natgillin/translations-raw huggingface dataset:
– ņemot vērā Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvu 2000/78/EK, kas nosaka vispārējus principus vienādai attieksmei nodarbinātības un profesionālajā jomā
– having regard to Council Directive 2000/78/EC of 27 November 2000 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation
– ņemot vērā Padomes 1999. gada 18. novembra rezolūciju par garīgās veselības uzlabošanu
– having regard to the Council Resolution of 18 November 1999 on the promotion of mental health
– ņemot vērā PVO Eiropas ministru konferences 2005. gada 15. janvāra deklarāciju par garīgās veselības jautājumiem Eiropā un tās uzlabošanas risinājumiem,
– having regard to the declaration of the WHO European Ministerial Conference of 15 January 2005 on facing the challenges of mental health in Europe and building solutions,
– ņemot vērā 2006. gada 23. marta rezolūciju par demogrāfiskām problēmām un paaudžu solidaritāti ( 2005/2147(INI) )
– having regard to its resolution of 23 March 2006 on demographic challenges and solidarity between the generations ( 2005/2147(INI) )
Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0115 . ,
Texts Adopted, P6_TA(2006)0115 . ,
– ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ziņojumu un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas atzinumus ( A6‑0249/2006 ),
– having regard to the report of the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety and the opinions of the Committee on Employment and Social Affairs and of the Committee on Women's Rights and Gender Equality ( A6‑0249/2006 ),
A. tā kā katrs ceturtais eiropietis savā mūžā ir piedzīvojis vismaz vienu nozīmīgu garīgās neveselības gadījumu; tā kā garīga neveselība tieši vai netieši skar ikvienu cilvēku ES, un tiek lēsts, ka ik gadu Eiropas Savienībā 18,4 miljoni cilvēku vecumā no 18 līdz 65 gadiem cieš no smagas depresijas; tā kā laba garīgā veselība dod iespēju iedzīvotājiem pilnvērtīgi izmantot intelektuālās un emocionālās attīstības iespējas, kā arī iekļauties sabiedriskajā dzīvē, izglītības un darba vidē; tā kā slikta garīgā veselība ir izdevumu, sociālās atstumtības un stigmatizācijas iemesls;
A. whereas one in four people in Europe experience at least one significant episode of mental ill health during their lives; whereas mental ill health affects everyone in the EU either directly or indirectly, and during the course of any one year 18.4 million people in the European Union aged between 18 and 65 are estimated to suffer from major depression; whereas good mental health enables citizens to be intellectually and emotionally fulfilled and integrated into social, educational and professional life; whereas, conversely, poor mental health gives rise to expense, social exclusion and stigmatisation,
B. tā kā slikta garīgā veselība ievērojami pazemina to cilvēku dzīves kvalitāti, kas tieši vai netieši cieš no tās;
B. whereas mental health conditions substantially detract from the quality of life of those either directly or indirectly affected,
C. tā kā garīgās neveselības izmaksas sabiedrībai ir milzīgas un saskaņā ar dažiem aprēķiniem veido 3 – 4 % no Eiropas Savienības dalībvalstu IKP;
C. whereas economic costs to society of mental ill health are enormous, with some estimates putting them at between 3% and 4% of GDP in the Member States of the European Union,
D. tā kā garīgajai veselībai jau tagad ir liela ietekme ekonomikas, veselības aizsardzības un sociālajā jomā, un nākotnē tā arvien palielināsies, iedzīvotāju novecošanās un sabiedrības pārmaiņu dēļ pieaugot saslimstības biežumam;
D. whereas mental health conditions already have a very significant economic, health and social impact, which is set to increase as the rate of incidence rises, given the ageing population and changes in society,
E. tā kā ik gadu apmēram 58 000 Eiropas pilsoņu izdara pašnāvību, kas pārsniedz bojāgājušo skaitu ceļu satiksmes negadījumos vai HIV/AIDS inficēšanās rezultātā, un tā kā pašnāvību mēģinājumu skaits ir desmit reizes lielāks;
E. whereas some 58 000 European Union citizens commit suicide each year, more than the annual deaths from road traffic accidents or HIV/AIDS, and whereas ten times this number attempt suicide,
F. tā kā, ņemot vērā EK līgumā piešķirtās pilnvaras, pievienotā vērtība Eiropas Kopienas stratēģijai Eiropas iedzīvotāju garīgās veselības jomā ir galvenokārt saistīta ar profilaksi;
