natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Viņš tālāk apgalvoja, ka „ tūlīt pēc G. W. Penrose ziņojuma publicēšanas FSA piešķīra Equitable secīgus atbrīvojumus ignorēt sūdzības, bet aiz slēgtām durvīm tika plānota orķestrēta reakcija, lai atvairītu iespējamās sūdzības pēc G. W. Penrose ziņojuma” un pēc tam „atteicās publicēt savu novērtējumu pēc ziņojuma un tikai 2004. gadā paziņoja savu slēdzienu, ka “ar Penrose saistītās sūdzības netiks apmierinātas”.”
He further claimed that "immediately following the Penrose report's publication, the FSA granted consecutive waivers to Equitable to ignore complaints, whilst an orchestrated response was being planned behind closed doors to see off potential claims arising from Penrose" , and subsequently " refused to publish its post-evaluation on the Penrose report and merely announced in July 2004 its conclusion that 'Penrose-related claims were unlikely to succeed'."
Viņš piebilda, ka slepenas sarunas starp Valsts kasi, FSA, EL un FOS
He added that collusion between the Treasury, the FSA, EL and the FOS
Finanšu ombuda dienests „ ir tikko kategoriski apstiprinātas ar divām nosodošām AK Valsts kases e-pasta vēstulēm, kas datētas ar 2004. gada jūniju un kas iegūtas saskaņā ar Informācijas brīvības lūgumu .”
The Financial Ombudsman Service. "has just been categorically confirmed by two damning UK Treasury e-mails with dates in June 2004 obtained under a Freedom of Information request."
Sk. arī lorda Neil ( H 11) mutvārdu liecību, kurā citēts e-pasta ziņojums, kas „cenšas nodrošināt FOS ar pamatojumu ar Penrose -saistītu sūdzību izskatīšanai, un ka diskusija par šo jautājumu starp FSA un FOS varētu notikt nedēļā pēc 2004. gada 18. jūnija”
see also oral evidence by Lord Neill (H11) quoting the email as " seeking to' provide FOS with a basis' for considering Penrose-related complaints and that discussion to this end would take place between the FSA and the FOS in the week following 18 June 2004."
Nobeigumā WE-Conf 16 apšaubīja FSA „ stipri selektīvo „konfidencialitātes” interpretāciju EL lietā ”, kas neļāva informēt apdrošinājuma ņēmējus, vai pieprasītā izmeklēšana EL lietā ir iesākta vai nē, kamēr vienlaikus FSA interneta vietnē ir preses relīzes, kas atklāj, ka FSA revīzijas notiek un kāda ir to gaita.
Finally, WE-CONF16 questioned the FSA's " highly selective interpretation of 'confidentiality' in the EL case", preventing it from informing policyholders whether a requested investigation on the EL case had been set up or not , while at the same time the FSA website gives access to press releases disclosing FSA investigations being conducted as well as their progress.
Apstrīdot šos apgalvojumus, WE-Conf 8 uzsvērti noraida jebkādas sūdzības vai apgalvojumus par „sarunām” starp regulatoriem un EL , aprakstot šādus apvainojumus kā „ ļoti nopietnus ”.
Countering these allegations, WE-CONF8 emphatically dismissed any claim or allegation of 'collusion' between the regulators and EL, describing such accusations as " very serious" .
Tomēr „ ja nav nekādu pierādījumu, kas atbalsta šādu prasību, nav jautājuma, ka šādas sarunas varētu būt notikušas .”
However, "not being aware of any evidence that would support such a claim, there is no question of any collusion having occurred."
Atsaucoties uz apgalvojumiem par slepenām sarunām, ko iesniegušas apdrošinājuma ņēmēju grupas, pašreizējais Equitable Life izpilddirektors C. Thomson kategoriski noraidīja jebkādu „ intriģējošu sazvērestības attēlošanu .
Referring to allegations of collusion presented by policyholder groups, the current Equitable Life Chief Executive Mr. THOMSON squarely dismissed any " intriguing picture of conspiracy.
Jebkādu pārbaudāmu pierādījumu trūkuma dēļ tam ir jāpaliek par viena cilvēka uzskatu par notikumiem .”
In the absence of any verifiable evidence this should remain one man's view of events ."
Vairāki liecinieki ( T. Lake ( H 1), P. Braithwaite ( H 1, H 11), N. Bellord ( H 2), M. Josephs ( H 2), L. Kwantes ( H 7), P. Scawen (H 3), L. Seymour ( H 7)) atkārtoti sūdzējās par AK dzīvības apdrošināšanas regulatoru stipriem nozares aizspriedumiem, lai gan regulatoriem būtu jābūt neatkarīgiem.
