of Commission Vice-President.
Tā mērķis ir panākt Savienības ārējās darbības konsekvenci, kā arī mobilizēt visus pieejamos līdzekļus un instrumentus, lai sasniegtu Savienības mērķus.
The purpose sought is to achieve coherence for the Union's external action while also mobilising all available means and instruments for realising the Union's objectives.
Šīs „divas cepures” nozīmē, ka Augstajam pārstāvim vienlaikus ir nepieciešama gan Padomes politiskā uzticība, gan Komisijas priekšsēdētāja un Eiropas Parlamenta politiskā uzticība kā Komisijas priekšsēdētāja vietniekam.
This 'two-hat' arrangement presupposes that the High Representative should enjoy the political confidence of the Council as well as, in his role as Commission Vice-President, that of the Commission President and the President of Parliament.
Tas skaidri izriet no viņa iecelšanas procedūras: pēc tam, kad viņu ar kvalificētu vairākumu un Komisijas priekšsēdētāja piekrišanu ir iecēlusi Eiropadome (18. panta 1. punkts), uz viņu vēl attiecas visa Komisijas sastāva apstiprināšanas balsojums (un uzklausīšanas procedūra tāpat kā ikvienam komisāram) — LES 17. panta 7. punkts.
This is obviously a derivative of the appointment procedure: the High Representative is appointed by qualified majority by the European Council with the agreement of the Commission President (Article 18(1)), and must be approved by a vote of the Commission as a whole (as well as going through the hearings process like any other Commissioner) (Article 17(7) TEU).
Viņu var atcelt Eiropadome saskaņā ar tādu pašu procedūru (tas nozīmē, ka gadījumā, ja viņš zaudē savu Komisijas priekšsēdētāja vietnieka amatu pēc Eiropas Parlamenta veikta balsojuma par uzticību Komisijai, tad, lai panāktu viņa demisiju, ir nepieciešams arī Eiropadomes lēmums, ko pieņem ar kvalificētu vairākumu).
The High Representative may be removed by the European Council following the same procedure (this means that, should he lose his position as Commission Vice-President following a motion of censure of Parliament on the Commission, a decision of the European Council by qualified majority will also be necessary for his removal).
Ir skaidri redzams, cik svarīgas ir politiskās uzticības attiecības starp dažādajām iestādēm un Augsto pārstāvi.
The importance of relations of political trust between the different institutions and the High Representative is evident.
Ir sevišķi jāuzsver tas, ka uzticības attiecības starp Komisijas priekšsēdētāju un Augsto pārstāvi ir ļoti svarīgas Savienības ārējās darbības labai norisei.
Also crucial is the relationship of trust between the Commission President and the High Representative, if the Union's external action is to operate smoothly.
Trešais jauninājums: Augstais pārstāvis varēs balstīties uz Eiropas Ārējās darbības dienestu.
Third innovation: the High Representative will be able to draw on the services of a European Service for External Action (ESEA).
Tas ir viens no galvenajiem aspektiem jaunajā iestāžu struktūrā Savienības ārējās darbības jomā.
This is the cornerstone of the new institutional edifice for the Union's external action.
Ziņojumā, ko sagatavos Konstitucionālo jautājumu komiteja, tiks formulēta Eiropas Parlamenta nostāja attiecībā uz EĀDD.
The report now being drawn up by the Committee on Constitutional Affairs sets out Parliament's position on the ESEA.
Ceturtais jauninājums attiecas uz pārstāvību, kas Augstajam pārstāvim saskaņā ar Lisabonas līgumu ir tiešā veidā jāīsteno, lai gan pašreizējais Līgums paredz, ka viņš tikai palīdz Padomes prezidentūrai.
Fourth innovation: this concerns representation - under the Treaty of Lisbon, the High Representative will be directly in charge, whereas under the existing Treaty he merely assists the Council presidency.
No tā skaidri izriet, ka Līgums būtiski izmaina Augstā pārstāvja amatu.
It is thus clear that the role of the High Representative is fundamentally changed by the new Treaty.
Faktiski viņa uzdevums būs vadīt Savienības kopējo ārpolitiku un drošības politiku (tostarp kopējo drošības un aizsardzības politiku).
He will now have the task of conducting the Union's common foreign and security policy (including the common security and defence policy).
