natgillin/translations-raw huggingface dataset:
uzdod Parlamenta priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām sekretariātam ar lūgumu to izplatīt visām līgumslēdzējām pusēm, kas nav ES dalībvalstis.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the governments and parliaments of the Member States and the Secretariat of the United Nations Framework Convention on Climate Change, with the request that it be circulated to all non-EU contracting parties.
iesniedza Francis Wurtz, Ilda Figueiredo un Helmuth Markov
by Francis Wurtz, Ilda Figueiredo and Helmuth Markov
par ieguldījumu Eiropadomes 2007. gada pavasara sanāksmes darbā saistībā ar Lisabonas stratēģiju
on the input to the Spring 2007 European Council in relation to the Lisbon Strategy
Eiropas Parlamenta rezolūcija par ieguldījumu Eiropadomes 2007. gada pavasara sanāksmes darbā saistībā ar Lisabonas stratēģiju
European Parliament resolution on the input to the Spring 2007 European Council in relation to the Lisbon Strategy
ņemot vērā Komisijas 2005. gada 12. aprīļa paziņojumu par integrētām pamatnostādnēm attiecībā uz izaugsmi un darbavietām (2005–2008) (COM(2005)0141),
having regard to the Commission communication of 12 April 2005 on the integrated guidelines for growth and jobs (2005-2008) (COM(2005)0141),
ņemot vērā 25 dalībvalstu sagatavotās valsts līmeņa Lisabonas reformu programmas,
having regard to the 25 national Lisbon Reform Programmes as presented by the Member States,
ņemot vērā to, kā Komisija 2006. gadā ir īstenojusi Kopienas Lisabonas programmu,
having regard the 2006 implementation of the Commission's Community Lisbon Programme,
ņemot vērā Komisijas 2006. gada 6. novembra ziņojumu „Nodarbinātība Eiropā 2006. gadā”,
having regard to the Commission's ‘Employment in Europe 2006’ report of 6 November 2006,
ņemot vērā 2006. gada 6. novembrī formulētās Komisijas 2006. gada rudens ekonomiskās prognozes,
having regard to the Commission's autumn 2006 economic forecasts of 6 November 2006,
ņemot vērā Komisijas 2006. gada 22. novembra paziņojumu „Darba likumdošanas modernizēšana, lai risinātu 21. gadsimta radītās problēmas” (COM(2006)0708),
having regard to the Commission communication of 22 November 2006 entitled ‘Modernising labour law to meet the challenges of the 21st century’ (COM(2006)0708),
ņemot vērā Komisijas 2007. gada 10. janvāra priekšlikumus par enerģētikas politiku un klimata pārmaiņām,
having regard to the Commission proposals of 10 January 2007 concerning energy policy and climate change,
ņemot vērā 2000. gada 23. un 24. marta Lisabonas, 2000. gada 23. un 24. marta Stokholmas, 2002. gada 15. un 16. marta Barselonas, kā arī 2005. gada 22. un 23. marta, 2005. gada 15. un 16. decembra un 2006. gada 23. un 24. marta Briseles Eiropadomes prezidentūru secinājumus,
having regard to the Presidency conclusions of the Lisbon European Council of 23 and 24 March 2000, the Stockholm European Council of 23 and 24 March 2001, the Barcelona European Council of 15 and 16 March 2002, and the Brussels European Councils of 22 and 23 March 2005, 15 and 16 December 2005 and 23 and 24 March 2006,
ņemot vērā 2005. gada 9. marta un 2006. gada 15. marta rezolūcijas par Lisabonas stratēģijas termiņa vidusposma pārskatu,
having regard to its resolutions of 9 March 2005 and 15 March 2006 on the mid-term review of the Lisbon Strategy,
Gausa izaugsme, augsts bezdarbs, pieaugoša nabadzība un nevienlīdzība – tāda ir ES 7 gadus pēc Lisabonas stratēģijas pieņemšanas
Sluggish Growth, high unemployment, increasing poverty and inequalities - an EU p ortrait, 7 years after the Lisbon Summit
ar nopietnām bažām atzīmē, ka kopš 2000. gada ES ir bijusi raksturīga gausa ekonomiskā izaugsme un nodarbinātības palielināšanās, produktivitātes pieauguma radītās peļņas pārvietošanos no strādniekiem pie darba devējiem un pastāvīgi augsts bezdarba un nabadzības līmenis, sociālā atstumtība, nestabila nodarbinātība un ienākumu nevienlīdzība atzīmē, ka IKP peļņas daļa eirozonā pašreiz ir tuvu augstākajai pēdējos 25 gados, taču tajā pašā laikā algu daļa jau vairākus gadu desmitus samazinās;