A number of witnesses (Mr. LAKE (H1), Mr. BRAITHWAITE (H1, H11), Mr. BELLORD (H2), Mr. JOSEPHS (H2), Mrs. KWANTES (H7), Mr. SCAWEN (H3); Mr. SEYMOUR (H7)) repeatedly claimed a strong industry-bias of the, supposedly independent, UK life insurance regulators.
Pēc viņu domām šis faktors ir novērsis vai vismaz traucējis viņu objektīvu Equitable Life operāciju izmeklēšanu un laikā paveiktu rīcību, lai novērstu tās sabrukšanu.
In their view, this factor has prevented, or at least affected, their impartial assessment of Equitable Life's operations and timely action to prevent its downfall.
Mutiskajā liecībā M. Josephs ( H 2) apliecināja, ka, sākot no 1980. gada AK piesardzīgas uzraudzības sistēma „ atstāja efektīvu kontroli nozares rokās, lai gan centās radīt iespaidu par pareizu regulēšanu .”
In his oral testimony, Mr. JOSEPHS (H2) asserted that, starting from the 1980s, the UK prudential regulatory system "left effective control in the hands of the industry, in spite of giving the appearance of proper regulations ".
Tas būtu novedis pie vājas regulatīvās vides, kas nebūtu spējīga nodrošināt ieguldītājiem efektīvu aizsardzību.
This would have lead to a weak regulatory environment that proved unable to provide investors with effective protection.
Apstiprinošus paziņojumus iesniedza T. Lake ( H 1) un P. Braithwaite ( H 1, H 11), kuri uzskatīja, ka AK regulatori ir „ pārāk orientēti uz nozari un nepietiekami orientēti uz patērētājiem ” un sūdzējās, ka „FSA attiecas pret saviem klientiem kā pret nozares firmām .”
Confirming statements were presented by Mr. LAKE (H1) and Mr. BRAITHWAITE (H1, H11), who considered UK regulators to be "too industry-oriented and not sufficiently consumer-oriented" and claiming that " the FSA perceives its customers as being industry firms."
Apgalvojumus par nozares aizspriedumiem stingri noraidīja FSA pārstāvis D. Strachan (H 4) , nosaucot par „ pilnīgi neatbilstīgām šādas bažas, ka FSA varētu kaut kā būt „to firmu kabatā”, kuras tā uzrauga : mēs esam likumā paredzēts regulators, ko nodibinājis Parlaments.”
Allegations of being industry-biased were firmly rejected by the FSA representative Mr. STRACHAN (H4) calling "entirely misplaced such concerns, that the FSA would somehow be 'in the pocket' of the firms it regulates: we are a statutory regulator established by Parliament."
Pieņēmumus, ka FSA varētu būt (vai būtu bijis) pārāk „nozari atbalstošs” savā uzraudzības un regulatīvajā darbībā, ir atzinis par „neobjektīviem” eksperts M. McElwee ( H 3)
Allegations that the FSA could be (or have been) too 'industry-biased' in its supervisory and regulatory operations had also been judged " unfair " by expert Mr. McELWEE in H3.
1.d) d) Apgalvojumi par regulatoru „vieglā pieskāriena” regulatīvo politiku
1d) Claims of Regulators' 'light touch' regulatory policy
Lai labāk aprakstītu AK regulatīvā režīma „vieglās rokas” pieeju, apdrošinājuma ņēmējs L. Seymor ( H 7) citēja AKFM
In order better to specify the 'light touch' nature of the UK regulatory regime, policyholder Mr. SEYMOUR (H7) quoted the UK Treasury
Likumprojekts izvairās no pārmērīgi apgrūtinošas regulēšanas, kas sasaistītu inovācijas un paaugstinātu patērētāju izmaksas.
The Bill avoids over-burdensome regulation that would serve only to stifle innovation and to increase consumer costs.
Turpretim FSA pienākums būs parādīt, ka nastas, ko tā cenšas uzlikt, ir samērojamas ar labumiem, kas tiks iegūti.”
Instead the FSA will be under a duty to demonstrate that the burdens that it seeks to impose are proportionate to the benefits that will result."
