natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– paredzot starptautisko privāttiesību noteikumus, lai nodrošinātu efektīvu koordināciju starp tiesību sistēmām, ņemot vērā mantojuma pārvaldīšanu, nodošanu un pārņemšanu, kā arī mantinieku noteikšanu, paredzot, ka: šie mantošanas aspekti, uz kuriem atsevišķu aktīvu rakstura vai atrašanās vietas dēļ attiecas izņēmumi, ir jāreglamentē saskaņā ar mantošanai piemērojamo tiesību aktu; ja ar šo tiesību aktu paredz tādas iestādes iejaukšanos, kas norādīta pašā tiesību aktā vai kas izraudzīta saskaņā ar to, šīs iestādes pilnvaras atzīst visās dalībvalstīs; ja mantošanai piemērojamais tiesību akts ir dalībvalsts likums, šādas iestādes pilnvaras ir jāpaplašina, ja vien testators nav norādījis citādi, attiecinot tās uz visu mantojumu, neatkarīgi no tā atrašanās vietas, pat tad, ja saskaņā ar mantošanai piemērojamo tiesību aktu šīs pilnvaras attiecas uz kustamu īpašumu; tādus pasākumus, kas saistīti ar mantošanai piemērojamā tiesību aktā paredzēto iestāžu darbību, var pieprasīt veikt tādas dalībvalsts tiesas, kuras tiesību akts ir piemērojams mantošanai vai teritorijā, kurā mirušais pastāvīgi dzīvojis nāves brīdī, vai teritorijā, kurā atrodas mantojumā ietvertais īpašums;
- providing for rules of private international law to ensure effective coordination between legal systems with regard to the administration, liquidation and transmission of estates, as well as identification of heirs, with provisions stating: that these aspects of succession, subject to exceptions due to the nature or location of certain assets, are to be regulated by the law applicable to the succession; that if that law provides for the intervention of an authority indicated by the law itself, or appointed pursuant to it, that authority’s powers shall be recognised in all the Member States; that, if the law applicable to the succession is the law of a Member State, the powers of such authorities are to extend, unless otherwise specified by the testator, to the whole estate, wherever it may be situated, even if, according to the law applicable to the succession, those powers are confined to movable property; that the measures relating to the activity of those authorities prescribed by the law applicable to the succession may be requested from the courts of the Member State the law of which is applicable to the succession or on the territory of which the deceased person had his habitual residence at the time of his death, or on the territory of which the property comprised in the estate is located;
– ieviešot „Eiropas mantojuma apliecību”, kurā līdz brīdim, kamēr nav iegūti citi pierādījumi, kā saistošu norāda to tiesību aktu, kas piemērojams attiecībā uz mantošanu, mantojuma saņēmējiem, par mantojuma pārvaldīšanu atbildīgajām personām, šo personu pilnvarām un mantoto īpašumu un ko izdod pilnvarotā izdevējiestāde, vai autentiskus oficiālus dokumentus, kas izdoti saskaņā ar attiecīgajiem valsts tiesību aktiem.
- introducing a ‘European certificate of inheritance’ indicating, with binding effect and unless and until proven otherwise, the law applicable to the succession, the beneficiaries of the estate, the persons responsible for administering the estate and their powers and the property comprising the estate, to be issued by an authority empowered to issue or authenticate official documents under the relevant national legislation,
Apliecību, kurā norāda mantošanai piemērojamo tiesību aktu, sastāda saskaņā ar standarta paraugu, kas jāsniedz paredzētajā juridiskajā instrumentā, un ar to apliecina attiecīgas īpašumtiesības, pamatojoties uz kurām mantoto īpašumu var reģistrēt tās dalībvalsts publiskajā reģistrā, kurā īpašums atrodas, neskarot atbilstību šīs dalībvalsts tiesību aktiem par šādu reģistru darbību un tajos ietvertās informācijas radītajām sekām.
