natgillin/translations-raw huggingface dataset:
55. uzskata Barenca Eiro-Arktisko padomi ( BEAC ) par būtisku sadarbības centru starp Dāniju, Somiju, Norvēģiju, Krieviju, Zviedriju un Eiropas Komisiju; norāda uz BEAC darbu veselības un sociālo jautājumu, izglītības un pētniecības, enerģētikas, kultūras un tūrisma jomā; norāda uz BEAC darbojošās pamatiedzīvotāju darba grupas padomdevēja lomu;
Regards the Barents Euro-Arctic Council (BEAC) as an important hub for cooperation between Denmark, Finland, Norway, Russia, Sweden and the European Commission; notes the work of the BEAC in the fields of health and social issues, education and research, energy, culture and tourism; notes the advisory role of the Working Group of Indigenous Peoples (WGIP) within the BEAC;
Secinājumi un pieprasījumi
Conclusions and requests
57. aicina Komisiju sarunās par divpusējiem nolīgumiem ņemt vērā to, ka ir jāaizsargā Arktikas ekosistēma un Arktikas iedzīvotāju, tostarp pamatiedzīvotāju grupu, intereses un ka Arktikas dabas resursi ir jāizmanto ilgtspējīgi, un aicina Komisiju ievērot šos principus visās darbībās;
Calls on the Commission, in negotiating bilateral agreements, to take account of the fact that the sensitive Arctic ecosystem must be protected, the interests of the Arctic population, including its indigenous population groups, must be safeguarded and the natural resources of the Arctic must be used sustainably, and calls on the Commission to be guided by these principles in relation to all activities;
59. uzskata, ka ES būtu turpmāk jāattīsta spējas, un aicina Komisiju izpētīt iespējas uzsākt, kā arī turpināt ES darbības Arktikā un ziņot par tām, piemēram, darboties ap polu esošo valstu daudzpusējās pētniecības finansējuma programmā, kas ļautu darboties vienkāršāk un mazāk birokrātiski pētniecības kopienas sadarbības un kopīgos projektos; prasa Komisijai prioritārā kārtībā izpētīt iespējas izveidot ES Arktikas informācijas centru kā kopēju un tīklā esošu struktūru, ņemot vērā atbilstīgus priekšlikumus; norāda uz Lapzemes universitātes priekšlikumu šajā sakarībā; uzskata, ka šādam centram vajadzētu spēt rīkot pastāvīgus ES pasākumus galvenajiem dalībniekiem Arktikā un nodot informāciju un sniegt pakalpojumus saistībā ar Arktiku ES iestādēm un iesaistītajām pusēm;
Is of the opinion that the EU should develop further its capacities and calls on the Commission to explore and report on the establishment as well as on the continuation of EU activities in the Arctic such as a circumpolar joint multilateral research funding programme providing for easier and less bureaucratic cooperation and joint projects of the research community; requests the Commission to explore as a key priority the establishment of an EU Arctic Information Centre as a joint, networked undertaking, taking into account suitable proposals; notes the proposal by the University of Lapland in this respect; considers that such a centre needs to be capable both of organising permanent EU outreach to the major actors relevant to the Arctic and of channelling Arctic information and services towards the EU's Institutions and stakeholders;
61. uzsver Eiropas teritoriālās sadarbības mērķa devumu kā skaidru Eiropas pievienoto vērtību, jo īpaši pārrobežu sadarbības programmas Kolas pussalā un Karēlijā, kā arī Baltijas jūras pārrobežu sadarbības programmu, kurā ir ietverts arī Barenca jūras reģions; prasa Komisijai izpētīt, kā pienācīgi paplašināta Ziemeļu perifērijas programma varētu līdzīgi ietekmēt Arktikas stratēģiju nākamajā plānošanas periodā;
Emphasises the contribution of the EU's European Territorial Cooperation objective, as a clear European added value, in particular the cross-border cooperation programmes of Kolartic and Karelia as well as the CBC Baltic Sea Basin programme, which includes the Barents region; requests the Commission to explore how a suitably enhanced Northern Periphery Programme could have a similar impact on an Arctic Strategy in the next programming period;
