natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Eiropas Parlamenta līdzdalība izpaužas sešu deputātu delegācijas nosūtīšanā, no kuriem divi ir priekšsēdētāja vietnieki, kas īpaši atbild par sadarbību ar dalībvalstu parlamentiem.
The European Parliament’s involvement takes the form of attendance by a delegation of six Members, two of whom are Vice-Presidents particularly familiar with issues concerning relations with the national parliaments.
Amsterdamas līgumam pievienotais Protokols par valstu parlamentu lomu Eiropas Savienībā padarīja šo kārtību formālu un paaugstināja līgumtiesību statusu.
The Protocol on the role of national parliaments in the European Union annexed to the Treaty of Amsterdam formalised these arrangements and incorporated them into Treaty law.
Protokols rosina dalībvalstu parlamentus aktīvāk piedalīties Savienības pasākumos un paust savu viedokli par jautājumiem, kas tos īpaši skar.
The Protocol encourages the national parliaments to become more closely involved in the activities of the Union and to express their views on matters of particular interest to them.
Šim nolūkam tajā ir paredzēta ātrāka dokumentu nodošana Komisijai un ir noteikts sešu nedēļu termiņš, pirms Padome uzsāk apspriedes par tekstu.
With that aim in view, it provides for the prompter forwarding of Commission documents and stipulates that six weeks must elapse before the Council can start considering a text.
2002. gadā Eiropas Parlaments sadarbībai ar dalībvalstu parlamentiem veltīja detalizētu ziņojumu.
In 2002 the European Parliament drew up a comprehensive report on its relations with the national parliaments
2002. gada 7. februāra rezolūcija, Konstitucionālo jautājumu komitejas ziņojums A5-0023/2002 , referents Giorgio Napolitano .
Resolution of 7 February 2002, report A5-0023/2002 of the Committee on Constitutional Affairs, rapporteur Giorgio Napolitano. .
Rezolūcijas 1. punkts.
Paragraph 1 of the resolution. .
Eiropas Savienības parlamentarizācijai ir jābalstās uz diviem pīlāriem — no vienas puses, Eiropas Parlamenta pilnvaru paplašināšanu saistībā ar visiem Savienības lēmumiem un, no otras puses, dalībvalstu pilnvaru stiprināšanu saistībā ar to valdībām.
The necessary parliamentarisation of the Union should be based on two fundamental approaches: on the one hand, the broadening of the European Parliament’s powers vis-à-vis all the Union’s decisions, and, on the other, the strengthening of the powers of the national parliaments vis-à-vis their respective governments
Rezolūcijas 3. punkts.
Paragraph 3 of the resolution. .
Attiecībā uz sadarbības praktisko pusi Eiropas Parlaments ierosināja turpināt attīstīt un sistematizēt sadarbību starp attiecīgajām komitejām visās Eiropas integrācijas jomās, cita starpā, kopējās ārpolitikas un drošības politikas, Ekonomikas un monetārās savienības, brīvības, drošības un tiesiskuma telpas un konstitucionālo jautājumu jomā.
As regards the practical side of relations, it proposed that cooperation between the parliamentary committees of the national parliaments and the European Parliament in all European integration-related sectors should be developed and placed on a systematic footing, not least in the areas of the common foreign and security policy, Economic and Monetary Union, the area of freedom, security and justice and constitutional affairs
Rezolūcijas 13. punkts.
Paragraph 13 of the resolution. .
Līgumam pievienotajos protokolos par dalībvalstu parlamentu lomu Eiropas Savienībā un subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu dalībvalstu parlamentiem, pirmo reizi tika piešķirta iespēja īstenot tiesību aktu projektu pārbaudes, ņemot vērā subsidiaritātes principa ievērošanu, ja tajās piedalās viena trešdaļa no dalībvalstu parlamentiem („dzeltenās kartes” procedūra).
In the protocols annexed to the Constitutional Treaty dealing with the role of the national parliaments in the European Union and the application of the principles of subsidiarity and proportionality for the first time the national parliaments were given the possibility of securing a review of a legislative proposal in respect of its compliance with the subsidiarity principle if one-third of the national parliaments submit reasoned opinions calling for such a review (‘yellow card’ procedure).
