natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komiteja sniedz atzinumu par projektu termiņā, ko priekšsēdētājs var noteikt atbilstīgi jautājuma steidzamībai.
The Committee shall deliver its opinion on the draft within a time limit which the chairman may lay down according to the urgency of the matter.
Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kas Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 205. panta 2. un 4. punktā paredzēts lēmumiem, kuri Padomei jāpieņem pēc Komisijas priekšlikuma.
The opinion shall be delivered by the majority laid down in Article 205(2) and (4) of the Treaty establishing the European Community, in the case of decisions which the Council is required to adopt on a proposal from the Commission.
Dalībvalstu pārstāvju balsu skaitu komitejā nosaka minētais pants.
The votes of the representatives of the Member States within the Committee shall be weighted in the manner set out in that Article.
Priekšsēdētājs balsošanā nepiedalās.
The chairman shall not vote .
Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie atbilst komitejas atzinumam.
The Commission shall adopt the measures envisaged if they are in accordance with the opinion of the Committee .
Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar komitejas atzinumu vai ja atzinums nav sniegts, Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem un informē par to Eiropas Parlamentu.
If the measures envisaged are not in accordance with the opinion of the Committee, or if no opinion is delivered, the Commission shall without delay submit to the Council a proposal relating to the measures to be taken and shall inform the European Parliament thereof .
Trīs mēnešu laikā no priekšlikuma iesniegšanas dienas Padome ar kvalificētu balsu vairākumu var lemt par priekšlikumu.
The Council may act by qualified majority on the proposal, within three months from the date of referral to the Council.
Ja minētajā termiņā Padome ar kvalificētu balsu vairākumu ir norādījusi, ka tā iebilst pret priekšlikumu, Komisija to izskata atkārtoti.
If within that period the Council has indicated by qualified majority that it opposes the proposal, the Commission shall re-examine it.
Tā var iesniegt grozīto priekšlikumu Padomei, atkārtoti iesniegt priekšlikumu vai ierosināt tiesību akta projektu, pamatojoties uz Līgumu.
It may submit an amended proposal to the Council, re-submit its proposal or present a legislative proposal on the basis of the Treaty.
Ja minētā termiņa beigās Padome nav pieņēmusi ierosināto izpildes aktu vai norādījusi iebildumus pret izpildes pasākumu priekšlikumu, ierosināto izpildes aktu pieņem Komisija.
If, on the expiry of that period, the Council has neither adopted the proposed implementing act nor indicated its opposition to the proposal for implementing measures, the proposed implementing act shall be adopted by the Commission.
Pamatojums 4.,9. un 10. grozījumam
Justification for amendments 4, 9 and 10
4.,9. un 10, atbilst Kopienu Tiesas tiesu praksei, un tie ir precīzas Līguma par Eiropas Savienību interpretācijas rezultāts, kas neparedz tā saucamās komitoloģijas procedūras pielietošanu jomās, kas noteiktas VI sadaļā, ne arī atļauj veidot atvasinātu tiesisko pamatu ārpus tiem gadījumiem, uz kuriem attiecas Līgumi.
Amendments 4, 9 and 10 are in line with the case law of the Court, and are the product of a strict interpretation of the Treaty on European Union, which does not provide for so-called ‘comitology’ for the areas governed by Title VI, or authorise the creation of secondary legal bases outside the cases covered by the Treaties.
Sistēma, kas noteikta VI sadaļā un jo īpaši kombinētie noteikumi 34. un 39. pantā, patiesībā paredz, ka jebkurš pasākums, ar kuru ievieš lēmumus, jāpieņem saskaņā ar 39. pantā norādīto procedūru.
The system established in Title VI, and in particular the combined provisions of Articles 34 and 39, in fact provides that any measures implementing decisions must be adopted in accordance with the procedure indicated in Article 39.
