natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Saskaņā ar 14. panta 2. punktā minēto procedūru Komisija atzīst trešās valstis, kuru ražošanas standarti un kontroles pasākumi ir līdzvērtīgi Kopienā piemērojamiem standartiem un nosacījumiem, un publicē šo valstu sarakstu.
The Commission shall, in accordance with the procedure referred to in Article 14(2), recognise the third countries whose production standards and control arrangements are equivalent to those applied in the Community and publish a list of these countries.
Publicēto sarakstu regulāri jāpārskata un dati jāpārbauda ar regulārām ražošanas iekārtu, standartu un saistīto dokumentu pārbaudēm uz vietas.
The published list must be reviewed regularly and the data verified by means of regular on-the-spot inspections of production facilities, standards and related documents.
Tādēļ ražošanas procesā Kopienas ražotāji būs ievērojami neizdevīgākā pozīcijā.
Community producers will, therefore, be at a considerably greater disadvantage in the production process. .
Komisija līdz 2009. gada 1. janvārim iesniedz priekšlikumu ES tehniskās palīdzības pasākumiem, lai trešās valstīs ieviestu bioloģiskās lauksaimniecības tiesiskos pamatnosacījumus un pārbaudes sistēmas.
The Commission shall submit, by 1 January 2009, a proposal for EU technical assistance measures for the introduction of statutory general conditions and inspection systems for organic farming in third countries.
Komisijai, iespējams izmantojot vietējo ekspertu palīdzību, katrā ziņā jānodrošina vienlīdz augstu ražošanas standartu ievērošanu.
The Commission should in any case make sure that equivalent production standards are applied, where appropriate through local experts on the spot.
Komisija informē trešās valstis par regulām bioloģiskās lauksamniecības jomā, kā arī pastāvošo kontroles procedūru prasībām.
The Commission shall inform third countries of its regulations on organic production and on the requirements of the control procedures that are in place.
Šā punkta pirmajā daļā minētajai Komisijas trešo valstu atzīšanai ir jābūt abpusējai — attiecīgai trešai valstij ir jānodrošina ES bioloģiskās lauksaimniecības ražojumu piekļuve tās tirgum.
The Commission's recognition of third countries, which is referred to in the first paragraph, must be reciprocal: the third country concerned must also grant EU organic products access to its market.
Eiropas uzņēmēji, kuri ievēro ļoti stingrus standartus, varētu izjust negodīgu konkurenci.
European operators - who are subject to very strict standards - could be exposed to unfair competition.
Ja tiek pieņemti starptautiskie ekoloģiskie standarti importēto ražojumu jomā, ir jānodrošina, ka ES standartus pieņem ārpus ES, it īpaši ASV un Japānā.
If international ecological standards relating to imported products are accepted, it must be ensured that European standards are accepted outside the EU, particularly in the USA and Japan.
Attiecībā uz ražojumiem, kas tiek importēti no trešās valsts, kura nav atzīta saskaņā ar 4. punktu, ja uzņēmums nav paziņojis par savām darbībām kontroles iestādei vai kontroles organizācijai atbilstīgi 9. pantam, Komisija saskaņā ar 14. panta 2. punktā minēto procedūru atzīst kontroles organizācijas, kas ir kompetentas veikt kontroli un piešķirt sertifikātus šajā trešā valstī saskaņā ar šā panta 2. vai 3. punktu, un publicē šo kontroles organizāciju sarakstu.
For products imported from a third country which is not recognised under paragraph 4, and where the operator has not submitted his activities to an inspection authority or inspection body as referred to in Article 9, the Commission shall, in accordance with the procedure referred to in Article 14(2), recognise the control bodies competent to carry out controls and issue certificates in that third country for the purpose of paragraphs 2 or 3 of this Article, and publish a list of these control bodies.
