natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sūdzību izskatīšanas kārtība attiecībā uz apdrošinājuma ņēmēju līgumiem, dzīvības apdrošinājumu vai apdrošināšanas atlīdzības saņēmējiem, vajadzības gadījumā ieskaitot informāciju par sūdzību pieņēmēju iestādi, neskarot tiesības sūdzēt tiesā
The arrangements for handling complaints concerning contracts by policy-holders, lives assured or beneficiaries under contracts including, where appropriate, the existence of a complaints body, without prejudice to the right to take legal proceedings
Līgumam piemērojamais likums, ja puses to nedrīkst izvēlēties, vai, ja puses to drīkst izvēlēties, likums, kuru izvēlēties piedāvā dzīvības apdrošinātājs
Law applicable to the contract where the parties do not have a free choice or, where the parties are free to choose the law applicable, the law the assurer proposes to choose
B. Līguma darbības laikā
B. During the term of the contract
Papildus polises vispārējiem un īpašiem nosacījumiem apdrošinājuma ņēmējam ir jāsaņem šāda informācija visā līguma darbības laikā:
In addition to the policy conditions, both general and special, the policy-holder must receive the following information throughout the term of the contract.
Jebkuras pārmaiņas, kas saistītas ar sabiedrības nosaukumu, juridisko formu vai galvenā biroja adresi un vajadzības gadījumā arī tās pārstāvniecības vai filiāles adresi, kura noslēgusi līgumu
Any change in the name of the undertaking, its legal form or the address of its head office and, where appropriate, of the agency or branch which concluded the contract
Ja mainās apdrošināšanas nosacījumi vai tiek grozīti līgumam piemērojamie tiesību akti, visa informācija, kas norādīta A daļas a) punkta 4. līdz 12. apakšpunktā
All the information listed in points (a) (4) to (a) (12) of A in the event of a change in the policy conditions or amendment of the law applicable to the contract
Katru gadu — informācija par atlaižu stāvokli
Every year, information on the state of bonuses
AK transponēja 31. pantu un II pielikumu vietējos tiesību aktos ar Apdrošināšanas uzņēmumu 1994. gada noteikumiem (Trešās apdrošināšanas direktīvas).
The UK transposed Article 31 and Annex II into domestic legislation via the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994.
Šo noteikumu 40. noteikums iekļauj 72. iedaļas A punktu un 2. saraksta E punktu – Informācija AK un EK apdrošināšanas sabiedrību apdrošinājuma ņēmējiem – 1982. gada Apdrošināšanas sabiedrību aktā (ICA).
Regulation 40 of these regulations inserts section 72A and Schedule 2E – Information for policyholders of UK insurers and EC companies - into the ICA 1982.
Saraksta 1. un 2. punkts nosaka informāciju, kas jāatklāj pirms ilgtermiņa apdrošināšanas līgumiem un to darbības laikā, bet 3. un 4. punkts nosaka informāciju, kas jāatklāj pirms vispārējās apdrošināšanas līgumiem un to darbības laikā.
Paragraphs 1 and 2 of the Schedule prescribe the information to be disclosed before and during contracts of long-term insurance, while paragraphs 3 and 4 prescribe the information to be disclosed before and during contracts of general insurance.
TRM izdeva Norādījumus par izmantošanu, kas apdrošinātājiem piedāvā norādes par metodēm, kā vislabāk var ievērot jauno tiesisko regulējumu par izpaušanu.
The DTI issued a Prudential Guidance Note that offers guidance to insurers as to the methods by which they may best comply with the new disclosure legislation.
Šo norādījumu preambula skaidri nosaka, ka tie nav jāuzskata par autoritatīvu paziņojumu un ka apdrošinātājiem ir jābalstās uz noteikumiem un atbilstīgajām direktīvām.
The preamble to this Guidance clearly states that it cannot be taken as an authoritative statement and that insurers should refer to the Regulations and the relevant Directives.
Prasības pirmslīguma informācijai: pirmslīguma informācijas prasību pielietošanas apjoms ilgtermiņa apdrošinājuma līgumiem ir noteikts saraksta 1. punkta 1. un 2. apakšpunktā.