Pašlaik informācijas par sodāmību apmaiņa galvenokārt pamatojas uz Eiropas Padomes 1959. gada Konvenciju par savstarpēju palīdzību krimināllietās un jo īpaši uz 13. un 22. pantu, kas paredz, ka Tieslietu ministrijām ir savstarpēji jāapmainās ar šādu informāciju vismaz vienu reizi gadā.
The exchange of information extracted from criminal records is still based essentially on the rules laid down in the Convention on mutual assistance in criminal matters, adopted by the Council of Europe in 1959, and in particular Articles 13 and 22 thereof, which provide that such information should be communicated by the Ministries of Justice at least once a year.
Ņemot vērā, ka pašreizējai sistēmai ir nopietni trūkumi un tā darbojas lēni, Eiropas Komisija kopš 2005. gada ir ierosinājusi vairākas likumdošanas iniciatīvas, kas paredzētas, lai, no vienas puses, atvieglotu informācijas par sodāmību apmaiņu, un, no otras puses, reglamentētu to, kā datus drīkst izmantot šo informāciju saņēmusī dalībvalsts.
The European Commission, noting the inefficiency and the exceptional slowness of that system, brought forward range of regulatory initiatives from 2005 onwards, aimed on the one hand at regulating and facilitating the exchange of criminal record extracts and, on the other, at establishing rules on the use that recipient Member States could make of such extracts.
Šis Pamatlēmums nosaka līdzvērtīguma principu starp vienas valsts tiesībsargājošās iestādes krimināllietās pieņemtiem spriedumiem un citas dalībvalsts tiesībsargājošās iestādes krimināllietās pieņemtiem spriedumiem.
That framework decision establishes the principle of equivalence between judgements handed down by a national judicial authority and judgements handed down by the judicial authority of another Member State.
Padomes 2005. gada 21. novembra lēmums 2005/876/TI par tādas informācijas apmaiņu, ko iegūst no sodāmības reģistra, bija hronoloģiski pirmais pasākums, kas vērsts uz informācijas apmaiņas reglamentēšanu un atvieglošanu.
Council Decision 2005/876/JHA of 21 November 2005 on the exchange of information extracted from the criminal record is, chronologically, the first measure aimed at regulating and facilitating the exchange of information.
Tas pamatojas uz principu, ka katra dalībvalsts pārzina ar tās pilsoņiem saistīto informāciju, un paredz, ka no sodāmības reģistra iegūtā informācija ir jānodod citai dalībvalstij, kas to pieprasa, ne vēlāk kā 10 dienu laikā no pieprasījuma datuma, izmantojot tam īpaši paredzētu veidlapu.
It is based on the principle of each Member State managing the information relating to its own nationals and stipulates that the information extracted from the criminal record must be sent to the requesting Member State within 10 days of the request, using the form provided for that purpose.
Saņemto informāciju drīkst izmantot tikai tam nolūkam, kādam tā ir pieprasīta.
The information received may only be used for the purpose for which it was requested.
Priekšlikums Pamatlēmumam par to, kā organizējama un īstenojama no sodāmības reģistra iegūtas informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm ( COM(2005)0690 galīgā redakcija), kuru Eiropas Komisija iesniedza 2005. gada beigās, izvirza mērķi paplašināt šo tiesisko regulējumu.
The proposal for a framework decision on the organisation and content of the exchange of information extracted from criminal records between Member States ( COM(2005)0690 ), presented by the European Commission in late 2005, was designed to enlarge upon that legal framework.
Šis pamatprincips, kas par atskaites punktu visiem ar sodāmības reģistru saistītajiem pieprasījumiem nosaka dalībvalsti, kuras valstspiederība ir notiesātajai personai, ir izstrādāts tā, lai nodrošinātu, ka kļūst pieejama informācija arī par citās dalībvalstīs pieņemtajiem notiesājošiem tiesas spriedumiem.
It develops on the basic principle that the Member State of which the convicted person is a national should be the point of reference for all requests relating to the criminal record, in order to ensure that any sentences passed in other Member States are also made available.