64. aicina visas Arktikas reģiona valstu valdības, jo īpaši Krievijas valdību, pieņemt un atbalstīt ANO Ģenerālās Asamblejas 2007. gada 13. septembrī pieņemto Deklarāciju par pamatiedzīvotāju tiesībām;
Calls for all governments in the Arctic region, especially that of Russia, to adopt and endorse the United Nations Declaration on the Rights of Indigenous Peoples adopted by the General Assembly on 13 September 2007;
66. prasa ES un dalībvalstīm saistībā ar SJO darbu obligāta polāra kodeksa kuģniecībai jomā ierosināt, lai sodrēju emisijas un smagā dīzeļdegviela tiktu reglamentēta īpaši; ja šādas sarunas nav rezultatīvas, prasa Komisijai ierosināt priekšlikumus noteikumiem kuģiem, kas piestāj ES ostās pēc vai pirms braucieniem cauri Arktikas ūdeņiem, lai piemērotu stingru režīmu, kas ierobežo sodrēju emisijas un smagās dīzeļdegvielas lietošanu un pārvadāšanu;
Requests the EU and its Member States to propose, as part of the ongoing IMO work on a mandatory Polar Code for shipping, that soot emissions and heavy fuel oil be regulated specifically; in the event that such negotiations do not bear fruits, requests the Commission to put forward proposals on rules for vessels calling at EU ports subsequent to, or prior to, journeys through Arctic waters, with a view to imposing a strict regime limiting soot emissions and the use and carriage of heavy fuel oil;
Arktikas reģions pievērš aizvien vairāk uzmanības klimata pārmaiņu ietekmes dēļ, kas ir galvenais attīstības virzītājspēks.
The Arctic Region is attracting more and more attention, due to the effects of climate change, the main trigger of developments.
To ietekme šajā reģionā ir plašāka nekā citos pasaules reģionos.
Its effects are of a larger scale than in other regions of the world.
Tajā pašā laikā šīs pārmaiņas skar citus pasaules reģionus, no vienas puses, paaugstinot jūras līmeni un, no otras puses, ietekmējot blakus esošo reģionu klimatu.
At the same time, those changes are affecting other regions of the world, through rising sea levels on the one and consequences for adjacent regional climates on the other hand.
Līdz ar to Eiropai, kas ir viena no galvenajām piesārņojuma un siltumnīcefekta gāzu emisiju radītājām, ne vien ir noteikta atbildība, bet arī konkrētas intereses Arktikā, jo Eiropai būs jānovērš Arktikā notiekošo pārmaiņu sekas no vides un klimata problēmām līdz kuģošanas ceļu ģeopolitikas jautājumiem un resursu piegādei.
Thus Europe does not only bear a certain responsibility, being one of the main contributors to pollution and green house gas emissions, but also has a particular interest in the Arctic, since it will have to deal with the consequences of the changes taking place there from environmental and climate change issues to the geopolitics of shipping routes and security of supply of resources.
Kādēļ ES ir vajadzīga ilgtspējīga un saskaņota politika Arktikā
Why the EU needs a sustainable and coherent Arctic Policy
Trīs no ES dalībvalstīm ir arī Arktikas Padomes dalībvalstis, savukārt Islande ir iesniegusi pieteikumu dalībai ES.
Three of the EU Member States are also Members of the Arctic Council, while Iceland applied for membership in the EU.
Turklāt Norvēģija un Islande ir savstarpēji saistītas ar ES politikas virzieniem dalības dēļ EEZ līgumā, un ES ir arī noslēgusi partnerattiecību nolīgumu ar Grenlandi, kas neatrodas ES.
In addition Norway and Iceland are interlinked closely with EU policies trough the EEA agreement, and the EU also has a Partnership agreement with Greenland, which is not part of the EU.
Neskatoties uz to, ka ES nav piekrastes Arktikā, tā jau ir nozīmīgs dalībniece Arktikā daudzās jomās.
In spite of not having an Arctic coast line, the EU already is an Arctic player in a number of relevant fields
Dažas no ES kompetencēm, kas reglamentē jautājumus saistībā ar Arktiku, ir dalītas vai papildinošas, bet dažas, piemēram, zivsaimniecība, ir ekskluzīvas
For a comprehensive overview of legal competences of the EU with regard to the Arctic and for a detailed sectoral assessment: Timo Koivurova et al., ‘EU Competences affecting the Arctic’, study commissioned by the EP. .