Pre-contractual disclosure requirements : the scope of application of pre-contractual information requirements for long-term insurance contracts is defined by paragraph (1), sub paragraphs (1) and (2) of the Schedule.
Saskaņā ar šiem noteikumiem pirmslīguma informācijas prasības:
According to these provisions, pre-contractual disclosure requirements:
§ ir attiecināmas uz tiešo ilgtermiņa apdrošināšanu, ko veic apdrošināšanas sabiedrības vai sabiedrības Lloyd’s galvenais birojs vai nodaļa, kas atrodas AK vai citā dalībvalstī, kur viena vai vairākas no citām līgumslēdzējām pusēm pastāvīgi dzīvo Apvienotajā Karalistē;
§ Apply to contracts of direct long-term insurance effected by a head office or branch of an insurance company or member of Lloyd’s situated in the UK or situated in a Member State other than the UK where one or more of the other parties to the contract is habitually resident in the UK
§ nav attiecināmas uz līgumiem, kas veido „ieguldījumu komercdarījumu” atbilstīgi 1986. gada FPRI aktā noteiktajam, ko veic sabiedrības kā pilnvarotas juridiskas personas šī akta nozīmē; uz šiem līgumiem attiecas SIB/LAUTRO informācijas sniegšanas noteikumi.
§ Do not apply to contracts which constitute “investment business” , as defined by the FSA Act 1986, affected by companies which are authorised persons within the meaning of that Act.
Norādes par izmantošanu paredz, ka vismaz pēc pieprasījuma apdrošināšanas sabiedrībai jāsniedz konkrēta informācija par kompensācijas noteikumiem, kas attieksies uz līgumu.
The Prudential Guidance Note stipulates that, as a minimum, the assurance undertaking should provide on request detailed information as to the compensation arrangements that will apply to the contract.
Tomēr norādes atzīst, ka labākā prakse ir sniegt īsu aprakstu par kompensēšanas kārtību, kas tiks izmantota, un ka turpmākā informācija ir pieejama pēc pieprasījuma.
However, the Guidance notes that the best practice is to provide a brief description of the compensation arrangements which will apply and that further information is available on request.
Otrkārt, attiecībā uz informēšanai lietojamo valodu, direktīva prasa, lai informēšana notiek saistību dalībvalsts valodā (t.i., tur, kur apdrošinājuma ņēmējs ir pastāvīgs iedzīvotājs) vai, ja šīs dalībvalsts tiesību akti to pieļauj un apdrošinājuma ņēmējs to pieprasa, informāciju var sniegt citas dalībvalsts valodā.
Secondly, in respect of the language to be used for disclosure, the Directive requires the disclosure to be in a language of the Member State of the commitment (i.e. where the policyholder is habitually resident) or, if the law of that Member State so permits and the policyholder so requests, it may be provided in the language of another Member State.
Tas nozīmē, piemēram, ka, ja apdrošinājuma ņēmējs ir nevis AK, bet citas dalībvalsts pastāvīgs iedzīvotājs, kuras oficiālā valoda nav angļu valoda, AK sabiedrība var rīkoties saskaņā ar informēšanas prasībām, apgādājot šo apdrošinājuma ņēmēju ar informāciju angļu valodā, ja vien apdrošinājuma ņēmējs nepieprasa, lai informācija tiek dota viņa paša valodā.
This means, for example, that if the policyholder is habitually resident in a Member State other than the UK whose official language is not English, the UK company can comply with the disclosure requirements by furnishing that policyholder with information in English unless the policyholder requests that the information be furnished in his own language.
Tādējādi AK valodas noteikumi neuzliek apdrošinātājam pienākumu sniegt informāciju valodā, kas nav angļu valoda, turpretī direktīva pieprasa, lai informēšana notiek saistību dalībvalsts valodā (t.i. tur, kur apdrošinājuma ņēmējs ir pastāvīgs iedzīvotājs).
Thus, the UK language rules do not oblige the insurer to provide the information in a language other than English whereas the Directive requires the disclosure to be in the language of the Member State of the commitment (i.e. where the policyholder is habitually resident).
Norādēs par izmantošanu turklāt ir sīkāk aplūkotas sarakstā dotās informēšanas prasības.