Viņš ar saviem ierosinājumiem piedalās gan tās izstrādē, gan tās izpildē kā Padomes pilnvarota persona.
He will contribute to its definition with his proposals, and to its execution as being mandated by the Council.
No otras puses, viņam jārūpējas par Savienības ārējās darbības konsekvenci.
He will also be responsible for ensuring the coherence of the Union's external action.
Tādēļ viņš Komisijā uzņemas tās pienākumus ārējo attiecību jomā un attiecībā uz pārējo ārējās rīcības aspektu koordinēšanu.
Hence, within the Commission, he will assume responsibility in the field of external relations and the coordination of the other aspects of external action.
Viņa „divām cepurēm” un tikai un vienīgi ārējai darbībai paredzēta dienesta atbalstam ir jāsniedz viņam iespēja nodrošināt visas Savienības ārējās darbības konsekvenci, pēctecību un efektivitāti.
His 'two-hat' status and the back-up role of a single service for external action should enable him to ensure the coherence, continuity, efficiency and effectiveness of the Union's external action as a whole.
Pašreizējais Līgums Augstajam pārstāvim nepiešķir iniciatīvas tiesības.
The existing Treaty does not give the High Representative the right of initiative.
Jaunais LES šo trūkumu novērš.
The new TEU will fill this gap.
Izstrādājot KĀDP, gan dalībvalstis, gan Augstais pārstāvis vai arī Augstais pārstāvis ar Komisijas atbalstu, var vērsties Padomē un attiecīgi iesniegt vai nu iniciatīvas, vai priekšlikumus.
In the definition of the CFSP, the Member States and the High Representative, or the High Representative supported by the Commission, may approach the Council and submit initiatives or proposals.
Turklāt jāatzīmē, ka 22. pants nosaka, ka Augstais pārstāvis un Komisija var iesniegt kopējus priekšlikumus saistībā ar Savienības ārējo darbību.
In addition, Article 22 stipulates that the High Representative and the Commission may submit concrete proposals in the context of the Union's external action.
Dažos Līgumos paredzētajos gadījumos šādi kopēji priekšlikumi ir pat obligāti: ierobežojošu pasākumu pieņemšana (215. panta 2. punkts), solidaritātes klauzulas īstenošanas kārtība (LESD 222. panta 3. punkts).
The Treaties provide for certain cases where such joint proposals will even be obligatory - adoption of restrictive measures (Article 215(2)) and means of activating the solidarity clause (Article 222(3) TFEU).
Tādējādi Līguma filozofija nozīmē, ka Augstais pārstāvis pēc iespējas saskaņo savu darbību ar Komisijas darbību.
The philosophy of the Treaty thus implies that the High Representative should make all efforts to harmonise his action with that of the Commission.
Lisabonas līgums veicina to, ka Augstais pārstāvis un Komisija rīkojas, savstarpēji vienojoties, un iesniedz apvienotus, pat kopējus priekšlikumus— tas attiecas gan uz KĀDP sadaļu, gan uz „Kopienas” kompetences sadaļu —, lai pastiprinātu visas Savienības ārējās darbības konsekvenci un, šādi rīkojoties, atvieglotu ierosināto aktu pieņemšanu.
The Treaty of Lisbon encourages the High Representative and the Commission to act by joint agreement and draw up joint or common proposals - both in the CFSP and the 'communitarised' context - in order to reinforce the coherence of the Union's external action as a whole and thus facilitate the adoption of the acts proposed.
Lai šo uzdevumu atvieglotu, būs nepieciešami noteikti praktiski pasākumi.
His task may be eased by certain practical measures, such as the following:
– arī citi komisāri varētu piedalīties Padomes sanāksmēs un uzņemties Komisijas nostājas aizstāvību (saskaņojot to ar Augsto pārstāvi), un tas atvieglotu priekšsēdētāja pienākumu veikšanu.
– other Commissioners could take part in Council meetings and be responsible for defending the Commission's position (in coordination with the High Representative): this would facilitate the exercise of the presidency.