Attiecībā uz ražojumiem, kas tiek importēti no trešās valsts, kura nav atzīta saskaņā ar 4. punktu, ja uzņēmums nav paziņojis par savām darbībām kontroles iestādei vai kontroles organizācijai atbilstīgi 9. pantam, Komisija saskaņā ar 14. panta 2. punktā minēto procedūru atzīst kontroles organizācijas, kas ir kompetentas veikt kontroli un piešķirt sertifikātus šajā trešā valstī saskaņā ar šā panta 2. vai 3. punktu, un sagatavo un publicē šo kontroles organizāciju sarakstu.
For products imported from a third country which is not recognised under paragraph 4, and where the operator has not submitted his activities to an inspection authority or inspection body as referred to in Article 9, the Commission shall, in accordance with the procedure referred to in Article 14(2), recognise the control bodies competent to carry out controls and issue certificates in that third country for the purpose of paragraphs 2 or 3 of this Article, and draw up and publish a list of these control bodies.
Izskatot atzīšanas pieprasījumus, Komisija uzaicina kontroles organizāciju sniegt visu nepieciešamo informāciju.
When examining requests for recognition, the Commission shall invite the control body to supply all the necessary information.
Komisija var uzticēt ekspertiem pienākumu uz vietas pārbaudīt ražošanas noteikumus un kontroles darbības, ko trešā valstī veic attiecīgā kontroles organizācija.
The Commission may entrust experts with the task of examining on-the-spot the rules of production and the control activities carried out in the third country by the control body concerned.
Komisija izmeklē jebkuru norādi par pārkāpumu, kuru izdarīja kontroles organizācija, kas ir atzīta saskaņā ar šo procedūru.
The Commission shall investigate any indications of irregularities on the part of a control body recognised under this procedure.
Ja kontroles organizācija vairs neatbilst atzīšanas nosacījumiem saskaņā ar šo regulu, to svītro no saraksta.
If a control body no longer meets the conditions for recognition under this Regulation, it shall be struck off the list.
Līdz 2009. gada 1. janvārim Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par tiem īpaša riska avotiem attiecībā uz importu no trešām valstīm, kuriem pārkāpumu novēršanas nolūkā jāpievērš īpaša uzmanība un jānodrošina pārbaudes.
By 1 January 2009, the Commission shall submit a report to the European Parliament and the Council on the specific sources of risk for imports from third countries, which require particular attention and inspections, in order to prevent irregularities.
Turklāt Komisija iesniedz priekšlikumu par vietējo sertifikācijas speciālistu un inspektoru apmācību un/vai sekmēšanu trešās valstīs.
The Commission shall also submit a proposal for the training and/or promotion of local certifiers and inspectors in third countries.
To trešo valstu uzņēmēju sarakstu, kuri ražo bioloģiskos produktus eksportam uz ES, pārskata katru gadu, lai pārliecinātos, ka viņi joprojām ievēro bioloģisko produktu ražošanas nosacījumus.
The list of third-country operators producing organic products for export to the EU shall be reviewed each year to confirm that they continue to comply with the conditions governing the production of organic products.
To uzņēmēju saraksts, kuri ražo bioloģiskos produktus, ir jāpārbauda katru gadu, lai nodrošinātu, ka viņi joprojām ievēro nosacījumus un nav pārorientējušies uz parastās produkcijas ražošanu, izmantojot vienreizēju iekļaušanu bioloģisko ražotāju sarakstos.
The list of operators producing organic products should be checked each year to ensure that they continue to fulfil the conditions and have not turned into conventional producers exploiting their once and for all inclusion on the lists of organic producers.
No 2009. gada 1. janvāra visām iestādēm, kuras ir atbildīgas par to preču pārbaudi, kas ievestas no trešām valstīm, ir jābūt atzītām saskaņā ar šajā pantā paredzēto procedūru un jāatbilst standartā EN 45011 vai ISO 65 Guide noteiktajām specifikācijām.
With effect from 1 January 2009, all bodies responsible for checking imports from third countries shall be recognised in accordance with the procedure referred to in this paragraph and shall meet the specifications laid down in the EN 45011 standard or the ISO 65 Guide.