The certificate, which is to specify the law applicable to the succession, shall be drawn up in accordance with a standard model to be laid down in the future legal instrument and shall constitute appropriate title on the basis of which the acquisition of the property inherited may be entered in a public register of the Member State in which the property is located, without prejudice to compliance with the rules of that Member State on the functioning of such registers and the effects resulting from the information contained therein.
Turklāt ar paredzēto juridisko instrumentu jānodrošina labticīgu trešo pušu aizsardzība, kas par maksu ir iesaistījušās līgumattiecībās ar personu, kura, pamatojoties uz apliecību, ir tiesīga pārdot mantoto īpašumu, tādējādi nodrošinot tā iegūšanu, ja vien šī persona zina, ka apliecībā norādītā informācija ir kļūdaina vai kompetentā iestāde ir veikusi pasākumus, lai apliecību anulētu vai grozītu.
Furthermore, the future legal instrument should ensure protection for third parties acting in good faith who, for valuable consideration, have entered into a contract with the person who appears to be entitled to dispose of the property comprised in the estate on the basis of the certificate, thereby safeguarding the acquisition thereof, unless that person knows that the details given in the certificate are inaccurate or the competent authority has taken steps to revoke or amend the certificate;
8. ieteikums (par „lex loci rei sitae” un „rezervētās daļas” principu)
Recommendation 8 (on the 'lex loci rei sitae' and the 'reserved portion' principle)
Eiropas Parlaments uzskata, ka ar paredzēto juridisko instrumentu ir jānodrošina:
The European Parliament considers that the future legal instrument should:
– mantošanai piemērojamā tiesību akta un īpašuma atrašanās vietā spēkā esošā tiesību akta koordinācija, lai īpašuma atrašanās vietā spēkā esošo tiesību aktu jo īpaši piemērotu attiecībā uz procedūrām mantotā īpašuma un jebkādu citu ar mantojumu saistītu materiālu īpašumtiesību iegūšanai, mantošanas apstiprināšanai vai noraidīšanai un attiecīgām formalitātēm saistībā ar publicitāti;
- ensure the coordination of the law applicable to the succession with the law of the place in which the property is situated, so as to make the latter applicable in particular as regards the procedures for acquiring the property comprised in the estate and any other tangible entitlements thereto, accepting or refusing the succession and the relevant formalities concerning publicity;
– tas, ka ar mantošanai piemērojamo tiesību aktu neietekmē jebkādu tās valsts noteikumu īstenošanu, kurā atrodas atsevišķas nekustamā īpašuma daļas, uzņēmumi vai citas īpašas aktīvu kategorijas un kuras likumi paredz īpašu mantošanas kārtību attiecībā uz minētajiem aktīviem, ņemot vērā ekonomiskus, ģimenes vai sociālus apsvērumus;
- ensure that the law applicable to the succession does not affect the application of any provision of the State where certain immovable property, enterprises or other special categories of assets are located and whose rules institute a particular inheritance regime in respect of such assets on account of economic, family or social considerations;
– tas, ka iespēja izvēlēties piemērojamo tiesību aktu nepārkāpj pamatprincipus, ar kuriem mirušā tuvākajiem radiniekiem tiek rezervēta mantojuma daļa un kas paredzēti mantošanai piemērojamajā tiesību aktā.
- ensure that the ability to choose the law applicable does not contravene the fundamental principles of reserving a proportion of the estate for the deceased person’s closest relatives laid down by the law objectively applicable to the succession;
9. ieteikums (par trastiem)
Recommendation 9 (on trusts)
Eiropas Parlaments norāda, ka saskaņā ar Līguma 295. pantu īpašumtiesību noteikumi ietilpst dalībvalstu kompetencē, un tādēļ prasa, lai pieņemamo tiesību aktu nepiemēro attiecībā uz trastiem.
The European Parliament points out that the rules on property ownership come under the competence of the Member States, pursuant to Article 295 of the Treaty, and therefore requests that the legislative act to be adopted should not apply to trusts.
