natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Laikā no 2005. līdz 2030. gadam to cilvēku skaits, kuri ir vecāki par 65 gadiem, pieaugs līdz 52,3 % no kopējā iedzīvotāju skaita (+40 miljoni), turpretim iedzīvotāju grupa vecuma robežās no 15 līdz 64 gadiem samazināsies par 6,8 % (- 21 miljons).
Between 2005 and 2030, the number of persons above 65 years of age will rise to 52,3% of the population (+40 million), whereas the group of persons between 15 and 64 years will decrease by 6,8% (- 21 million).
Attiecība starp nektīviem cilvēkiem (jauni, vecāka gadagājuma un citi apgādājami cilvēki) un cilvēkiem darbaspējīgā vecumā palielināsies no 49 % (2005. gadā) līdz 66 % (2030. gadā).
The ratio between inactive persons (young, old and other dependent persons) and persons in the working age will rise from 49% in 2005 to 66% in 2030.
Šī tendence veidojas divu faktoru ietekmē.
This development is the result of two factors.
Pirmais ir dzīves ilguma palielināšanās.
The first one is the rise in life expectancy.
Vidējais dzīves ilgums – 60 gadi – kopš 1960. gada sievietēm ir palielinājies par 5 gadiem un vīriešiem par 4 gadiem.
Since 1960, average life expectancy at 60 has risen five years for women and nearly four years for men.
Tādējādi līdz 2050. gadam to cilvēku skaits, kuru vecums pārsniedz 80 gadus, pieaugs par 180 %.
As a result, the number of persons over the age of 80 will increase by 180% by 2050.
Otrais faktors ir dzimstības līmeņa samazināšanās.
The second factor is the decreasing birth rate.
Pēdējo desmitgažu laikā Eiropā ievērojami ir samazinājies dzimstības līmenis.
Fertility rates in Europe have declined considerably in recent decades.
Lai saglabātu nemainīgu iedzīvotāju skaitu, nepieciešamais minimālais dzimstības līmenis ir 2,1 bērns uz vienu sievieti, savukārt 2003. gadā vidējā dzimstība ES bija 1,48 bērns uz vienu sievieti.
Whereas the minimum birthrate necessary to maintain the population at its present level is 2,1 children per woman, in 2003 women in the EU had on average 1,48 children.
Šī tendence būtiski ietekmē pārticību un attiecības starp paaudzēm.
These developments have major consequences for prosperity and for the relations between the generations.
Turpmākie Eiropas sistēmas uzdevumi ir saistīti ar dažādiem globalizācijas un tehnoloģiju revolūcijas aspektiem, kuri uzņēmumiem padara vieglāku un finansiāli pievilcīgāku pārcelšanos uz valstīm, kurās var darbiniekiem maksāt mazākas darba algas un kuras var būt mazāk attīstītas darbaspēka, patērētāju un vides aizsardzības jomās.
Further challenges to the European system are various facets of globalisation and the technological revolution, which make it easier and financially attractive for companies to relocate to low wage countries, which may be less developed with regard to labour, consumer and environmental protections.
Globalizācijas dēļ dažas valstis ir parādījušas labus ekonomiskās izaugsmes rādītājus, kas dod pozitīvu ieguldījumu pasaules nabadzības samazināšanā.
Due to globalization, some Member States have been shown interesting economic growth ratio, which contributes positively to reduce poverty at global level.
Tomēr citas valstis, piemērojoties šai jaunajai realitātei, ir piedzīvojušas grūtības, kas ir pastiprinājušas iedzīvotāju dezorientāciju, jo īpaši tajās dalībvalstīs, kurās ir ļoti augsts bezdarba līmenis, kā arī tajās valstīs, kurās nav izdevusies ieceļojušo darbinieku un to ģimeņu integrācija.
However, some others Member States have been experiencing difficulties in adapting themselves to this new reality, which has deepened the citizens' sense of disorientation, particularly in those Member States whose jobless levels are very high, and also in those states where integration of migrant workers and their families has also failed.
Šo un daudzu citu iemeslu dēļ šobrīd sociālā modeļa reforma Eiropā ir galvenais diskusiju jautājums.