Tāpat citiem komisāriem varētu uzdot arī ārējo pārstāvību dažādās Kopienas kompetences jomās;
Equally, other Commissioners could be entrusted with external representation in the Community areas;
– attiecībā uz KĀDP Lisabonas līgums paredz, ka Padome pēc Augstā pārstāvja priekšlikuma var izvirzīt īpašus pārstāvjus (LES 33. pants).
– for the CFSP, the Treaty of Lisbon states that the Council may, on a proposal by the High Representative, appoint special representatives (Article 33 TEU).
Pašlaik šiem pārstāvjiem ir jāpilda reģionālas misijas.
As things stand, those representatives play a regional role.
Jaunais Līgums to amata nozīmi saista ar „pilnvarām konkrētos politikas jautājumos”.
The new Treaty conceives their role in terms of 'a mandate in relation to particular policy issues'.
Ņemot vērā Savienības vēstniecību izveidi, īpašu reģionālo pārstāvju nepieciešamība būs mazāk jūtama, taču tiem būs jāuztic horizontālas misijas.
The creation of Union embassies will reduce the need for special representatives at regional level; these representatives could be entrusted with horizontal tasks instead.
Šajā saistībā tiem var uzticēt arī īpašus ārējās pārstāvības uzdevumus, kas saistīti ar viņu pilnvarām.
In this connection, they could also be given certain external representation responsibilities related to their mandate.
Šie īpašie pārstāvji strādās Augstā pārstāvja vadībā, un tos varēs uzklausīt arī Parlaments.
These special representatives will also work under the authority of the High Representative, and may be heard by Parliament.
Varētu paredzēt, ka izvirzīšanas brīdī viņus uzklausa Eiropas Parlaments.
Their appointment could be accompanied by an EP hearing.
Eiropas Parlaments uzsver, ka politiskās uzticības attiecības starp Komisijas priekšsēdētāju un Augsto pārstāvi ir svarīgas, lai Augstais pārstāvis varētu sekmīgi veikt savus pienākumus.
Parliament stresses that a relationship of political trust between the Commission President and the High Representative is vital for the success of the latter's role.
Augstajam pārstāvim un Komisijai ir pēc iespējas jāiesniedz kopīgas iniciatīvas ārējās darbības jomā vai šaurākajā KĀDP jomā, lai pastiprinātu ES ārējās darbības konsekvenci atkarībā no Eiropas kopējām vispārējām interesēm.
The High Representative and the Commission should, as far as possible, present joint initiatives, whether in the area of external action or in the more specific field of the CFSP, in order to reinforce the coherence of the Union's external action in line with the general European interest.
Ir jāveic pasākumi, lai praktiskā ziņā atvieglotu Augstā pārstāvja uzdevumu veikšanu.
Measures are needed to facilitate the High Representative's tasks in practical terms.
Eiropas Parlamenta loma ārējās darbības jomā arī tiek pastiprināta
A reinforced role for the European Parliament in external actions
LES 36. pantā ir precizēta Parlamenta loma KĀDP jomā.
Article 36 TEU specifies the role of Parliament in relation to the CFSP.
Augstajam pārstāvim ir jāapspriežas ar Parlamentu par kopējās ārpolitikas un drošības politikas un kopējās drošības un aizsardzības politikas būtiskajiem aspektiem un tas jāinformē par šo politiku attīstību.
The High Representative is to consult Parliament on the main aspects and basic options of the CFSP and CSDP and inform it of how those policies evolve.
Viņam jānodrošina tas, lai „attiecīgi ievērotu” Eiropas Parlamenta viedokli.
He is also to ensure that Parliament's views 'are duly taken into consideration'.
Eiropas Parlamenta informēšanā ir jāiesaista arī īpašie pārstāvji.
The special representatives are also to participate in informing the EP.
Eiropas Parlamentam ir arī jāapstiprina Savienības budžets, no kura sedz KĀDP administratīvos un operatīvos izdevumus, tā kā atšķirība starp obligātajiem un neobligātajiem tēriņiem ir zudusi.
The EP will also be responsible for approving the Union budget in respect of administrative and operational expenditure regarding the CFSP, since the distinction between compulsory and non-compulsory expenditure has been abolished.
Tas arī nepārtraukti jāinformē visā starptautisko nolīgumu KĀDP jomā slēgšanas procedūru laikā.
Parliament must also be kept informed throughout the process when international agreements are concluded in the CFSP sphere.