natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tā kā esošajā uzskaitījumā H13 kritērijs ietver jebkuru „ iepriekš ” minēto īpašību, īpašība „ekotoksisks” tiek izslēgta no aplūkojamo īpašību saraksta.
As the criterion H13 refers to any of the characteristics listed ' above ', in the current order, the property 'ecotoxic' is excluded from consideration.
Saskaņā ar Bāzeles Konvenciju uzskaitījuma sakārtojums ir jāmaina tā, lai īpašība „ekotoksisks” tiktu ņemta vērā arī pēc apglabāšanas, piemēram, infiltrātos.
In line with the Basel Convention, the order should be inverted so that the property ' ecotoxic' is also considered after disposal, e.g. in a leachate.
3.a Dalībvalstis informē Komisiju par produktiem, kas atbilst ES produktu salīdzinājumiem, atkritumu rašanās novēršanu padarot par prioritāti.
Member States shall notify the Commission of products which are eligible for EU-wide product comparisons, with prevention of waste as the central concern.
Ja ražotāji/ ievedēji pārdotu materiālus, kas nodara videi vismazāko kaitējumu, tas būtu svarīgs ieguldījums šīs direktīvas mērķu sasniegšanā.
If manufacturers/importers market the least environmentally damaging materials, this will make a significant contribution to the objective of this directive.
Ražotāju/ievedēju izvēli ir jāietekmē rādītājiem, kuri parāda, kādu kaitējumu videi nodara dažādi materiāli.
The choices made by manufacturers/importers should be inspired by indicators which represent the environmental damage caused by various materials.
IV pielikuma 3.b punkts (jauns)
Annex IV, point 3 b (new)
3.c Dalībvalstu atbalsts dalītās savākšanas sistēmām, lai nodrošinātu, ka sadzīves atkritumi tiek savākti atbilstoši kvalitātes standartiem attiecīgajās nozarēs.
Encouragement by Member States of selective collection systems, with a view to ensuring that domestic waste is collected in compliance with the quality standards in the relevant sectors.
IV pielikuma otrais apakšvirsraksts
Annex IV, subtitle 2
Pasākumi, kas var ietekmēt projektēšanas un ražošanas stadiju
Measures that can affect the design and production phase
Pasākumi, kas var ietekmēt projektēšanas , ražošanas un izplatīšanas stadiju
Measures that can affect the design, production and distribution phase
Nevajadzētu aizmirst izplatītājus, jo tie ir svarīgi dalībnieki.
Distributors should not be forgotten as an important actor.
Patērētāju uzvedība ir būtisks jautājums, kas jāizskata novēršanas programmās.
Consumer behaviour is important issue to be tackled in the prevention programs.
IV pielikuma 7. punkts
Annex IV, point 7
Atkritumu rašanās novēršanas pasākumu ieviešana iekārtās, uz ko neattiecas Direktīva 96/61/EK.
The inclusion of measures to prevent waste production at installations not falling under Directive 96/61/EC.
Ja vajadzīgs, šādiem pasākumiem jāietver atkritumu rašanās novēršanas izvērtējumi vai plāni.
Where appropriate, such measures could include waste prevention assessments or plans.
Šādiem pasākumiem jāietver atkritumu rašanās novēršanas izvērtējumi vai plāni.
Such measures could include waste prevention assessments or plans.
Skatīt pamatojumu IV pielikuma 2. apakšvirsraksta grozījumam.
See justification to Annex IV, subtitle 2.
IV pielikuma 9. punkts
Annex IV, point 9
Brīvprātīgu vienošanos, patērētāju/ražotāju diskusiju vai nozares apspriežu izmantošana, lai attiecīgie uzņēmumi vai rūpniecības nozares izstrādātu savus atkritumu rašanās novēršanas plānus vai mērķus, vai uzlabotu produktus vai iepakojumu, kas rada lielu daudzumu atkritumu.
The use of voluntary agreements, consumer/producer panels or sectoral negotiations in order that the relevant businesses or industrial sectors set their own waste prevention plans or objectives or correct wasteful products or packaging.
