natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vienīgais veids, kā dabūt papildu konfektes, ir atņemt tās saviem klasesbiedriem.
The only way to get the extra Smarties is by grabbing them from their classmates.
Pēc kautiņa nepaliek nekas cits, izņemot saspaidītas konfektes un glazūras druskas.”
After a scrap, nothing remains but mushy chocolate and broken icing."
3.b) Kompromisa noteikumu detaļas
3b) The Compromise terms in detail
Praksē kompromisa noteikumi nozīmēja to, ka:
In practice, the compromise terms meant that:
- 70 000 GAR individuālo apdrošinājuma ņēmēj u iegūtu viņu polišu vērtības pieaugumu par 17,5 % apmaiņā pret atteikšanos no tiesībām uz garantētu procentu likmi gadā
- 70.000 GAR individual policyholders would get an increase of 17,5% in their policy value , in exchange for giving up their rights to a guaranteed annuity rate
- 415 000 ne- GAR individuālo apdrošinājuma ņēmēj u iegūtu viņu polišu vērtības pieaugumu par 2,5 % apmaiņā pret atteikšanos no tiesībām iesūdzēt tiesā Equitable Life par maldinošu pārdošanu.
- 415.000 non-GAR individual policyholders would get an increase of 2,5% in their policy value , in exchange for giving up their right to sue Equitable Life for mis-selling.
Profesors D. Blake ( WE 29) paziņoja, ka „ kompromisa shēmas priekšlikuma dokumentos 2001. gada decembrī ( un 2001. gada pagaidu atskaitēs) bija norādīts apdrošinājuma ņēmējiem, ka peļņas fondam būtu sagaidāma neskaidra nākotne tikai tad, ja apdrošinājuma ņēmēji nenobalsotu par kompromisa shēmas priekšlikumu, kas noņem GAR problēmu.
In WE29 Professor David BLAKE claimed that " the compromise scheme proposal documentation of December 2001 (and the 2001 interim accounts) indicated to policyholders that the with-profits fund would face an uncertain future only if policyholders failed to vote for the compromise scheme proposal that removed the problem with guaranteed annuities (GARs).
Šajos dokumentos nebija norādes, ka pat tad, ja kompromisa shēmas priekšlikums tiktu apstiprināts, peļņas fonds būtu tuvu tehniskajai maksātnespējai.”
These documents gave no indication that, even if the CSP was approved, the with-profits fund would be close to technical insolvency."
Viņš piebilda kā politikas ieteikumu: „nākotnē ieguldītājiem varētu atļaut piedalīties tajā pašā pūla ieguldījumu fondā, ja viņi visi saņem vienādu iecerēto (vai ex-ante) peļņu.”
He added as a policy recommendation: " in future, investors should only be permitted to participate in the same pooled investment fund if they all get the same expected (or ex ante) return."
WE 29, 5. un 7. punkts
WE29, para.5 and 7.
Atsaucoties uz kompromisa shēmas priekšlikuma saturu, WE 29 ziņoja, ka EL valde bija pierādījusi, ka „ ieteiktajam risinājumam pamatā ir četri principi .
Referring to the content of the Compromise Scheme proposition, WE29 reported that the EL board had argued that "four principles underpinned its proposed solution.
Tam ir jābūt taisnīgam pret visām peļņas apdrošinājuma ņēmēju grupām, viegli saprotamam un ieviešamam, kā arī pieņemamam Augstākajai Tiesai.”
It must be fair to all with-profits policyholder groups, easily understandable and implementable, as well as acceptable to the High Court."
Valde paziņoja, ka shēma atbilst šiem principiem attiecībā uz GAR apdrošinājuma ņēmējiem, jo tā ietver „ taisnīgu vērtību kompensāciju GAR apdrošinājuma ņēmējiem, pamatojoties uz viņu atdoto juridisko tiesību „reālistisku novērtējumu”...tā samērīgi sadala kompensāciju dažādām GAR apdrošinājuma ņēmēju grupām saskaņā ar viņu tiesībām; tā samazina šo kompensāciju par jebkuras iespējamās sūdzības kompensāciju, no kā atsacījušies GAR apdrošinājuma ņēmēji; kompensācija ir tādā veidā, kas paredz proporcionālu GAR apdrošinājuma ņēmēju polišu vērtības pieaugumu gan garantētajā, gan negarantētajā formā .”