Šajos protokolos, kas pievienoti par Reformu līgumu dēvētajam Lisabonas līgumam, šīs tiesības tika papildinātas ar iespēju noraidīt tiesību aktu projektu, ja pret to ir nobalsojis dalībvalstu parlamentu vairākums, Eiropas Parlamenta deputātu vairākums, kā arī vairākums no 55 % no Padomes locekļiem („sarkanās kartes” procedūra).
In the same protocols annexed to the Lisbon Treaty, also referred to as the reform Treaty, this right was broadened to encompass the possibility of halting consideration of a legislative proposal on the basis of a call made by a majority of the national parliaments, a majority in the European Parliament and a majority of 55% of the members of the Council (‘red card’ procedure).
Šis jauninājums skar arī sadarbību starp Eiropas Parlamentu un dalībvalstu parlamentiem, jo ir jāievēro astoņu nedēļu termiņš, pirms drīkst pabeigt apspriedes par konkrēto projektu, un šinī termiņā ir jāņem vērā iesniegtie argumentētie atzinumi.
This innovation also has a bearing on relations between the European Parliament and the national parliaments, since the former must allow a period of eight weeks to elapse before concluding its consideration of a proposal and must take account of reasoned opinions submitted during that period.
Tam tālāk jāpielāgo jaunajiem nosacījumiem savs Reglaments.
In addition, it must bring its Rules of Procedure into line with the new situation.
Kaut arī šo jauninājumu praktiskā nozīme izpaudīsies tikai pēc tam, kad stāsies spēkā Lisabonas līgums, tomēr tiem ir „simboliska” nozīme, ko nedrīkst nenovērtēt, jo dalībvalstu parlamenti pirmo reizi tiek oficiāli atzīti par „līdzdalībniekiem Eiropas līmenī”.
Although the practical impact of the new arrangements will become clear only once the Lisbon Treaty has entered into force, their ‘symbolic’ significance should not be underestimated, since for the first time the national parliaments have been officially recognised as ‘players at Union level’.
Kas ir secināms no atspoguļotās sadarbības starp Eiropas Parlamentu un dalībvalstu parlamentiem?
What conclusions can be drawn from this survey of the way relations between the European Parliament and the national parliaments have developed?
Vispirms tas, ka nepastāv antagonisms.
The first is that there is no longer any antagonism between the two sides.
Eiropas Parlaments ir bijis ne tikai konfrontēts ar dalībvalstu parlamentu nozīmes palielināšanos, bet ir arī aktīvi to atbalstījis.
The European Parliament has not just taken a benevolent view of the measures which have increased the importance of the role played by the national parliaments; it has actively supported the process.
Turklāt ieinteresētās personas ir atzinušas, ka gan Savienības, gan atsevišķu dalībvalstu līmenī lielāku parlamentu kontroli pār izpildvaru ir iespējams panākt tikai ar darbību komplimentaritāti.
In addition, all those involved have recognised that it is only by joining forces that they can enhance parliamentary scrutiny of the executive at both Union and Member State levels.
Eiropas Parlamenta un dalībvalstu parlamentu deputātiem ir jādarbojas kopā ar tiem pašiem ministriem, kuri pilda funkcijas kā valdību pārstāvji vai kā Ministru padomes pārstāvji.
The Members of the European Parliament and of the national parliaments have to deal with the same ministers, whether in their capacity as representatives of national governments or in their capacity as representatives of the Council of Ministers.
Tādēļ nepieciešams izvairīties no darbību dublēšanās un konkurences.
Duplication of work and rivalries are of no use to either side.
Eiropas Parlamenta un dalībvalstu parlamentu attiecības ir jāveido strukturētākas sadarbības veidā, taču tām obligāti nav jābūt formālākām.
Relations between the European Parliament and the national parliaments must take the form of cooperation which is more structured, but not necessarily more formalised.
Iepriekš norādītais rezolūcijas priekšlikums ietver virkni praktisku ierosinājumu.
The motion for a resolution preceding this text contains a number of practical proposals as to how this might be brought about.