Tiesību aktu, brīvprātīgu vienošanos, patērētāju/ražotāju diskusiju vai nozares apspriežu izmantošana, lai attiecīgie uzņēmumi vai rūpniecības nozares izstrādātu savus atkritumu rašanās novēršanas plānus vai mērķus, vai uzlabotu produktus vai iepakojumu, kas rada lielu daudzumu atkritumu.
The use of legislation, voluntary agreements, consumer/producer panels or sectoral negotiations in order that the relevant businesses or industrial sectors set their own waste prevention plans or objectives or correct wasteful products or packaging.
Skatīt pamatojumu IV pielikuma 2. apakšvirsraksta grozījumam.
see justification to Annex IV, subtitle 2.
IV pielikuma 11. punkts
Annex IV, point 11
Ekonomiskie instrumenti, piemēram, veicinot „videi draudzīgu iepirkšanos” vai ieviešot obligātu maksājumu, kas pircējiem jāmaksā par noteiktu preci vai iepakojuma elementu, kas citādi tiktu nodrošināts bez maksas.
Economic instruments such as incentives for clean purchases or the institution of an obligatory payment by consumers for a given article or element of packaging that would otherwise be provided free of charge.
Ekonomiskie instrumenti, piemēram, veicinot „videi draudzīgu iepirkšanos” vai ieviešot obligātu maksājumu, kas pircējiem jāmaksā par noteiktu preci vai iepakojuma elementu, kas citādi tiktu nodrošināts bez maksas vai par zemāku cenu .
Economic instruments such as incentives for clean purchases or the institution of an obligatory payment by consumers for a given article or element of packaging that would otherwise be provided free of charge or at a lower price.
Šī direktīva turpina debates, kuras tika aizsāktas pirmajās ES direktīvās par atkritumu apsaimniekošanu septiņdesmitajos gados un kurām vairāk tika pievērsta uzmanība 1999. gada Direktīvā par atkritumu izgāztuvēm.
This Directive carries forward the debate begun by the first EU Waste Directives in the 1970s and given greater focus by the Landfill Directive of 1999.
Mūsdienu aktuālākie jautājumi ir, kā samazināt atkritumu daudzumu, kuru mēs radām mūsu pieaugošās labklājības rezultātā, un kā mums ir jāizmaina sava politika, lai mēs rīkotos ar atkritumiem galvenokārt kā ar resursu, no kura var iegūt labumu, nevis kā ar pārpalikumiem, kurus var tikai glabāt atkritumu izgāztuvē.
The questions for our times are how do we reduce the amount of waste that our increasing prosperity encourages us produce, and how do we now need to change our policies so that we deal with waste primarily as a resource from which value can be extracted, rather than as a residue that can only be stored in a landfill.
Ņemot vērā Eiropas Kopienu Tiesas lietu skaitu, kas radušās ES Atkritumu apsaimniekošanas likuma interpretācijas rezultātā, pirmkārt, mums jāmēģina nodrošināt, lai jebkurš likums, kuru mēs beidzot pieņemam, ieviestu noteiktību definīciju un politikas nolūku jomā.
Given the number of Court of Justice cases that have arisen on the interpretation of EU waste law to date, the first thing we should try to ensure is that whatever law we finally adopt establishes certainty - about definitions and policy intentions.
Tāpēc komiteja ir ieteikusi vairākus pielikumus 3. pantam un to definīciju konsolidāciju, kuras parādās vēl kaut kur citur direktīvā.
This is why the committee has suggested a number of additions to Article 3 and a consolidation there of definitions appearing elsewhere in the Directive.
Referente ir uzklausījusi daudz viedokļu par vajadzību direktīvā iekļaut atsauci uz atkritumu apsaimniekošanas hierarhiju tās visplašākajā formā — 5 pakāpēs.
The rapporteur has received many representations about the need for the Directive to contain a reference to the waste hierarchy in its fullest - 5 stage - form.
Ir svarīgi atcerēties, ka hierarhijai nav juridiska spēka.
It is important to remember that the hierarchy has no legal force.
Tomēr tās noteikšana liek izvērtēt prioritātes un šīs direktīvas gadījumā noskaidro diezgan nesaprotami izstrādāto pantu (1. pantu).