Tiek noteikts arī, ka dalībvalstij, kurā pieņemts notiesājošs tiesas spriedums, ir jārīkojas tā, lai visus notiesājošos tiesas spriedumus papildinātu ar notiesātās personas valstspiederību saistīta informācija, kā arī lai visa attiecīgā informācija tiktu atjaunināta un nodota dalībvalstij, kuras valstspiederība ir notiesātajai personai.
It also imposes on the Member State in which a judgement is handed down the obligation to ensure that all judgements are accompanied by information on the nationality of the convicted person, and to update and communicate any relevant information to the Member State of which that person is a national.
Tieslietu un iekšlietu padome 2007. gada jūnijā panāca politisku vienošanos par priekšlikumu pamatlēmumam, kurš iekļauj 2005. gada lēmuma jomu un tāpēc tad, kad būs stājies spēkā, šo lēmumu aizstās.
In June 2007, the JHA Council reached political agreement on the proposal for a framework decision, which incorporates the rules laid down in the 2005 decision and once in force will replace it.
Priekšlikums ECRIS lēmumam ir paredzēts, lai atbilstīgi pamatlēmuma 11. pantam no tehniskā un informācijas viedokļa papildinātu iepriekšējo reglamentējošo instrumentu izveidoto sistēmu.
The proposal for a decision concerning ECRIS is intended, as required by Article 11 of the framework decision, to supplement in technical and IT terms the system set up by the previous regulatory instruments.
Pamatprincipi nav mainīti:
To repeat, there is no change in the basic principles:
· atsauces punkts arī tagad ir tā dalībvalsts, kuras valstspiederība ir notiesātajai personai;
· the point of reference remains the Member State of which the convicted person has nationality;
· informācija tiek uzglabāta katras valsts centrālajā sodāmības reģistrā, un tā nav tieši pieejama citu dalībvalstu reģistriem;
· the information is only kept in the central national records and is not directly accessible to the records of the other Member States;
· dalībvalstis pārzina un atjaunina to datu bāzes.
· the Member States manage and update their own databases.
Papildus tam, lai atvieglotu informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm, ir izstrādāti atsauces kodi dažādām noziedzīgo nodarījumu kategorijām (A pielikums) un sodu kategorijām (B pielikums).
Besides this, in order to facilitate the exchange of information, reference codes have been devised for the various categories of offences (Annex A) and sanctions (Annex B).
Turklāt 2006. gada jūnijā tika uzsākts izmēģinājuma projekts, kurā ir iesaistīta Beļģija, Čehija, Francija, Luksemburga, Spānija un Vācija un kurš nodrošina šo valstu centrālo sodāmības reģistru elektronisku saslēgumu.
It should also be pointed out that a pilot project was launched in June 2006, involving Belgium, the Czech Republic, France, Germany, Luxembourg and Spain, to electronically interconnect the central records of those countries.
Ņemot vērā projekta panākumus, kopš tā laika tam pievienojušās arī citas valstis.
In view of the success of that project, other countries have subsequently also subscribed to it.
Referenta nostāja
R apporteur’s position
Referents atzinīgi vērtē šo priekšlikumu, kas no tehniskā viedokļa precizē Eiropas sodāmības reģistra struktūru, kā noteikts Pamatlēmumā 2008/XX/TI par to, kā organizējama un īstenojama no sodāmības reģistra iegūtās informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm.
Your rapporteur takes a positive view of this proposal, which from a technical standpoint gives tangible form to European criminal records arrangements as set out in Framework Decision 2008/XX/JHA on the organisation and content of the exchange of information extracted from criminal records between Member States.
Referents konstatē, ka šī priekšlikuma uzdevums ir īstenot principus, kas jau tika noteikti iepriekšējos reglamentējošos instrumentos, tā radot dalībvalstu sodāmības reģistru elektronisku saslēgumu, kura trūkums līdz šim ir sarežģījis Eiropas vienotā sodāmības reģistra darbību.