The Board claimed that the Scheme satisfied these principles in respect of GAR policyholders since it involved "fair value compensation to GAR policyholders based on a ‘realistic estimate’ of the value of their legal rights given up ..., it apportions the compensation to different GAR policyholders in accordance with their rights; it reduces that compensation by the value of any possible claim for compensation given up by the non-GAR policyholders; the compensation takes the form of a proportionate increase in GAR policyholders’ policy values in both guaranteed and non-guaranteed form."
Sk. WE 29, pielikumu A.17-18
see WE29, annex A.17-18.
Gadījumā, ja apdrošinājuma ņēmēju balsojums neapstiprinātu kompromisa shēmu, EL valde bija apsvērusi šādus variantus
In the event that the Compromise Scheme were not approved at the policyholders' vote, the EL had board considered the following options
Sk. WE 29, pielikumu A.24-25 :
see WE29, annex A.24-25. :
Saglabāt pašreizējo situāciju, saskaņojot GAR saistības ar cenu fiksēšanas instrumentiem,
Maintain the current position, matching GAR liabilities with hedging instruments
Slēgt divpusējus līgumus ar apdrošinājuma ņēmējiem,
Entering bilateral agreements with policyholders
Vērsties tiesā par „līgumu samazināšanu” ( ICA 1982 58. sadaļa)
Apply to the court for a ‘reduction of contracts’ (Section 58 of ICA 1982)
Izdarīt piemērotus grozījumus GAR politikā
Make suitable amendments to GAR policies
Piemēram, „2C saraksta pārvietojums”saskaņā ar ICA 1982 vai peļņas uzņēmējdarbības „112. iedaļas pārvietojums” trešai pusei saskaņā ar FSMA 2000” ( WE 29) ,
For instance a 'Schedule 2C transfer' under ICA 1982 or a 'Section 112 transfer' of the with-profits business to a third party under FSMA 2000 " (WE29).
Likvidēt ELAS ,
Liquidate ELAS.
Valde nolēma neieteikt nevienu no šiem variantiem, jo katram no tiem ir savi trūkumi.
The Board decided not to recommend any particular one of these options, as it argued that each of them had disadvantages.
3.c) Neatkarīgā aktuāra ziņojums
3c) The independent actuary's report
Equitable Life bija iecēlusi neatkarīgo aktuāru M. Arnold
Equitable Life had appointed an independent actuary, Mr. Michael Arnold
Papildu informāciju sk. WE-Conf 9 , lai novērtētu kompromisa noteikumus.
for more details, see WE-CONF9. , to assess the compromise terms.
Viņš tomēr paziņoja, ka viņa pienākums ir „ ziņot tikai sabiedrībai ... un nav pienākuma ne pret vienu no sabiedrības apdrošinājuma ņēmējiem.
He stated however that it was his duty "to report to the Society alone ... and no duty is owed to any policyholder of the Society.
It īpaši nav paredzēts, ka šis ziņojums veido padomu kādam apdrošinājuma ņēmējam .”
In particular, it is not intended that this report constitutes advice to any policyholder ."
( WE-Conf 9) Viņš tālāk paskaidroja, ka „ šie pasākumi ir efektīvi izolējuši īpašās Vācijas polises no GAR problēmas, ar ko saskaras visas pārējās peļņas polises .
(WE-CONF9) He further specified that " this arrangement has effectively isolated the specified German policies from the GAR problems confronting all other with-profits policies.
Šīs Vācijas polises nebūs daļa no shēmas, un shēma tās neietekmēs.”
These German policies will not be party to or affected by the Scheme."
M. Arnold patiesā neatkarība tika apšaubīta ( WE 75, f) punkts), sūdzoties, ka EL valde bija „kontrolējusi viņa darbību, ierobežojot viņa instrukcijas un atļaujot viņam atteikties no pienākuma rūpēties par apdrošinājuma ņēmējiem, un vēlāk piedāvāja viņam augstu apmaksātu amatu.”
The factual independence of Mr. Arnold was put in doubt in WE75 (point f), complaining that the EL board had " exercised control over him by restricting his instructions and permitting him to disclaim any duty of care to policyholders, and subsequently provided him with highly remunerative work."
FSA pēc tam atzīmēja, ka „šai iecelšanai nav bijis likumīgi saistoša pamatojuma”.
The FSA subsequently noted that " there had been no legal obligation for this appointment".
Ziņojuma kopsavilkumā M. Arnold novērtē, ka nepieciešamā kompromisa noteikumi ir izveidoti „ taisnīgā un pamatotā veidā no aktuāra viedokļa ” ( WE 67) un ka „ sabiedrība ir noteikusi GAR izmaksu uz reālistiska novērtējuma pamata . ..”