Būtu jānorāda, ka ar Lisabonas līgumu tika mainītas ES iekšējās procedūras attiecībā uz Eiropas Parlamenta kā viena no likumdevējiem spēcīgāku iesaistīšanos.
It is worth noting that the Lisbon Treaty changed the internal procedures of the EU towards a stronger involvement of the European Parliament as co-legislator.
Skatoties rūpīgāk, Arktikai būs nozīmīga ietekme daudzu iemeslu dēļ.
Taking a closer look, the Arctic will be of major importance for a number of reasons.
Klimata pārmaiņas ir galvenais pārmaiņu virzītājspēks gan Arktikā, gan citur.
Climate change is the main driver of change in the Arctic as elsewhere.
Pastāv kopīga vienošanās par to, ka Arktika ir reģions, ko agrāk un nopietnāk skar klimata pārmaiņas un piesārņojums no pasaules rūpnieciski attīstītiem vai jaunattīstības reģioniem.
It is commonly agreed, that the Arctic is a region that is affected earlier and more heavily by climate change and pollution originating in the industrialised or developing parts of the world.
Šis jautājums ir jārisina pasaules līmenī, jo tā iemesli ir meklējami ārpus Arktikas un līdz ar to skars visu pasauli.
This question needs to be dealt with on a global level, since its causes lie outside the Arctic and in turn will also affect the whole globe.
ES jau ir pasaules līdere pētniecības un vides un klimata politikas jomā un turpinās tāda būt.
The EU is already a frontrunner in research and in environmental and climate change policies in the international context and will continue to be so.
Neatkarīgi no cīņas pret klimata pārmaiņām ES ir jāapzinās nepieciešamība pielāgoties neizbēgamajām pārmaiņām, kā arī racionāli jāizvērtē risks, apdraudējums, uzdevumi un iespējas, ko šīs pārmaiņas rada.
Notwithstanding the fight against climate change, the EU must acknowledge the need to adapt to the unavoidable changes as well as have a rational assessment of the risks, threats, challenges and opportunities those changes entail.
Aizvien lielākai daļai pasaules iedzīvotāju būs vajadzīga pieejamo un nepieciešamo resursu ilgtspējīga un atbildīga apsaimniekošana.
A growing world population will demand the sustainable and responsible management of the resources available and needed.
Tas attieksies gan uz dzīvajiem resursiem, piemēram, zivīm, kas sniegs ieguldījumu pasaules iedzīvotāju pārtikas nodrošināšanā, gan uz nedzīvajiem resursiem, piemēram, gāzi, naftu vai izrakteņiem.
This will be true with regard to living resources like fish that will contribute to feeding the world population, but also with respect to non living resources like gas and oil or minerals.
Šajā sakarībā nav pareizi Arktiku uzskatīt par vienīgi aizsargājamu neskartu un tīru vietu.
In that respect the perception of the Arctic as a pristine and untouched place that solely needs to be preserved is not correct.
Arktika atšķirībā no Antarktikas ir apdzīvota un tajā ir tradīcija izmantot savus resursus.
The Arctic, unlike the Antarctic is inhabited and has a tradition of making use of its resources.
Proti, ziemeļu pamatiedzīvotājiem ir ilgstoša pieredze izmantot šos resursus un viņi skaidri noraida ideju "dzīvot muzejā", drīzāk paužot vēlmi attīstīties.
In particular the indigenous people of the north have a long history of sustainable use of those resources and explicitly reject the idea of ‘living in a museum’ but rather express their will to develop.
Tā kā jauno ekonomiku uzplaukums ir palielinājis nepieciešamību pēc resursiem, enerģijas un izrakteņiem, ES ir dabiskas intereses garantēt resursu un enerģijas piegādes drošību Eiropas iedzīvotājiem un rūpniecībai.
Since the rise of new economies is resulting in an increasing need for resources, energy and minerals, the EU has a natural interest in ensuring security of supply of resources and energy needed for the population and industries in Europe.
Daži partneri Arktikā jau šobrīd sniedz lielu ieguldījumu enerģijas, izejvielu un zivju piegādē Eiropai.
Some partners in the Arctic are already today major contributors when it comes to the supply of energy, raw materials and also fish for Europe.