Your rapporteur notes in particular that the aim of the proposal is to implement the principles already agreed in previous regulatory instruments, by creating an electronic interconnection between national records – the lack of which has until now prevented the European records system from functioning effectively.
Šādā skatījumā grozījums Nr. 1 paredzēts, lai precizētu šī reglamentējošā instrumenta īstenošanas pasākuma raksturu, uzsverot, ka instrumenta mērķis nav radīt jaunus noteikumus, bet gan jau esošajiem piešķirt tās tehniskās prasības, kas nepieciešamas noteikumu operatīvai darbībai.
In that perspective, Amendment 1 sets out to make it clear that this regulatory instrument is of an implementing nature, and emphasises that it does not aim to establish new rules, but rather to confer on those which already exist the technical means they need to become operational.
Arī grozījums Nr. 3 paredzēts, lai precizētu priekšlikuma ievirzi, norādot, ka pielikumu A un B mērķis nav saskaņot tajos minētos krimināltiesībās paredzētos sodus un sankcijas, jo tie paliek valsts tiesiskā regulējuma ziņā.
Amendment 3 is also designed to clarify the tenor of the proposal, specifying that Annexes A and B are not intended to harmonise the types of offence and sanctions set out therein, which will instead continue to be governed by national law.
Nepieciešamība rast kopsaucēju starp 27 dažādām tiesību sistēmām, kurām atbilst tikpat daudzi juridiski sociālie traktējumi, ir mudinājusi Komisiju sagrupēt noziedzīgus nodarījumus A pielikumā atrodamajās kategorijās.
The need to find a common focal point for 27 different legal systems, all of which have their own judicial and social sensitivities, has led the Commission to synthesise the criminal offences into the categories set out in Annex A. The system proposed consists of clear and concise records which have the great merit of being ‘readable’ by all the Member States, but which are liable, at least in some cases, to be inadequate or not fully relevant.
Piedāvāto sistēmu veido vienkārši un saprotami lietojami lodziņi, kuru lielākā vērtība ir tā, ka tie ir „salasāmi” visās dalībvalstīs, taču pastāv risks, ka vairākos gadījumos tie tomēr nav piemērojami vai noderīgi.
Being aware of the inevitable approximation resulting from this synthesis, the Commission has also made provision for ‘open’ categories.
Apzinoties, ka šis sagrupēšanas mēģinājums ir neizbēgami saistīts ar vispārināšanu, Komisija ir paredzējusi arī „atvērtās kategorijas”, taču tās jau saskaņā ar to definīciju ir vēl nenoteiktākas.
However, these are by definition even more vague.
Tādēļ šī vispārinājuma iespaids jāmazina, tiesu iestādēm piešķirot visus kognitīvos instrumentus, kas nepieciešami labākai to rīcībā esošās informācijas izpratnei un interpretēšanai.
This over-generalisation must therefore be remedied by providing the judicial authorities with all the cognitive tools needed to understand and interpret the information available as effectively as possible.
Tas jo īpaši attiecināms uz noziedzīgā nodarījuma elementiem, kuri jāpadara pieejami tiesu iestādēm vēl jo vairāk tādos gadījumos, kad noziedzīgais nodarījums neietilpst nevienā no apakškategorijām, bet iekļaujas kādā atvērtajā kategorijā.
This specifically refers to the constitutive elements of the offence, which must be made accessible to the judicial authorities, especially when the offence does not fit into any of the sub-categories, but belongs to an open category.
Tieši tādēļ, ka nav iespējams precīzi novērtēt, vai dati no citas dalībvalsts sodāmības reģistra ir svarīgi, ja nav atbilstošas informācijas par noziedzīgā nodarījuma, uz kuru šie dati attiecas, raksturu, ar grozījumu Nr. 2 un Nr. 6. ierosina, lai dokumentā, ar kuru dalībvalsts dara zināmu 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto paziņojumu, obligāti tiktu iekļauts noziedzīgā nodarījuma elementu apraksts.