F. whereas, in view of the assignment of competences in the EC Treaty, the added value of a Community strategy on the mental health of the people of Europe lies primarily in the field of prevention,
G. tā kā dažās Eiropas valstīs līdz 85 % no naudas, kas ir paredzēta garīgai veselībai, tiek tērēti lielu iestāžu uzturēšanai;
G. whereas in some European countries up to 85% of the money devoted to mental health is spent on maintaining large institutions,
H. tā kā sapratnes un investīciju trūkums garīgās veselības uzlabošanai ir novedis pie indivīdu veselības un invaliditātes pasliktinājuma, kā arī problēmām sabiedrībā;
H. whereas a lack of understanding and investment in mental health promotion has contributed to deteriorating health and disabilities among individuals and societal problems,
I. tā kā apmēram 40 % no visiem cietumniekiem ir kāds garīgo traucējumu veids un tā kā paredzams, ka pašnāvību risks cietumnieku vidū ir septiņas reizes augstāks nekā pārējā sabiedrībā, un tā kā nepiemēroti cietuma apstākļi traucējumus var pastiprināt un kavēt rehabilitāciju;
I. whereas approximately 40% of all prisoners have some form of mental disorder and whereas they are up to seven times more likely to commit suicide than people in the community, and whereas inappropriate imprisonment can worsen the disorder and prevent rehabilitation,
J. tā kā Eiropas Savienībā bērnu un jauniešu garīgajai veselībai netiek veltīta pienācīga uzmanība un līdzekļi, lai gan garīga neveselība jauniešu vidū ievērojami pieaug;
J. whereas throughout the European Union not enough attention or resources have been given to the mental health of children and young people, even though mental ill health is increasing significantly among the young,
K. tā kā veselības jomā pastāv izteikta dzimumu dimensija, īpaši saistībā ar ēšanas traucējumiem, neirodeģeneratīvām slimībām, šizofrēniju, garastāvokļa traucējumiem, trauksmi, paniku, depresiju, pārmērīgu alkohola un citu psihoaktīvu vielu lietošanu, kā arī attiecībā uz pašnāvību un noziedzību – jomām, kurās ir jāveic sistemātiskāki pētījumi;
K. whereas there is a clear gender dimension to the issue of health, particularly as regards eating disorders, neurodegenerative disorders, schizophrenia, mood disorders, anxiety, panic, depression, abuse of alcohol and other psychoactive substances, as well as suicide and delinquency, areas which also require systematic research,
L. tā kā palīdzības meklējumos sievietes biežāk nekā vīrieši vēršas pie specializētiem dienestiem un viņām divreiz biežāk nekā vīriešiem tiek izrakstītas psihotropas vielas, un tā kā farmakokinētikas pētījumi liecina, ka sievietes sliktāk panes šīs vielas;
L. whereas women tend to seek assistance from services more than men and are prescribed twice as many psychotropic drugs as men; whereas pharmacokinetic studies have shown that women have less tolerance to such products,
M. tā kā garīgo traucējumu profilakse, agra diagnozes noteikšana, iejaukšanās un ārstēšana ievērojami samazina personīgos, finansiālos un sociālos zaudējumus;
M. whereas the prevention, early identification, intervention and treatment of mental disorders significantly reduces the personal, financial and social repercussions,
N. tā kā liels skaits cilvēku cieš no neirodeģeneratīviem traucējumiem un šim skaitam ir tendence palielināties, starp citu ilgmūžības un attiecīgi vecu iedzīvotāju skaita palielināšanās dēļ;
N. whereas a great number of people suffer from neurodegenerative disorders and this number is expected to grow on account of, inter alia, longevity and the concomitant increase in the elderly population,
O. tā kā, lai aprūpētu bērnus ar attīstības un uzvedības problēmām, kas apdraud viņu normālu attīstību, jo īpaši izglītības jomā, un pieaugušus cilvēkus ar hroniskiem un smagiem veselības traucējumiem, vairums Eiropas Savienības valstu ir pārgājušas no ilgtermiņa stacionārās aprūpes uz palīdzības sniegšanu, tiem paliekot sabiedrībā, bet tā kā to izdarīja bez pienācīgas plānošanas un sabiedrisko pakalpojumu finansēšanas;
O. whereas in most European Union countries there has been a move from long-term institutionalised care, both for children with developmental and behavioural problems which jeopardise their normal development, particularly in the educational sphere, and for adults with chronic and severe disorders and for those with learning disabilities, towards supported community living, but whereas this has been without proper planning and resourcing of community services,