Notes with deep concern that since 2000 the EU has been plagued by sluggish economic and employment growth, a transfer of productivity gains from workers to employers and the persistence of high levels of unemployment, poverty, social exclusion, precarious work and income inequality; notes that, in contrast, the profit share as a proportion of GDP in the Euro area is currently close to its highest for at least 25 years, whilst the wage share has been declining decade by decade;
atzīmē, ka vidējie ekonomiskās izaugsmes rādītāji 15 vecajās ES dalībvalstīs jau vairākus desmitus gadu ir samazinājušies; atgādina, ka kopš 2000. gada vidējā ekonomiskā izaugsmes ES ir bijusi 1,4%, kas ir mazāk nekā laika posmā no 1991. līdz 2000. gadam, kad tā bija 2,6%; norāda uz to, ka saskaņā ar prognozēm pēc 2006. gada atkal samazināsies ekonomiskās izaugsmes temps un ka uz situācijas uzlabošanos nevar pilnībā paļauties;
Notes that the average economic growth in EU-15 has decelerated decade after decade; recalls that since 2000 average economic growth in the EU has been 1.4%, below the 2.6% of the period 1991-2000; notes that forecasts point to a new deceleration of economic growth after 2006, showing that the recovery should not be taken for granted;
atzīmē, ka laika posmā no 2000. līdz 2005. gadam bezdarbnieku skaits ES ir palielinājies par vienu miljonu, pie tam strauji pieaudzis nestabilu darbavietu skaits – vairāk nekā 4,7 miljoniem strādājošo ir līgums uz noteiktu laiku un vismaz 1,1 miljons piespiedu kārtā strādā nepilnu darba laiku; uzsver, ka pat piepildoties prognozēm par bezdarba samazināšanos, ES vēl aizvien būs nepieņemami liels bezdarbnieku skaits – 17 miljoni cilvēku; atzīmē, ka 25% strādājošo ir netipiski darba līgumi (līgumi uz noteiktu laiku, līgumi par darba veikšanu nepilnu darba laiku, līgumi par dežūru laiku, līgumi par „nulles laiku”, līgumi ar darbiniekiem, kas, izmantojot nodarbinātības aģentūras, pieņemti uz laiku, līgumi ar ārštata darbiniekiem), kas, ņemot vērā arī pašnodarbināto personu skaitu, nozīmē, ka 41% strādājošo ir nestabils darbs;
Notes that from 2000 to 2005 the EU's number of unemployed increased by one million, in parallel with a huge increase in precarious work, more than 4.7 million workers with fixed-term contracts and at least 1.1 million more in involuntary part-time jobs; stresses that, even if forecasts that point to a reduction in the unemployment rate are confirmed, it will still persist at an unacceptable level of 17 million unemployed in the EU; notes that 25% of the workforce are under atypical types of contract (fixed-term, part-time, on-call, zero-hour, temporary agencies and freelance), 41% if the self-employed are taken into account, which shows how precarious labour conditions have now become in the EU;
norāda uz to, ka kopš 2000. gada ir palielinājusies nevienlīdzība, attiecība starp 20% pašu bagātāko iedzīvotāju un 20% pašu nabadzīgāko iedzīvotāju ir palielinājusies no 4,5:1 līdz 4,8:1; atgādina, ka kopš 2000. gada vidējais faktiskās algas pieaugums ES ir samazinājies no 1,2% laika posmā no 1995. līdz 2000. gadam līdz 0,7% pašlaik; uzsver, ka kopš 2000. gada 33% produktivitātes pieauguma radītās peļņas ir pārvietojusies no strādājošajiem pie darba devējiem;
Points out that income inequalities have risen since 2000, the ratio between the 20% richest and the 20% poorest increased from 4.5:1 to 4.8:1; recalls that after 2000 average real wage growth in the EU dropped to 0.7% in comparison with the 1.2% average growth of the period 1995-2000; stresses that since 2000 workers have transferred 33% of their productivity gains to employers;
ar nopietnām bažām atzīmē, ka to 15 veco ES dalībvalstu iedzīvotāju skaits, kas ir uz nabadzības sliekšņa, ir pieaudzis no 15% 2000. gadā līdz 17% 2004. gadā, kas nozīmē, ka nabadzīgo iedzīvotāju skaits bagātākajās ES valstīs ir palielinājies par 9 miljoniem; atzīmē, ka 72 miljoni ES iedzīvotāju ir zem nabadzības sliekšņa, pie tam gandrīz pusei no šiem cilvēkiem nav izredžu uz materiālās situācijas uzlabošanos un ir nepieņemami augsts nabadzīgo bērnu un veco cilvēku skaits;