Precisely because an accurate assessment of the relevance of extracts from the record of another Member State is not possible without adequate information on the nature of the criminal offence to which the extract relates, it is proposed in Amendments 2 and 8 that the document in which the Member States give notification of the list referred to in Article 5(1)(a) must as a matter of course include a description of the constitutive elements of the offence.
Taču tiesu iestādēm, kas uzsāk tiesvedību, paliek spēkā iespēja pieprasīt pilnu sprieduma tekstu vai jebkādus citus paskaidrojumus, kad vien pastāv tāda iespēja.
The prosecuting judicial authorities will nonetheless still be able to request the full text of the sentence or other forms of clarification, where they see a need for this.
Tādā gadījumā tomēr ir nepieciešams ievērot tradicionālo savstarpējās palīdzības krimināllietās procedūru, kas var izrādīties laikietilpīgs un sarežģīts process.
However, in such cases the traditional channels of mutual assistance in criminal matters will have to be followed, and these can prove long and complex.
Saistībā ar to referents cer, ka drīzumā tikts izveidota datorizēta informācijas apmaiņas sistēma, lai paātrinātu šādu papildpieprasījumu apstrādi un palīdzētu tiesām iegūt nepieciešamo informāciju pēc iespējas īsākā laika posmā.
In this respect, your rapporteur hopes that electronic tools aimed at speeding up those supplementary requests and allowing the judicial authorities swiftly to obtain the necessary information are introduced as soon as possible.
Šādā skatījumā ECRIS priekšlikums iekļaujas plašākā tās elektroniskās tiesu sistēmas (e-tiesiskuma) kontekstā, kas paredzēta arī tam, lai nodrošinātu labāku un ātrāku informācijas apmaiņu starp dalībvalstu tiesu iestādēm.
It should be pointed out, in that regard, that the ECRIS proposal forms part of the broader framework of the E-justice system which is also designed to facilitate increased and swifter communication between the judicial authorities of the Member States.
Savukārt grozījums Nr. 4, Nr. 7 un Nr. 8 pamatojas uz nesen pieņemtā Eiropas Kopienu Tiesas sprieduma lietā C-133/06 54. punktu un sekojošajiem punktiem, kuros minēts, ka noteikumi par to, kādā veidā Kopienu iestādes pieņem lēmumus, ir paredzēti Līgumā un nav ne dalībvalstu, ne arī pašu iestāžu pārziņā.
Lastly, A mendment s 4, 9 and 10 are based on a principle recently confirmed by the Court of Justice in its ruling in C ase C-133/06 , p oints 54 et seq , which reiterate s that the rules regarding the manner in which the Community institutions arrive at their decisions are laid down in the Treaty and are not at the disposal of the Member States or of the institutions themselves .
Tiesas skatījumā iespējas atzīšana iestādei noteikt atvasinātu juridisko pamatu, lai detalizētāk noteiktu vai vienkāršotu akta pieņemšanas noteikumus, nozīmētu tādu likumdošanas pilnvaru piešķiršanu šai iestādei, kas pārsniedz Līgumā paredzētās.
I n the Court’s opinion , to acknowledge that an institution can establish secondary legal bases, whether for the purpose of strengthening or easing the detailed rules for the adoption of an act, is tantamount to according that institution a legislative power which exceeds that provided for by the Treaty .
Minētais arī ļautu attiecīgajai iestādei neievērot institucionālā līdzsvara principu, kas nozīmē, ka katra iestāde īsteno savu kompetenci, respektējot citu iestāžu kompetenci.
This would also enable the institution concerned to undermine the principle of institutional balance which requires that each of the institutions must exercise its powers with due regard for the powers of the other institutions .
Tiesa apgalvo, ka tāpat atvasināta juridiskā pamata pieņemšanu nevar pamatot ar apsvērumiem, kas ir saistīti ar attiecīgās jomas politiski sensitīvo raksturu vai ar nepieciešamību nodrošināt Kopienas rīcības efektivitāti.
