natgillin/translations-raw huggingface dataset:
C. Fundamentālas vīna TKO reformas savietojamība ar jauno KLP
C. Profound reform of the CMO in the wine sector - Compatibility with the new common agricultural policy (CAP)
D. Ražošanas kontrole kvalitātes, ietekmes uz vidi un tirgus līdzsvara uzraudzībai
D. Production controls on the grounds of quality, environmental concerns and market equilibrium
E. Destilācija – krīzes vadības, tirgus stabilizēšanas, vides aizsardzības un kvalitātes uzlabošanas mehānisms
E. Distillation - Mechanism for crisis management and market stabilisation, environmental protection and quality enhancement
F. Neierobežota vīnogulāju izciršana –noteiktiem kritērijiem pakļauta izciršana
F. Unrestricted grubbing-up - Grubbing-up subject to criteria
G. Jaunu stādījumu aizliegums – jaunu stādījumu pakāpeniska liberalizācija
G. Ban on new plantings - Gradual liberalisation of new plantings
H. Vīna dārzu reģistrs – efektīvs TKO kontroles un vadības līdzeklis
H. Vineyard register - Tool for effective controls and management of the CMO
J. Valsts intervence attiecībā uz alkoholu – privāta vīna un nenorūguša vīna uzglabāšana
J. Public alcohol intervention - private storage of wine and must
K. Ražotāju organizācijas – nozares organizācijas
K. Producer organisations - interprofessional organisations
N. Starptautiskā vīnkopības un vīna organizācija ( OIV )– divpusējie tirdzniecības nolīgumi
N. International Organisation of Vine and Wine - Bilateral commercial agreements
Finansējuma sadale pa dalībvalstīm – Vienotas Kopienas politikas darbības, kuru pamatā ir vīna nozares attīstības programmas ( SDPWs ) – pārskats par līdzekļiem pamatpolitikas ieviešanai un finansējumam Kopienas un dalībvalstu līmenī.
National envelopes - uniform Community policies based on a Support and Development Programme for the Wine Sector (SDPW): an outline of the means of implementing and funding basic policies at Community and national level;
I. PAŠREIZĒJĀ SITUĀCIJA ES VĪNA TIRGŪ
I. PRESENT SITUATION IN THE EU WINE MARKET
Vīna nozari šobrīd raksturo šādas galvenās iezīmes:
The principal characteristics of the wine sector today are as follows:
a) Pašreizējā TKO ir ārkārtīgi sarežģīta salīdzinājumā ar citām tirgus organizācijām; situāciju saasina atšķirības, kas rodas dalībvalstu līmenī ieviešot noteikumus par piedāvājumu un pieprasījumu, restrukturizāciju , izciršanu, veicināšanas politiku, destilāciju, likumīgu stādījumu esamību vai neesamību, ražotāju un nozares organizāciju nozīmi, marķēšanu, vīnu klasifikāciju un kontroli.
(a) The existing CMO is extremely complex compared to other market organisations, a situation exacerbated by differences in implementation at national level as regards the regulation of supply and demand, restructuring, grubbing-up, promotion policy, distillation, the existence or non-existence of legalised plantings, the role of producer and interprofessional organisations, labelling, classification and controls on wines.
Ieviešana ir juceklīga, neizprotama patērētājiem, grūti izpildāma ražotājiem un starpnieku organizācijām un, galvenais, augsto administratīvo un finansiālo izdevumu dēļ ir apgrūtinājums atbildīgajām varas iestādēm.
The result is patchy implementation which is incomprehensible to consumers, difficult for producers and intermediary bodies to comply with and above all a burden for the competent public authorities, owing to the high administrative and financial cost involved.
b) Sarežģītie marķēšanas, kvalitātes sertifikācijas un tirdzniecības noteikumi ES, kurai jāatvaira agresīvā tirdzniecības stratēģija, ko īsteno „jaunās pasaules” ražotājvalstis ar daudz elastīgākiem noteikumiem.
(b) The complexity of the labelling, quality certification and marketing rules of the EU which has to counter aggressive commercial strategies pursued by ‘New World’ producer countries which have more flexible rules.
c) Pakāpenisks vīna patēriņa, jo īpaši galda vīnu, samazināšanās visā pasaulē par aptuveni 0,65 % gadā.