In the report's summary, Mr. Arnold considered the terms of the Compromise to have been established " in a fair and reasonable way from an actuarial point of view " (WE67) and that " the Society has established the GAR cost on a realistic estimate basis ..."
Viņš arī brīdināja, ka „ shēma neizslēdz visus potenciālos riskus, kas saistīti ar garantētajiem ieņēmumiem ”, piebilstot, ka „ ir atzīts, ka shēma var būt nelabvēlīga atsevišķiem GAR apdrošinājuma ņēmējiem ... , kas tuvu pensijas vecumam un ir iecerējuši izmantot viņu GAR tiesības .”
He also warned that " the Scheme does not eliminate all potential risks related to guaranteed benefits", adding that "it is recognized that the Scheme may be disadvantageous for individual GAR policyholders ... close to retirement who may intend to exercise their GAR rights."
Viņa secinājums bija; „ Shēmas galvenā priekšrocība ne-GAR apdrošinājuma ņēmējiem ir tā, ka GAR tiesību maksa ir izkristalizēta, ... un šīs nenoteiktības noņemšana dos priekšrocības visiem peļņas apdrošinājuma ņēmējiem un nākamajai sabiedrības vadībai . ”
His conclusion was: " The principal advantage of the Scheme for non-GAR policyholders is that the cost of the GAR rights is crystallized ... and the removal of such uncertainty will have advantages to all with-profits policyholders and for the future management of the Society."
3.d) FSA loma kompromisa shēmā
3d) FSA's role in 'Compromise Scheme'
Tā kā kompromisa shēma tika ierosināta saskaņā ar ICA 1985 425. iedaļu, FSA nebija oficiālas lomas šajā procesā, taču kā regulatoram tai saskaņā ar FSMA 2000 bija pilnvaras iedarboties, ja tā uzskatītu par lietderīgu, lai aizsargātu apdrošinājuma ņēmēju intereses.
As the Compromise Scheme was proposed under Section 425 of the ICA 1985, the FSA had no formal role in the process but, as a regulator, it had, under the FSMA 2000 , the power to take action if it considered it appropriate, in order to protect the policyholders' interests.
FSA varētu arī mēģināt panākt, lai to uzklausa, ja shēma tiktu iesniegta tiesā oficiālai apstiprināšanai pēc apdrošinājuma ņēmēju balsojuma.
The FSA could also seek to be heard if the scheme was taken to court for formal approval after the policyholders' vote.
Kompromisa shēmas novērtējumā, kas publicēts 2001. gada 7. decembrī ( WE 67), FSA apstiprina darījuma noteikumus, apalvojot, ka „ tai nav pamata iejaukties, lai iebilstu pret apdrošinājuma ņēmējiem izvirzītajiem priekšlikumiem ” un paskaidroja, ka „ FSA ir apmierināta, ka attiecībā uz attiecīgajām GAR un ne-GAR apdrošinājuma ņēmēju grupām polišu vērtības pieauguma līmenis ir taisnīgs piedāvājums apmaiņā pret GAR tiesībām un iespējamām maldinošas pārdošanas sūdzībām, no kurām būtu jāatsakās .
In its assessment of the Compromise Scheme published on 7 December 2001 (WE67), the FSA endorsed the terms of the deal, stating that " it had no reason to intervene to object to the proposals being put to policyholders" and specifying that " the FSA is content that, in relation to the relevant groups of GAR and non-GAR policyholders, the level of increase to policy values is a fair offer in exchange for the GAR rights and potential mis-selling claims that would be given up.
Lai gan ir atšķirības starp cilvēkiem katrā attiecīgajā grupā, mēs esam apmierināti, ka nav tādu apdrošinājuma ņēmēju kategoriju grupās, kuri saņemtu nesamērīgi liELAS vai nesamērīgi mazas piemaksas ...”
While there are variations from person to person, within each relevant group, we are content that there are no categories of policyholder within the groups who would receive disproportionately greater or lesser benefits ..."
Tas secināja, ka FSA „ ir stingri pārliecināta, ka sekmīgs kompromiss varētu principā piedāvāt vislabāko perspektīvu stabilitātes sasniegšanai peļņas fondam un uzlabot izredzes ieinteresētajiem apdrošinājuma ņēmējiem.”
It concluded that the FSA " firmly believes that a successful compromise would, in principle, offer the best prospect of bringing stability to the with-profits fund and improving the outlook for concerned policyholders ."