Tā kā speciālās zināšanas, kas nepieciešamas no trešām valstīm ievesto preču pārbaudē, ir atšķirīgas no tām, kas nepieciešamas vietējo preču pārbaudē, turpmāk inspekcijas iestādes, kuru galvenais birojs atrodas ES, arī ir jāpakļauj īpašai atzīšanas procedūrai, ja tās vēlas sertificēt no trešām valstīm ievestas preces.
As the expertise required for inspections of imports from third countries differs from that for domestic inspections, in future inspection bodies with their main office in the EU should also be subject to a special recognition procedure if they wish to certify imports from third countries.
Uzmanība jāpievērš atbilstības nodrošināšanai standartam EN 45011 (ar ko nosaka vispārējās prasības produktu sertifikācijas iestādēm attiecībā uz kompetenci, uzticamību, neatkarību un objektivitāti).
Attention should be drawn to the need for compliance with the EN 45011 standard (which lays down general requirements relating to product-certification bodies in terms of competence, reliability, independence and impartiality)
Grozījumu iesniedza Mairead McGuinness
Amendment by Mairead McGuinness
Trešo valstu inspekcijas iestāžu atzīšanas procedūrā ir jāiesaista kompetentās valsts iestādes, un tās var veikt minēto inspekcijas iestāžu izlases veida pārbaudes uz vietas, lai pilnībā nodrošinātu šīs regulas ievērošanu.
The competent national authorities should be involved in the procedure for recognising third-country control bodies and may carry out random on-the-spot checks on such control bodies, with a view to ensuring full compliance with this Regulation.
Grozījumu iesniedza María Isabel Salinas García
Amendment by María Isabel Salinas García
Sešu mēnešu laikā pēc tam, kad publicēts pirmais to kontroles organizāciju saraksts, kuras atzītas saskaņā ar 5. pantu, dalībvalsts kompetentā iestāde var pilnvarot importētājus šajā dalībvalstī laist tirgū ražojumus, kas importēti no trešām valstīm, kuras nav iekļautas 4. punktā minētajā sarakstā, ja importētājs nodrošina pietiekamus pierādījumus tam, ka ir izpildīti 3. punkta a) un b) apakšpunktā minētie nosacījumi.
For a period ending six months after the publication of the first list of control bodies recognised pursuant to paragraph 5, the competent authority of a Member State may authorise importers in that Member State to place on the market products imported from third countries which are not included in the list referred to in paragraph 4, provided that the importer provides sufficient evidence showing that the conditions referred to in points (a) and (b) of paragraph 3 are satisfied.
Ja šie nosacījumi vairs netiek izpildīti, pilnvaru nekavējoties anulē.
If those conditions are no longer satisfied, the authorisation shall be immediately withdrawn.
Sešu mēnešu laikā pēc tam, kad publicēts pirmais to kontroles organizāciju saraksts, kuras atzītas saskaņā ar 5. pantu, dalībvalsts inspekcijas iestāde vai organizācija var pilnvarot importētājus šajā dalībvalstī laist tirgū ražojumus, kas importēti no trešām valstīm, kuras nav iekļautas 4. punktā minētajā sarakstā, ja importētājs nodrošina pietiekamus pierādījumus tam, ka ir izpildīti 3. punkta a) un b) apakšpunktā minētie nosacījumi.
For a period ending six months after the publication of the first list of control bodies recognised pursuant to paragraph 5, the control authority or body of a Member State may authorise importers in that Member State to place on the market products imported from third countries which are not included in the list referred to in paragraph 4, provided that the importer provides sufficient evidence showing that the conditions referred to in points (a) and (b) of paragraph 3 are satisfied.
Inspekcijas iestādes ir struktūras, kas atbild par pārbaužu veikšanu un iespējamo pārkāpumu atklāšanu, un mēs uzskatām, ka tā ir šā likuma būtība.
Control bodies are the entities responsible for carrying out checks and discovering possible irregularities, and we consider this to be the meaning of the rule.
Tā pamatā ir kompetento iestāžu noteiktas pilnvaras.
All of this is based on the delegations set up by the competent authorities.