(c) The gradual decline in consumption, chiefly of table wines, by approximately 0.65 % annually worldwide.
d) Konkurence ar importētajiem vīniem iekšējā tirgū sakarā ar pieaugošo globalizāciju un ES noslēgtajiem divpusējiem nolīgumiem.
(d) Competition from imported wines in the internal market as a result of increased globalisation and the bilateral commercial agreements concluded by the EU.
Kopš 1996. gada vīna imports ik gadu palielinājies par 10 %, proti, ievērojami straujāk nekā vīna eksports, un 2005. gadā tas sasniedza 11,8 miljonus hektolitru.
Since 1996, wine imports have increased at a rate of 10 % annually, i.e. markedly more rapidly than its exports, and amounted to 11.8 million hectolitres in 2005.
Protams, importētie vīni ir tikai 5–6 % no Kopienas kopējās produkcijas.
Of course, imports represent only between 5 and 6 % of total Community output.
e) Pieaugošā konkurence starptautiskajā tirgū, ņemot vērā to, ka Eiropas kvalitātes vīnu eksports komerciāli iespiežas galvenokārt attīstītajās valstīs, kur ir ievērojama pirktspēja, bet galda vīni, neraugoties uz atbalstu, ko sniedz eksporta subsīdijas dažādiem komerciāliem mērķiem, sastopas ar konkurenci no „jaunās pasaules” vīnu puses vai arī tos nosūta uz tirgiem ar ļoti ierobežotu pirktspēju.
(e) Increased competition on the international market, given that exports of European quality wines have commercial penetration chiefly in developed countries with substantial purchasing power, while table wines, despite the support they receive from export subsidies for certain commercial destinations, face competition from ‘New World’ wines or are channelled to markets with very limited purchasing power.
f) Ciklisku pārpalikumu rašanās, kas pamazām kļūst strukturāla un sasniedz jau 15 miljonus hektolitru, proti, 8,4 % no piegādes apjoma, neņemot vērā dzeramā alkohola ražošanai paredzētos apjomus.
(f) The appearance of cyclical surpluses which tend to become structural and already amount to 15 million hectolitres, i.e. 8.4 % of supply, without taking into account volumes intended for the production of potable alcohol.
g) Lielas daļas Eiropas ražojumu nespēja pielāgoties plašākam pieprasījumam no tādu patērētāju puses, kuriem ir atšķirīgas kultūras un patēriņa normas un kuriem ir plašākas pirkuma izvēles iespēja, galvenokārt pateicoties piekļuvei tirdzniecības ķēdēm.
(g) The failure of a large portion of European production to adjust to broader demand from a consumer public with different cultural and consumer standards which has greater purchasing choice owing to its access mainly to commercial chains.
h) Tirgus krīzes, kas izraisa negatīvas tendences cenu un vīna dārzu ienākumu jomā; neraugoties uz lielajām atšķirībām starp reģioniem un tajos ražotajiem vīniem, šie ienākumi pazeminājušies vidēji par 12 % no 1999. gada, kas bija gads ar īpaši augstām cenām ražotājiem, līdz 2003. gadam, kas bija lielas saražotās produkcijas gads.
(h) Market crises resulting in adverse trends in prices and incomes for vineyards; despite great divergences between regions and the wines produced, these incomes fell on average by 12 % from 1999, a year characterised by particularly high prices for producers, to 2003, a year with high production yields.
Šo samazināšanos nevar uzskatīt par strukturālu, bet, ja ražošanas un pieprasījuma svārstības nerisināsies tā, lai veidotos paredzama stabilitāte, tad tas novedīs pie nopietnām sociālām un tautsaimnieciskām problēmām vīna ražotāju reģionos.
This reduction cannot be considered structural, but unless the fluctuations of production and demand are addressed so that there is foreseeable stability, this will lead to serious social and economic problems in wine producing regions.