In addition, the Prudential Guidance Note further specifies the disclosure requirements included in the schedule.
Piemēram, attiecībā uz prasību informēt par piemaksu aprēķināšanas un sadales metodi norādes konkrēti atzīmē, ka apdrošinātājam būtu jānorāda:
For instance, with respect to the requirement to disclose the method of calculation and distribution of bonuses, the Guidance Note specifies that the insurer should state:
§ kā viņš sadala peļņu, kas ir piešķirta piemaksu izmaksai (piemēram, palielinot ieguvumus vai samazinot piemaksas);
§ how it distributes profits which are allocated for the payment of bonuses (for example, by an increase in benefits or a decrease in premiums)
§ vai tikai piemaksu rezultātā palielinātie ieguvumi ir maksājami (uz kuriem attiecas jebkādi pielāgojumi), pat ja jebkura no līguma pusēm izbeidz līgumu agrāk;
§ whether increased benefits resulting from bonuses are only payable (subject to any adjustments) even if the contract is terminated early by either party to the contract
§ vai gadījumos, kad piemaksa palielina ieguvumus, palielinājumi varētu notikt katru gadu, vai tikai tad, kad apdrošinājuma ņēmējs var saņemt polises summas izmaksu;
§ where the bonus acts to increase benefits, whether increases are likely to be made each year or only when the policy monies become payable to the policyholder
§ uz kāda pamata piemaksas tiek piešķirtas apdrošinājuma ņēmējiem (piemēram, kompensācijas apdrošināšana, izmaksātās piemaksas, pašreizējo piemaksu lielums);
§ the basis upon which bonuses are allotted to policyholders (for example, sum assured, premiums paid, value of existing bonuses)
§ vai polises piedalās proporcionāli ilgtermiņa fonda visu peļņas veidu sadalē, vai tikai šīs peļņas noteiktos elementos, piemēram, par noteiktiem aktīviem ir jābūt hipotēkai pie attiecīgā līguma veida, tādējādi apdrošinājuma ņēmējam sadalītās piemaksas ierobežosies ar peļņu, kas iegūta no šiem aktīviem.
§ whether policies share equitably in the distribution of all the profits of the long-term fund or only certain elements of these profits because, for example, certain assets are to be hypothecated to the type of contract concerned so that the bonuses distributed to the policyholder will be restricted to the profits earned on those assets.
Norādes par izmantošanu īpaši atzīmē, ka visa informācija ir izsniedzama rakstiski pirms līguma stāšanās spēkā.
The Prudential Guidance Note specifies that all the information must be disclosed in writing before the contract is entered into.
Turpinājumā ir norādīts, ka labas prakses apdrošinātājiem informācija būtu jāsniedz pārdošanas procesa sākumā un ikreiz, kad kāds produkts tiek ieteikts vai apdrošinājuma ņēmējs aizpilda piedāvājuma veidlapu.
It goes on to specify that, as best practice, insurers should disclose the information early in the selling process and whenever a product recommendation is made or a proposal form completed by the policyholder.
Pastāvīgās informēšanas prasības: pastāvīgās informēšanas prasību piemērošanas apjoms ilgtermiņa apdrošinājuma līgumiem ir noteikts saraksta 2. punkta 1. un 2. apakšpunktā.
Ongoing disclosure requirements: the scope of application of ongoing disclosure requirements for long-term insurance contracts is defined by paragraph (2), sub paragraphs (1) and (2) of the Schedule.
Saskaņā ar šiem noteikumiem pastāvīgās informēšanas prasības līguma ietvaros ir attiecināmas uz tiešo ilgtermiņa apdrošināšanu, ko veic apdrošināšanas sabiedrības vai sabiedrības Lloyd’s galvenais birojs vai nodaļa, kas atrodas AK vai citā dalībvalstī, kur viena vai vairākas no citām līguma slēdzējām pusēm pastāvīgi dzīvo Apvienotajā Karalistē.
According to these provisions, ongoing contractual disclosure requirements apply to contracts of direct long-term insurance entered into by a head office or branch of an insurance company or member of Lloyd’s situated in the UK or situated in a Member State other than the UK where one or more of the other parties to the contract is habitually resident in the UK.