For these and many other reasons the reform of the European social model is, today, at the heart of the debate in Europe.
Demogrāfiskās izmaiņas (novecošanās, dzimstības līmeņa samazināšanās, dzīves ilguma palielināšanās), tehnoloģiju attīstība, globalizācija, jaunu rūpniecisku ekonomiku izveidošanās un to radītais spiediens uz valstu izdevumiem liek nekavējoties veikt sociālo sistēmu reformu, lai nodrošinātu to produktīvu ieguldījumu mūsu ekonomikā.
Demographic changes (ageing, declining birth rates, longer life expectancy), technological developments, globalization, the emergence of new industrial economies and the resulting pressures on public expenditure necessitate an urgent reform of the social systems to ensure they play a productive role in our economy.
Šīs ļoti vajadzīgā reforma ir ļoti plaša: tā ietekmē likumdošanu, budžetu, valsts pārvaldi un ražošanas attiecības.
The scope for this much-needed reform is a broad one: it has an impact on legislation, on budgets, on public administration and on industrial relations.
Pretēji dažu uzskatam ES sociālais modelis nav galvenā ES problēma.
Contrary to the view of some the EU Social Model is not the main EU problem.
Tā drīzāk ir ievērojamā nepatika, kas parādās ekonomisko reformu gaitā.
The problem is more a question of the high level of reluctance demonstrated in making economic reforms.
Kamēr ES izaugsme saglabājas aptuveni 1% vai 2% līmenī, sociālo labumu zaudējums ir gandrīz neizbēgams, un šajā jomā nav lielu iespēju.
As long as the EU is growing around 1% or 2%, there is not much can be done, with the loss of social benefits being almost unavoidable.
ES var dot ieguldījumu nepieciešamajā reformā ar turpmāku iekšējā tirgus integrāciju, kas sniedz lieliskas iespējas gan ES pilsoņiem, gan izaugsmei un labklājībai.
The EU can contribute to the necessary reform through a further integration of the internal market, which creates tremendous opportunities for EU citizens and for growth and prosperity.
Vēlreiz ir jānostiprina iekšējais tirgus, ievērojami palielinot investīcijas un Finanšu plānu līdz 2013. gadam pietiekamā apjomā, lai nodrošinātu visu divdesmit piecu dalībvalstu teritoriālo un sociālo kohēziju; ar tālāku tirgu liberalizāciju un brīvu cilvēku pārvietošanos tā, lai tas neradītu „tendenci uz samazinājumiem”, kā arī pilnveidojot Eiropas tīklus.
The internal market needs to be reinvigorated by increasing substantially investment and the Financial Perspectives up to 2013 which is sufficient to ensure territorial and social cohesion in all twenty five Member States; by further liberalising markets and the free movement of people in a way which does not contribute to a ‘race to the bottom’; and by completing the Trans-European networks.
Lisabonas stratēģija norāda uz nepieciešamību veikt visaptverošas un saskaņotas tirgus reformas, lai izveidotu izcilības Eiropu, kas spētu izpildīt šos uzdevumus.
The Lisbon Strategy sought to address the need for comprehensive and integrated social and market reforms in order to create a Europe of Excellence, which would be up to these challenges.
Vēlāk, 2001. gada decembrī, arī Lākenas deklarācijā tika skaidri atzīta vajadzība „vēlreiz iedarbināt” Eiropu saistībā ar jauno pasaules kārtību.
Later, in December 2001, the Laeken Declaration also clearly recognised the imperative for a "relaunch" of Europe in the context of the new global order.
Abos lēmumos Eiropas sociālā dimensija tiek uzskatīta par īpaši svarīgu faktoru, lai pilsoņi atbalstītu Eiropas Savienības projektu.
In both decisions the social dimension of Europe is seen as fundamental to citizens' support for the European Union project.
Pašlaik Konstitūciju ir ratificējušas 15 dalībvalstis, bet divās to referendumā noraidīja.
While at this time the Constitution has been ratified in 15 Member States, it has been rejected by referendum in two.