Galvenie jautājumi, kas jāņem vērā, ja vīna nozarei jāattīstās dzīvotspējīgā un konkurētspējīgā veidā
Basic issues to be taken into account if the wine sector is to develop in a viable and competitive manner
Attiecībā uz dalībvalstu lietām un kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) otro pīlāru, proti, lauksaimniecības attīstību, Komisijas priekšlikumi būtībā pārvērš vīna tirgus kopīgās organizācijas (TKO) finansiālo palīdzību à la carte strukturālo intervences pasākumu un tirgus mehānismu paketē.
The Commission proposals essentially convert the financial interventions of the CMO in wine into a package of à la carte structural interventions and market mechanisms within the framework of national dossiers and the second pillar of the CAP i.e. agricultural development.
Turklāt resursu pārvietošana no KLP I pīlāra uz II pīlāru un līdzfinansējums dalībvalstu resursiem ar lauku attīstības programmu starpniecību, pasākumi tirgus stabilizācijai un vīna nozares ražošanas potenciāla mazināšanai ir pretrunā ar visām metodēm, ar kurām mēģina nodrošināt šīs nozares dzīvotspēju un izveidot tādus konkurences noteikumus, kuros būtu respektēti pašas Kopienas tiesību aktu pamatprincipi.
Furthermore, the transfer of resources from pillar I to pillar II of the CAP and co-funding with national resources through the rural development programmes, measures to stabilise the market and to reduce the productive potential in the wine sector are contrary to any approach which seeks to ensure a viable future for the sector and to establish rules of competition which respect the basic principles of Community law itself.
Komisijas priekšlikums tiecas pakāpeniski, bet tomēr ievērojami vājināt I pīlāru un izjaukt vienotu politiku, šādi vājinot un atceļot regulējošo darbību visā vīna nozarē.
The Commission proposal seeks essentially gradually to weaken pillar I and to dismantle the uniform policies, thereby weakening and deregulating the entire wine sector.
Turklāt pastāv risks, ka veidosies problēmas dalībvalstu līmenī, ja līdzekļus sadalīs pa atsevišķām nozarēm lauku attīstības programmās, jo līdzekļi tiks atņemti citām lauksaimniecības nozarēm, lai varētu segt daļu no strukturāliem intervences pasākumiem vīna nozarē.
Furthermore, there is a risk that problems will arise at national level when resources are distributed to individual sectors in the rural development programmes, because other agricultural sectors will be deprived of funds so as to enable part of the structural interventions in the wine sector to be covered.
Būtu skaidri jāpasaka, ka nozares līdzsvara izjaukšana vienā vīna ražošanas reģionā netieši izraisīs līdzsvara problēmas starp piegādi un pieprasījumu un vīna popularizēšanu citos vīna ražošanas reģionos.
It should be made clear that a destabilisation of the sector in one wine-producing region will indirectly create problems for the balance between supply and demand and the promotion of wine in other wine-producing regions.
Vīna nozarei raksturīgas uzkrītošas atšķirības Kopienas politikas ieviešanā, īpaši saistībā ar piegādes un pieprasījuma regulēšanu, restrukturizāciju, izciršanu, vīnu klasificēšanu un marķēšanu, veicināšanas politiku, destilāciju, „nelikumīgu” stādījumu esību un to nozīmi, kāda ir ražotājiem un starpprofesionālajām organizācijām.
The wine sector is characterised by glaring divergences in the implementation of Community policies, notably as regards the regulation of supply and demand, restructuring, grubbing-up, the classification and labelling of wines, promotion policy, distillation, the existence of ‘non-legalised’ plantings and the role of producers and interprofessional organisations.
Ja netiks radīts līdzsvars starp piegādi un pieprasījumu Kopienas līmenī, tad problēmas turpināsies tirgū, arī turpmāk skarot vīna ražošanu visos reģionos.
Unless a balance is struck between supply and demand at Community level in the first phase, problems will continue in the market which will continue to be affected by the production of wine in all regions.
Joprojām pievēršot uzmanību nacionālajām un reģionālajām īpatnībām, kas turklāt piešķir Eiropas vīnam kultūras raksturīgās pazīmes, mums vajadzētu jau sākumā noteikt iepriekš minētās horizontālās politikas mērķus, lai netiktu destabilizēti vīnogu audzēšanas reģioni un tiktu līdzsvarota piegāde un pieprasījums bez atkārtotas tirgus kopīgās organizācijas (TKO) nacionalizācijas, pieņemot „slēgtas” pārvaldības pieeju.