However stating it sends out a signal about priorities and, in the case of this directive, resolves what is rather a confusingly drafted Article (Article 1).
Tomēr uzreiz ir skaidrs, ka jāpieļauj novirzes no hierarhijas, kad to prasa apstākļi.
It is, however, immediately clear that allowance must be made for departures from the hierarchy when conditions demand it.
Jautājums ir: kādi apstākļi?
The question is: what conditions?
Komitejas ierosinājumi ir iekļauti 1. panta grozījuma pēdējā daļā.
The committee's suggestions are contained in the last part of the amendment to Article 1.
Šķiet, ka pastāv vienprātība jautājumā par to, ka novirzēm jāpamatojas uz apsvērumiem/analīzi/novērtējumu saistībā ar aprites ciklu un kaut kur jāiekļauj izmaksu–ieguvumu analīze.
There seems to be a consensus that departures should be based on life-cycle thinking/analysis/assessment, and a cost-benefit analysis has to fit in there somewhere.
Jautājums ir, cik stingrai, pamatojoties uz to, jābūt pilnvarošanai/apstiprināšanai: vai dalībvalstij jāveic apstiprināšanas darbības katrā atsevišķā gadījumā?
The question is how rigorous a clearance/ approval on this basis would have to be: would a Member State operate clearance procedures on a case-by-case basis?
Vai katru reizi jābūt atsaucei uz Komisiju?
Would there be a reference to the Commission each time?
Varbūt labākais virziens — vai vismaz viens ieteikums — ir komitejas ideja par to, ka Komisija varētu noteikt pamatnostādnes, kā aprites cikla analīzei ir jādarbojas.
Perhaps, the best course - or at least one suggestion - is contained in the committee's idea that the Commission might establish guidelines as to how life cycle analysis might work.
Ir arī jautājums par to, kas notiks tālāk.
Then there is the question of what happens next.
Mums ir vajadzīga turpmāka darbība, lai noteiktu, kuras atkritumu plūsmas tiks iekļautas 11. panta noteikumos un izņemtas no atkritumu kategorijas, lai tās klasificētu kā produktus.
We need further action to determine which waste streams will be covered by the provisions of Article 11 and moved from categorisation as waste to classification as a product.
Komisijas 11. panta grozījumā, jaunajā 3.a punktā, izklāstīta darba kārtība Komisijas turpmākai darbībai.
The committee's amendment to Article 11, new paragraph 3a, sets out an agenda for future action by the Commission.
Jautājumā par procedūru referente secina, ka direktīva pārāk lielā mērā paļaujas uz komitoloģijas procesa izmantošanu, kā izklāstīts Padomes Lēmumā 1999/468/EK.
On the question of procedure, the rapporteur concludes that there is far too great a reliance in the directive on the use of the commitology process, as set out in Council Decision 1999/468/EC.
Direktīvā iekļautas 11 atsauces dažādos pantos uz lēmumiem, kuri jāattiecina uz komitoloģijas procesu.
The Directive contains 11 references in various articles to decisions that are to be referred to the commitology process.
Bet ir jānošķir komitoloģijas izmantošana tehniskiem pielāgojumiem un tās nepiemērota izmantošana vispārīgāku, augstākā mērā politisku lēmumu pieņemšanai, kurus vislabāk pieņem koplēmuma procesā.
But a distinction needs to be made between using commitology for technical adaptations, and misusing it to take decisions of a more general, highly political nature, that are best taken through the codecision process.
Šī iemesla dēļ tiek ieteikts pāriet pie koplēmuma procedūras 5. pantā (efektivitātes kritēriju ieviešana), 11. pantā (tādu kritēriju ieviešana, kas nosaka, kad atkritumi kļūst par produktu) un 21. pantā (obligātie standarti atļaujām).
For this reason, it is suggested that we move to the codecision procedure in article 5 (to establish efficiency criteria), in Article 11 (to establish criteria for when waste becomes a product) and in Article 21 (minimum standards for permits.)