Francijā un Nīderlandē ir daudz diskutēts par noraidīšanas iemesliem, bet ir skaidrs, ka preambula, kas nosaka Savienības mērķus, I daļa par vērtībām un uzdevumiem, kā arī Savienības Pamattiesību harta II daļā plaši atspoguļo tās pilsoņu dziļo vēlmi sevi uzskatīt par eiropiešiem.
There has been much debate about the reasons for its rejection in France and Holland, but what is clear is that the Preamble, setting out the ambitions for the Union, the values and objectives in Part I, and the Charter of Fundamental Rights in Part II, largely reflect citizens' deeply held sense of self-definition as Europeans.
Šajā ziņojuma projektā par Eiropas nākotnes sociālo modeli šo pamatu izmanto kā atskaites punktu, un tajā ir izklāstīta Eiropas sociālā modeļa koncepcija, kā arī tas, kā mēs 21. gadsimta sākumā varam attīstīt šo koncepciju kā daļu no Eiropas iedzīvotāju mērķu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz mūsu kontinentu un taisnīgumu pasaulē.
This draft Report on Europe's Social Model for the Future takes the forgoing context as its starting point and outlines the concept of the European Social Model, and also how we can advance the concept in the early years of the 21st century as part of the process of meeting the ambitions of Europeans for our continent, and for world justice.
Līdzreferenti uzsver to, ka šai reformai nevajadzētu atteikties no Eiropas modeļa sasniegumiem, bet drīzāk saglabāt pamatvērtības, nodrošinot šā modeļa ilgtspējīgumu.
Your co-rapporteurs emphasis that this reform should not be about giving up the achievements of the European model but rather about retaining the fundamental values by securing the sustainability of the European model.
Šā modeļa ilgtspējīgums ir atkarīgs gan no izaugsmes un darbavietu stratēģijas panākumiem, gan arī no paša modeļa reformām.
The sustainability of the model depends both on the success of the strategy for growth and jobs, and on reforms to the model itself.
Reformu un ilgtspējīguma pamatā ir dinamiska, uz jauninājumiem orientēta un uzņēmējdarbībai draudzīga vide, kurā ievēro darba un privātās dzīves līdzsvaru, kā arī atzīst to, ka cilvēkiem sabiedrībā, kurā notiek straujas pārmaiņas, ir vajadzīga drošība.
The basis for reform and sustainability is a dynamic, innovation-oriented and business-friendly environment, which respects work-life balance and recognises the need people have for security in a rapidly changing society.
Ilgtspējīguma problēma ir daudz koncentrētāka kontinentālajās un Vidusjūras sistēmās, kas pamato nepieciešamību apsvērt jaunus sociālās nodrošinājuma sistēmu finansējuma veidus, piemēram, izmantojot uzņēmumu radīto pievienoto vērtību.
The sustainability problem is much more concentrated in continental and Mediterranean systems, which justifies the need to the look at new ways of financing the social security systems, such as through the added-value created by companies.
Mums ir jāpatur prātā, ka Eiropas konkurētspēja un sociālais modelis ir nevis pretēji, bet drīzāk savstarpēji atkarīgi jēdzieni.
We should bear in mind that Europe's competitiveness and social model are not opposites, but rather interdependent.
Modernizācijas darba kārtības pamatā ir jābūt principam, ka pareizi izstrādāta sociālā politika labvēlīgi ietekmē ekonomisko izaugsmi un labklājību.
The modernisation agenda should be based on the principle that social policy, if properly designed, is a productive factor of economic growth and prosperity.
Tādēļ dalībvalstīm ir visos līmeņos jāievieš Lisabonas stratēģija, kas ir šīs reformas vadlīnijas.
Therefore, the Member States should comprehensively implement the Lisbon strategy, which is the road map for the reform.
Nekavējoties ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai padarītu Eiropu konkurētspējīgāku un izveidotu patiesu zināšanu sabiedrību.
The necessary steps should be taken urgently to make Europe more competitive and to create a real knowledge society.
Šajā sakarībā nozīmīga ir „Elastīgās drošības” koncepcija, kas ir stratēģija, lai palielinātu elastīgumu darba tirgū, modernizētu darba organizācijas un darbaspēka attiecības kopā ar darbinieku drošību un sociālo aizsardzību, nodrošinātu darba un privātās dzīves līdzsvaru, pārkvalifikāciju un mūžizglītību.
