natgillin/translations-raw huggingface dataset:
4. atzinīgi vērtē Ķīnas vēlēšanos iesaistīties praktiskā sadarbībā ar Āfrikas valstīm bez aizsargājošas attieksmes; atzīmē, ka šādai sadarbībai ir pragmatisks raksturs; šajā ziņā pauž nožēlu par Ķīnas sadarbību ar Āfrikas represīvajiem režīmiem; norāda, ka būtu vēlams, lai sadarbību saistītu ar politiskiem nosacījumiem un lai lielāka nozīme būtu cilvēktiesību un vides standartiem;
Welcomes China's willingness to provide practical cooperation to African countries without patronising them; notes that such cooperation is of a pragmatic nature; regrets in this regard China's cooperation with repressive regimes in Africa; points out that it would be desirable for political conditions to be attached to cooperation and that human rights and environmental standards should play a greater role;
7. uzsver, ka tā vēlmi iesaistīties dialogā ar Ķīnas Nacionālo tautas kongresu, Panāfrikas parlamentu un Āfrikas valstu parlamentiem, lai veicinātu ilgtspējīgu attīstību un paaugstinātu pārbaude veikšanas spējas;
Stresses its willingness to engage with the Chinese National People's Congress, the PAP and African national parliaments in a dialogue aimed at fostering sustainable development and enhancing scrutinising capabilities;
9. aicina ES savos apsvērumos par Ķīnas ietekmi uz Āfriku ņemt vērā Āfrikas valstu un ĀS paustos viedokļus, uzsver to, ka ES vajadzētu izvairīties no Ķīnas nozīmes vispārināšanas, tās attieksmei pret Ķīnu vajadzētu būt atklātai un konstruktīvai, un tai nevajadzētu uzspiest Ķīnai Eiropas modeļus un uzskatus;
Calls on the EU to take into account the views expressed by the African States as well as the AU in its consideration of the impact of China in Africa; stresses that the EU should avoid generalisations about China’s role, should regard it with an open and constructive attitude, and should not try to impose European models and views;
13. aicina ES un dalībvalstis plašāk informēt sabiedrību Āfrikā un ES, rīkojot Eiropas valstu valdību augsta līmeņa pārstāvju uzstāšanās, apmeklējumus un iesaistīšanos pasākumos, kuros notiek debates;
Calls on the EU and the Member States to reach broader sections of the public in Africa and the EU through the presence of, visits by and involvement in dialogue-related events on the part of high-level representatives of European governments;
19. aicina ES mudināt Ķīnu piedalīties tādu problēmu risināšanā, kas saistītas ar demogrāfisko situāciju Āfrikā; šajā kontekstā uzsver faktu, ka iedzīvotāju skaita pieaugums daudzviet Āfrikā ir lielāks nekā ekonomiskās attīstības pieaugums un ka pasākumi situācijas mainīšanai aptver seksuālās un reproduktīvās veselības uzlabošanu, kā minēts ANO Starptautiskās konferences par iedzīvotājiem un attīstību 1994. gada ziņojumā;
Calls on the EU to encourage China to participate in meeting the challenges linked to the demographic situation in Africa; in this context, highlights the fact that the population growth rate is higher than the economic growth rate in many parts of Africa and that measures to change this include improving sexual and reproductive health, as mentioned in the UN report of the International Conference on Population and Development of1994;
24. aicina ES aktīvi veicināt pārredzamību ne tikai attiecībā uz ienākumu vākšanu, bet arī attiecībā uz dabas resursu ienākumu izlietojumu, atbalstot iniciatīvas budžeta pārredzamības uzlabošanai Āfrikas valstīs; mudina ES veicināt visu atbalsta sniedzēju „atbildīgu aizdošanu” un pieprasīt resursu bagātām saņēmējvalstīm, kurās ir slikta pārvaldība un korupcija, veikt konkrētus pasākumus pārredzamības uzlabošanai ieņēmumu pārvaldīšanā kā nosacījumu jebkādas palīdzības, izņemot humānās palīdzības, saņemšanai; aicina ES konsekventāk piemērot Kotonū nolīguma 96. un 97. pantu resursiem bagātām valstīm un vienlaicīgi sākt sarunas ar Ķīnu un citiem atbalsta sniedzējiem, lai, izmantojot vienotu procedūru, palielinātu atbilstīgo pasākumu efektivitāti; uzsver to, ka ES vajadzētu rādīt piemēru, veidojot savas attīstības programmas un projektus kā pārskatāmības un labas pārvaldības modeļus;