Tomēr ar šo instrumentu jānorāda, ka gadījumā, ja trasts izveidots saistībā ar nāves gadījumu, tas, ka mantošanai piemēro šajā instrumentā norādīto tiesību aktu, neattur no cita tiesību akta piemērošanas šā trasta pārvaldīšanai, kā arī tam, ka attiecībā uz trastu piemēro šo trastu reglamentējošu tiesību aktu, nevajadzētu atturēt no pieņemamajā tiesību aktā norādītā mantošanu reglamentējošā tiesību akta piemērošanas attiecībā uz trastu.
However, that instrument should specify that when a trust is created as a result of death, the fact that the law specified by the instrument in question applies to the succession does not prevent another law from being applicable to management of the trust and that, by the same token, the fact that the law governing the trust applies to it should not prevent the law governing the succession by virtue of the future legislative act from being applicable to it.
10. ieteikums (par pārbaudes procedūru)
Recommendation 10 (on 'exequatur')
Eiropas Parlaments iesaka Komisijai ar pieņemamo tiesību aktu attiecībā uz lēmumu atzīšanu un izpildi atkārtoti ieviest sistēmu, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 44/2001 un saskaņā ar kuru pārbaudes procedūra jāveic tikai gadījumā, ja kādā dalībvalstī izdotais tiesas nolēmums, pamatojoties uz izpildes tiesvedību, ir jāizpilda citā dalībvalstī.
The European Parliament suggests to the Commission that the legislative act to be adopted should, with regard to the recognition and enforcement of decisions, reproduce the system established by Regulation (EC) No 44/2001, which requires ‘exequatur’ only in the event of a ruling made by the courts in one Member State having to be enforced on the basis of enforcement proceedings in another Member State;
Tomēr, ja lēmums jāreģistrē publiskos reģistros, ņemot vērā ļoti atšķirīgos noteikumus dažādās dalībvalstīs, ir jāparedz noteikums, ka lēmumam jāpievieno „atbilstību apliecinošs dokuments” attiecībā uz konkrētās dalībvalsts sabiedrisko kārtību un obligātajām prasībām, ko saskaņā ar standarta paraugu izdevusi vietējā tiesu iestāde.
However, if a decision is to be entered in public registers, provision should be made, in view of the widely differing rules in the various Member States, for that decision to be accompanied by a ‘certificate of conformity’ with public policy and the imperatives of the Member State addressed, issued - in accordance with a standard form - by a local judicial authority;
11. ieteikums (par valsts instrumentiem)
Recommendation 11 (on public instruments)
Eiropas Parlaments uzskata, ka ir jāreglamentē līdzīgi aspekti attiecībā uz valsts instrumentiem, kas saistīti ar mantošanu un kuri jo īpaši jāatzīst visās dalībvalstīs, izmantojot faktus apstiprinošus līdzekļus un izdevējiestāžu paziņojumus, ka instrumenti ir izstrādāti to pārraudzībā, ja to paredz izcelsmes dalībvalsts.
The European Parliament considers that it is appropriate to regulate similar effects for public instruments relating to succession, which, in particular, should be recognised in all the Member States, by means of proof of the facts and of declarations by issuing authorities that the instruments were drawn up in their presence, where the law of the Member State of origin so provides;
Saskaņā ar Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) 44/2001 noteikumiem dokumentam ir jāatbilst visām autentiskuma prasībām, kas noteiktas izcelsmes dalībvalstī, un to neatzīst, ja tā atzīšana var radīt sekas, kas nepārprotami ir pretrunā ar konkrētās dalībvalsts sabiedriskās kārtības noteikumiem.
In accordance with the provisions of Article 57 of Council Regulation (EC) 44/2001 of 22 December 2000, the document must meet all the requirements of authenticity laid down in the Member State of origin, and will not be recognised if its recognition would produce an effect manifestly contrary to public policy in the Member State addressed.