Uz importēto ražojumu attiecas sertifikāts, ko izdevusi pilnvarojošās dalībvalsts kompetentā iestāde vai saskaņā ar 5. punktu atzītā kontroles organizācija, kura apstiprina, ka ražojums atbilst šajā punktā minētajiem nosacījumiem.
The imported product shall be covered by a certificate issued by the competent authority of the authorising Member State or by a control body recognised in accordance with paragraph 5, which confirms that the product satisfies the conditions set out in this paragraph.
Uz importēto ražojumu attiecas sertifikāts, ko izdevusi pilnvarojošās dalībvalsts inspekcijas iestāde vai organizācija, vai saskaņā ar 5. punktu atzītā kontroles organizācija, kura apstiprina, ka ražojums atbilst šajā punktā minētajiem nosacījumiem.
The imported product shall be covered by a certificate issued by the control authority or body of the authorising Member State or by a control body recognised in accordance with paragraph 5, which confirms that the product satisfies the conditions set out in this paragraph.
Katra dalībvalsts informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par katru atbilstoši šim punktam izsniegto atļauju, ieskaitot informāciju par ražošanas standartiem un attiecīgajiem kontroles pasākumiem.
Each Member State shall inform the other Member States and the Commission of each authorisation granted pursuant to this paragraph, including information on the production standards and control arrangements concerned.
Katra dalībvalsts informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par katru atbilstoši šim punktam izsniegto atļauju, ieskaitot informāciju par ražošanas standartiem , importa apjomiem un attiecīgajiem kontroles pasākumiem.
Each Member State shall inform the other Member States and the Commission of each authorisation granted pursuant to this paragraph, including information on the production standards , import volumes and control arrangements concerned.
Dalībvalstis izmanto Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes koordinētu publisku Kopienas datu banku par ES importu.
Member States shall operate a public Community EU-import databank, coordinated by the European Food Safety Authority.
PANTA 3.A PUNKTS (jauns)
Annex I, Part A, Point 2.2 (Regulation (EEC) No 2092/91)
I pielikuma A daļas 2.2. punkts (Regula (EEK) Nr. 2092/91)
(3a) Annex I Point A paragraph 2.2 of Regulation (EEC) No 2092/91 is replaced by the following:
Citus II pielikumā minētos organiskos mēslošanas līdzekļus vai minerālmēslus izņēmuma kārtā var izmantot kā papildmēslojumu, nepārsniedzot daudzumu 30 kgN/ha, ja:
be applied, as a complement, up to a quantity of 30 kgN/ha, to the extent that:
– augsekas periodā vietējās kultūras pienācīgu mēslošanu vai augsnes ielabošanu nevar nodrošināt ar iepriekšējā apakšpunkta a), b) un c) daļā paredzētajām metodēm;
— adequate nutrition of the locally adapted crop being rotated or soil conditioning are not possible by the methods set out under (a), (b) and (c) of the preceding subparagraph,
– II pielikumā minētos produktus, kas attiecas uz kūtsmēsliem un/vai dzīvnieku ekskrementiem, var izmantot tikai tad, ja, kombinējot ar 2.1 punkta b) daļā minētajiem organiskiem mēsliem, tiek ievēroti šā pielikuma B daļas 7.1 punktā minētie ierobežojumi.”
— the products in Annex II relating to manure and/or animal excrement may be used only to the extent that, in combination with the livestock manure referred to in point 2.1(b), the restrictions as referred to in Part B, point 7.1 of this Annex are satisfied.
Atsevišķās dalībvalstīs ir atļauts izmantot dzīvnieku ekskrementus no tradicionālās lauksaimniecības līdz 170 kgN/ha.
Some Member States allow the use of animal excrement from conventional agriculture up to 170 kgN/ha.
Tradicionālo atkritumu izmantošana par mēslošanas līdzekli pazemina bioloģiskās lauksaimniecības statusu.
Using conventional waste as fertiliser dents the credibility of organic farming.
Tās arī rada konkurences izkropļojumus dalībvalstīs.
It also distorts competition between Member States.