Calls on the EU actively to promote transparency, not just in terms of revenue collection, but also in terms of expenditure of natural resource revenues, by supporting initiatives to enhance budgetary transparency in African countries; urges the EU to promote ‘responsible lending’ by all donors, requiring recipient resource-rich countries with a history of bad governance and corruption to take concrete steps towards greater transparency in revenue management as a condition for receiving non-humanitarian assistance; calls on the EU to apply Articles 96 and 97 of the Cotonou Agreement more consistently to resource-rich countries and, at the same time, to enter into a dialogue with China and other donors with a view to taking concerted action to increase the effectiveness of corresponding measures; stresses that the EU should lead by example by making its own development programmes and projects a model of transparency and good governance;
27. aicina ES un Ķīnu risināt dabas resursu nelegālas tirdzniecības problēmu, saskaņojot savas darbības, kurās vajadzētu ietvert abām pusēm pieņemamu definīciju par to, kas ir „problēmresursi”, un starptautiskas ekspertu grupas izveidi, lai radītu daudzpusēju pieeju šī jautājuma risināšanai;
Calls on the EU and China to address the problem of the illicit trade in natural resources through concerted action, which should include an agreed definition of what constitutes 'conflict resources' and the appointment of an international group of experts to develop multilateral approaches to tackle the issue;
29. norāda, ka tirdzniecības diversifikācija Āfrikā ir noteicošais faktors, lai visās Āfrikas valstīs panāktu drošu ekonomikas izaugsmi; uzsver to, ka Ķīnas ražojumu eksports uz Āfriku nedrīkst kavēt Āfrikas nozaru attīstību vai iznīcināt šo nozaru konkurētspēju;
Points out that diversification of trade in general is a key factor in bringing about reliable economic growth in all African states; underlines the fact that Chinese exports of products towards Africa should not hinder the development of African industries or destroy the competitiveness of those industries;
33. mudina Ķīnu, piešķirot kredītus, ņemt vērā notikumus, kuri izraisīja daudzas jaunattīstības valstis skarošu parādu krīzi, un neatkārtot kredītu piešķīrēju iepriekšējās kļūdas;
Appeals to China , when granting loans, to take account of the events which led to the emergence of the debt crisis affecting many developing countries, and not to repeat the mistakes previously made by lenders;
35. uzsver, ka Āfrikai ir svarīgi izstrādāt pašai savu stratēģiju attiecībās ar Ķīnu; atzīmē, ka šādai stratēģijai ir liela nozīme Ķīnas un Āfrikas abpusējo tirdzniecības attiecību uzlabošanā; uzsver, ka ar šo stratēģiju jācenšas panākt, lai darbinieki no Āfrikas vairāk iesaistītos Ķīnas īstenotajos projektos Āfrikā, lai Ķīna vairāk izrādītu vēlmi nodot tehnoloģijas un lai Ķīnas tirgus kļūtu pieejamāks tādām tradicionālām Āfrikas eksportprecēm kā kafija, kakao un ādas izstrādājumi;
Stresses the importance for Africa of developing its own strategy towards China; notes that such a strategy is of great importance in enhancing the reciprocal nature of trade relations between China and Africa; stresses that this strategy must focus on greater participation by African workers in Chinese projects in Africa, greater willingness on the part of China to transfer technology and better access to Chinese markets for typical African exports such as coffee, cocoa and leather goods;
38. saprot absolūti pozitīvo informācijas un sakaru tehnoloģiju (IKT) nozīmi izaugsmes, konkurētspējas un darbavietu radīšanas sekmēšanā; iesaka Komisijai saskaņot Āfrikas un Eiropas pašreizējās programmas un vairāk uzmanības pievērst IKT veiktspējas palielināšanai MVU, izmantojot valsts un privātā sektora partnerību, lai veidotu iestādes un politiku, ar ko sekmēt ieguldījumus, jauninājumus un tehnoloģijas nodošanu;
Understands the profoundly positive role which information and communication technology (ICT) plays in general in supporting growth, competitiveness and job creation; recommends that the Commission align existing African and European programmes with a stronger focus on building ICT capacity for SMEs through public-private partnerships so as to ensure that institutions and policies are built to facilitate investment, innovation and technology transfer;