Important in this respect is the "Flexicurity" concept: this means a strategy to develop more flexibility in the labour market, modernisation of work organisation and labour relations, combined with employee security and social protection, work-life balance, retraining and life-long learning.
Ir jāizstrādā noteikumi, lai paaugstinātu kvalifikāciju un palīdzētu neaizsargāto un nelabvēlīgā situācijā nonākušo cilvēku grupām darba tirgū, kā arī tiem, kuriem ir grūtības piekļūt darba tirgum.
Provisions must be made to upskill and assist vulnerable and disadvantaged groups either in the labour market or who have difficulties in accessing the labour market.
Tas atbilst trim Lisabonas stratēģijas galvenajiem uzdevumiem nodarbinātības jomā:
This corresponds to the three key challenges of the Lisbon strategy in the field of employment:
- palielināt darbinieku piemērošanās spēju;
- increasing the adaptability of workers;
- veicināt plašāku cilvēku ienākšanu darba tirgū, un
- encouraging more people to enter the labour market, and
- vairāk investēt cilvēkresursos un mūžizglītībā .
- investing more in human capital and lifelong learning.
Eiropai nav jāatsakās no savas vērienīgās sociālās politikas, bet ir pilnībā jāizmanto tās iespējamā pozitīvā ietekme uz ekonomikas rādītājiem un dzīves līmeni,
Europe should not give up its ambitious social policies, but should make full use of their potential contribution to economic performance and quality of life.
- paaugstinot sociālās politikas efektivitāti,
- enhancing efficiency of social policies,
- izskaužot tādus šķēršļus kā nabadzība un citus bezdarbības iemeslus,
- eliminating poverty traps and other disincentives to work,
- investējot attīstībā izglītībā, arodizglītībā, nostiprinot veselību un aktivējot cilvēku resursus ar aktīvu darba tirgus politiku,
- investing in developing education, vocational training, sustaining health and activating human resources through active labour market policies,
- nodrošinot to, ka sociālās politikas finansēšanas shēmas sniedz ieguldījumu nodarbinātībā un izaugsmē, vienlaicīgi saglabājot savstarpēja atbalsta principu un paaudžu solidaritāti.
- ensuring that the modalities of the financing of social policies contribute to employment and growth while maintaining the principle of mutual support and intergenerational solidarity.
Vissvarīgākā ir izglītība, veselība, prasmju uzlabošana, mūžizglītība, kā arī šķēršļu izskaušana piekļuvei darba tirgum.
Of central importance is education; health , skills improvement, lifelong learning and the elimination of impediments to accessing the labour market.
Cilvēku spēju attīstība ir būtiska ne tikai, lai izveidotu zināšanu sabiedrību, bet ir arī nozīmīgākais sociālās integrācijas un visu pilsoņu dzīves līmeņa paaugstināšanas elements.
The development of human capacity is not only vital to build a knowledge-based society but is also a key element in social integration and enhancing the quality of life for all citizens.
Lielākas investīcijas cilvēku spējās un to aktivēšanā paaugstina arī darbaspēka kvalitāti un kvantitāti.
More investment in human capacity and its activation also enhances the quality and quantity of the labour force.
Tas ir būtiski izaugsmei, jo cilvēku zināšanas un prasmes palielina ražīgumu un veicina sabiedrības spēju attīstīties un pielāgoties jaunām tehnoloģijām.
This is essential for growth, as individual knowledge and skills raise productivity and increase a society's ability to develop and adapt to new technologies.
Tehnoloģisko pārmaiņu dinamika un izplatība padara neatliekamu jautājumu par visu pilsoņu prasmju uzturēšanu mūsdienu līmenī, izmantojot izglītību mūža ilgumā, un tādējādi palielinot cilvēku iespējas tikt galā ar globālās konkurences uzdevumiem, ko rada uz zināšanām aizvien vairāk balstīta ekonomika.
The acceleration and spread of technological change makes it more urgent to keep the skills of all citizens up-to-date through life-long learning, thereby enhancing people's chances to cope with the challenges of global competition from increasingly knowledge-based economies.