Without overlooking national and regional particularities which, moreover, give European wine its cultural character, we should from the outset define the objectives of the abovementioned horizontal policies so that wine-growing regions are not destabilised and supply and demand are balanced without the re-nationalisation of the CMO through the adoption of a ‘closed’ management approach.
Jaunā tirgus kopīgā organizācija jāpieņem divos posmos: pirmajā posmā (2008–2011) par mērķi jāizvirza tirgus reorganizācija un tirgus kopīgās organizācijas (TKO) pakāpeniska pielāgošana vienkāršākai un konkurētspējīgākai sistēmai, koncentrējot uzmanību uz vienotu politiku un pasākumiem; otrajā posmā (2012–2015) noritēs vīna nozares atbalsta un attīstības programmu ( SDPW ) pilnīga izstrāde dalībvalstu un reģionu līmenī, par pamatprincipu izvirzot stabilu tirgu saglabāšanu un Eiropas vīnu konkurētspējas paaugstināšanu.
It is indispensable to implement the new CMO in two phases: during the first (2008/2011) the objective must be to reorganise the market and gradually adjust the CMO to a simpler and more competitive framework by focusing on uniform policies and measures; the second phase (2012/2015) will pursue the full development of the Support and Development Programmes in the wine sector (SDPWs) at national and regional level, with the maintenance of stable markets and an increase in the competitiveness of European wines as the guiding principle.
Noteikti jāpanāk arī jaunu stādījumu veidošanas pakāpeniska liberalizācija, kuru, protams, nevar īstenot neatkarīgi no nelikumīgo vīnogulāju stādījumu pārbaudes procedūras, jo jāņem vērā, ka pastāv risks zaudēt kontroli pār šiem stādījumiem, kas ietekmētu visu vīna tirgu.
It is also indispensable to achieve the gradual liberalisation of new plantings which cannot of course be implemented independently of the procedure for examining illegal wine plantings, given the risk of controls on these areas disappearing, which would affect the wine market as a whole.
Jaunu vīnogulāju stādījumu veidošanas pakāpeniska atļauju piešķiršana jāsaista ar vienlīdz pakāpenisku krīzes pārvaldības mehānisma vājināšanu vismaz pirmajā reformas posmā (2008–2011).
The gradual authorisation of new plantations must be linked to the equally gradual weakening of the crisis management mechanism at least during the first phase of reform (2008 to 2011).
C. Fundamentālas vīna TKO reformas savietojamība ar jauno KLP
C. Profound reform of the CMO in the wine sector – Compatibility with the new common agricultural policy
Tā kā ne pašreizējā vīna tirgus kopīgā organizācija (TKO), ne tās ieviešanas metode dalībvalstu un reģionu līmenī nesniedz tiešu atbalstu vīnogu audzētājiem, jāizstrādā vīnogu audzētāju atbalsta politika, kas būtu saderīga ar jauno kopējo lauksaimniecības politiku (KLP), kuras pamatprincipus ievērotu vīna tirgus kopīgā organizācija (TKO).
Since neither the existing CMO in wine nor the method of implementing it at national and regional level provide for any direct support for wine growers, a policy to support wine growers must be developed which is compatible with the new CAP so that the CMO in wine complies with its basic principles.
Komisija uzskata, ka pēc pilnīgas produkcijas veida likvidēšanas lauksaimniekiem palielināsies ienākumi tikai pēc vidēji ilga laika, jo ražošanas apjoms un komerciālā interese pakāpeniski samazināsies – iznākums, kuru Komisija nevēlas, kā liecina tās komentāri par trešo scenāriju.
The Commission considers that the increase in farmers’ incomes from complete decoupling will only occur in the medium term, since the volume of production and commercial interest will gradually decline, an outcome which it does not wish, as its comments on the third scenario indicate.
Taču Komisija īpaši labvēlīgi attiecas pret izciršanas programmas veicināšanu, lai samazinātu ražošanu; šāds pasākums nav ieteikts nevienai citai lauksaimniecības nozarei, kas saistīta ar kopējo lauksaimniecības politiku (KLP).