Resursu lielo dažādību, iespējas ražot atjaunojamo enerģiju, izmantojot vēju vai viļņus, un Arktikas biosfēras nenovērtējamo daudzveidību var attīstīt un aizsargāt vienīgi saskaņā ar vienotu un ilgtspējīgu uz ekosistēmu balstītu stratēģiju, kā norādīts ES integrētajā politikā vai, piemēram, Norvēģijas integrētajos pārvaldības plānos attiecībā uz Barenca jūru.
The great variety of resources, the potential for renewable energy produced by wind or waves and the invaluable diversity of the Arctic biosphere can only be developed and protected in a holistic and sustainable ecosystem-based-approach as sketched in the EU’s Integrated Maritime Policy or in the integrated management plans for example by Norway in the Barents Sea.
Tā kā tiek uzskatīts, ka piektdaļa atlikušo ogļūdeņraža resursu atrodas Arktikā, šie resursi var būt īpaši svarīgi ES, līdz tiks sasniegts ekonomikas ar zemu oglekļa patēriņu mērķis.
Since it is estimated that about a fifth of the remaining hydrocarbon resources are to be found in the Arctic these resources might be of particular importance to the EU until the goal of a low carbon economy will be achieved.
Proti, dabasgāzei vai sašķidrinātai dabasgāzei ir viszemākās CO2 emisijas no visiem tradicionālajiem enerģijas veidiem un tai varētu būt nozīmīga vieta energoavotu sadalījumā, un tā varētu kalpot par pāreju uz ekonomiku ar zemu oglekļa patēriņu
In particular natural gas or LNG has the lowest CO2 emission of all traditional energy forms and could provide a major part in the energy mix and thus function as a bridge into a low carbon economy.
Lai iepazītos ar pārskatu par Arktikas resursu novērtējumu, skatīt EP pasūtīto un Valur Ingimundarson veikto pētījumu "Arktikas dabas resursu ģeopolitika". .
For an overview of Arctic resources assessment see Valur Ingimundarson ‘The geopolitics of Arctic Natural Resources’, study commissioned by the EP.
Eiropai kā galvenajai šo produktu patērētājai būtu skaidri jāpauž atbalsts tikai tādām darbībām, kas tiek veiktas saskaņā ar visaugstākajiem esošajiem standartiem vides, drošības un pārvaldes jomā, un līdz ar to būtu jāstiprina sadarbība tā, lai visur varētu izmantot pamatprakses.
As a main consumer of those products, Europe should make clear that it supports only those activities that are conducted with the highest environmental, safety and administration standards available and hence foster cooperation in a way that best practices can easily be applied elsewhere.
Uz ekosistēmu balstītas pārvaldības principam būtu jānodrošina, ka dažu reģionu, kuros tādas darbības kā zveja, kuģniecība, ģeoloģisko resursu izmantošana un citas darbības daļēji sakrīt, pārvaldē ietvertie aspekti un intereses tiek saskaņotas ar ekosistēmas saglabāšanas un aizsardzības interesēm.
The principle of an eco-system-based management could ensure that the aspects and interests included in the administration of a certain region where activities like, fishing, shipping, exploitation of geological resources and other activities overlap are balanced with the interest to preserve and protect the eco-system.
Vēl viena ES un tās dalībvalstu būtiska interešu joma ir jaunu pasaules tirdzniecības ceļu izveide.
Another major point of interest for the EU and its Member States is the development of new world trade routes.
Uzņēmumi jau ir sākuši pētīt jaunās iespējas.
Businesses have already begun to explore the new possibilities.
Pagājušajā vasarā Vācijas kuģniecības kompānija Beluga pētīja ekonomiskās iespējas, nosūtot divus konteineru kuģus no Āzijas uz Eiropu.
Last summer the German shipping company Beluga tested the economical possibilities by sending two container ships from Asia to Europe.
Ziemeļu jūras ceļu attīstīšana paātrinātu tirdzniecību starp Eiropu, Āziju un Ziemeļameriku, tādējādi ietaupot enerģiju un ierobežojot emisijas un izmaksas, un arī padarot tirdzniecību drošāku, izvairoties no pirātu apdraudētām jūrām un ietvertā ekonomiskā riska, ko rada tradicionālo jūras ceļu izmantošana
Developing the northern sea routes would make trade between Europe, Asia and North America faster, thus saving energy, emissions and costs, but also safer, avoiding the pirate ridden seas and included economical risks when using traditional sea routes.