40. aicina ES iesaistīties kopīgos projektos ar Ķīnu Āfrikā enerģijas avotu izpētes, transporta un infrastruktūru jomās, lai kopā ar ĀS un NEPAD attīstītu vienotu līdzdalības un investīciju noteikumu kopumu;
Calls on the EU to engage in joint projects with China in Africa in the fields of energy exploration, transportation and infrastructures, with the aim of developing, together with the AU and NEPAD, a common set of rules of engagement and investment;
50. mudina ES un Ķīnu, ievērojot Bali rīcības plāna nolīgumu, nodrošināt, ka to projekti Āfrikā, jo īpaši enerģijas avotu izpētes jomā ir ekoloģiski ilgtspējīgi un atbilst Bali rīcības plānam;
Urges the EU and China to ensure, along the lines of the Bali Action Plan agreement, that its projects in Africa, in particular energy exploration, are environmentally sustainable and compatible with the Bali Action Plan;
Laba pārvaldība un cilvēktiesības
Good governance and human rights
57. aicina ES prasīt visām valstīm, kas sniedz un kas saņem atbalstu, ievērot pamatnostādnes un pārredzamības standartus, ko noteikušas starptautiskās finanšu iestādes; mudina ES prasīt Ķīnas iestādēm, lai tās iesaka valsts bankām pieņemt „Ekvatora principus” par sociālajiem un vides standartiem;
Calls on the EU to ask all aid donor and recipient countries to respect the guidelines and transparency standards set by the International Financial Institutions; urges the EU to persuade Chinese authorities to encourage national banks to adopt the "Equator Principles" on social and environmental standards;
63. aicina ES mudināt Ķīnu paaugstināt valsts ieroču eksporta kontroles režīma pārredzamību, nodrošinot pilnīgu ziņošanu ANO konvencionālo ieroču eksporta reģistram un atjauninot savus ieroču eksporta kontroles noteikumus, lai izslēgtu ieroču nodošanu valstīm un reģioniem, jo sevišķi Āfrikā, kur sistemātiski tiek pārkāptas starptautiskās cilvēktiesības un humānās tiesības;
Calls on the EU to encourage China to increase the transparency of its national arms export control regime, namely by ensuring complete reporting on exports to the UN Register on Conventional Arms Exports and upgrading its arms export control rules in order to block arms transfers to countries and regions, particularly in Africa, where international human rights and humanitarian law are systematically violated;
Ķīnas izaugsme un tās „iziešanas” politika
China ’s rise and its ‘go out’ policy
Ķīnas iespaidīgā ekonomiskā izaugsme ar vidējo ekonomiskās izaugsmes līmeni 10 % apmērā kopš 1990. gada ir kļuvusi par ceturto lielāko tautsaimniecību pasaulē un lielāko oficiālo ārzemju valūtu rezervju turētāju.
China’s impressive economic rise, with an average economic growth of 10% since 1990, has turned it into the fourth largest economy in the world and the largest official holder of foreign exchange reserves.
Vienlaikus Ķīna vēl joprojām ir jaunattīstības valsts, kurai raksturīga ievērojama sociālā un ekonomiskā nevienlīdzība, nedemokrātiska pārvaldība, pamatbrīvību un pamattiesību pārkāpumi, kā arī nopietnas vides aizsardzības problēmas.
At the same time, China is still a developing country, with vast socio-economic disparities, undemocratic governance, lack of fundamental freedoms and basic human rights and serious environmental problems.
Lai apmierinātu izaugsmes radītās vajadzības, Ķīna pieņēma „iziešanas” politiku.
To meet the needs created by its rise, China adopted a ‘go-out' policy.
Vai Ķīnas izrādītā interese par Āfriku ir dzinējspēks labklājībai, kas pamatota uz abpusēji izdevīgu sadarbību, vai tā ir Āfrikas dabas bagātību iegūšana, lai Ķīna gūtu peļņu, un Āfrikas ilgtspējīgas attīstības graušana?
Is China’s scramble in Africa a driver for prosperity based on «win-win cooperation» or is it reaping African natural resources for Chinese profit and undermining sustainable development?
Turklāt, paplašinot ietekmi, Ķīna var eksportēt dažas savas sliktākās pašmāju metodes, tostarp korupciju, slikti veiktus aizdevumus, kā aī darba tiesību un vides standartu nepietiekamību.