Cits lūgumraksta iesniedzējs N. Bellord ( H 2) arī uzstāja uz „ ļoti siltām attiecībām starp regulatoriem un EL”, izgaismojot dažus G. W. Penrose ziņojuma rezultātus, kas apliecina, ka Valdības statistikas departamentā (VSD) pieejamie ziņojumi, kas datēti ar 80. gadu beigām, jau ir norādījuši uz Equitable Life bīstamo uzņēmējdarbības praksi, bet ir palikuši pilnīgi bez VSD ievērības
Another petitioner, Mr. BELLORD (H2), also insisted on the " very cosy relationship between regulators and EL ", highlighting some findings by the Penrose Report that suggest that reports available to the Government Actuary's Department (GAD) dating back to the late 1980s had already hinted at Equitable Life's dangerous business practices but had remained totally unheeded by the GAD
Sk. arī „hroniku” šīs daļas III iedaļas 2.6. punktu .
see also 'timeline' in Section III.2.6 of this Part. .
Tā pat paziņoja, ka „ daudzi preses ziņojumi saistībā ar EL ir neprecīzi un spekulatīvi ” un piebilda kategoriski, ka FSA „ nepieprasīs sabiedrībai iesniegt jaunu novērtējumu.”
It even claimed that "many of the press reports in relation to EL have been inaccurate and speculative" and added peremptorily that the FSA "will not be requiring the company to provide a new valuation."
Vai, kā ir apkopojusi apdrošinājuma ņēmēju pārstāve L. Kwantes ( H 7): „Es domāju, ka patiesībā regulatori bija aizmiguši pie stūres.
Or, as summed up by policyholders' representative Ms. KWANTES (H7): " I think the truth was the regulators were asleep at the wheel.
Ja viņi nezināja, viņi nebija pienācīgi veikuši savu regulēšanas darbu.”
If they were not aware, they were not doing their job of regulation properly."
Šos apgalvojumus, it īpaši par „ AK regulatoru prasību neizvirzīšanu EL augstākajai vadībai ” stingri noraidīja WE - Conf 8, kas atsaucās tieši uz Pirmā Parlamentārā ombuda ziņojuma rezultātiem
These allegations, in particular the " lack of challenge to EL's senior management by the UK regulators" were emphatically rejected by WE-CONF8, which referred directly to the findings of the First Parliamentary Ombudsman's report
Konstatējumu kopsavilkuma 168.-170. iedaļas un 9. punkts, kas apgalvo, ka FSA (ar VSD) nevarētu būt attiekušās pret GAR rezervēšanas jautājumu un jebkādu EL finanšu stāvokļa nepareizu atspoguļošanu „citādi, kā apņēmīgā veidā”, ka viņu pieeja nevarētu tikt aprakstīta kā pasīva un ka „FSA turpināja konsekventi uzstāt, ka Equitable pilnībā apmierina rezervēšanas prasības.” .
sections 168-170 and para.9 of the summary of findings, claiming that the FSA (with GAD) could not be said to have addressed the GAR reserving issue and any misrepresentation of EL's financial position " in anything less than a resolute manner", that their approach could not be described as 'passive' and that " FSA continued to insist throughout that Equitable conform to their full reserving requirements in the face of strong resistance from Equitable ." .
Tāpat viņš noraidīja jebkādas pretenzijas par bezdarbību, noskaidrojot EL auditoru Ernst & Young atbildību, uzskatot šo jautājumu par „ profesionālo organizāciju lietu ”.
It equally dismissed any claims of inaction in investigating the responsibilities of EL's auditors Ernst & Young, an issue considered to be " a matter for the professional bodies ".
Līdzīgi tika noraidītas sūdzības par EL vadības neatturēšanu no iesaistīšanās tiesvedībā pret tās auditoriem uz tā pamata, ka „EL bija atsevišķs juridisku un uzticības saistību kopums pret apdrošinājuma ņēmējiem, un tā bija pilnībā atbildīga par saviem lēmumiem .”
Equally dismissed were claims of not preventing EL management from engaging in legal action against its auditors, on the grounds that " EL had a discrete set of legal and fiduciary obligations to its policyholders and was entirely responsible for its own decisions ."
1.e) e) Apgalvojumi par regulatoru pārmērīgo „cieņu” pret EL
1e) Claims of Regulators' excessive 'deference' to EL
S. Bayliss ( H 5) aprakstīja, kāda regulatoru cieņas pilna attieksme pret Equitable Life pastāvēja tajā laikā tādēļ, ka „Roy Ranson iedvesa – tieši viņš kā personība – milzīgu pārliecību, ka Equitable nevar izdarīt nekādu netaisnību .