Lai iepazītos ar analīzi, skatīt EP pasūtīto Moe/ Oystein pētījumu "Jaunu Arktikas kuģniecības ceļu atklāšana". .
For an analysis see Moe/ Oystein ‘Opening of new Arctic Shipping Routes’, study commissioned by the EP.
Šo jūras ceļu attīstīšanai īpaši svarīga būs paredzamība drošības un jūras kuģniecības, kā arī tiesiskajā un politiskajā jomā.
Vital for the development of these sea routes will be the predictability both in terms of safety and marine shipping and in legal and political terms.
Pat ja Arktikā saglabāsies skarbi apstākļi, navigācijas un kuģošanas tehnoloģiju uzlabošana sekmētu šā ceļa labāku izmantošanu.
Even though conditions will remain harsh in the Arctic, the improvement of navigation and shipping technologies would enable a better use of this route.
Šie ieguldījumi kartografēšanā, jūras ledus novērošanā, saziņā, meklēšanā un glābšanā utt. noteiks to, kādā apjomā šo ceļu varēs izmantot tuvākajās desmitgadēs.
These investments in mapping, sea ice observation, communication and search and rescue structures and alike will determine to what extent this route can be used in the coming decades.
Tādu valstu kā Ķīna, Dienvidkoreja un Singapūra intereses norāda uz aizvien lielāku šiem jūras ceļiem pievērstu nozīmi.
The interest of nations like China, South Korea and Singapore highlight the increased importance that is attributed to these sea routes.
ES, tās dalībvalstīm un Eiropas uzņēmumiem vajadzētu aktīvi iesaistīties šo jūras ceļu attīstīšanas sadarbībā ne vien to lielās nozīmes dēļ Eiropas uzņēmumiem, bet sevišķi tādēļ, ka ES ir īpašā situācijā, lai piedāvātu dažus šā ceļa attīstīšanai vajadzīgos līdzekļus, piemēram, labāku pārklājumu un uzticamību, ko salīdzinājumā ar GPS nodrošina sistēma Galileo .
The EU, its Member States and European businesses should be actively involved in cooperating in the development of those sea routes not only because they will be of major importance to European businesses, but in particular as the EU is in the unique position also to offer some of the tools needed to develop this route, as illustrated by the better coverage and reliability which the Galileo System could provide compared to the existing GPS Systems.
Atgādinot par iepriekš minētajām ES likumīgajām interesēm un nostāju pētniecības finansēšanas, kuģošanas un patērētāju ietekmes jomā un ņemot vērā ES ekonomisko nozīmi, Eiropai ir daudz ko piedāvāt Arktikas reģiona aizsardzībai un ilgtspējīgai attīstībai.
Recalling the above mentioned legitimate interests and position of the EU in terms of funding of research, shipping, and consumer power and taking into account the EU’s economical importance, Europe has a lot to offer with regard to the protection and the sustainable development of the Arctic region.
ES nostāja Arktikas reģionā – ģeopolitika un pārvaldība
The Position of the EU in the Arctic Region - Geopolitics and Governance
Ir svarīgi izprast un novērtēt pašreizējo politisko un tiesisko situāciju Arktikā, pirms tiek izteikti ieteikumi, kā vislabāk rīkoties riska un problēmu gadījumā.
It is important to understand and asses the actual political and legal situation in the Arctic before making any suggestions on how risks and challenges can best be dealt with.
Arktikas reģions nav tiesisks vai politisks vakuums, kā to uzskata daži novērotāji.
The Arctic region is not a legal or political vacuum as assumed by some observers.
Turklāt principā tā ir jūra, ko aptver valstis ar tālām EEZ, uz kurām attiecas to tiesiskais režīms.
Furthermore it is in principle a sea surrounded by states with far reaching EEZ’s on which their legal regime applies.
Pastāv liels skaits divpusējo nolīgumu un daži daudzpusējie nolīgumi valstu un reģionālā līmenī.
There is a large number of bilateral and some multilateral agreements on national and on regional level.
Turklāt daudzi starptautiskie līgumi, organizācijas un nolīgumi reglamentē ar Arktiku saistītas nozares.
In addition, a number of international treaties, organisations and agreements regulate sectors of relevance to the Arctic.