Also, while expanding, China may be exporting some of its worst home practices, including corruption, bad lending, lack of labour rights and environmental standards.
Kas tādā gadījumā jādara Eiropas Savienībai?
What, then, should the EU do?
„Pekinas safari”: lūkojot dabas resursus
" Beijing ’s Safari”: looking for natural resources
Ķīnas līdzdalība Āfrikā paātrinājās pagājušā gadsimta 90. gados.
Chinese involvement in Africa accelerated in the 1990s.
Jaunizveidotais Forums par Ķīnas un Āfrikas sadarbību 2000. gadā vienojās par ambicioziem plāniem.
In 2000, the newly created Forum on China-Africa Cooperation agreed on ambitious plans.
2006. gads tika nodēvēts par Ķīnas „Āfrikas gadu”, pamatojoties Pekinas solījumiem sniegt ieguldījumus un atbalstu.
2006 was dubbed China's "Year of Africa” because of investment and aid announcements made by Beijing.
Piemēram, tikai Kongo Demokrātiskajai Republikai vien (kurai pieder viens no pasaules bagātākajiem minerālu sortimentiem) Ķīna apsolīja USD 5 miljardu aizdevumu ceļu, dzelzceļu, slimnīcu un universitāšu būvniecībai.
For instance, in DR Congo alone (holding one of the world's richest assortment of minerals), China promised a 5 billion USD loan to build roads, railways, hospitals and universities.
Kādi ir Ķīnas „iziešanas” politikas stratēģiskie dzinējspēki Āfrikā?
What are the strategic drivers for China’s 'go out' policy in Africa?
Pirmkārt un galvenokārt — nafta.
First and foremost, oil.
Ķīna kļuva par pasaules otro lielāko naftas patērētāju 2003. gadā, un tiek prognozēts Ķīnas pieprasījuma divkāršs pieaugums 2025. gadā.
China became the world’s second-largest oil consumer in 2003 and Chinese demand is expected to double by 2025.
Aptuveni 30 % no Ķīnas jēlnaftas importa tagad nāk no Āfrikas, un nafta veido 50 % no Āfrikas eksporta uz Ķīnu.
Some 30% of China’s crude oil imports now come from Africa and oil accounts to 50% of Africa’s exports to China.
Angola bija Ķīnas galvenā piegādātāja Āfrikā 2006. gadā, nākamās bija Sudāna un Kongo-Brazavilla.
Angola was, in 2006, China’s top African supplier, followed by Sudan and Congo-Brazzaville.
Ķīna interesējas arī par citiem dabas resursiem (urānu, varu, kobaltu, dārgmetāliem un kokmateriāliem) un jauniem tirgiem.
China is also looking for other natural resources (uranium, copper, cobalt, ore and timber, etc.) and new markets.
Visbeidzot, Ķīna cenšas nostiprināt politisko līdzsvaru, gūt atbalstu „vienotas Ķīnas politikai” un parādīt sevi kā pasaules lielvalsti.
Finally, China seeks to reinforce political leverage, gather endorsement for the “one China policy” and profile itself as a global power.
Āfrika ir īpaši pievilcīga, jo vairumam Āfrikas valstu trūkst kapacitātes dabas resursu izpētei un kontrolei, tās bieži paļaujas uz ārzemju ekspertīzi un ieguldījumiem, un tajās ir tikai limitēti regulatīvi ierobežojumi un konkurence.
Africa is particularly attractive because most African states lack the capacity to explore and control national resources, often rely on foreign expertise and investment and there are only limited regulatory constraints and competition.
„Dienvidu-dienvidu sadarbība” vai „neokoloniālisms”?
‘South-south cooperation’ or ‘neo-colonialism’?
Ķīnas ietekme Āfrikā
China ’s impact in Africa
Pekina raksturo Ķīnas un Āfrikas attiecības kā ekonomisku abpusēji izdevīgu sadarbību starp vienlīdzīgiem partneriem.
Beijing presents Sino-African relations as economic "win-win cooperation" between equal partners.
Ķīna, kas no nabadzības atbrīvojusi vairākus miljonus savu pilsoņu, veicina alternatīvu valsts vadītu attīstības modeli, kas var būt pievilcīgs kontinentā, kurā rietumu uzspiestās neoliberālās reformas cieta neveiksmi un kurā daudzi līderi cenšas centralizēt varu.