Notes with deep concern that at-risk-of-poverty rates have increased from 15% in 2000 to 17% in 2004 for EU-15, which means an increase of almost 9 million poor in the richer countries of the EU; points out that in the EU there are about 72 million people below the poverty line and almost half of them at risk of persistent poverty, with an unacceptably high number of poor being children and elderly people;
Neoliberālisma sekas – jāpārtrauc īstenot pašreizējo ekonomikas un monetāro politiku
The consequences of neoliberalism - a break is need ed with current economic and monetary policies
uzsver, ka 2000. gada marta Eiropadomes formulētā Lisabonas stratēģija, kurai nepārprotamu atbalstu pauda tādas lielas Eiropas darba devēju organizācijas kā UNICE un ERT, ir bijusi galvenais Eiropas Savienības līdzeklis, ar ko veicināt liberalizāciju un privatizāciju sabiedrisko pakalpojumu nozarē, darba tirgus elastīgumu un pielāgošanās spējas, algu izlīdzināšanu un virknes sociālā nodrošinājuma pakalpojumu, tostarp pensiju un veselības aprūpes nodošanu privātajam sektoram; pauž nožēlu, ka ar tā saucamo Lisabonas stratēģijas pārskatīšanu 2005. gadā vēl lielāks uzsvars tika likts uz neoliberālismu un atgādina, ka šī pieeja ir materializējusies konkrētās visu dalībvalstu reformu programmās, tādējādi apdraudot sociālo dimensiju un ignorējot tās ekonomiskās, sociālās un vides problēmas, ar kurām saskaras ES dalībvalstis;
Stresses that the Lisbon Strategy defined by the European Council of March 2000 – which had the clear support of the major European employers' organisations, UNICE and ERT – has been the main tool within the EU to promote the liberalisation and privatisation of public utilities and services, the flexibility and adaptability of labour markets, wage moderation and the opening-up to private interests of the bulk of social security provisions, including pensions and health; regrets that the so-called revival of the Lisbon Strategy in 2005 accentuates even more the neo-liberal content and recalls that this content has been translated into concrete national reform programmes by all Member States, putting at risk the social dimension and disregarding the economic, social and environmental problems faced by the different Member States in the EU;
uzsver, ka Kopienas Lisabonas programma un valsts reformu programmas attiecībā uz pārskatīto Lisabonas stratēģiju ir instruments, ar ko nodrošināt valstisku attaisnojumu un tālāk attīstīt tās pašas strukturālās reformas visās dalībvalstīs, it īpaši darba tirgus un sociālās drošības reformas, kuras atstās smagas ekonomiskās un sociālās sekas, ko vēl jo vairāk pastiprinās integrētās vadlīnijas, kā arī Stabilitātes un izaugsmes pakts; uzskata, ka šīs reformas apdraudēs darbinieku, pensionāru, sabiedrisko pakalpojumu lietotāju un patērētāju tiesības;
Stresses that the Community's Lisbon Programme and the national reform programmes in the framework of the revised Lisbon Strategy are a tool to provide national justification for and push forward the same structural reforms in all the Member States, in particular as regards the labour market and social security, which will have serious economic and social consequences, strengthened even more by the integrated guidelines and the Stability and Growth Pact; considers that these reforms will jeopardise the rights of workers, pensioners, public-service users and consumers;
ņem vērā Komisijas ikgada progresa ziņojumu un pauž nožēlu par Komisijas neobjektīvo nostāju galvenajās prioritātēs attiecībā uz uzņēmējdarbības iespēju un privāto ieguldījumu atvēršanu, īpaši:
Notes the Commission’s Annual Progress Report and regrets the bias that the Commission shows in its fundamental priorities towards unlocking business potential and private investment, in particular by:
i) nodrošinot attaisnojumu, lai turpinātu privatizāciju sociālās drošības jomā, samazināt sociālos pabalstus un palielinātu ar likumu noteikto un faktisko pensionēšanās vecumu,