In H5, Mr. BAYLISS described how an attitude of deference by the regulators towards Equitable Life existed at the time, due "to the fact that Roy Ranson instilled – and it was him principally as an individual – the huge belief that Equitable could do no wrong.
To iedvesa pašiem un tās 300 pārdevējiem.
It oversold to itself and to its 300 salesmen.
Sabiedrība nebija noziedzīga līdz beigām, taču tā tika nepareizi vadīta, un to nepārtrauca regulators, kuram tas būtu bijis jāizdara ...
It was not criminal until the end, but it was mismanagement and it was not halted by the regulator as it should have been ...
Tas būtu zem Equitable cieņas un vērtības, kāda tai šķietami bija tirgū .
This was down to Equitable’s stature and the value it was perceived to have in the marketplace.
Tika uzskatīts, ka tā ir „laba sabiedrība”, un tik stipri labāka par citām, ka pārējais ...
It was supposedly the ‘good company’, and better than the others, so much better than the rest ...
Es nedomāju, ka mēs būtu pabeiguši mācīšanās grafiku ...”
I do not think we have finished the learning curve ..."
Tas, kā Equitable izturējās un attiecās pret regulatoru, bija tiešām gluži neparasti .”
The way in which Equitable behaved and treated the regulator was really quite extraordinary."
Es nevaru saprast, kādēļ neviens – ne regulatori, ne auditori vai valdes locekļi – nevarēja piesēsties pie galda un izstrādāt cauri to, kas notika ...
I cannot understand now why nobody – regulators, auditors or the board – could sit down and work out what eventually happened ...
Es nevaru iedomāties, kā viņiem ļāva darboties bez šāda veida analīzes un kāda, kas pateiktu: „Pagaidiet brītiņu, tas var aiziet pavisam greizi”.
I cannot imagine how they were allowed to operate without that sort of analysis and somebody saying, ‘Wait a minute, this could go badly wrong’.
Es nevaru saprast, kā mums, pārdevējiem, ļāva turpināt veicināt peļņas fondu no 1997.-1998. gada, kad valdei jau bija pretējs juridiskais padoms, kas norādīja, ka sabiedrība var neuzvarēt tiesā, tai vajadzēja ievērot GAR , utt., utt.
I cannot understand how we, the sales force, were allowed to go on promoting the with-profits fund from 1997-1998 when the board had already had conflicting legal advice that implied that it might not actually win the case, it might have to honour the GARs, etc., etc.
Mūs visus vajadzēja brīdināt šajā punktā.”
We should have all been warned at that point ."
Taču R. Lloyd kompetenci sniegt šādu paziņojumu apšauba un izaicina EL vadītāji
However, Mr. LLOYD's competence to issue the latter statement has been questioned and challenged by the EL executives
Sk. bijušā EL izpilddirektora C. Headdon atbildi ( WE 45) un WE-Conf 8 uz tā pamata, ka viņam kā vienkāršam pārdevējam varēja nebūt tiešu zināšanu vai pieredzes par Equitable Life kontaktiem ar regulatoriem.Atsaucoties uz EL pretrunīgi vērtēto „pārvaldīto pensiju” pārdošanu, S .
see reply of the former EL CEO Mr. HEADDON (WE45) and WE-CONF8. on the grounds that, being a simple sales representative, he would have lacked any first-hand knowledge or experience of Equitable Life's contacts with regulators.
Josephs ( WE 69), paziņojot, ka „ Ieguldītāju asociācija ir dzirdējusi no vairākiem apdrošināšanas vadītājiem, ka citus uzņēmumus, parasti tos, kas nav savstarpējās dzīvības apdrošināšanas biroji, regulēja ievērojami stingrāk, nekā Equitable Life .”
This point was confirmed by Mr. JOSEPHS (WE69) stating that " Investors Association has heard from more than one insurance executive that other companies, usually non-mutuals, were regulated far more strictly than Equitable Life".
Vēl viens skaidrs norādījums par „cieņu” pret EL ir atrodams 2000. gada 7. augusta vēstulē, kurā FSA atbild Vācijas regulatoram BAV uz pieprasījumu sniegt informācijas atjauninājumu par EL pēc Lordu palātas nolēmuma.
Another clear hint of 'deference' to EL is found in a letter of 7 August 2000, where the FSA replies to the German regulator BAV asking for an update on EL after the House of Lords ruling.
BAV informēja, ka EL „ ir saglabājusi maksātspēju ”, piebilstot ļoti optimistiskā tonī, ka „ sabiedrība izliek sevi pārdošanai un ... nav sagaidāms sabiedrību trūkums, kas būs ieinteresētas Equitable Life nopirkšanā tās stiprās reputācijas dēļ nozarē Apvienotajā Karalistē efektivitātes ziņā ...