No otras puses, parlamentu sadarbība nedrīkst mudināt iejaukties parlamentu pilnvarās pieņemt lēmumus.
On the other hand, interparliamentary cooperation must not encroach on parliaments' decision-making powers.
Jebkura veida parlamentu sadarbībai pēc savas būtības ir jābūt konsultējošai, tā nedrīkst ietvert lēmumus saistībā ar pašreizējiem Eiropas Savienības politikas veidošanas procesiem, un tai jābūt ar abpusēju nostādni, ka parlamenti un to deputāti ir sabiedrības spogulis
Any form of interparliamentary cooperation should be deliberative by nature, non-decisive with regard to the existing EU policy cycles and characterised by mutual recognition of parliaments and parliamentarians as mirrors of society
Ārlietu komiteja aicina par jautājumu atbildīgo Konstitucionālo jautājumu komiteju rezolūcijas priekšlikumā iekļaut šādus ierosinājumus:
The Committee on Foreign Affairs calls on the Committee on Constitutional Affairs, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
– atgādinot par Ārlietu komitejas 2008. gada 22. janvāra atzinumu par Lisabonas līgumu,
– recalling the opinion of its Foreign Affairs Committee of 22 January 2008 on the Treaty of Lisbon,
Iestāžu nolīgums 2006/C 139/01 un ES līguma 41. panta 3. punkts, grozīts saskaņā ar Lisabonas līgumu. ;
Interinstitutional Agreement 2006/C 139/01 and Article 41(3) of the EU Treaty, as amended by the Treaty of Lisbon. ;
6. atzīmē, ka Lisabonas līgumam pievienotā 1.
Recognises that national parliaments have an important role to play in informing national debate about the CFSP and the ESDP;
8. līdz ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā ir gatavs īstenot paplašinātās budžeta un pārbaudes pilnvaras attiecībā uz KĀDP un EDAP, un jo īpaši — uz Augstā pārstāvja/priekšsēdētāja vietnieka darbības pārraudzību;
Looks forward to shouldering its own increased budgetary and scrutiny responsibilities with respect to the CFSP and the ESDP once the Treaty of Lisbon enters into force, and in particular the holding to account of the Vice-President/High Representative;
par Eiropas Parlamenta un dalībvalstu parlamentu attiecību veicināšanu saskaņā ar Lisabonas līgumu
on the development of the relations between the European Parliament and national Parliaments under the Treaty of Lisbon
Attīstības komiteja aicina par jautājumu atbildīgo Konstitucionālo jautājumu komiteju rezolūcijas priekšlikumā iekļaut šādus ierosinājumus:
The Committee on Development calls on the Committee on Constitutional Affairs, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
3. uzskata, ka dalībvalstu parlamentiem ir izšķiroša nozīme, stiprinot ES politiku attīstības sadarbības jomā, jo koordinēti pasākumi var nodrošināt labākus rezultātus un efektīvāku oficiālās attīstības palīdzības (OAP) izmantošanu;
Believes that national parliaments play a crucial role in strengthening the political legitimacy of EU development cooperation policy as coordinated efforts lead to better results and efficient use of official development assistance (ODA);
5. paziņo, ka ir pilnībā gatavs strādāt kopā ar dalībvalstu parlamentiem, lai veiktu attīstības sadarbības instrumenta demokrātisko pārbaudi.
Expresses its full readiness to work together with the national parliaments on the democratic scrutiny of the Development Cooperation Instrument.
– ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei ( COM(2008)0838 ),
– having regard to the Commission proposal to the European Parliament and the Council ( COM(2008)0838 ),
– ņemot vērā EK līguma 251. panta 2. punktu un 162. pantu, saskaņā ar kuriem Komisija tam ir iesniegusi priekšlikumu ( C6‑0473/2008 ),
– having regard to Article 251(2) and Article 162 of the EC Treaty, pursuant to which the Commission submitted the proposal to Parliament ( C6‑0473/2008 ),
– ņemot vērā Reģionālās attīstības komitejas ziņojumu ( A6‑0134/2009 ),
– having regard to the report of the Committee on Regional Development ( A6-0134/2009 ),
(4) Lai nodrošinātu EK līguma 158. pantā noteikto ekonomiskās un sociālās kohēzijas mērķu izpildi, intervences jāvērš uz mājsaimniecībām ar zemiem ienākumiem, kā to definē spēkā esošie valsts tiesību akti .