(i) providing justification for further privatising social security, reducing social benefits and increasing the statutory and effective retirement age,
ii) uzstājot uz vēl lielāku elastīgumu darba tirgū, ieviešot jaunu jēdzienu „elastīgums un drošība ( flexicurity ), kas saskaņā ar Komisijas Zaļajā grāmatā par darba tiesībām paustajiem ieteikumiem uzskatāms par līdzvērtīgu jēdzienam „nodarbinātība”,
(ii) insisting on further flexibility in the labour market with the new concept of ‘flexicurity’ on a par with ‘employability’, in line with the recommendations of the Commission's Green Paper on Labour Law,
iii) pakļaujot ieguldījumus pētniecībā, attīstībā un izglītībā brīvā tirgus kaprīzēm un tādējādi attaisnojot zināšanu, izglītības un pētniecības pielīdzināšanu precei (Boloņas process),
(iii) connecting investment in research and development and education to the whims of the free market and thus justifying the commoditisation of knowledge, education and research (Bologna process),
iv) uzstājot uz enerģijas tirgu liberalizāciju un piešķirot pārāk lielu prioritāti iekšējā pakalpojumu tirgus izveidei;
(iv) insisting on the liberalisation of the energy markets and giving overarching priority to the conclusion of the internal market in services;
uzsver, ka ar Lisabonas stratēģiju pamatā nav izdevies sasniegt tās mērķus – ekonomikas izaugsmi par 3%, pilnīgu nodarbinātību, radot 20 miljonus jaunu darbavietu, un 3% no Kopienas IKP piešķiršanu pētniecības un attīstības izdevumiem; atzīmē, ka saskaņā ar Komisijas datiem vidējā ekonomikas izaugsme ir bijusi gandrīz puse no plānotā apmēra, ir radīta aptuveni ceturtā daļa no paredzētajām darbavietām (nerunājot par radīto darbavietu kvalitāti, darbaspēka pieaugumu un bezdarbnieku skaitu) un ka izdevumi pētniecībai un attīstībai ir bijuši mazāki nekā 2% no IKP – tajā pašā līmenī kā 2000. gadā;
Stresses that the Lisbon Strategy has been largely unsuccessful in achieving its proclaimed goals of average economic growth of 3%, full employment by creating 20 million new jobs and achieving an overall R&D expenditure of 3% of Community GDP; notes that, according to Commission data, the average economic growth has been almost half the target rate, the number of jobs created have been about a quarter of the target (without taking into account the quality of the jobs created, the growth of the labour force and the existing high unemployment figure) and R&D expenditure has been below 2% of GDP at the same level as in 2000;
uzsver, ka pašreiz notiekošās tirgu liberalizācijas un sabiedrisko pakalpojumu nodrošinātāju privatizācijas rezultātā nav panākti vērā ņemami ieguvumi cenu, pakalpojumu kvalitātes vai publiskā sektora izdevumu samazināšanas ziņā; atzīmē, ka — gluži pretēji — patērētāju un sabiedrisko pakalpojumu lietotāju asociācijas ir ziņojušas par cenu pieaugumu, pakalpojumu kvalitātes kritumu un izmaksu palielināšanos; turklāt atzīmē, ka liberalizācijas skartajās nozarēs ir samazinājies darba vietu skaits un ir radušies privāti monopoli, kas apdraud darbinieku, sabiedrisko pakalpojumu lietotāju un patērētāju intereses;
Stresses that the ongoing process of liberalising markets and privatising public utilities has not brought any visible gains in terms of prices, service quality or a reduction in public expenditure; notes, on the contrary, that consumers’ and public-service users’ associations have reported price increases, a drop in the level of service quality and increases in the cost of provision; notes, furthermore, that liberalisation has contributed to the destruction of jobs in the sectors affected and the creation of private monopolies that put the rights of workers, public-service users and consumers at risk;
uzskata, ka ES monetārā un fiskālā politika ar tās Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto pamatmērķi panākt cenu stabilitāti un budžetu konsolidāciju ir bijusi ierobežojoša; uzsver, ka nominālajai konverģencei, ieviešot eiro, un pēc tam notikušajam ir bijusi negatīva ietekme uz ekonomikas izaugsmi, nodarbinātības palielināšanos, sociālo un ekonomisko kohēziju un patiesu ES dalībvalstu konverģenci, kā arī valsts investīcijām, līdz ar to apdraudot jau tā vājo tautsaimniecības atlabšanu un cīņu pret bezdarbu;