Noteikti tiek apspriesta izmaiņu ieviešana komitoloģijas procesā, bet referente nedomā, ka tās piešķirs lielākas pilnvaras Eiropas Parlamenta deputātiem uzlikt veto lēmumam vai novērst ārējo interešu iesaistīšanos.
Changes to the Commitology process are certainly under discussion but the rapporteur is not optimistic that they will add up to more powers for MEPs to veto a decision, or to more involvements by outside interests.
Dalībvalstis un Komisija ir ieinteresētas saglabāt procesu cik vien iespējams slēgtu.
It suits the Member States and Commission to keep the process as closed as possible.
Tāpēc mums viennozīmīgi jāpretojas tā nelabvēlīgai ietekmei uz lēmumu pieņemšanas demokrātisku procesu.
That is why we must resolutely resist its inappropriate encroachment on democratic decision taking.
Direktīvā ietvertas pašreizējās direktīvas par bīstamu atkritumu apsaimniekošanu un atkritumeļļām.
The Directive encompasses the existing directives on hazardous waste and waste oils.
Referente uzskata, ka tas ir izdarīts atbilstoši un droši: šī direktīva nepieļaus atgriešanos pie vienkāršošanas procesa, lai pilnībā pārveidotu šīs direktīvas.
The rapporteur considers that it does this adequately and safely: she would be resistant to reversing the process of simplification to re-build these directives in their entirety.
Tomēr tajā ir iekļauts viens 18. panta grozījums ar mērķi veicināt atkritumeļļu reģenerāciju.
One amendment to article18 in the direction of the promotion of waste oil regeneration has however been included.
Aktuāls ir jautājums, kurš process saskaņā ar direktīvu tiks noteikts kā reģenerācijas process un kurš tiks noteikts kā atkritumu iznīcināšanas process.
The question of what will qualify under the Directive as a recovery process and what will qualify as a disposal process is a vital one.
Direktīvā ir ieviests raksturojums, kas pamatojas uz 5. pantā minētajiem efektivitātes kritērijiem.
The Directive introduces a qualification based on efficiency criteria in article 5.
Šie kritēriji ir izklāstīti II pielikuma R 1 iedaļā.
The criteria are set out in Annex II, section R1.
Ne direktīvā, ne arī tematiskajā stratēģijā un ietekmes novērtējumā, kuri tai pievienoti, nav sniegta nekāda informācija par šo kritēriju piemērošanas iespējamo ekonomisko un sociālo ietekmi.
Neither the Directive, nor the thematic strategy nor the impact assessment attached to it gives any details at all of the likely economic and social impact of the application of these criteria.
Tomēr tā ir aktuāla: atkritumu dedzināšanā, kas raksturota kā reģenerācijas process, var iekļaut importētos atkritumus, un tā var būt daļa no reģenerācijas mērķu sasniegšanas stratēģijas ES likumdošanā, piemēram, Direktīvā par iepakojumu.
Yet they are vital: an incinerator that qualifies as a recovery operation can deal with imported waste, and can be part of a strategy for meeting recovery targets in such EU legislation as the packaging Directive.
Attiecībā uz atkritumu dedzināšanu, kas raksturota kā iznīcināšanas process, šādas izvēles iespējas nepastāv.
An incinerator that qualifies as a disposal operation has no such options.
Ņemot vērā īso laikposmu, līdz stāsies spēkā jaunie standarti, maz ticams, ka pašreizējie dalībnieki varētu laicīgi piemērot savus procesus.
Given the short time scale before the new standards are supposed to apply, it seems unlikely that existing operators could adjust their processes in time.
Ļoti iespējams, ka jaunie kritēriji būs pretrunā ar pašreizējajiem līgumiem, un tie var kaitēt darbavietām, kā arī vietējo pašvaldību plāniem attiecībā uz atkritumiem.
The new criteria are highly likely to cut across existing contracts and may damage jobs and local authority waste plans.
Francijas pieredze rāda, ka no pašreizējām 85 rūpnīcām tikai 14 atbilda izvēlētajiem reģenerācijas kritērijiem.
Evidence from France suggests that out of a total of 85 existing plants, only 14 could satisfy the recovery criteria chosen.