BAV was informed that EL " remained solvent ", adding in very optimistic terms that " the company is putting itself up for sale and ... there are not expected to be any shortage of companies interested in acquiring Equitable Life, because of its strong reputation in the UK industry for efficiency ...
Šķiet, ka sabiedrības vadība efektīvi pārvalda situāciju, un mēs esam apmierināti, ka savā darbībā viņi cenšas vislabākajā veidā aizsargāt apdrošinājuma ņēmēju intereses."
The management of the company appear to be handling the situation effectively and we are satisfied that in doing so they are seeking to act in the best interests of policyholders."
Šis paziņojums ir pieņemts tikai 4 mēnešus pirms EL slēgšanas jauniem darījumiem un EL Valdes atkāpšanās! )
This statement was made just 4 months before EL's closure for new business and the resignation of the EL board!
Nobeigumā WE 75 stāstīja par sūdzību pret FSA saistībā ar V. Treves iecelšanas par EL priekšsēdētāju ratifikāciju 2001. gadā: V. Treves raksturo kā personu, „ kurai ir pārāk daudz konkurējošu priekšsēdētāja amatu un kura pārsniegusi pensionēšanās vecumu, bet kurai nav pieredzes dzīvības apdrošināšanas jomā ... un kurš ir bijis zaudētāju pārstāvis ļoti dārgos tiesas procesos .”
Finally, WE75 related of a complaint against the FSA's ratification of Mr. Treves' appointment as chairman of EL in 2001: Mr. Treves is described as " having far too many competing chairmanships and being over retirement age, having no experience in life companies ... and having presided over massively expensive failed legal actions."
Ir ziņots, ka FSA ir pieņēmusi zināšanai šīs bažas, taču nav devusi tām tālāku attaisnojumu
The FSA is reported taking note of these concerns but without giving any further justification.
Sk. WE 75 b) punktu .
see WE75, point b).
1.f) f) Apgalvojumi par regulatoru centieniem izvairīties no EL maksātnespējas
1f) Claims of Regulators' drive to avoid EL's insolvency
Tā kā Equitable Life ir šķietami apzināti izmantojusi AK regulatīvās sistēmas sistēmisko vājumu, rodas jautājums, vai regulatoriem būtu vajadzējis atklāt šo nodomu, un ja viņi to būtu izdarījuši, kādēļ viņi neko nedarīja krīzes novēršanai, un tad – kad bija pārāk vēlu – izvēlējās risinājumu, kas izvairās no sabiedrības maksātnespējas.
While Equitable Life appears to have deliberately exploited a possible systemic weakness of the UK regulatory system, the question arises if regulators should or could have recognised this intention but did nothing to prevent its crisis, and then - when it was too late - opted for a solution avoiding the Society's insolvency.
Šī izvēle, kas varbūt nebija nozares vai finanšu tirgus kā tāda interesēs, jo maksātnespēja varētu apgrūtināt pastāvošās finanšu kompensācijas shēmas un graut uzticību AK finanšu tirgum kopumā, varētu negatīvi ietekmēt apdrošinājuma ņēmējus, kuri citādi iekļautos šajā shēmā.
This choice, possibly not in the interest of the industry or the financial marketplace as such as insolvency might have burdened the existing financial compensation schemes and hurt confidence in the UK financial market as a whole, might have negatively affected policyholders, otherwise falling under such a scheme.
Savā liecībā P. Weir ( H 2), kas pārstāv apdrošinājuma ņēmēju grupu, paziņoja par „ AK valdības kolektīvu mēģinājumu noturēt Equitable Life virs ūdens, noslēpjot jebkādu AK regulatoru vainu un izvairoties no maksātnespējas par katru cenu ”.
In his testimony, Mr. WEIR (H2), representing a policyholder action group, claimed a collective effort by the " UK Government to keep Equitable Life afloat, concealing any culpability on the part of UK regulators and avoiding insolvency at any price".
Viņš arī apvainoja regulatorus par vienošanos ar Equitable Life vadību, lai „ nodrošinātu, ka zaudējumi ... gulstas uz ieguldītājiem .
He also accused regulators of collusion with the board of Equitable Life to " ensure that the losses ... are borne by investors .
Tas nozīmēja izvairīšanos no jebkādām maksām Finanšu pakalpojumu kompensācijas shēmai, pārējai finanšu pakalpojumu nozarei (un) Valsts kasei."