Considers that monetary and fiscal policy in the EU has been restrictive, with its overarching objective of price stability and budget consolidation in line with the Stability and Growth Pact; stresses that the process of nominal convergence towards the Euro and what followed has had a negative impact on economic and employment growth, on social and economic cohesion and real convergence between the Member States of the EU, on public investment, putting at risk the current meagre economic recovery and the fight against unemployment;
vērš uzmanību uz jau iesakņojušos darbinieku, patērētāju un sabiedrisko pakalpojumu lietotāju cīņu pret notiekošo liberalizācijas procesu un darba tirgus un sociālā nodrošinājuma sistēmas reformām un pretošanos šiem procesiem un aicina Eiropadomes pavasara sanāksmē ņemt to vērā un iestrādāt dokumentos arodbiedrību, sabiedrisko pakalpojumu lietotāju asociāciju un patērētāju organizāciju iesniegtos priekšlikumus;
Draws attention to the deep-rooted struggle and resistance of workers, consumers and public-service users against the ongoing process of liberalisation and labour and social security reforms, and calls on the Spring European Council to take this into account and incorporate the proposals being put forward by trade unions, public-service users’ associations and consumer organisations;
pauž nožēlu par 2005. gada decembra Eiropadomē panākto vienošanos par finanšu plānu laika posmam no 2007. līdz 2013. gadam, sevišķi par to, ka ir samazināti līdzekļi struktūrfondiem (no 0,41% no ES NKI uz 0,37%) un sociālajām, vides, pētniecības, kultūras un izglītības programmām; pauž nožēlu par to, ka tādas neratificētās „Eiropas Konstitūcijas” prioritātes kā konkurence, konkurētspēja, drošība un militarizācija pamazām kļūst par mērķiem un jo īpaši par to, ka vismaz 2/3 no kohēzijas politikas līdzekļiem ir rezervētas Lisabonas mērķu izpildei; uzskata, ka ar vidējo izdevumu līmeni, kas ir 1,045% no ES NKI nepietiek, lai risinātu sociālās, ekonomiskās un vides problēmas, ar ko saskaras paplašinātā ES un apmierinātu ar kohēziju saistītās vajadzības;
Regrets the agreement reached by the December 2005 European Council on the financial perspective for 2007-2013, in particular the reductions in the structural funds (from 0.41% of EU GNI to 0.37%) and in the social, environment, research, culture and education programmes; regrets the shift of objectives in line with the priorities stated in the non-ratified 'European Constitution' on competition/competitiveness, security and militarisation, in particular the earmarking of at least 2/3 of the amounts of cohesion policy to finance the Lisbon objectives; considers that an average expenditure level 1.045% of EU GNI is far from sufficient to cope with the social, economic and environmental challenges facing the enlarged EU and its cohesion needs;
norāda uz ES budžeta daļas samazināšanos, kas sākās jau iepriekšējā finanšu plāna (2000. - 2006. gadam – „Programmas 2000”) laikā, kad, neraugoties uz paplašināšanos un 10 jaunām dalībvalstīm, kurās ienākumu līmenis uz vienu iedzīvotāju bija aptuveni 40% no ES līmeņa, pirmo reizi tika saglabāta pašu līdzekļu maksimālā robeža; pauž nožēlu, ka 2007. gada budžetam tāpat kā 1997. gada budžetam ir tendence samazināt ES izdevumu līmeni par gandrīz 1% no ES NKI un nesasniegt finanšu plānu atļauto maksimālo robežu; atgādina, ka ASV federālais budžets ir 18-20% no NKI un ka vairāki ekonomisti ir norādījuši uz to, ka ES budžets ir jāpalielina divas vai pat četras reizes, ja ES vēlas sniegt vērā ņemamu ieguldījumu investīcijās un līdzekļu pārdalē Eiropas Savienībā;