P. tā kā garīgās veselības problēmas, kas saistītas ar vardarbību pret sievietēm un meitenēm, ir grūti identificēt; tā kā viktimizācijas liecības bieži netiek ņemtas vērā un daudzas sievietes un meitenes nevēlas stāstīt par vardarbību, no kuras viņas ir cietušas, ja vien ārsti un medicīnas personāls tieši nelūdz to darīt;
P. whereas mental health problems related to violence against women and girls are poorly identified; whereas accounts of victimisation are routinely not taken into account and many women and girls are reluctant to disclose a history of violent abuse unless doctors and medical personnel ask about it directly,
Q. tā kā garīgās veselības priekšnoteikums ir veselīga ģimenes vide, kas sniedz gan materiālu, gan psiholoģisku drošību, kā arī vecāku mīlestība,
Q. whereas the precondition for mental health is an upbringing in a healthy family environment providing both material and psychological security and parental love,
Uzskata, ka dzimumu dimensija Zaļajā grāmatā nav pilnībā ņemta vērā; tādēļ aicina šo aspektu sistemātiski iekļaut pasākumos, kuri tiks ierosināti garīgās veselības veicināšanai, preventīvajos pasākumos un pētījumos – līdz šim notikušie pētījumi ir tik nepietiekami un neadekvāti, ka šo slimību profilaksē un ārstēšanā notikušais progress ir daudz mazāks nekā citu slimību gadījumā;
Considers that the gender dimension has not duly been taken into account in the Green Paper; calls, therefore, for this dimension to be systematically considered in the measures proposed to promote mental health, in preventive measures and in research, in which studies have to date been insufficient and inadequate, to such an extent that progress on the prevention and cure of mental illness has been significantly less great than in the case of other diseases;
8. uzskata, ka būs nepieciešami dažādi pasākumi, lai īstenotu trīs mērķus – garīgās veselības veicināšanu, uzlabošanu un garīgo traucējumu profilaksi; uzskata, ka šādu pasākumu mērķim jābūt atbilstošas informācijas nodrošināšanai, lai iegūtu attiecīgās zināšanas un izstrādātu atbilstošu pieeju un iemaņas garīgās un fiziskās veselības aizsardzībai un Eiropas iedzīvotāju dzīves kvalitātes uzlabošanai;
Believes that different actions will be needed to achieve the three aims of mental health promotion, mental health improvement and mental disorder prevention; believes that the aims of such actions should be to provide appropriate information, to obtain relevant knowledge and develop appropriate attitudes and skills in order to safeguard the mental and physical health and improve the quality of life of European citizens;
15. atzīst, ka slimnieki ar personības traucējumiem ir ārkārtīgi grūti diagnosticējami, ārstējami, vadāmi un aprūpējami, ka šajā jomā nepieciešami turpmāki pētījumi un skaidra politika; aicina Komisiju pievērst uzmanību agresijai, agresīvas uzvedības cēloņiem un tās psiholoģiskajām sekām;
Recognises that personality disorder presents particular challenges of diagnosis, treatment or management and care, requiring more research and distinct policies; calls on the Commission also to devote attention to aggression, the determinants of aggressive behaviour and its psychological consequences;
17. uzsver pētījumu nepieciešamību par jau pierādītajām sieviešu un vīriešu smadzeņu struktūras un darbības atšķirībām, lai izstrādātu diferencētu pieeju un ārstēšanu abu dzimumu pārstāvjiem garīgās veselības jomā;
Stresses the need for research into the proven variations in structure and activity between the brains of men and women, in order to develop separate approaches and treatments for the two sexes in the field of mental health;
21. norāda, ka sociāli noteiktais meitenes un sievietes ķermeņa „ideālais” veidols ietekmē viņu garīgo veselību un labsajūtu, kas savukārt ir cēlonis ēšanas traucējumu izplatības pieaugumam;
Notes that socially-defined images of how girls' and women's bodies should look have an impact on women's and girls' mental health and well-being, resulting inter alia in an increase in eating disorders;
26. atzinīgi vērtē sociālās politikas un nodarbinātības politikas iniciatīvas veicināt nediskriminējošu attieksmi pret personām ar garīgām slimībām, personu ar garīgo invaliditāti sociālo integrāciju un spriedzes novēršanu darbavietās;