Vienlīdz nozīmīgi ir tas, ka Eiropas pilsoņi saprot un atbalsta šo vajadzību veikt sociālo sistēmu reformu.
It is equally important that this need for reform of the social systems is understood and supported by European citizens.
ES iestāžu, dalībvalstu un valsts iestāžu sabiedriskajām kampaņām ir jādod ieguldījums informācijas sniegšanā un sarunās ar arodbiedrībām un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem.
Public campaigns by EU institutions, Member States, public authorities, should play a role in providing information and negotiating change with trade unions and civil society representatives.
Eiropas sociālais modelis un no tā gūtais labums ir lielisks piemērs Savienības pilsoņiem, kas parāda, kā ES ir saistīta ar viņu dzīvēm.
The European Social Model and its benefits are a perfect example for the EU citizens to see what the EU has to do with their lives.
ES pilsoņiem ir svarīgas darba vietas, izaugsme, labklājība un sociālais taisnīgums.
Jobs, growth, prosperity and social justice matter for EU citizens.
ES nākotnes sociālais modelis ir jāatspoguļo sistēmā, kurā būtu apkopots labākais no katras dalībvalsts sistēmas, paredzot dalībvalstīm rīcības brīvību.
The EU social model for the future should be reflected in a system, which would be a synthesis of what is best in each national system, whilst leaving space for national preferences and conditions.
Eiropas Savienības loma attiecībā pret dalībvalstu kompetenci
Role of the European Union versus Member States competences
Sociālā un nodarbinātības politika galvenokārt ir dalībvalstu kompetencē, un nedrīkst novērtēt par zemu to atbildību šajā jomā.
Social and employment policies are primarily Member State competences and their responsibility in this area should not be underestimated.
Tomēr Eiropas Savienībai ir nozīmīga loma dalībvalstu politiku finansiālā atbalstā ar struktūrfondu starpniecību, kā arī saskaņojot politiku ar Lisabonas procesu, Integrētajām vadlīnijām izaugsmei un nodarbinātību, kā arī sociālās aizsardzības un izglītības atvērtās koordinācijas metodēm.
Nevertheless, the European Union has an important role to play in supporting national policies financially through the Structural Funds, but also through policy coordination efforts within the Lisbon process, the Integrated Guidelines for Growth and Jobs and the open methods of coordination on social protection and education.
Ir jāpalielina dalībvalstu parlamentu, kā arī Eiropas Parlamenta loma atvērtās koordinācijas metodes īstenošanā.
The role of national parliaments should be enhanced in the implementation of the Open Method of Coordination, as should the role of the European Parliament.
ES sociālais modelis ir vienlaicīgi bijis gan miera pamats Eiropas Savienībā, gan arī piemērs visai pasaulei.
The EU Social model have been the peace engine in the EU, and been at the same time an example to the world.
Šajā sakarā ES ir jāapņemas palīdzēt jaunattīstības valstīm rast globālu līdzsvaru starp ekonomisko izaugsmi un augstiem sociāliem un vides standartiem.
In this context, the EU has to bear the task of helping new emergent countries to find a global equilibrium between economic growth and high social and environmental standards.