Tomēr, ja valsts instruments jāreģistrē publiskos reģistros, līdzīgi kā minēts attiecībā uz tiesas nolēmumiem, ir jānorāda, ka dokumentam jāpievieno „atbilstību apliecinošs dokuments” attiecībā uz konkrētās dalībvalsts sabiedrisko kārtību un obligātajām prasībām, ko saskaņā ar standarta paraugu izdevusi iestāde, kas konkrētajā valstī ir kompetenta izstrādāt attiecīgo instrumentu.
Furthermore, when a public instrument is to be entered in public registers it should be specified, as stated in the case of judicial decisions, that the document has to be accompanied by a ‘certificate of conformity’ with public policy and the imperatives of the Member State addressed, issued - in accordance with a standard form - by the authority competent to draw up the instrument in that country.
12. ieteikums (par Eiropas testamentu reģistru tīklu)
Recommendation 12 (on the European network of registers of wills)
Eiropas Parlaments sagaida, ka, visbeidzot, tiks izveidots Eiropas valstu testamentu reģistru tīkls, savienojot pašreizējos valstu reģistrus, lai vienkāršotu mirušās personas testamenta satura meklēšanu un noskaidrošanu.
The European Parliament hopes that, eventually, a European network of national registers of wills will be set up by linking up existing national registers, to simplify the task of finding and ascertaining the content of a deceased person’s will.
Saskaņā ar Salīdzināmo tiesību pētījumu par normām attiecībā uz jurisdikciju kolīzijām un testamentiem un mantošanai piemērojamo tiesību aktu kolīzijām , ko pēc Komisijas pasūtījuma 2002. gadā veica Deutsches Notarinstitut , Eiropas Savienībā katru gadu atklājas no 50 000 līdz 100 000 mantojumu, kam ir starptautiski aspekti, un turklāt šis skaits katrā ziņā palielināsies, jo nesen Eiropas Savienībai pievienojās desmit jaunas dalībvalstis.
According to the Study of comparative law on conflict of jurisdiction and conflict of law rules relating to wills and succession drawn up in 2002 by the Deutsches Notarinstitut at the request of the Commission, every year between 50 000 and 100 000 transnational successions arise in the European Union, and obviously that estimate should be revised upwards in view of the recent accession of ten new Member States to the Union and its forthcoming further enlargement.
Kopienas tiesību akta lietderība šajā jomā neizriet tikai no šiem statistikas datiem, bet, pirmkārt, arī no tā, ka ir jānovērš grūtības, kas personām, kurām uz to ir tiesības, rodas saistībā ar mantojuma saņemšanu.
The potential advantage of a Community instrument relating to succession is due not only to that statistic, but also – and above all – to the need to remove the difficulties faced by heirs seeking to take possession of their inheritance.
Šīs grūtības rodas lielo atšķirību dēļ starp starptautisko privāttiesību un dalībvalstu materiālo tiesību sistēmām, kas jāuzskata par šķēršļiem pārvietošanās brīvības un īpašumtiesību īstenošanai.
These difficulties are due to the significant differences at present between private international law systems and the Member States’ substantive law, which create obstacles to the exercise of freedom of movement and the enjoyment of the right to own property.
Nedrīkst aizmirst, ka īpašumtiesības ir viens no tiesību vispārējiem principiem (EK Tiesa, lieta C‑368/96, Generics (Apvienotā Karaliste) un citi, 1998. gada krājums, I‑7967. lappuse, 79. punkts un šajā punktā minētā tiesu prakse) un ka tās turklāt ar Nicas Hartu ir iekļautas pamattiesībās.
We should not forget that the latter is a general principle of law (Court of Justice, Case C-368/96, Generics (UK) and others, [1998] ECR I‑7967, point 79, and the case law cited therein) and is also included among the fundamental rights enshrined in the Nice Charter.
Ir skaidrs, ka visefektīvākais veids, kā atrisināt šīs grūtības, būtu saskaņot materiālās tiesības mantošanas jomā; tomēr šo mērķi ir ļoti grūti sasniegt, un tas turklāt nav Kopienas kompetencē.