(4) In order to ensure that the objectives of economic and social cohesion as set out in Article 158 of the EC Treaty are met, interventions should target low-income households, as defined by the national legislation in force .
(4) Lai nodrošinātu EK līguma 158. pantā noteikto kohēzijas politikas mērķu izpildi, sociālā kohēzija jāatbalsta ar intervences pasākumiem .
(4) In order to ensure that the objectives of cohesion policy as set out in Article 158 of the EC Treaty are met, interventions should support social cohesion .
(4a) Eiropas Revīzijas palāta 2007. gada pārskatā ir ieteikusi likumdevējām iestādēm un Komisijai būt gatavām no jauna apsvērt turpmāko izdevumu programmu projektus, pienācīgi izvērtējot, kā vienkāršot pamatu attaisnoto izmaksu aprēķināšanai un vairāk izmantot vienreizējos maksājumus vai vienotas likmes maksājumus tā vietā, lai atlīdzinātu „reālās izmaksas”.
(4a) The European Court of Auditors recommended in its 2007 annual report that the legislative authorities and the Commission be prepared to reconsider the design of future expenditure programmes by giving due consideration to simplifying the basis of calculation of eligible cost and making greater use of lump - sum or flat - rate payments instead of reimbursement of "real costs".
(4b) Lai nodrošinātu to darbību vadības, izpildes un kontroles nepieciešamo vienkāršošanu, par kurām tiek saņemts atbalsts no ERAF, īpaši ja tās ir saistītas ar atmaksāšanas sistēmām, kuru pamatā ir rezultāti, ir lietderīgi pievienot attaisnoto izmaksu trīs papildu veidus, proti, netiešās izmaksas, vienreizējos maksājumus un vienības izmaksu vienotas likmes standarta shēmas.
(4b) In order to ensure the necessary simplification in the management, administration and control of operations that receiv e an ERDF grant, particularly when linked to a result-based reimbursement system, it is appropriate to add three additional forms of eligible costs, namely, indirect costs, lump sums and flat-rate standard scales of unit cost.
(4c) Lai nodrošinātu juridisko skaidrību attiecībā uz izdevumu atbilstību, šie attaisnoto izmaksu papildu veidi jāattiecina uz visiem piešķīrumiem no ERAF.
(4c) In order to ensure legal certainty in relation to the eligibility of expenditure, these additional forms of eligible costs should be applicable to all grants from the ERDF.
Tādēļ piemērošana ir jānosaka ar atpakaļejošu datumu — 2006. gada 1. augustu, t. i., no dienas, kad spēkā stājās Regula (EK) Nr. 1080/2006.
Retroactive application should therefore be necessary with effect from 1 August 2006, which is the date of entry into force of Regulation (EC) No 1080/2006.
7. pants – 1.a punkts
Article 7 – paragraph 1a
1.a Katrā dalībvalstī izdevumiem saistībā ar energoefektivitātes uzlabošanu un atjaunojamas enerģijas izmantošanu esošos mājokļos var izmantot līdz pat 4 % no kopējā ERAF piešķīruma .
In each Member State , expenditure on energy efficiency improvements and on the use of renewable energy in existing housing shall be eligible up to an amount of 4% of the total ERDF allocation .
Dalībvalstis, lai atbalstītu sociālo kohēziju, valsts tiesību normās saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 56. panta 4. punktu nosaka atbilstīgo mājokļu kategorijas.
Member States shall define categories of eligible housing in national rules, in conformity with Article 56(4) of Regulation (EC) No 1083/2006, in order to support social cohesion.