Attiecībā uz ierosinātā kompromisa sarežģītību FSA sacīja, ka tā „ uzskata, ka ir svarīgi, lai apdrošinājuma ņēmējiem piedāvātais kompromiss būtu skaidrs un sniegtu viņiem informāciju, kas vajadzīga, lai veidotu savu spriedumu par to, kā balsot par piedāvātajiem priekšlikumiem.”
As far as the complexity of the proposed compromise is concerned, the FSA said it " believed it was important that the Compromise put to policyholders should be clear and should provide them with the information they need to form their own judgement about how to vote on the proposals put to them."
Tomēr tā atzina, ka „ ievērojama daļa no apdrošinājuma ņēmējiem nosūtītajiem dokumentiem ir sarežģīti ...
However, it acknowledged that " much of the Compromise documentation sent to policyholders for the vote is complex ...
Mēs esam apmierināti, ka tie ir pietiekami skaidri, lai ļautu viņiem veidot savu viedokli par to, kā būtu jābalso, ņemot vērā katra individuālos apstākļus .”
We are content that it is sufficiently clear to enable them to form their own view on how they should vote, in the light of their individual circumstances ."
FSA tālāk precizēja , ka tā nevarētu sniegt individuālus padomus apdrošinājuma ņēmējiem , piebilstot, ka „ja Equitable Life apdrošinājuma ņēmēji uzskata, ka viņiem ir vajadzīgs padoms, lai izlemtu, kā balsot, viņiem būs jāmeklē neatkarīga finansiāla konsultācija.”
The FSA further specified that it could not provide personal advice to policyholders, adding that "where Equitable Life policyholders believe they require assistance in deciding how to vote, they will need to seek independent financial advice ."
3.e) Apdrošinājuma ņēmēju sūdzības
3e) Complaints by policyholders
Daudzi ne- GAR apdrošinājuma ņēmēji un apdrošinājuma ņēmēju rīcības grupu pārstāvji ir iesnieguši liecības un sūdzības par kompromisa shēmu.
A large number of non-GAR policyholders and representatives of policyholders' action groups have submitted evidence and complaints about the Compromise Scheme.
Pēc viņu domām shēma ir izstrādāta tādā veidā, lai kaitētu apdrošinājuma ņēmējiem no paša sākuma, pieņemot, ka vēlākos polišu vērtības samazinājumus 2002. gada aprīlī un jūlijā, kas tūlīt iznīcināja pieticīgo pieaugumu, ko shēma bija piešķīrusi
According to their claims, the Scheme had been devised in such a way as to harm policyholders from the beginning, suggesting that the subsequent policy cuts in April and July 2002 that promptly annihilated the modest uplift the Scheme had awarded them
Sk. WE 6, WE 7, WE-Conf 16, WE-Conf , EL vadība bija paredzējusi vai pat tīši plānojusi jau tad, kad shēmu pirmo reizi piedāvāja 2001. gada septembrī.
see WE6, WE7, WE-CONF16, WE-CONF. , had been foreseen, if not deliberately planned, by the EL management already when first proposing the Scheme in September 2001.
Turklāt regulatoram būtu vajadzējis zināt to, ka piedāvātie pieaugumi bija fiktīvi, jo nebija nodrošināti ar pietiekamiem aktīviem.
Additionally, the regulator would have been aware of the fact that the proposed uplifts were fictitious, because they were not covered by sufficient assets.
Apdrošinājuma ņēmēji arī sūdzējās, ka viņiem bija solīts, ka kompromisa shēma stabilizēs peļņas fondu, kas izrādījās nepatiesi, jo fonds palika pakļauts tirgus svārstībām un sekojošajai akciju tirgus lejupslīdei 2000. gadā.
Policyholders also complained that they had been led to believe that the with-profits fund would have been stabilized by the Compromise Scheme, a fact which proved to be untrue, as the fund remained subject to market fluctuations and the subsequent stock market fall during 2002.
Rezultātā sarūgtinātie apdrošinājuma ņēmēji paziņoja, ka pēc shēmas pieņemšanas 2002. gada februārī ne- GAR apdrošinājuma ņēmēji bija ievērojami sliktākā stāvoklī nekā agrāk, jo bija atteikušies no tiesībām pieprasīt kompensāciju no sabiedrības bez faktiska analoga iegūšanas tā vietā.