Pretēji pirmslīguma informēšanas prasībām, prasības par pastāvīgu informēšanu attiecas uz visa veida līgumiem tiešajā ilgtermiņa apdrošināšanā, neskatoties uz to, vai tajos ir vai nav ieguldījuma komponents.
Unlike pre-contractual disclosure requirements, ongoing disclosure requirements apply to all kinds of contracts for direct long-term insurance, whether they have an investment component or not.
Atbilstīgi direktīvas II pielikumam pastāvīgās informēšanas prasības ilgtermiņa apdrošināšanai, kā to nosaka 2.E saraksts, attiecas gan uz informācijas sniegšanu par līguma izmaiņām, gan par piemaksām.
In line with Annex II of the Directive, ongoing disclosure requirements for long-term insurance, as set out by Schedule 2E, refer to both disclosure of information on contract variations and on the state of bonuses.
Pastāvīgās informēšanas prasību apjoms, veids un laika iedalījums tiek konkretizēts norāžu turpinājumā, kas attiecas uz SIB/LAUTRO noteikumiem.
The extent, form and timing of the ongoing disclosure requirements are further specified by the Prudential Guidance Note, which refers to the SIB/LAUTRO rules.
SIB/LAUTRO noteikumi par informācijas sniegšanu attiecībā uz līguma izmaiņām un piemaksām ir daudz sīkāk izstrādāti nekā īsā atsauce direktīvā.
The SIB/LAUTRO rules on disclosure of information relating to contract variations and on the state of bonuses is far more detailed than the succinct reference made by the Directive.
SIB/LAUTRO noteikumi nosaka, ka paziņojumi par piemaksām ir jāizdod vismaz reizi kalendāra gadā un ka tie ir jāizpilda vienā no šādiem veidiem:
SIB/LAUTRO rules stipulate that bonus notices must be issued at least once in every calendar year and that they should take one of the following forms:
§ īpašs paziņojums klientam, uzrādot piemaksas lielumu, kas piešķirta šim apdrošinājuma ņēmējam, vai
§ a client-specific notice that indicates the amount of the bonus allotted to that policyholder, or
§ īpašs paziņojums klientam, uzrādot ieguldījuma kopējo vērtību, tostarp jebkādas piešķirtās piemaksas, un piemaksas likmi laika periodā, uz kuru šis piemaksas paziņojums attiecas, vai
§ a client-specific notice which indicates the total value of the investment, including the value of any bonus allotted, and the rate of bonus over the period of time to which the bonus notice relates, or
§ klientam īpaši neadresēts paziņojums, kas sniedz pietiekamu informāciju, lai apdrošinājuma ņēmēji varētu aprēķināt viņiem piešķirtās piemaksas lielumu, un kas norāda aprēķināšanas metodi.
§ a non client-specific notice that provides sufficient information to enable policyholders to calculate the amount of bonus allotted to them and indicates the method for the calculation.
Šāda paziņojuma forma var būt piemaksu vērtību tabula ar uzrādītām apdrošinājuma summām un līguma sākšanas gadiem vai ar norādītām piemaksu summām proporcionāli apdrošinājuma summai.
Such a notice could take the form of a table of values for the bonus for given sums assured and years of commencement of the contract or indicate the amount of the bonus as a proportion of the sum assured.
Šis pants ir nedalāmi saistīts ar 28. pantu.
This article is inseparably linked to Article 28.
Šajā gadījumā jautājums ir par to, vai ELAS pienācīgi informēja apdrošinājuma ņēmējus papildus sākotnējai pirmslīguma informācijai par maiņām viņu polišu nosacījumos, piemēram, attiecībā uz datu atjaunināšanu par stāvokli ar viņu piemaksām.
The issue in this instance is whether ELAS properly informed policyholders, in addition to the initial pre-contractual information, of changes to their policy conditions, for example concerning updates on the state of their bonuses.
Ejot šajā izmeklēšanas virzienā, ir nepieciešams pārbaudīt, vai ELAS patiešām pienācīgi izpildīja šis prasības un, ja tā to nedarīja, kas tika darīts, ja vispār kaut kas tika darīts, no uzņēmējdarbības veikšanas regulatora puses katrā atsevišķajā gadījumā (AK, Īrijā, Vācijā utt.).