Article 1 – point 2 a (new)
Article 1 – point 2 a (new)
2.a iekļauj šādu punktu:
( 2 a) The following paragraph shall be inserted:
piešķīrumu gadījumā:
in the case of grants:
i) netiešās izmaksas, kas norādītas, pamatojoties uz vienotu likmi — līdz 20 % no tiešajām darbības izmaksām,
(i) indirect costs , declared on a flat-rate basis, of up to 20% of the direct costs of an operation;
ii) vienotas likmes izmaksas, ko aprēķina, piemērojot vienības izmaksu vienotas likmes standarta shēmas, ko noteikusi konkrētā dalībvalsts;
(ii) flat-rate costs calculated by application of standard scales of unit cost as defined by the Member State ;
iii) vienreizēji maksājumi, lai segtu kādas darbības visas izmaksas vai arī to daļu.
(iii) lump sums to cover all or part of the costs of an operation.
Šā punkta i), ii) un iii) daļā minētos variantus var apvienot vienīgi tad, ja katrs no tiem attiecas uz attaisnoto izmaksu atšķirīgu kategoriju vai ja tos vienā un tajā pašā darbībā izmanto dažādiem projektiem.
The options referred to in points (i), (ii) and (iii) may be combined only where each of them covers a different category of eligible costs or where they are used for different projects within the same operation.
Šā punkta i), ii) un iii) daļā minētās izmaksas nosaka iepriekš uz taisnīga, objektīva un pierādāma aprēķina pamata.
The c osts referred to in point s (i), (ii) and (iii) shall be established in advance on the basis of a fair, equitable and verifiable calculation.
Šā punkta iii) daļā minētais vienreizējais maksājums nepārsniedz EUR 50 000”.
The lump sum referred to in point (i ii) shall not exceed EUR 50 000 ".
Šīs regulas 1. panta 2.a punktu piemēro no 2006. gada 1. augusta.
Article 1( 2a ) of this Regulation shall apply with effect from 1 August 2006.
Reaģējot uz pastāvošo finanšu krīzi un Eiropas ekonomikas attīstības palēninājumu, Eiropas Komisija 26. novembrī iepazīstināja ar visaptverošu Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānu.
On 26 November, in response to the ongoing financial crisis and slow-down in the European economy, the European Commission presented a wide-ranging Economic Recovery Plan for Europe.
ES kohēzijas politika kā reālās ekonomikas lielākais investīciju avots sniedz būtisku ieguldījumu šajā plānā.
EU Cohesion Policy, as the largest source of investments in the real economy, makes an important contribution to this plan.
Vairāk nekā 65% tās kopējā piešķīruma 2007.–2013. gadam jau ir paredzēts investēt Lisabonas stratēģijā izaugsmei un nodarbinātībai noteiktajās četrās prioritārajās jomās.
More than 65% of its total allocation for the period 2007-2013 is already "earmarked" for investment in the four priority areas of the Lisbon strategy for growth and jobs.
Līdz ar to nav nekāds pārsteigums, ka ir veikti gan likumdošanas, gan nenormatīvi pasākumi, lai paātrinātu projektu faktisku īstenošanu un lai ekonomikā uzlabotu uzticēšanos un dinamiku.
It comes as no surprise, therefore, that both legislative and non-legislative measures have been taken to help accelerate project implementation on the ground and build confidence and dynamism in the economy.
Ņemot to vērā, Komisija iepazīstināja ar priekšlikumiem pārskatīt trīs pašreiz spēkā esošas ES struktūrfondu regulas, kas attiecas uz 2007.–2013. gadu: Vispārīgo regulu, Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) regulu un Eiropas Sociālā fonda (ESF) regulu.
In this context, the Commission presented proposals to revise three of the current EU Structural Funds Regulations for the period 2007-2013: the General Regulation, the European Regional Development Fund (ERDF) Regulation, and the European Social Fund (ESF) Regulation.
Šo tiesību aktu izmaiņu vispārīgais nolūks ir uzlabot naudas plūsmu un likviditāti dalībvalstīs, atvieglot finansēšanas tehnisko instrumentu lietošanu, vienkāršot un paplašināt vienotas likmes un vienreizējo maksājumu izmantošanu, kā arī paplašināt atbalsta iespējas investīcijām mājokļu energoefektivitātes uzlabošanā un atjaunojamās enerģijas izmantošanā.
In general terms, the purpose of these legislative changes is to improve cash flow and liquidity in the Member States, facilitate the use of financial engineering instruments, simplify and broaden the use of flat rate and lump-sum costs, and expand the possibilities for support to investments in energy efficiency and renewable energy in housing.