Points out that the reduction in the weight of the EU budget, as already started in the last financial perspectives for 2000-2006 (Agenda 2000), where the own resource ceiling was maintained for the first time in spite of the enlargement to 10 new countries with an income per inhabitant of about 40% of the EU level; regrets that the 2007 budget has followed the same trend as the budgets since 1997 of reducing the level of EU budget expenditure to a value near 1% of EU GNI and below the ceilings of the financial perspectives; recalls that the US federal budget is about 18/20% of its GNI and that various economists point to levels two- and fourfold higher for the EU budget if it is to make a meaningful contribution to investment and redistribution inside the EU;
Jauna stratēģija, jauns ceļš Eiropai – pilnīga nodarbinātība, pienācīgas darbavietas un algas, sociālā un ekonomiskā kohēzija un sociālā aizsardzība visiem
A new strategy, a new path for Europe - full employment, decent jobs, living wages, social and economic cohesion and social protection for all
uzskata, ka, ja mēs vēlamies efektīvi risināt tādas problēmas kā nepietiekama ilgstpējīga izaugsme, bezdarbs, nabadzība, sociālā atstumtība un (ienākumu) nevienlīdzība, ir jāpārtrauc pašreizējo ES politiku īstenošana; uzsver, ka ir vajadzīga jauna stratēģija, kas nospraustu Eiropai jaunu ceļu – ceļu uz pilnīgu nodarbinātību, pienācīgām darbavietām un algām, sociālo un ekonomisko kohēziju un sociālo aizsardzību visiem, nodrošinot augstu dzīves līmeni; ceļš, kas ļautu pievērst uzmanību katras dalībvalsts, bet jo īpaši mazāk attīstīto dalībvalstu attīstības vajadzībām, kas veicinātu patiesu konverģenci, palīdzētu samazināt nevienlīdzību dalībvalstu attīstības līmenī un novērstu pastāvošās ekonomiskās, sociālās un reģionālās atšķirības;
Considers that a break is needed with current EU polices if we wish effectively to address the problems of sustainable economic growth, unemployment, poverty, social exclusion and (income) inequalities; stresses that a new strategy is needed to set a new path for Europe, a path of full employment, decent jobs, living wages, social and economic cohesion and social protection for all that guarantees the highest living standards; a path that pays heed to the development needs of each Member State, in particular the less developed, that promotes real convergence and helps reduce the development gap between Member States and existing economic, social and regional disparities;
uzskata, ka ES politiskās darba kārtības galvenajiem punktiem ir jābūt turības veicināšanai (produktivitātes pieaugumam), ienākumu pārdalei (cīņai pret ienākumu nevienlīdzību) un cīņai pret atstumtību (cīņai pret bezdarbu); atzīmē, ka šo problēmu risināšanā atslēgvārds ir „darbs”;
Considers that the EU must place at the top of its political agenda the questions of wealth creation (increased productivity), redistribution (the fight against income inequalities) and exclusion (the fight against unemployment); notes the key role of 'work' in addressing all these questions;
tādēļ aicina aizstāt Lisabonas stratēģiju ar „Eiropas Solidaritātes un ilgtspējīgas attīstības stratēģiju”, kas balstītos uz minētajiem principiem un tādiem jauniem ekonomikas, sociālās un vides politikas virzieniem, kas sekmētu ieguldījumus:
Calls, therefore, for the Lisbon Strategy to be replaced by a ‘ European Strategy for Solidarity and Sustainable Development ’ based on the abovementioned principles, with a new set of economic, social and environmental policies that encourages investment:
i) visa veida darba kvalitātes aspektos (algās, stabilitātē, darba apstākļos un apmācībā) un kvalifikācijas celšanā, lai darbaspēks būtu labi apmācīts un profesionāls,
(i) in the quality of work in all its aspects (wages, stability, working conditions and training) and improving qualifications, in order to achieve a highly trained and skilled workforce,
ii) pamatinfrastruktūrā un rūpniecības atbalsta infrastruktūrā,
(ii) in basic and industry-supportive infrastructure,
iii) sabiedriskajos pakalpojumos, uzlabojot to kvalitāti,
(iii) in public services, in order to improve their quality,
iv) spēcīgā kohēzijas politikā, veicinot sociālo un ekonomisko kohēziju,
(iv) in a strong cohesion policy, in order to promote social and economic cohesion,