However, the Commission is particularly favourable to promoting a programme of grubbing-up to reduce production, a measure which has not been proposed for any other agricultural sector under the CAP.
Pat cukura lietā priekšlikumam samazināt cukurbiešu ražošanu sekoja pakāpeniska atbalsta cenu samazināšana un restrukturizācijas ierosmes, nodibinot cukura rūpniecības restrukturizācijas fondu.
Even in the case of sugar the proposal to reduce sugar beet production was accompanied by a gradual reduction in support prices and restructuring initiatives with the establishment of a sugar restructuring fund.
Ja vīna nozare jāattīsta dzīvotspējīgā veidā, tad ir svarīgi, lai daļa Kopienas līdzekļu, kas līdz šim izlietoti galvenokārt destilācijai, būtu pieejami tiešu darbību finansēšanai, tostarp ražošanas metodēm, savstarpējai atbilstībai, vīna piegādes kontrolei un kvalitātes uzlabošanai.
If the sector is to develop in a viable manner, it is important that part of Community funds, which have so far been used mainly for distillation, be made available for funding direct actions, such as methods of production, cross-compliance, controls on wine supply and boosting wine quality.
Izciršanas finansēšana, kas vērsta uz to, lai noteikti samazinātu piegādi, nevar būt Kopienas prioritāte, jo īpaši tādēļ, ka tādējādi tiks iztērēti ievērojami Kopienas resursi.
The funding of grubbing-up aimed at definitively reducing supply cannot be a Community priority, especially since it will use up significant Community resources.
Nav iespējams efektīvi kontrolēt obligātu atbilstību noteiktos reģionos ražotu kvalitatīvu vīnu ieguves maksimālai robežai, jo nav atbilstīgu Kopienas ierobežojumu galda vīniem; tas nozīmē, ka atsevišķos gadījumos uz viena un tā paša zemesgabala audzētas vīnogas var izmantot vairāk nekā vienas vīna kategorijas ražošanai.
Compulsory compliance with a ceiling for yield for quality wine produced in specific regions (QWPSR) could not be effectively monitored since there is no corresponding Community restriction for table wines; this means that in some cases grapes from the same plot may be used for the production of more than one category of wine.
Tādēļ ir svarīgi, lai lauksaimniecības metodes un ierobežojumus, ko piemēro vīniem ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, piemērotu arī galda vīniem, kuru marķēšana mainīsies un komerciālā vērtība pieaugs, izraisot vīnogu audzētāju ienākumu palielināšanos.
It is therefore important that agricultural practices and restrictions on wines with a geographical indication should also apply to table wines whose labelling will change and whose commercial value will increase, leading to an increase in wine growers’ incomes.
Ražošanas apstākļu kontrole ir risinājums daudzu vīna dārzu pārprodukcijai un izstrādājumu zemajai kvalitātei.
Controlling the conditions of production constitutes a solution to the over-production of many vineyards and the low quality of their products.
Zinātniskas analīzes liecina, ka atsevišķos gadījumos lielas ražas ir apgriezti proporcionālas vīnogu kvalitātei, jo lielas ražas gadījumos samazinās cukura saturs, aromātiskās īpašības un polifenolu koeficients.
Scientific analyses have shown that high yields in some cases are in inverse proportion to the quality of wines, since they tend to reduce sugar content and the aromatic characteristics and the ratio of polyphenols.
Sakarā ar to par alternatīvu risinājumu izciršanai būtu jākļūst pagaidu pārtraukšanas programmām (priekšlaicīga ražas novākšana vai vīnogu ķekaru nogriešana pirms nogatavošanās).
In this context, temporary abandonment programmes (premature harvesting or cutting bunches before ripening) and reducing yields per hectare should be alternative solutions to grubbing-up.
Minētās programmas pamatā varētu būt sliekšņi vai ražas robežas, kas noteiktas atsevišķiem zemesgabaliem, pamatojoties uz jauno vīnu klasifikāciju.
This last programme could be based on thresholds or yield limits set in relation to individual plots on the basis of a new classification of wines.