Welcomes the social initiatives within social policy and employment policy to promote the non-discriminatory treatment of individuals with mental ill health, the social integration of individuals with mental disabilities, and the prevention of stress in the workplace;
34. uzskata, ka jāizvairās no jebkuriem personīgās brīvības ierobežojumiem, jo īpaši no fiziska ieslodzījuma, kas prasa uzraudzību, pārbaudes un modrību no to demokrātisko institūciju puses, kas ir atbildīgas par cilvēktiesību ievērošanu, lai nepieļautu to pārkāpumus;
Takes the view that any restriction of personal freedoms should be avoided, with particular reference to physical containment, which requires monitoring, verification and vigilance by democratic institutions responsible for upholding individual rights, in order to guard against abuses;
40. atzīst, ka labas garīgās veselības veicināšanā, garīgi neveselu cilvēku atbalstīšanā vietējā sabiedrībā un daudzu dienestu iesaistīšanā garīgās veselības aprūpē vietējām pašvaldībām ir integrējoša loma;
Recognises that local government has an integral role to play in promoting good mental health, supporting those in poor mental health within their local communities and bringing together the various strands of a multi-agency approach to mental health service delivery;
48. uzskata, ka termins „ārstēšana” ir jāinterpretē plaši, uzsverot sociālo un vides faktoru noteikšanu un novēršanu, bet medikamenti jālieto tikai ļaunākajā gadījumā, jo īpaši, ja pacienti ir bērni un jaunieši; kritizē arvien pieaugošo dzīves piesātināšanu ar medikamentiem un patoloģijām, vispusīgi nepētot to cēloņus; aicina ņemt vērā tādus faktorus kā personīgā pieredze, ģimene, sociālais atbalsts, dzīves un darba apstākļi, kam ir liela loma garīgo slimību izraisīšanā, kā arī ģenētiskos faktorus;
Believes that the term "treatment" should be interpreted broadly, with the emphasis on identifying and eliminating social and environmental factors, while the use of medication should be a last resort, particularly in the case of children and young people; criticises the growing medicalisation and pathologisation of life stages, without a comprehensive search for causes; calls for account to be taken of factors such as personal experiences, family, social support and living and working conditions which play a role in mental illness as well as genetic factors;
51. aicina veikt vairāk pētījumu par terapeitisko un psiholoģisko iejaukšanos, par to, kā radīt efektīvākus medikamentus ar mazākām blaknēm, par garīgo traucējumu un pašnāvību noteicošajiem faktoriem, kā arī par to, kā izmērīt ieguldījumu rezultātus garīgās veselības uzlabošanā; jo īpaši aicina veltīt sevišķu uzmanību tādu medikamentu izpētei, kas ir piemēroti bērniem; turklāt uzsver, ka nedrīkst aprobežoties ar medikamentu izpēti, ka jāveic arī epidemioloģiski, psiholoģiski un ekonomiski pētījumi par vietējās sabiedrības un sociālo faktoru ietekmi uz garīgajām slimībām; turklāt aicina visos garīgās veselības pētījumu aspektos vairāk iesaistīt pakalpojumu lietotājus;
Calls for more research into therapeutic and psychological interventions, into the development of more effective drugs with fewer side effects, into determinants of mental disorders and suicide, into outcome measurements for investment in mental health promotion and into methods contributing to successful recovery and remission; calls, in particular, for special attention to be devoted to research into medicines more suitable for children; stresses, moreover, that research must not be confined to pharmaceuticals but must extend to epidemiological, psychological and economic studies on the community and the social determinants of mental illness; further calls for an increase in the involvement of service users in all aspects of mental health research;
58. aicina Komisiju papildināt Zaļo grāmatu ar priekšlikumu izdot direktīvu par garīgo veselību Eiropā un to personu, kas cieš no garīgiem traucējumiem, aizsardzību un viņu pilsoņtiesību un pamattiesību ievērošanu;
Calls on the Commission to follow up the Green Paper with a proposal for a directive on mental health in Europe and the defence of and respect for the civil and fundamental rights of persons suffering from mental disorders;
‘Wir haben in diesen letzten Wochen unsere Sprachlosigkeit ueberwunden und sind jetzt dabei, den aufrechten Gang zu erlernen.”