Komisijas priekšlikums – ERAF regula
Commission proposal - ERDF Regulation
Komisija ieviesa vienu grozījumu ERAF regulas (1080/2006) 7. pantā („Izdevumu atbilstība”), lai visas ES dalībvalstis un reģioni varētu izmantot ES struktūrfondu atbalstu investīcijām mājokļu energoefektivitātes uzlabošanā un atjaunojamās enerģijas izmantošanas pasākumos .
The Commission introduced one amendment to Article 7 ("Eligibility of Expenditure") of the ERDF Regulation (1080/2006) with the aim of enabling all EU Member States and regions to invest in energy-efficiency and renewable energy measures in housing with the support of the EU Structural Funds.
Līdz ar to ERAF var izmantot, lai līdzfinansētu dalībvalstu, reģionālo vai pašvaldību varas iestāžu plānus uzlabot mājokļus, piemēram, ielikt dubultas rūtis, izolēt sienas vai uzstādīt saules bateriju paneļus, vai arī novecojušus karstā ūdens katlus aizstāt ar energoefektīvākiem.
Consequently, ERDF may be used to co-finance national, regional or local authority schemes to install, for instance, double-glazing, wall insulation and solar panels in housing, or replace old boilers for more energy-efficient ones.
Šis pasākums būs piemērojams visai ES–27, un sākotnēji tas bija paredzēts tikai mājsaimniecībām ar zemu ienākumu līmeni.
This measure will apply to the whole EU-27, and was originally intended to be targeted only at low-income households.
Jāatceras, ka saskaņā ar pašreiz spēkā esošo regulu ERAF jau atbalsta intervences pasākumus mājokļu sektorā, arī energoefektivitātes jomā, taču tikai jaunajās dalībvalstīs (ES–12) un ar vairākiem nosacījumiem.
It should be recalled that, under the current Regulation, the ERDF already supports interventions in the housing sector, including energy efficiency, but only for the new Member States (EU-12) and under several conditions.
ERAF praktiski varēja izmantot tikai ēku, kas atrodas nolaistos pilsētas rajonos, koplietojamajām daļām (vai visai ēkai, ja tā ir sociālais mājoklis).
In practical terms, the ERDF could only be used for common parts of a building (or the entire building in the case of social housing) in deprived urban areas.
Priekšlikumā nav paredzēts palielināt finansējumu un tas neietekmē Kopienas budžetu.
This proposal does not increase funding and has no implications for the Community budget.
Tas tikai ļauj dalībvalstīm, ja tās vēlas, mainīt savas prioritātes un pārstrādāt savas darba programmas, lai finansētu pasākumus šajā jomā.
It simply enables Member States, if they so wish, to shift their priorities and re-programme their Operational Programmes in order to finance actions in this field.
Padomes kompromiss par ERAF regulu
Council compromise on the ERDF Regulation
Padomei ļoti ierobežotā laikā izdevās jau pirmajā lasījumā panākt kompromisu par ERAF regulas pārskatīšanu.
The Council managed to reach a compromise at first reading on the revision of the ERDF Regulation within a very limited timeframe.
Padomes Strukturālo pasākumu darba grupa apsprieda vairākas izmaiņas Komisijas priekšlikumā par mājokļiem , proti:
The Council's Working Party on Structural Measures negotiated a number of changes to the Commission proposal on housing , namely:
· izslēgt atsauci uz „mājsaimniecībām ar zemiem ienākumiem”, kas bija problemātiska kaut vai tādēļ, ka dalībvalstu tiesību aktos šis termins ir definēts dažādi.
· The elimination of the reference to “low-income households”, which was problematic not least because of the different definitions of this term under national rules.
Tā vietā ir noteikts, ka intervences pasākumiem mājokļu sektorā ir jāatbalsta sociālā kohēzija, ļaujot dalībvalstīm pašām noteikt, kurām mājokļu kategorijām piešķirams finansējums.
Instead, it is stated that interventions in the housing sector should support social cohesion, leaving it to the discretion of the Member States to determine the exact categories of eligible housing.