As a result, aggrieved policyholders claimed that after the Scheme was adopted in February 2002, non-GAR policyholders were definitely worse off than before, having signed away their right to claim redress from the Society, without having obtained any factual counterpart.
Equitable Life un FSA ( H 4) ir atkārtoti uzsvērusi, ka secīgās polišu vērtības samazināšanas nav saistītas ar kompromisa noteikumiem kā tādiem, bet tās izraisīja krasais vērtspapīru tirgus kritums 2002. gadā, kas pavājināja peļņas fonda aktīvu bāzi, un paziņoja, ka tāda mēroga tirgus kritumu nevarēja paredzēt shēmas izstrādāšanas laikā 2001. gada septembrī
Equitable Life and the FSA (H4) have repeatedly argued that the subsequent policy cuts had nothing to do with the terms of the Compromise as such but were due to the drastic stock market fall in 2002 that weakened the asset base of the with-profits fund, and claimed that a market downturn of that magnitude could not have been foreseen at the moment the Scheme was devised in September 2001
No 2001. gada septembra līdz 2002. gada septembrim FTSE-100 vērtspapīru tirgus indekss nokritās par 29 %, bet no 2001. gada decembra līdz 2002. gada aprīlim palika praktiski nemainīgs .
Between September 2001 and September 2002 the FTSE-100 stock market index fell by 29%, but between December 2001 and April 2002 it remained basically unchanged. .
N. Cazalet 2001. gada janvāra memorands, ko nosūtīja AKFM komitejai, piekrita, ka „ tas būtu sabiedrības interesēs kopumā atrisināt garantēto mūža pensiju izvēles problēmu, panākot ka apdrošinājuma ņēmēji ar atlikto mūža renti atsakās no savām opcijām .. .
The Cazalet Memorandum of January 2001 sent to the Treasury Committee agreed that " it would be in the interest of the Society as a whole to resolve the guaranteed annuity option problem by having policyholders with pensions in deferment relinquish their options ...
Tomēr nav tik skaidrs, ka GAR apdrošinājuma ņēmēji balsos par šādu shēmu, jo šķiet, ka priekšlikums paredz GAR grupas polišu vērtības pieaugumu avansa kapitāla pieauguma rezultātā, bet uz pašreizējā tirgus apstākļu pamata secīgi GAR zaudējumi varētu radīt vienlaicīgu mūža pensijas ienākumu kritumu, aizejot pensijā ...
However, it is not at all clear that the GAR policyholders will vote for such a scheme, as it appears that the likely proposal will see the value of the GAR group's policies enhanced as a result of the up-front capital boost but that, on the basis of current market conditions, the subsequent loss of the GAR would cause a concomitant fall in annuity income in retirement ...
Ja Equitable ir guvusi panākumus, pārliecinot tās apdrošinājuma ņēmējus balsot par to, ko tā sauc par „kompromisu”, tas ievērojami nenostiprinās tās finanšu stāvokli, neskatoties uz GBP 250 miljonu injekciju no Halifax, jo sabiedrība var ciest būtiskas izmaksas, izpērkot GAR .
If Equitable did succeed in persuading its policyholders to vote for what it calls the "compromise", this would not strengthen its financial situation considerably, notwithstanding the £250m kicker from Halifax, as the Society would incur substantial expenditure in buying out the GARs.
Atsaucoties uz kompromisa shēmu, apdrošinājuma ņēmējs P. Weir ( WE 6) paziņoja, ka, „ kad Equitable Life ierosināja (ar FSA līdzdalību) kompromisa shēmu, kurā apdrošinājuma ņēmēji atsacītos no visām juridiskajām tiesībām iesūdzēt tiesā, iegūstot tā vietā ļoti nelielu pieaugumu polišu vērtībā , Equitable solīja lielāku stabilitāti un cerību nākotnē, un ka sabiedrība ieguldītu atpakaļ GBP 4 miljardus akciju ieguldījumos, ja kompromisu pieņems.
Referring to the Compromise Scheme, policyholder Mr. WEIR (WE6) claimed that " when Equitable Life proposed (with the participation of the FSA) a Compromise scheme in which policyholders would give up all their legal rights to sue in return for a very small increase in policy values, Equitable promised greater stability and hope for the future and that the Society would be putting £4 billion back into equity investments if the Compromise was voted through.
Bet pieaugumi polišu vērtībās netika garantēti – tiešām dažu nedēļu laikā 2,5 % pieaugums mīklainā veidā bija pārvērties par 4 % līdzekļu samazinājumu! ...