Tādēļ kā pārejas risinājums jāparedz tradicionālā mēslojuma pieļaujamā daudzuma nepārprotams samazinājums, lai, stājoties spēkā jaunajai regulai par bioloģisko lauksaimniecību, pilnībā varētu atteikties no tradicionālā organiskā mēslojuma izmantošanas.
As a transitional solution, therefore, a clear reduction in the quantity of conventional fertiliser allowed must be introduced so that conventional organic fertilisers can be abandoned completely once the new Regulation on organic farming comes into force.
Spēkā esošā Regula 91/2092 provizoriski paredz bioloģiskās lauksaimniecības produktu importa noteikumus.
The rules on the import of organic products were laid down provisionally in Regulation 91/2092.
Komisija, grozot šo regulu saskaņā ar procedūru 2005/0279 (CNS), piedāvā vidējā termiņa noteikumus, kurus tā ilgtermiņa grib iekļaut piedāvātajā jaunajā Regulā (2005/0278 (CNS)) par bioloģiskajiem produktiem.
In its current proposal to amend this regulation, under procedure No 2005/0279 (CNS), the Commission proposes rules for the medium-term which will ultimately be included in its proposed new Regulation (2005/0278 (CNS)) on organic products.
Ziņojumā piedāvātie grozījumi attiecībā uz spēkā esošo regulu jāizmanto, lai līdz jaunas regulas ieviešanai vāktu lietderīgus datus un priekšlikumus bioloģiskās lauksaimniecības veicināšanai trešās valstīs un nodrošinātu importa standartu ievērošanu.
The amendments to the existing regulation proposed in this report are designed to compile the necessary data and proposals to promote organic farming in third countries and to maintain the standards for imports in the intervening period before the introduction of a new regulation.
Esošajā regulā iekļauts saraksts ar sešām trešām valstīm, kuru bioloģisko produktu ražošanas, sertificēšanas un tirdzniecības tiesību akti ir atzīti par līdzvērtīgiem ES regulai šajā jomā.
The existing regulation contains a list of six third countries whose legislation on the production, certification and marketing of organic products has been recognised as equivalent to the EU Regulation.
Tomēr 70 % gadījumu bioloģiski ražotie produkti arvien tiek tirgoti, pamatojoties uz ievešanas atļauju.
However, 70% of imports of organic products are still dealt with under import licences.
Ievešanas atļaujas izsniedz dalībvalstu atbildīgās iestādes, taču pastāv gadījumi, kad procedūras atšķiras.
These import licences are issued by the competent authorities of the Member States and in some instances the procedures differ.
Tās bieži vien nav importētājiem pārskatāmas un ir iespējams, ka dalībvalstīs piemēro atšķirīgus pārbaužu un sertificēšanas noteikumus.
This means that importers may often face considerable lack of transparency and differing interpretations of the provisions on inspections and certification applied by individual Member States.
Dalībvalstu noteikumi nav pietiekami vienoti, kā arī nepastāv kopēja datu bāze, kurā ietverta informācija par importētajiem daudzumiem, ražotājiem un importētājiem.
Member State provisions are not sufficiently consistent and there is no comprehensive common databank for import volumes, producers and importers.
Ievešanas atļaujas pagaidām ir derīgas vienam gadam un noteiktam kāda produkta daudzumam.
Import licences are currently valid for one year and for a certain amount of a particular product.
Produktu noteikumu un apjoma ievērošanu amatpersonas pārbauda, pamatojoties tikai uz dokumentiem nevis veicot kontroles pārbaudes uz vietas.
Compliance with production conditions and amounts is verified by the authorities exclusively on the basis of documentation and not by random on-the-spot checks.
Tādēļ ievešanas atļauju izsniegšanas procedūru kritizē gan kā pārāk birokrātisku, gan kā neefektīvu.
Consequently, the import license procedure is rightly criticised on the one hand as over-bureaucratic and on the other as ineffective.
Neskatoties uz importēto preču stingro kontroli, acīmredzot, arī iepriekš ir bijuši krāpšanas gadījumi.