Obviously, the most effective way of resolving problems of this kind would be to harmonise the substantive law on succession; however, this objective would be extremely difficult to attain and, moreover, falls outside the competence of the Community.
Savukārt EK līguma 65. panta b) apakšpunkts nosaka, ka Eiropas Kopienas kompetencē ir pieņemt tādus tiesību aktus, kuru mērķis ir „saderības veicināšana attiecībā uz dalībvalstu kolīzijas normām un noteikumiem par piekritību”.
Article 65(2)(b) of the EC Treaty, however, recognises that the European Community is competent to adopt measures ‘promoting the compatibility of the rules applicable in the Member States concerning the conflict of laws and of jurisdiction’.
Ir iespējams noteikt pamatnostādnes, kas Kopienas likumdevējam ir jāievēro mantošanas un testamentu jomā:
It is possible to lay down two general guidelines which the Community legislature should follow in relation to succession and wills:
a) pirmkārt, jaunajā tiesību aktā jābūt vienkāršām un skaidrām starptautisko privāttiesību normām, kurās tiek ievērotas dalībvalstu tiesību sistēmu saimju īpatnības un tradīcijas, tā lai varētu efektīvi koordinēt tās valstu tiesību sistēmas, kas iesaistītas konkrēta mantojuma gadījumā;
(a) firstly, the future instrument should establish simple and clear rules on private international law which take account of the special features and traditions of the principal types of legal systems in the Member States in order to ensure effective coordination between the national legal systems jointly involved in any given transnational succession;
b) otrkārt, tam jāparedz jauni un droši Kopienas instrumenti, kas vērsti uz papildu vienkāršošanu.
(b) secondly, new and reliable Community instruments must be drawn up for the purpose of further simplifying the situation.
Attiecībā uz pirmo punktu ar jauno Kopienas tiesību aktu, pirmkārt, ir jāsaskaņo jurisdikcijas kritēriji mantošanas jomā.
From the first point of view, the future Community act must begin by harmonising the criteria for awarding jurisdiction with regard to succession.
Starp tiem bez šaubām jābūt mirušā parastajai dzīvesvietai nāves brīdī, kura dod iespēju jurisdikciju ar mantojumu saistīto strīdu risināšanai piešķirt tās valsts tiesai, kurā de cujus ir dzīvojis un kurā parasti atrodas lielākā daļa mantas un dzīvo attiecīgās personas mantinieki.
The criteria in question should of course include the habitual residence of the deceased at the time of his death, which has the advantage of conferring jurisdiction to settle any disputes that may arise on the courts of the State in which the deceased lived and in whose territory, as a general rule, most of the estate is situated and the heirs reside.
Šo jurisdikcijas kritēriju, lai būtu alternatīva un lai nepieļautu, ka jaunā procedūra būtu pārāk neelastīga un dārga, varētu papildināt ar ieinteresētās personas parasto dzīvesvietu.
To prevent the new rules from being excessively rigid and expensive to implement, the criterion of habitual residence could be supplemented by an alternative criterion, that of the place of residence of the defendant.
Ar tiesu jurisdikcijas normu saskaņošanu nepietiek, lai panāktu starptautiskas mantošanas procedūru vienkāršošanu un lai novērstu izdevīgākas jurisdikcijas izvēli.
Harmonising the rules on jurisdiction is not sufficient to simplify the rules on transnational succession and avoid the phenomenon of ‘forum shopping’.
Šo rezultātu varēs sasniegt tikai tad, ja visas iestādes, kuru kompetencē ir veikt noteiktus pasākumus attiecībā un konkrētu mantošanas gadījumu, pat ja tās ir dažādu dalībvalstu iestādes, piemēros vienādas materiālās tiesību normas.
That objective can only be achieved if all the authorities competent to intervene in relation to a given succession, although belonging to different Member States, apply the same substantive law provisions.
Un tas var notikt tikai tad, ja vienlaikus tiek veikta to normu saskaņošana, ko piemēro likumu kolīzijas jomā, t.i., normas, kas nosaka, kurš likums jāpiemēro konkrētā gadījumā.