To pursue this line of investigation, it is necessary to verify if ELAS did indeed adequately fulfil these obligations and, if it did not, what action, if any, was taken by the conduct of business regulator in each case (UK, Ireland, Germany, etc.).
Pati direktīva prasa vienīgi to, lai apdrošinājuma ņēmējs tiek informēts, inter alia , par „katra ieguvuma definīciju un katru izvēli” un „aprēķināšanas un piemaksu sadalīšanas veidiem”.
The Directive itself requires only that the policyholder must be informed, inter alia, of “the definition of each benefit and each option” and “the means of calculation and distribution of bonuses”.
Šādas prasības nav pietiekami konkrētas.
These requirements are not sufficiently specific.
Ir spēcīga liecība, kas norāda, ka kopš 1998. gada ELAS nav pienācīgi ziņojusi par risku, ko garantētās procentu likmes rada nākamajiem apdrošinājuma ņēmējiem ar negarantētām likmēm.
There is powerful evidence to suggest that, from 1998 onwards, ELAS did not adequately disclose the risk posed by guaranteed annuity rates to prospective policyholders with non-guaranteed rates.
Ir grūti pierādīt, ka tādējādi tika pārkāpta direktīva, bet viegli pierādīt, ka ir nepieciešamība pastiprināt informēšanas prasības apdrošinājuma ņēmēju labā.
It is difficult to make the case that this was a breach of the Directive but easy to make the case that there is a need to enhance disclosure requirements for the benefit of policyholders.
Citi Trešās dzīvības apdrošināšanas direktīvas panti
Other articles of the 3LD
9. pants – citā dalībvalstī izveidotu filiāļu kontrole (1 LD 16. pants un KD 11. pants )
Article 9 - Supervision of branches established in another Member State (Articles 16 of 1LD and 11 of CD)
Šis pants dod tiesības piederības dalībvalstij pildīt citā dalībvalstī atvērtu filiāļu operatīvo uzraudzību un sniegt iepriekšēju paziņojumu mītnes dalībvalsts kompetentajām iestādēm.
This article entitles the home Member State to carry on on-the-spot supervision of branches established in another Member State and previous notification to the competent authorities of the host Member State.
Direktīvā 79/267/EEK tiek aizstāts ar šādu:
of Directive 79/267/EEC shall be replaced by the following:
Filiāles dalībvalsts paredz, ka gadījumos, kad licencētam apdrošināšanas uzņēmumam kādā citā dalībvalstī darbojas filiāle, piederības dalībvalsts kompetentās iestādes, informējot filiāles dalībvalsts kompetentās iestādes, pašas vai ar šim nolūkam ieceltu personu starpniecību var uzņēmuma teritorijā pārbaudīt uzņēmuma finanšu uzraudzības īstenošanai vajadzīgo informāciju.
The Member State of the branch shall provide that, where an assurance undertaking authorized in another Member State carries on business through a branch, the competent authorities of the home Member State may, after having first informed the competent authorities of the Member State of the branch, carry out themselves, or through the intermediary of persons they appoint for that purpose, on-the-spot verification of the information necessary to ensure the financial supervision of the undertaking.
Filiāles dalībvalsts iestādes var piedalīties šajā pārbaudē.
The authorities of the Member State of the branch may participate in that verification'.
Šis noteikums ir transponēts AK tiesību aktos ar Apdrošināšanas uzņēmumu (Trešās apdrošināšanas direktīvas)1994. gada noteikumu 45. noteikumu, kas ievieto 2.F sarakstu 1982. gada aktā ICA.
This provision has been transposed into UK legislation by Regulation 45 of the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994, which inserts Schedule 2F to the ICA 1982.
2.F saraksta 13. un 14. punkts groza valsts sekretāram ar1982. gada ICA 44. iedaļu piešķirtās pilnvaras iegūt informāciju no apdrošināšanas sabiedrībām, ja šīs pilnvaras tiek īstenotas attiecībā uz EK sabiedrību.
Paragraphs 13 and 14 of Schedule 2F modify the power of the Secretary of State to obtain information from insurance companies conferred by section 44 of the ICA 1982, when that power is exercised in respect of an EC company.