Nav pareizi, ka laikā, kad izteikti daudzi priekšlikumi par to, kā panākt ietekmes novērtēšanu efektīvāku, mēs vispār neparedzam novērtējumu saistībā ar šo direktīvas būtisko aspektu.
It cannot be right that at a time when the air is thick with suggestions for making impact assessment more efficient, we should miss such an assessment out completely on this crucial aspect of the Directive.
Visbeidzot, direktīvā iekļauti divi priekšlikumu kopumi atkritumu apsaimniekošanas plāniem un programmām.
Finally, the Directive contains two sets of proposals for waste plans and programmes.
Komitejas izdarītajos grozījumos saglabāts vispārējais mērķis veicināt atkritumu apsaimniekošanas plānu un programmu atkritumu rašanās novēršanai plānošanu.
The committee's amendments retain the overall objective of encouraging planning for waste plans and prevention programmes.
Tomēr ierosinātās izmaiņas padara detalizētās prasības mazāk birokrātiskas un saskaņotākas, atbilstīgākas subsidiaritātes principam, ņemot vērā atšķirīgos vietējos apstākļus.
But the changes proposed make the detailed requirements less bureaucratic and better matched, in tune with the principle of subsidiarity, with differing local conditions.
Mums ir arī jāuzdod jautājums, ko tieši Komisija darīs ar plānu un programmu pārpilnību, kuri tai būs tagad jāpārrauga.
We should also ask what precisely the Commission is going to do with the plethora of plans and programmes that it will now have to monitor.
Šādu nepārtrauktu pārraudzību ir labāk atstāt Eiropas Vides aģentūras kompetencē.
Such continuous monitoring is better left to the work of the European Environment Agency.
Aģentūra nav minēta direktīvā, bet tai noteikti ir jābūt galvenajai lomai, nodrošinot, ka dalībvalstu rīcība cīņā pret atkritumiem un par resursu labāku izmantošanu ir saskaņota.
The Agency is not mentioned in the Directive but should surely play a key role in ensuring that Member States are broadly in step with each other in the war against waste and for the better use of resources.
Direktīvas 75/442/EEK pārskatīšanā, kas iesniegta Parlamentam, neapšaubāmi ir vērojami centieni padarīt dažus aspektus atbilstīgākus esošajai situācijai, kā, piemēram, vides mērķu ieviešana, dažādu ar definīcijām un jēdzieniem saistītu nepilnību novēršana, kas pēc daudzu nozaru un ekspertu uzskatiem bija iepriekšējās direktīvas vājie punkti.
The revision of directive 75/442/EEC which has been submitted to Parliament undoubtedly seeks to update some aspects, such as introducing environmental objectives and remedying shortcomings in the definitions and other concepts which, in the view of many sectors and experts, are one of the weak points of the previous directive.
Papildus šiem skaidri formulētajiem mērķiem ir arī citi priekšlikumi: (1) vienkāršot pašreizējo tiesisko regulējumu; (2) ierosināt Direktīvas 75/439/EK par atkritumeļļu noglabāšanu un Padomes Pamatdirektīvas 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem atcelšanu.
In addition to these clearly stated objectives there are other proposals: (1) to simplify the current legal framework; (2) to propose repeal of Directive 75/439/EC on the disposal of waste oils and Council Framework Directive 91/689/EEC on hazardous waste.
Viscaur tekstā vērojams arī skaidrs nodoms nepieturēties pie atkritumu saimniecības jomā pieņemtās hierarhija un prioritāšu sistēma, kas pēdējās desmitgadēs ir bijusi ES atkritumu politikas būtiska iezīme.
There is also a clear intention throughout the text not to perpetuate the hierarchies of waste and prioritisation which have been an essential feature of EU waste policy in previous decades.
Šī virzība uz vienkāršošanu ir īpaši satraucoša attiecībā uz bīstamo atkritumu direktīvu, kuru sabiedrība ir pieņēmusi un piemērojusi salīdzinoši veiksmīgi.
This urge towards simplification is particularly worrying in the case of the directive on hazardous waste, a directive that society had accepted and applied with relative success.
Tās atcelšana radīs vienā no riskam vispakļautākajiem sektoriem „vakuumu” bez aizsardzības pasākumiem.