Nor, as the Court also stated, can the adoption of secondary legal bases be justified on the basis of considerations relating to the politically sensitive nature of the issue concerned or to a concern to ensure the effectiveness of a Community action .
Procedūra, ko ieteikusi Eiropas Komisija, kas rīkotos ar tās vadībā strādājošas komitejas starpniecību, ir pilnīgi neatbilstoša Līguma par Eiropas Savienību VI sadaļai un būtu par pamatu tam, ka rastos atvasinātie tiesību avoti, uz kuriem pats līgums neattiecas.
The procedur e proposed by the European Commission, which would oper ate via a committee chaired by the Commission itself, is wholly outside the scope of Titl e VI of the Treaty on European Union , and would give rise to the creation of secondary legal bases not provided for in the Treaty itself .
Ar grozījumu Nr. 4, Nr. 9 un Nr. 10 cenšas pielāgot Eiropas Komisijas priekšlikumu Eiropas Kopienu tiesas ievirzei un panākt, lai īstenošanas pasākumi, kas skar lēmuma saturu, būtu piemēroti saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 34. un 39. pantu.
A mendment s 4, 9 and 10 a re aimed at aligning the Commission proposal with the Court of Justice guidelines and a t ensur ing that the implementing measures bearing on the content of the decision are adopted in accordance with A rticl es 34 and 39 of the Treaty on European Union .
Pievēršoties datu aizsardzībai, kas Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejai ir ļoti svarīga tēma, referents ar gandarījumu konstatē, ka šajā ziņā piezīmes par Eiropas Komisijas priekšlikumu netika izteiktas.
As concerns data protection, which is a very sensitive issue in the LIBE Committee, your rapporteur is pleased to note that there are no criticisms to be levelled at the Commission proposal.
Attīstot Pamatlēmumā jau iekļautos principus, šis lēmums nosaka, ka katra dalībvalsts apkopo informāciju par tās valstspiederīgajiem.
In building on the principles already established in the framework decision, the decision in fact lays down that each Member State must centralise the information relating to its own citizens.
Šo informāciju pārzina centrālā administrācija, kurai vienīgajai ir iespēja piekļūt elektroniskajam saslēgumam ar citiem Eiropas Savienības sodāmības reģistriem.
That information is managed by the central administration, which is the only body to have access to the interconnection with the other European records.
Līdz ar to pat tiesu iestādēm nav iespējas piekļūt Eiropas Savienības sodāmības reģistram, jo tām pašām jāpieprasa informācija savas valsts centrālajā sodāmības reģistrā, kas tad nosūta pieprasījumu iesaistītajai(-ām) dalībvalstij(-īm).
This means that the judicial authorities do not have access to the European record either, and that they themselves must send requests for information to the central record of their own country, which will see that these are sent to the country or countries concerned.
Pieprasītā informācija vispirms nonāk centrālajā administrācijā, kas vēlāk to nosūta tiesu iestādei, kas to pieprasījusi.
It will always be the central administration that takes receipt of the information requested and, lastly, sends it to the requesting judicial authority.
Referents ļoti cer, ka dalībvalstu sodāmības reģistri arī turpmāk būs vienīgi dalībvalstu iestāžu pārziņā.
Your rapporteur firmly hopes that management of the central national records will also remain the preserve of national authorities in the future.
Priekšlikuma 14. apsvērumā minētā atsauce uz Pamatlēmumu par tādu personas datu aizsardzību, kurus apstrādā policijas un tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās ietvaros, nodrošina, ka tajā paredzēto standartu ievērošana tiek garantēta arī īpašos gadījumos.
The reference, in recital 14 of the proposal, to the framework decision on the protection of personal data processed in the framework of police and judicial cooperation in criminal matters ensures that the standards set out therein are also guaranteed in the present case.