Ražu samazinājumu vai kontroli (protams, ne zemāk par ražošanas slieksni, kas pakļautu riskam nozares konkurētspēju) varētu panākt, veicinot jaunas lauksaimniecības metodes, tostarp ļaujot augt augājam (vīna ražotāji ļauj augt citiem augiem starp vīnogulājiem, tādējādi tos novājinot), daļēji likvidējot dzinumus (jauno dzinumu ar augļiem likvidēšana) vai novācot vīnogas pirms nogatavošanās (atsevišķu negatavu ķekaru nogriešana).
Reducing or controlling yields - not, of course, below a production threshold which would jeopardise the sector’s competitiveness - could be achieved by promoting new agricultural practices, including allowing vegetation to grow (wine producers let vegetation grow among the vines which are thus exhausted), the partial removal of shoots (consists of the removal of new shoots with fruit) or harvesting before the grapes are ripe (removal of some bunches before they are mature).
Turklāt šīs metodes dod iespēju samazināt augu aizsardzības pasākumus, mēslošanu, apūdeņošanu un var pat uzlabot šķirņu dažādību.
In addition these practices permit a reduction in plant health interventions, fertilisation and irrigation and may even improve the choice of varieties.
Šā pasākuma finansēšanu varētu atvieglot arī labas prakses rokasgrāmatas, kas izveidotas katrā reģionā sadarbībā ar starpprofesionālām un ražotāju organizācijām.
Funding of this measure could also be facilitated by codes of good practice established in each region in cooperation with the interprofessional organisations and producer organisations.
E. Destilācija – krīzes vadības, tirgus stabilizēšnas, vides aizsardzības un kvalitātes uzlabošanas mehānisms
E. Distillation - Mechanism for crisis management and market stabilisation, environmental protection and quality enhancement
Līdz šim destilācijas mehānisms galvenokārt bijis saistīts ar valsts intervenci vīna tirgū, līdzīgi kā tādi paši mehānismi, kas pastāvēja saistībā ar citiem lauksaimniecības izstrādājumiem līdz nesenajam KLP pārskatam.
The distillation mechanism has so far basically played the role of public intervention in the wine market, like equivalent mechanisms which existed for other agricultural products until the recent review of the CAP.
Destilēšanai ir īpaša nozīme pašreizējā vīna tirgus kopīgajā organizācijā (TKO), jo tā ik gadus absorbē aptuveni 10 % no kopējā saražotā vīna daudzuma; galda vīnu destilēšanā katrs ražotājs izlieto aptuveni 30 % no saražotā vīna daudzuma, turpretī kvalitatīvie vīni tikpat kā netiek destilēti.
Distillation has a particularly important role to play in the present CMO since it absorbs some 10 % of wine production annually, with distillation of table wines as high as 30 % per producer, unlike quality wines, very little of which is distilled.
Gada budžets destilācijai ir aptuveni EUR 500 miljoni, bet spirta uzglabāšanas kopējie izdevumi sasniedz EUR 237 miljonus; tādēļ vīna tirgus kopīgā organizācija (TKO) destilācijas pārvaldībai patērē 45 % no Kopienas resursiem.
The annual budget for distillation is approximately EUR 500 million, while total costs for storing alcohol amount to EUR 237 million: the management of distillation therefore accounts for 45 % of total Community resources for the CMO in question.
Jāuzsver, ka bez finansējuma nav nozīmes Komisijas priekšlikumam par destilācijas saglabāšanu vai blakusproduktu izņemšanu no aprites, jo destilācija attiecas uz vīna ražotājiem, bet destilētāji ir tie, kuri to veic – viņus finansiāli nestimulējot, destilācija vai izņemšana no aprites kļūs neefektīva.
It should be stressed that the Commission proposal on maintaining distillation or withdrawing by-products without funding does not make sense, since distillation concerns wine producers, while it is distillers who carry it out: the lack of financial incentive for the latter will make distilling or withdrawal inoperative.
Komisijas priekšlikums par kontrolētu izņemšanu no aprites vai destilāciju izraisītu nopietnas vides problēmas galvenajos vīna ražošanas reģionos.
The Commission’s proposal for the controlled withdrawal or distillation would create serious environmental problems in major wine-producing regions.