Ņemot vērā šos faktus, kļūst skaidrs, ka ideju par Arktikas līgumu, kas izstrādāts, par pamatu ņemot līgumu par Antaktikas kontinentu, kas ir sauszeme, nevis jūra un ir neapdzīvota teritorija, uz kuru pretēji valstu kontrolētajai Arktikai nav izvirzītas prasības, ne vien neatbalstīs Arktikas tautas un valstis, bet tas arī nav piemērots veids, kā risināt uzdevumus Arktikā.
Having regard to those facts, it becomes clear that the idea of an Arctic Treaty, modelled along the Treaty for the continent of Antarctica, thus land not sea, uninhabited and unclaimed compared to inhabited and state controlled in the Arctic, is not only not promoted by the peoples and states in the Arctic, but also wouldn’t be an appropriate way to deal with the challenges in the Arctic.
Sākot no sākuma, nevērība pret pašreizējo tiesisko regulējumu, kas attiecas arī uz aizsardzību un saglabāšanu, un iesaistīšanās desmitgadi ilgā ANO procesā ar neskaidrām perspektīvām panākt iespējamu starptautisku vienošanos par Arktiku nozīmētu praktisku un steidzamu jautājumu nerisināšanu Arktikā.
To start from scratch, neglecting the already existing legal framework, also for protection and preservation, and to engage in a decade long UN Process with the unclear prospect of getting a somewhat international agreement on the Arctic, would result in not dealing with the practical and pressing issues in the Arctic.
Visas valstis ir apņēmušās ievērot starptautiskās publiskās tiesības strīdu risināšanā un līdz ar to tās ir iesniegušas vai iesniegs attiecīgajai ANO komitejai savas prasības kontinentālā šelfa zonas pagarināšanai.
All the states have submitted to follow Public International Law in the settlement of disputes and furthermore have or will submit their respective claims for the prolonging of the continental shelf zone to the relevant UN Commission.
Līdz ar to, skatoties un Arktikas juridisko karti, kļūst skaidrs, ka gandrīz visas teritorijas ir vai būs kādas puses EEZ.
Thus looking at the legal map of the Arctic it becomes obvious, that almost all the area is or will be within the EEZ of one of the parties.
Vienīgi uz pavisam nelielām teritorijām ir izvirzītas vienlaicīgas prasības, un visas puses ir paudušas vēlmi atrisināt strīdus saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.
Only very small areas are subject to overlapping claims and as stated above, all parties declared their will to settle disputes according to international law.
Pašlaik ļoti uzskatāms piemērs ir 2010. gada 15. septembrī noslēgtais Krievijas un Norvēģijas robežlīgums.
The delimitation agreement between Russia and Norway concluded 15 September 2010 is insofar very illustrative.
Šo plašo teritoriju var svītrot no vienlaicīgu prasību kartes.
This large area can be deleted from the map of overlapping claims.
Tiesiskā situācija Ziemeļu ledus okeāna kartē
The Legal Situation in the Arctic Ocean Map:
Skatoties kartē, rodas sajūta, ka lielākā daļa Arktikas "pieder" piekrastes valstīm.
Having a look at the map one will get the impression that most of the Arctic ‘belongs’ to the littoral states.
Tomēr saskaņā ar UNCLOS visām valstīm ir noteiktas tiesības, piemēram, "brīvi un likumīgi šķērsot" šos ūdeņus.
Nevertheless under UNCLOS all states have certain rights such as the right ‘to free and innocent passage’ in these waters.
Turklāt tiek piemēroti arī citi starptautiskie noteikumi.
In addition, other international rules apply.
ES tā vai citādi ir iesaistīta vairākos starpautiskās sadarbības forumos šajā reģionā, jo īpaši ES ir Barenca Eiro-Arktiskā padomes dalībvalsts un ad hoc novērotāja Arktikas Padomē.
The EU is involved in one way or the other in several fora of international cooperation in the region, in particular as a member to the Barents-Euro-Arctic-Council and as an ad hoc observer to the Arctic Council.
Līdz ar Ziemeļu dimensijas politiku ievērojamo finansējumu pētniecībai Arktikas reģionā ES jau ir atzīta iesaistītā puse Arktikā.
Together with its Northern Dimension policy and the extensive funding of Arctic research the EU is already a recognized player in the Arctic.