Akta 44. iedaļa valsts sekretāram piešķir divu veidu pilnvaras: iedaļas 1. daļa attiecas uz tiesībām pieprasīt, lai sabiedrība nodrošina valsts sekretāram informāciju par īpašiem jautājumiem; 2. daļas a) un b) punkts un 4. daļas a) punkts attiecas uz tiesībām pieprasīt, lai sabiedrība uzrāda grāmatojumus vai dokumentus pēc konkrēta pieprasījuma.
Section 44 of the Act confers the Secretary of State two types of power: subsection (1) refers to the power to require a company to furnish the Secretary of State with information about specified matters; subsections (2)(a), (2)(b) and (4)(a) refer to the power to require a company to produce books or papers as may be specified.
Attiecībā uz tiesībām pieprasīt informāciju par īpašiem jautājumiem 13. punkta 1. apakšpunkts paredz, ka valsts sekretārs var īstenot savas tiesības attiecībā uz EK sabiedrību vai nu, ja uzraudzības iestāde piederības dalībvalstī ir pieprasījusi viņam to darīt, vai ja valsts sekretārs uzskata, ka iegūstamā informācija ir vajadzīga, lai viņš varētu pildīt uzraudzības funkcijas.
With respect to the power to require information about specified matters, paragraph 13(1) provides that the Secretary of State may exercise this power in respect of an EC company either if the supervisory authority of the home Member State has requested him to do so or if the Secretary of State considers that the information to be acquired is necessary to enable him to perform his supervisory functions.
Pēdējā gadījumā valsts sekretārs bauda noteiktu iespēju izmantot tiesības rīkoties pēc brīviem ieskatiem, kas nav atkarīga no piederības dalībvalsts kompetentās iestādes prasības.
In the latter circumstance, the Secretary of State enjoys some discretion in using this power, which is not subjected to a request from the competent authority of the home Member State .
Attiecībā uz tiesībām saskaņā ar direktīvu pieprasīt sabiedrībai uzrādīt iegrāmatojumus un dokumentus 13. punkta 2. apakšpunkts paredz, ka valsts sekretārs neizmanto savas tiesības attiecībā uz EK sabiedrību, ja vien uzraudzības iestāde sabiedrības piederības valstī rakstiski nepieprasa, lai viņš iegūst informāciju no šīs sabiedrības.
With respect to the power to require a company to produce books or papers, in line with the Directive, paragraph 13(2) provides that the Secretary of State shall not exercise this power in respect of an EC company unless the supervisory authority in the company’s home State has requested him – in writing – to obtain information from that company.
Tādējādi AK īstenošanas pasākums ir daudz ierobežojošāks nekā direktīvā paredzētais tiktāl, ciktāl tas pieprasa, lai piederības dalībvalsts ne tikai ziņo mītnes dalībvalsts iestādei, bet arī iesniedz šo ziņojumu rakstiski.
Thus, the UK implementing measure is more restrictive than the Directive in that it requires the home Member State not only to notify the host Member State authority but also to submit this notification in writing.
Visbeidzot, saskaņā ar direktīvu 14. punkta 2. apakšpunkts paredz, ka valsts sekretāra darbinieks vai aģents var pavadīt personu, ko pilnvarojušas piederības dalībvalsts kompetentas iestādes laikā, kad viņš pilda tiesības iegūt informāciju.
Finally, in accordance with the Directive, paragraph 14(2) provides that an officer or agent of the Secretary of State may accompany the person authorised by the competent authorities of the home Member State while he is exercising the power to obtain information.
Saskaņā ar līdz šim analizētajām liecībām nekādus operatīvus apmeklējumus AK uzraugi citās dalībvalstīs nav veikuši attiecībā uz ELAS , kā arī nekādi iepriekšēji paziņojumi mītņu zemēm par šo lietu nav atrasti.
According to the evidence analyzed so far, no on-the-spot visits were performed by UK supervisors in other Member State regarding ELAS, nor have any previous notifications to the host Member State been found on this matter.
12. pants – grūtības finansiālo garantiju ievērošanā (1 LD 24. pants un KD 37. pants)
Article 12 - Difficulties to comply with financial guarantees (Articles 24 of 1LD and 37 of CD)