‘Wir haben in diesen letzten Wochen unsere Sprachlosigkeit ueberwunden und sind jetzt dabei, den aufrechten Gang zu erlernen.”
(„Šajās pēdējās nedēļās mēs atkal esam atguvuši balsstiesības un atkal esam iemācījušies staigāt ar paceltu galvu”)
(‘In these last weeks we have found our voice again and have learned once more to walk with our head held high.’)
- Stefan Heym - 1989. gada novembris Alexanderplatz , Austrumberlīne
- Stefan Heym - November 1989 Alexanderplatz, East Berlin
Lai šie Štefana Heima 1989. gada novembrī teiktie vārdi daudzajiem austrumberlīniešiem, kas bija sanākuši, lai gāztu nežēlīgo režīmu, būtu ceļvedis mums laikā, kad mēs pārveidojam un reformējam garīgās veselības praksi Eiropā, kam tik bieži pietrūkst finansējuma un kas var būt tik neiedomājami nežēlīga.
Stefan Heym’s November 1989 words to the vast crowd of East Berliners who had come together to oust a cruel regime should be our guide as we overturn, and reform elements of mental health practice in Europe, which can so often be resource-inadequate and unthinkingly cruel.
Mums ir nepieciešams garīgajā veselībā ieviest tos pašus aprūpes, ārstēšanas, terapijas, rehabilitācijas un pacientu iesaistīšanas standartus, ko mēs sagaidām no labākajām fiziskās veselības sistēmām.
We need to bring mental health to standards of care, treatment, therapy, rehabilitation and patient involvement, that we would expect of the best physical health systems.
Mēs ar prieku varam apsveikt un atbalstīt Zaļo grāmatu par garīgo veselību.
We can warmly welcome and endorse this Green Paper on Mental Health.
Lai labos vārdus īstenotu efektīvā tiesību aktu darbībā un šīs jomas kodifikācijā, mēs tagad ceram uz ātriem un visaptverošiem priekšlikumiem.
We now look for swift and comprehensive proposals to translate the good words into effective legislative and codifying action.
Garīgās veselības problēma ir pārveidot sistēmu, attieksmi un iespējas.
The mental health challenge is to transform systems, attitudes and opportunities.
Pēdējos četrdesmit gados mēs attālināmies no garīgo veselības traucējumu ārstniecības tumsonības laikiem.
For the past forty years we have been emerging from a dark age of mental disorder practice.
Dažās mūsu kontinenta vietās psihiatriju izmantoja ļaunprātīgi; citur izmantoja jēdzienu par internēšanu psihiatriskajās slimnīcās, kas ļoti bieži, izmantojot institucionalizāciju un principu „ko acis neredz, to sirds aizmirst” nomierināja sabiedrības prātus, bet pacientu atveseļošanai un rehabilitācijai palīdzēja maz; citās dominēja pārāk lielā atkarība no medikamentiem; daudzās – cietuma, nevis slimnīcas apstākļi; nekur nebija patiesas izpratnes par garīgās veselības uzlabošanu.
In some parts of our continent there has been the abuse of psychiatry; in others an internment concept of asylum, which too often soothed the public’s sensitivities with an “out of sight, out of mind” institutionalisation, while doing little to help patients recover and rehabilitate; in others an overdependence on medication; in many a reliance on prison rather than hospital; in none a real understanding of mental health promotion.