But the increases in policy values were not guaranteed – indeed within just a matter of weeks the 2.5% increases had magically turned into 4% fund reductions! ...
Ir grūti noticēt, ka tajā laikā, kad kompromisu izstrādāja, Equitable Life vadība nezināja, ka viņi gatavojas piespiest cilvēkus atsacīties no savām tiesībām, pamatojoties uz pilnīgi melīgām perspektīvām, par ko pilnībā bija informēta FSA .
It is difficult to believe that at the time the Compromise was devised the management of Equitable Life didn’t already know full well that they were going to get people to sign away their rights based on a totally false prospectus, with the full knowledge of the FSA.
Bez finanšu „kompensācijas” (lai cik niecīgas), ko piedāvāja apdrošinājuma ņēmējiem apmaiņā pret atteikšanos no tiesībām vērsties tiesā, kompromisa shēma būtu juridiski spēkā neesoša.
Without a financial 'consideration' (however small) being offered to policyholders in return for giving up their rights to take legal action, the Compromise scheme would have been legally invalid.
Tomēr patiesībā cilvēki balsoja (lai gan viņi to nezināja) par savu līdzekļu samazināšanu un tiesību anulēšanu iesūdzēt sabiedrību tiesā.
Yet in effect people were voting (although they didn’t know it) for a reduction in their funds and the removal of their right to sue the Society.
FSA ļāva tam notikt."
The FSA allowed this to happen."
N. Bellord ( H 2) arī uzsvēra kompromisa shēmas iespējamo negodīgumu, „ ko apstiprināja regulatori un kuras rezultātā daudzi apdrošinājuma ņēmēji zaudēja tiesības uz kompensāciju.
Mr. BELLORD (H2) also underlined the alleged unfairness of the Compromise Scheme "approved by the regulators, where many policyholders lost their right to redress.
C. Thompson ( EL izpilddirektoram) tiesas prāvas laikā 2002. gada februārī vajadzēja zināt, ka viņiem nav naudas, taču viņš to tiesai neteica
Charles Thompson (EL CEO) must have known at the time of the court hearing in February 2002 that they had not got the money, but he failed to tell the court.
Šos pieņēmumus noliedza kā „nepareizus un ļaunus” (WE-Conf 5), apgalvojot, ka „kompromisa shēmas dokumenti izklāstīja stāvokli tajā laikā visos sīkumos.” .
These allegations were denied as "wrong and mischievous" in WE-CONF5, claiming that " the Compromise Scheme documents set out the position at that time in full detail."
Vēl viens punkts, kas prasa noskaidrošanu, ir tas, ka regulatori ieteica pieņemt šo kompromisu.”
Another point that needs exploring is that the regulators recommended acceptance of this compromise."
P. Weir ( WE 6) apgalvoja, ka „FSA īstenībā ieteica kompromisu kā labāko izvēli apdrošinājuma ņēmējiem, bet bija ļoti piesardzīga un publicēja šo padomu tikai 8 dienas pēc tam, kad Parlamentārais ombuds tai bija piešķīris revīzijas imunitāti .
Mr. WEIR (WE6) claimed that " the FSA effectively recommended the Compromise as the best option for policyholders but was very careful not to publish this advice until 8 days after it had been granted immunity from scrutiny by the Parliamentary Ombudsman
Tas ir nejaušs pierādījums tam, ka FSA darbojās cieši kopā ar Equitable Life un iespējams arī AKFM, lai virzītu kompromisu uz priekšu.”
This is circumstantial evidence that the FSA was working closely with Equitable Life and probably the Treasury to railroad the Compromise through."
M. Nassim ( WE 7) paziņoja, ka „ vēlēšanu kļūdu saraksts norāda uz regulēšanas kļūmēm pirms un pēc kompromisa pieņemšanas, kas bija un paliek apzināti tīšas ...
In WE7 Mr. NASSIM claimed that " the list of elective omissions denotes regulatory failure before and after the Compromise, which was and remains knowingly deliberate ...
Kompromisa shēmas pasākumus realizēja ar kaitējumu locekļiem un viņu likumīgo tiesību atsavināšanu.”
The Compromise Scheme of arrangement was carried through to the detriment of members and with forfeiture of their legal rights."
W. Deppe ( WE 81) arī ir izteicis pieņēmumus par „ krāpniecisku faktu sagrozīšanu, ko Equitable sniedza 1999. gada maijā ...
Mr. DEPPE in WE81 also presented allegations of " fraudulent misrepresentation made by Equitable in May 1999 ...