There is no doubt that there have been many cases of fraud in the past despite a fairly high frequency of checks on imported goods.
Eiropas Komisijas un valstu amatpersonu nozīme
Role of the European Commission and the national authorities
Komisijas priekšlikums spēkā esošās regulas grozīšanai principā ir vērsts pareizajā virzienā.
The Commission proposal to amend the current Regulation is a step in the right direction in principle.
ES vajadzētu uzlabot procedūru importēto bioloģisko produktu atzīšanai, lai panāktu ES pārbaužu un sertificēšanas vienotību.
The EU should tighten up the procedure for the recognition of imported organic products so as to introduce pan-European uniform inspections and certification.
Taču vēl ir apspriežams jautājums par to, kādus drošības pasākumus vajadzētu veikt, lai novērstu krāpšanu un kā Komisijai vajadzētu risināt milzīgo uzdevumu — kontroles iestāžu uzraudzību.
It is still unclear, however, what precautions are to be taken to prevent fraud and how the Commission intends to cope with the huge task of monitoring control bodies.
Attiecībā uz kompetencēm, kas kopš 1991. gada izveidotas valstu iestādēs, amatpersonas vajadzētu arī turpmāk iesaistīt atzīšanas un pārbaudes procedūrās.
In view of the capabilities developed by the national authorities since 1991, these authorities should continue to be involved in the recognition and inspection procedures.
Papildus tiem vajadzētu uzticēt pārraudzības un konsultāciju funkciju.
They should be given a monitoring and advisory role.
Pamatojoties uz Komisijas datu bāzi, vajadzētu izveidot kopēju importa datu bāzi, tajā iekļaujot importētāju, ražotāju un kontroles organizāciju nosaukumus, kā arī importa apjomus.
A Community databank on imports, listing the names of importers, producers, control bodies and import amounts should be developed on the basis of the Commission's existing databank.
Šāda informācija par importu var būt noderīga, lai atpazītu un novērstu "dubulto sertificēšanu" un parasto preču ievešanu ar nepareizu marķējumu, kā arī nodrošinātu produktu izsekojamību.
An overview of imports would be helpful in identifying and preventing dual certifications and imports of conventional goods under organic certificates and ensure product traceability.
Uz risku vērsta pārbaudes procedūra un skaidri noteikumi
Risk-oriented inspection procedures and clear rules
Pašreizējā bioloģiskās lauksaimniecības kontroles sistēma ir vērsta uz procesu.
The existing monitoring in system for organic farming is process-based.
Tas nozīmē, ka kontroles procedūras importam no trešām valstīm ir pakļautas atšķirīgiem pamatnosacījumiem un daļēji arī atšķirīgai kārtībai salīdzinājumā ar vietējiem ražojumiem.
This means that inspection procedures for imports from third countries are subject to different general conditions and sometimes different procedures from those governing domestic production.
Taču noteikti ir jānodrošina, ka bioloģiskajiem produktiem, kas nonāk tirgū ar Eiropas Savienībā atzītu bioloģisko marķējumu, ir bez izņēmuma jābūt ražotiem saskaņā ar Regulas (EEK) 2092/91 principiem un noteikumiem.
It is therefore essential to ensure that organic products put onto the market with the EU-wide organic label should be produced, without exception, in accordance with the principles and conditions set out in Regulation (EEC) 2092/91.
Ievedot bioloģiskos produktus no trešām valstīm, atbildīgajām valstu un Eiropas iestādēm jāņem vērā, ka tiesiskais regulējums valstīs, kurās ražoti minētie produkti, atšķiras no Eiropas Savienībā pieņemtā regulējuma.
In the case of imports of organic products from third countries, the competent national and European authorities should take account of the fact that the statutory general conditions in producer countries differ from those in the EU.
Trešo valstu lauksaimnieki strādā dažkārt atšķirīgās struktūrās, un dokumentācijas prasības nav tik stingras kā Eiropas Savienībā.
Farmers in third-countries are sometimes operating within different structures and documentation requirements in many third countries are not as developed as in the EU.