Mums ir tendence domāt, ka garīgi slimu pacientu cilvēktiesības mēs nepārkāpjam.
We like to think we have moved on from the human rights abuses of mentally ill patients.
Daudzējādā ziņā tā tas ir.
And in many ways we have.
Mēs joprojām diskutējam par piespiedu ārstēšanu; lēmumi par izrakstīšanu no slimnīcas vai piespiedu ārstēšanos dažreiz ir nepamatoti; pacienti dažkārt kļūdaini tiek atstāti mājas aprūpei; diskusiju par pacientu, ģimeņu un sabiedrības samezglotajām un konfliktējošām tiesībām ir pārpilnam.
We still have debates about compulsory treatment; discharge or sectioning decisions are sometimes unsound; patient abuse is from time to time exposed in residential care; arguments abound on vexed and conflicting rights of patients, families and communities.
Vispār mums tomēr ir mazāk slēdzeņu un aizbīdņu, pacienti vairāk var izvēlēties un dot savu piekrišanu, notiek ar likumu noteiktas pārbaudes, lai izsvērtu, vai netiek pārkāptas pacientu cilvēktiesības.
But by and large we have fewer locks and bolts, more patient choice and consent, legal checks and balances to see the patient’s civil rights are not abused.
Tomēr vismaz vienā ziņā mēs joprojām dzīvojam tumsonības laikos – stigmatizācijas ziņā.
Yet we still live in the dark age in at least one respect – stigma.
Aicinot Komisiju sagatavot Zaļo grāmatu, balstoties uz garīgās veselības pamatprincipiem, mums šīs politikas pamatā ir jāliek fakti par garīgajiem veselības traucējumiem un Lisabonas programma, kurā ir noteikts, ka vairāk ir jāatzīst ieguldījumu nepieciešamība garīgā labklājībā.
In calling for the Commission to develop its Green Paper into a Framework for Mental Health we need to base such a policy on the facts about mental disorder and the Lisbon Agenda imperative for an increased recognition of the value of investment in mental wellbeing.
Mūsu politiskās nostādnes pamatā ir šādi fakti:
Underlying our policy are the facts:
· garīgās veselības traucējumi, īpaši unipolārā depresija kā galvenais garīgās veselības traucējumu veids, ir veselības problēma, kas pieaug visātrāk;
· Mental disorders are the fastest growing health burden with unipolar depression the leading disorder.
· 450 miljoniem cilvēku visā pasaulē ir neiroloģiski vai garīgi traucējumi;
· 450 million people in our world live with a neurological or mental disorder.
· 1 no 4 cilvēkiem savā dzīves laikā tos piedzīvos;
· 1 in 4 of us will be affected in our lifetime.
· 121 miljonam cilvēku ir depresija – 3 no 100 cilvēkiem katru gadu;
· 121 million of us have Depression – 3 in every 100 of us every year.
· pasaulē 1 miljons cilvēku izdara pašnāvību; ik gadu ir 10 miljoni pašnāvības mēģinājumu;
· 1 million people in our world commit suicide.
· cilvēki dzīvo ilgāk un kopumā ir veselīgāki, bet vecākos gados arvien lielāks skaits kļūst miesā un garā vāji;
· People are living longer and, on the whole healthier, lives, but in their later years a growing number of them become frail of body and mind.
· bērna, pieaugušā vai vecāka radinieka aprūpētājiem netiek sniegta palīdzība, lai piemērotos jaunajai, vietējai aprūpei, ko sniedz cilvēkiem ar garīgās veselības problēmām;
· Carers, of a child, an adult or an elderly relative, have not been helped to adapt to the new community care of people with mental health problems.
· narkomānija un noziedzība, dzeršana, nelaimes gadījumi, neierašanās darbā, vandalisms, nepaklausīgi skolēni, naktspatversmju iemītnieki un daudzas citas sabiedrības „problēmas” īstenībā ir saistītas ar garīgo veselību.
· Drug addiction and crime, drunkenness, accidents, absenteeism, vandalism, disruptive pupils, rough sleepers, and many of society’s “problems” in fact link to mental health problems.