This meant avoiding any costs to the Financial Services Compensation Scheme (FSCS), to the rest of the financial services industry (and) to the Treasury."
M. Josephs ( H 2) piebilda, ka „ stipri ārējie spēki, tostarp Valsts kase un FSA, atbalstīja pašreizējās stratēģijas turpināšanu .”
Mr. JOSEPHS (H2) added that " powerful external forces, not least the Treasury and the FSA, were in favour of continuing with the existing strategy."
Atsaucoties uz šo jautājumu un vispārējo jautājumu un uz pieņēmumiem par Equitable Life tehnisko maksātnespēju, AKFM pārstāvis C. Maxwell ( H 4) paskaidroja, ka „ Equitable Life nolēma neslēgt jaunus darījumus: sabiedrība nav kļuvusi maksātnespējīga.”
Referring to this issue and to the general question of Equitable Life's alleged technical insolvency, the UK Treasury representative Mr. MAXWELL (H4) made a point to clarify that "Equitable Life decided to close to new business: the society did not go insolvent."
FSA pārstāvis D. Strahan ( H 4)noraidīja „ jebkādu maldīgu priekšstatu, ka Equitable Life ir kaut kādā veidā „sabrukusi” vai „nespējīga" maksātspējas nozīmē.
The FSA representative Mr. STRACHAN (H4) dismissed " any misperception that Equitable Life has in some sense 'collapsed' or 'failed' in solvency terms.
Šis nav tas gadījums: visos laikos sabiedrība ir palikusi maksātspējīga.
This is not the case: at all times the company has remained solvent .
Nevienā brīdī Equitable nav lauzusi līgumu vai garantētās saistības saviem apdrošinājuma ņēmējiem.
At no time has Equitable defaulted on any contractual or guaranteed liability to its policyholders.
Turklāt katrā tās normatīvajā atskaitē ir ziņots, ka tā atbilst normatīvajām maksātspējas normām.”
In addition, in each of its regulatory returns it has reported that it is currently meeting its regulatory solvency margins."
Patiesībā 2002. gada novembrī, pēc tam, kad Equitable Life bija brīdinājusi, ka tā varētu nespēt apmierināt FSA prasītās minimālā kapitāla rezerves, FSA noraidīja aicinājumu likvidēt Equitable Life uz tā pamata, ka tas būtu par sliktu apdrošinājuma ņēmējiem, turklāt nesniedzot sīkāku pamatojumu.
In fact, in November 2002, after Equitable Life had warned it may be unable to meet the FSA's required minimum capital margins, the FSA had rejected a call to liquidate Equitable Life on the grounds that policyholders would be worse off, without giving more specific arguments.
EL izpilddirektors C. Thomson ( H 8) paziņoja, ka „ izvēles iespēja sabiedrībai kļūt par maksātnespējīgu tika izskatīta dokumentos Kompromisa shēmai 2001. gadā, kad bija acīmredzams tad un tāpat tas ir tagad, ka likvidēšana būtu radījusi daudz mazāk apmierinošu iznākumu apdrošinājuma ņēmējiem ”, taču atkal bez šo nostāju atbalstošo argumentu tālākas paskaidrošanas
In H8, the EL CEO Mr. THOMSON claimed that " the option for the Society to become insolvent was dealt with in the documentation for the Compromise Scheme in 2001, where it was obvious then, and remains so now, that liquidation would have produced a much less satisfactory outcome for policyholders" , but again without specifying any further the arguments supporting his position.
Par šo jautājumu neatkarīgais eksperts K. Schneiter (Šveices apdrošināšanas regulators) arī paziņoja, ka pēc viņa domām „apdrošinātāja maksātnespēja būtu uzskatāma tikai par līdzekli ļaunākajam gadījumam” ( H 6). .
Asked on this issue as an independent expert, Mr. Schneiter (Swiss insurance regulator) also stated that in his opinion " insolvency of an insurer should only be seen as a last resort measure" (H6).
1.g) Equitable Life izpilddirektora un ieceltā aktuāra dubultā loma
1g) Double role of Equitable Life CEO and Appointed Actuary
Vispārpieņemtā „piesardzīgas uzraudzības” definīcija AK ietver „ nodrošināšanu, ka dzīvības apdrošināšanas biroja direktori un galvenie akcionāri būtu piemēroti un atbilstoši .”
The generally accepted definition of 'prudential supervision' in the UK included "ensuring that the directors and major shareholders of a life office were fit and proper."