par Eiropas sociālo modeli nākotnē
on a European social model for the future
Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komiteja aicina par jautājumu atbildīgo Nodarbinātības un sociālo lietu komiteju rezolūcijas priekšlikumā iekļaut šādus ierosinājumus:
The Committee on Women's Rights and Gender Equality calls on the Committee on Employment and Social Affairs, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
– ņemot vērā Eiropadomes 2006. gada 23. un 24. marta secinājumus par Eiropas Dzimumu līdztiesības paktu,
– having regard to the conclusions of the European Council of 23 and 24 March 2006 concerning the European Pact for Gender Equality,
– ņemot vērā Lisabonas stratēģiju un mērķi līdz 2010. gadam darba tirgū iesaistīt 60% sieviešu, kā arī Parlamenta 2006. gada 19. janvāra rezolūciju par Lisabonas stratēģijas nākotni saistībā ar dzimumu līdztiesību
– having regard to the Lisbon strategy and the objective of achieving a rate of 60% participation of women in the labour market by 2010, and to its resolution of 19 January 2006 on the future of the Lisbon strategy from a gender perspective
Pieņemtie teksti , P6_TA(2006)0029 . ;
Texts adopted of that date, P6_TA(2006)0029 . ,
– ņemot vērā Ceļvedi sieviešu un vīriešu līdztiesībā 2006.–2010. gadam,
– having regard to the Roadmap for Equality between Women and Men 2006-2010,
A. tā kā dalībvalstīm jāņem vērā Ceļvedis sieviešu un vīriešu līdztiesībā 2006.–2010. gadam,
A. whereas the Member States should follow the Roadmap for Equality between Women and Men 2006-2010,
B. tā kā Eiropas sociālais modelis atspoguļo kopējas vērtības, kuru pamatā ir līdztiesība, sociālais taisnīgums, solidaritāte, brīvība un demokrātija, kā arī cilvēktiesību ievērošana;
B. whereas the European social model reflects a common set of values, based on equality, social justice, solidarity, freedom and democracy, and respect for human rights,
C. tā kā Eiropas Savienībā 19 miljoni cilvēku pašlaik ir bezdarbnieki un tā kā vairāk nekā 65 miljoni dzīvo zem nabadzības sliekšņa;
C. whereas 19 million people in the Europe Union are currently unemployed and whereas more than 65 million people live below the poverty line,
2. uzsver, ka nestabili darba apstākļi un nedrošība par darbu nozīmē, ka sievietēm ir ļoti maz iespēju tikt paaugstinātām amatā un veidot profesionālo karjeru un ka tas ļoti ietekmē viņu vispārējo labklājību un izvēles iespējas kopumā;
Stresses that unstable working conditions and a lack of job security mean that women have very few opportunities for promotion and the development of a professional career and strongly affect their general well being and life choices as a whole;
4. uzsver vajadzību pēc integrētās pieejas dzimumu līdztiesībai nākotnes Eiropas sociālajā modelī un tā elementos; norāda, ka sociālajā politikā jābūt jaunam uzsvaram un jaunām pieejām; tādēļ vērš uzmanību uz nepieciešamību pēc efektīvām sociālās drošības sistēmām, kas nodrošinās, ka tiek veikti pret nabadzību un sociālo atstumtību vērsti pasākumi un tiek veicināta drošas, elastīgas un kvalitatīvas darba vides veidošana;
Stresses the need for gender mainstreaming in the future European social model and its constituent parts; points out that there should be a fresh emphasis and new approaches in social policy; draws attention, therefore, to the need for effective social security systems that will ensure that action is taken against poverty and social exclusion, and the establishment of a safe, flexible and quality working environment is facilitated;
8. aicina Komisiju nodrošināt izpildes kontroli Padomes Ieteikumam 92/441/EEK
Calls on the Commission to ensure a follow-up to Council Recommendation 92/441/EEC
10. aicina Komisiju un dalībvalstis nākamajās Eiropas un valstu nodarbinātības stratēģijās vēl vairāk pievērsties dzimumu līdztiesības jautājumiem, ņemot vērā sieviešu situāciju darba tirgū un viņu reālos dzīves apstākļus;
Calls on the Commission and Member States to strengthen the specific focus on gender equality in the future European and National employment strategies, taking into account women's situation in the labour market and the reality of women's lives;
12. mudina dalībvalstis pabeigt pašlaik spēkā esošo Kopienas tiesību aktu pretdiskriminācijas jomā pilnu transponēšanu valstu tiesību sistēmās un aicina Komisiju cieši uzraudzīt Kopienas acquis īstenošanu, kā arī veikt pētījumu par iespējamām jaunām iniciatīvām, lai papildinātu pašreizējo tiesisko regulējumu līdztiesības jomā;
Urges the Member States to complete the process of fully transposing current Community anti-discrimination legislation into national law and calls on the Commission closely to monitor the implementation of the Community acquis and to carry out a study into possible new initiatives to supplement the existing legal framework on equality;
Pieņemtie teksti, P6_TA(2005)0287 . ;
Texts Adopted of that date, P6_TA(2005)0287 . ;
Eiropas sociālais modelis nākotnē
A European social model for the future
par Eiropas sociālo modeli nākotnei
on a European social model for the future