With a record of lifting millions of its own citizens out of poverty, China promotes an alternative state-directed model for development, which can be alluring in a continent where neo-liberal reforms imposed by the West failed and where many rulers are keen on centralising powers.
Līdz šim Ķīnas darbība Āfrikā ir radījusi Ķīnā paaugstinātu pieprasījumu pēc izejmateriāliem, kas savukārt ir paaugstinājis preču cenas un pastiprinājis konkurenci.
So far, China’s footprint in Africa has led to an increase in Chinese demand for raw materials, which pushed up commodity prices, and increased competition.
Turklāt Ķīna, veicot ieguldījumus ļoti vajadzīgo infrastruktūru būvniecībā, ir ieguvusi draugus Āfrikā.
Moreover, China has made African friends with investments in the construction of badly-needed infrastructures.
Taču ir arī arvien vairāk sūdzību par zaudēto ražošanas potenciālu, zemām algām, drausmīgiem darba apstākļiem un drošības standartu nepietiekamību Ķīnai piederošajos uzņēmumos, kas darbojas Āfrikā.
But there are also growing complaints about lost manufacturing capacity, low salaries, dire working conditions and lack of safety standards in Chinese-owned companies operating in Africa.
Šķiet, ka Ķīna, apejot daudzas citas Āfrikas valstis, ir ieinteresēta tikai resursiem bagātās valstīs (jeb „resursu nolādētās” valstīs).
Chinese interest seems confined to resource-rich (or "resource-cursed") countries, bypassing a large number of other African nations.
Turklāt strauji pieaugošās preču cenas dod labumu ar resursiem bagātajām valstīm, bet padara dzīvi grūtāku pārējam kontinentam, tomēr cenas nesaglabāsies augstas uz visiem laikiem.
Moreover, soaring commodity prices benefit resource-rich countries but make life harder for the rest of the continent – and prices will not remain high forever.
Runājot par atbalstu un ieguldījumiem, Ķīnas palīdzība saskaņā ar Attīstības palīdzības komitejas kritērijiem bieži vien neatbilst tam, ko sauc par atbalstu.
On aid and investment, Chinese assistance would often not qualify as aid according to DAC criteria.
Skaļi izdaudzinātais Ķīnas un Āfrikas Attīstības fonds ar USD 5 miljardiem patiesībā ir orientēts galvenokārt uz Ķīnas uzņēmumu un to projektu atbalstu šajā kontinentā.
The much trumpeted 5 billion USD China-Africa Development Fund is indeed mostly aimed at supporting Chinese enterprises and their projects in the continent.
Ķīnas atbalsts un ieguldījumi bieži ir savstarpēji saistīti, un tajos parasti ir iesaistīti Ķīnas darbinieki.
Chinese aid and investments are often tied and normally involve Chinese workers.
Ķīnas aizdevumi, kas negatīvi ietekmē centienus saistīt atbalstu ar cilvēktiesībām, demokrātiju un labu pārvaldību, arī var radīt grūtības Āfrikas valdībām, jo ilgtermiņā iesaldē resursus un samazina iespējas pretendēt uz starptautisko finanšu institūciju finansējumu.
Chinese loans, frustrating efforts to link aid to human rights, democracy, and good governance, can also create difficulties for African governments, by tying up resources in the long term and reducing eligibility for IFI financing.
Ķīnas ieguldījumi un atbalsta plāni ir acīmredzami pievilcīgi Āfrikas partneriem.
China’s investments and aid plans are obviously attractive to African partners.
Tādas pašas ir Ķīnas veto tiesības ANO Drošības padomē.
So is China’s veto power at the UNSC.
Taču šī partnerība var būt daudz izdevīgāka, ja Āfrika var diktēt noteikumus: godīgi darījumi un pareiza radītā kapitāla pārvaldība.
But this partnership can be much more beneficial if Africa is able to determine conditions: fair deals and proper management of the capital generated.
Āfrikas valstis var palielināt savas rīcības spējas kopīgu sarunas ceļā, tādēļ liela nozīme ir tādām organizācijām kā ĀS un NEPAD .
African countries can increase their bargaining power by negotiating jointly, hence the importance of organisations such as the AU or NEPAD.
Nelikumīgu resursu izmantošanas darbību atklāšanai, ko smagāku padara Āfrikas valstu valdību resursu nepietiekamība ieguves darbu pārraudzībai, nepieciešama labāka pārredzamība un pārskatatbildība.