This can happen only if, at the same time, measures are taken to harmonise the rules on conflict, in other words the rules which establish which law applies in a given case.
Starptautiskajā līmenī ir izveidojusies pietiekama vienprātība attiecībā uz to, ka visu noteiktas mantošanas gadījuma aspektu risināšanai no mantojuma atklāšanās brīdim līdz tā nodošanai jāizmanto viens vienīgs likums neatkarīgi no tā, kāds ir attiecīgo mantojumu veidojošās mantas veids un kur tā atrodas.
Sufficient consensus has been reached at international level on the need to make a single legal system responsible for regulating all aspects of the succession, from the time it is opened to the transmission of the estate, regardless of the nature and location of the properties of which it is comprised.
Referents uzskata, ka šim likumam jābūt tās valsts likumam, kas bijusi mirušās personas parastā dzīvesvieta tās nāves brīdī; tādējādi daudzos gadījumos būs atbilstība starp kompetento tiesu un piemērojamajiem tiesību aktiem, un tas sekmēs ar mantošanu saistīto strīdu ātru un efektīvu risināšanu.
Your rapporteur considers that the law in question should be the law of the country which was the habitual residence of the deceased at the time of his death; this would ensure that, in many instances, the court with jurisdiction and the applicable law would coincide, which would help to ensure that any disputes concerning the succession were rapidly and effectively resolved.
Tomēr blakus šim kritērijam de cujus būtu jāpiešķir iespēja attiecībā uz mantošanu reglamentējošajiem tiesību aktiem izvēlēties vai nu savas valsts tiesību aktus, vai tās valsts tiesību aktus, kurā izvēles brīdī ir šīs personas parastā dzīvesvieta.
In addition to that criterion, however, it would be appropriate to allow the testator to choose which body of law should govern the succession, the law of the country of which he is a national or the law of his habitual residence at the time the choice is made.
Ar jauno tiesību aktu būs jānodrošina arī mantošanai piemērojamā tiesību akta efektivitāte, un šī tiesību akta noteikumi jākoordinē ar tās vietas tiesību aktu noteikumiem, kur atrodas mantojuma manta.
But the future instrument should also seek to ensure the effective application of the law applicable to the succession and coordinate the requirements of that law with the provisions of the law of the place where the property is situated.
Attiecībā uz pirmo punktu ir jāuzsver, ka dažu dalībvalstu tiesību aktos (piemēram, Apvienotās Karalistes un Austrijas tiesību aktos) mantojuma realizāciju un/vai nodošanu uztic vai nu pašā tiesību aktā noteiktam vai valsts iestāžu ieceltam subjektam.
On the first point, we should highlight the fact that the laws of some Member States (for example English and Austrian law) make an individual (the executor) designated by the law itself, or by a public authority, responsible for administering and/or transmitting the estate .
Taču pašlaik šie subjekti sastopas ar grūtībām, īstenojot savas pilnvaras dalībvalstīs, kas nav tās dalībvalstis, kuru tiesību aktus piemēro attiecīgajam mantošanas gadījumam.
At present, such executors encounter problems when attempting to exercise their specific powers in Member States other than those whose law is applicable to the succession.
Tāpēc ar jauno Kopienas tiesību aktu būs skaidri jānosaka, ka šo subjektu pilnvaras ir jāatzīst visās dalībvalstīs un jāattiecina uz visu mantu, kas veido mantojumu neatkarīgi no tās veida un atrašanās vietas.
The future Community instrument should explicitly provide that the powers of these persons (executors) should be recognised in all the Member States and apply to all the property involved in the succession, whatever its nature and wherever it is located.
Attiecībā uz otro punktu jaunajā tiesību aktā nedrīkst aizmirst par lex rei sitae principu, kura uzdevums, kā zināms, ir reglamentēt mantas nodošanas procedūras.
On the second point, the future instrument will have to take account of the lex loci rei sitae (‘law of the place where the property is situated’) which generally governs the transfer of title to property.