Illegal practices in resource exploitation, aggravated by the lack of capacity of African governments to supervise extractive activities, require greater transparency and accountability.
Āfrikai ir jāatbalsta IRPI jomas paplašināšana, pārejot no principa „publicē savus izdevumus” uz „publicē savus postījumus”.
Africa should support the expansion of the scope of the EITI, moving from ‘publish what you pay’ to ‘publish what you damage’.
Ignorējot ietekmi uz vidi, Ķīna turpina importēt nelegālus kokmateriālus un ziloņkaulu no Āfrikas valstīm, un tādi Ķīnas projekti kā, piemēram, Meroe dambis Sudānā rada nopietnu kaitējumu videi.
As for environmental impact, China continues to import illegal timber and ivory from African countries, and serious environmental damage is caused by Chinese projects, such as the Merowe dam in Sudan.
Drošības un miera jomā Ķīna ir paplašinājusi militāro atbalstu vairākiem Āfrikas režīmiem.
In the field of security and peace, China has extended military cooperation to several African regimes.
Galvenie Ķīnas ieroču saņēmēji ir Sudāna un Zimbabve.
Sudan and Zimbabwe are major recipients of Chinese arms.
Ņemot vērā Ķīnas kā ANO Drošības padomes pastāvīgā locekļa pienākumus, tā ir jāmudina pāriet no valsts drošības atbalstīšanas uz „cilvēku drošības” atbalstīšanu.
In view of its responsibilities as a permanent member of the UN Security Council, China must be urged to move from favouring state-centred security to supporting “human security”.
Ķīna, kurai ir lielāks savas valsts sauszemes karaspēks, var labāk saprast, kādēļ ir jāuzņemas „pienākums aizsargāt”.
With more troops on the ground, China may better understand why it is necessary to assume the "responsibility to protect".
Daudzas Ķīnai izteiktās kritiskās piezīmes zināmā mērā atspoguļo rietumu valstu kļūdas, kas izdarītas gan pagātnē, gan tagadnē: tirdzniecības noteikumi un subsīdijas aizsardzībai, ieroču piegādes, dubultstandarti utt.
Many of the criticisms made against China mirror, to a certain extent, Western mistakes, past and present: trade rules and protective subsidies, supplying weapons, double standards, etc.
Turklāt rietumu valstu apetīte uz lētajiem „ Made in China ” produktiem arī veicina Ķīnas — mūsdienu pasaules fabrikas — slimīgu vēlēšanos iegūt dabas resursus.
Moreover, the Western appetite for cheap “made in China” products also contributes to China’s - today’s world factory - bulimia for natural resources.
Eiropas Savienībai nevajadzētu izlikties par „labo dalībnieku” šajās trīspusējās attiecībās, jo Āfrikas valstīm ir pamats būt pieviltām un aizdomīgām pret Eiropas Savienību tāpat kā pret Ķīnu.
Europeans should not pretend to be the “good player” in this triangular relationship, for African countries have reasons to be frustrated and suspicious of them, as much as of China.
Āfrikas vadītāji piesauc tiesības panākt nokavēto industrializācijas procesā, kas nozīmē arī piesārņojumu.
African leaders invoke the right to catch up with industrialisation, with the inherent pollution costs.
Ķīna ir pierādījusi, ka tā ņem vērā to, ko no tās sagaida starptautiskajā līmenī.
China has shown itself to be sensitive to international expectations.
Ķīnas ārpolitika: no „uzņēmējdarbība ir uzņēmējdarbība” uz „kluso revolūciju”
China ’s foreign policy: From ‘business is business’ to ‘quiet revolution’
Ķīna sludina „neatkarīgu ārpolitiku”, kas pamatota uz „suverenitātes un neiejaukšanās” principiem, un apraksta savu iesaistīšanos Āfrikā kā „tīru” uzņēmējdarbību.
China proclaims an “independent foreign policy”, based on the principles of “sovereignty and non-interference ” and presents its involvement in Africa as strictly business.
Tas nozīmē, ka atbalsts un aizdevumi Āfrikas valdībām tiek sniegti uz šķietama „beznosacījumu” pamata – taču vienmēr ir pievienota „Taivānas klauzula” un spiediens neiesaistīties attiecībās ar Dalai Lamu.
This means that aid and loans are provided to African governments on a supposedly "no-strings attached" basis - but, of course, there is always a “Taiwan clause” and pressure to shun the Dalai Lama.