Its repeal could leave a vacuum without sufficient safeguards in one of the sectors most fraught with risks.
Ja ir priekšlikums par prioritātēm, mēs uzskatām, ka tam jābūt pašam pirmajam un visskaidrākajam.
If there is a proposal for prioritisation, we consider that this should be the first and clearest.
Attiecībā uz atkritumu eļļu mūsu priekšlikums ņem vērā tās lietderību un to, ka nevajadzētu traucēt pastāvošo rūpniecību un tirgu.
With regard to waste oil, our proposal takes account of its usefulness and the need not to harm the existing industry and market.
Viens no galvenajiem tiesību akta pārskatīšanas iemesliem ir lielais skaits Kopienu Tiesas spriedumu pret dažādām valstīm par to, ka tās nav piemērojušas Eiropas tiesību aktus, vai arī dara to lēni, vai arī par to, ko varētu saukt par nepietiekamu pamatjēdzienu definēšanu iepriekšējās direktīvās.
The main reason to revise the legislation is the numerous judgments issued by the Court of Justice in Luxembourg against various countries for failure to transpose the European legislation, or their slowness in doing so, or what could be called an insufficient definition of the basic concepts in the previous directives.
Attiecīgi viens no priekšlikuma jauninājumiem ir tas, ka izstrādātas jaunas definīcijas, kas saskan ar labāko praksi.
In effect, one of the innovations in this proposal is that new definitions have been drawn up in line with best practices.
Dažas dalībvalstis un iesaistītās nozares par to ir nobažījušās, jo tām ir ļauna priekšnojauta, ka 3. un 5. panta definīciju dēļ, direktīva atkal varētu izraisīt juridisku nenoteiktību.
This concern is recognised by some of the Member States and sectors involved, which have serious misgivings about the definitions in Articles 3 and 5, fearing that once more the directive may generate legal uncertainty.
Šis priekšlikums, cenšoties mazināt vienus trūkumus, ir radījis citus.
This proposal, while seeking to remedy some deficiencies, has added others.
Visām definīcijām atsauces materiāls ir Kopienu tiesas izstrādātās definīcijas spriedumu paskaidrojumos.
For all the definitions, the reference text has been the definitions drawn up by the Court of Justice in its explanations of decisions.
Vēl viens šīs direktīvas ieviestais jauninājums ir atkritumu ietekme uz vidi, tostarp divi tās novērtējumi: atkritumu izraisītie riski videi un veselībai, kā arī enerģijas izmaksas otrreizējai pārstrādei un reģenerācijai.
Another innovation in this draft directive is the environmental impact of waste, including two assessments: risks posed by waste to health and the environment, and also the energy costs of recycling and recovery.
Tāpēc ieviests jauns jēdziens „aprites cikls” , kas jāņem vērā pieņemot lēmumus par atkritumu apsaimniekošanas alternatīvām.
Thus a new concept (the ‘life cycle’) has been introduced, which must be taken into account before decisions are taken on the alternatives which exist to deal with waste.
Īpašai aprites cikla pieejas daļai jābūt enerģijas izmaksu novērtējumam.
The life cycle approach must specifically include assessment of energy costs.
Lai gan uz papīra aprites cikla novērtējums „izskatās” ļoti labi, un šķiet loģiski, ka lēmumu pieņemšanas procesā jāņem vērā izmaksas par enerģiju, realitāte ir daudz sarežģītāka un tas var kļūt par ļoti bīstamu kritēriju.
Although on paper the life cycle assessment is very ‘good’, and it seems logical to include energy costs in the decision-making process, the reality is much more complex, and it can become a particularly dangerous criterion.
Tāpēc vienā apsvērumā un pantā mēs aicinām veikt aprites cikla definīcijas zinātnisku izpēti, kā arī iesniegt atšķirīgus un elastīgus priekšlikumus, kas būtu piemēroti dažādiem atkritumu veidiem, teritorijām, transportam, siltumspējai, ekonomiskiem pasākumiem utt., un, lai par to būtu atbildīgas dalībvalstis, jo katrā šajā jomā tām netrūkst precīzu zināšanu par esošajiem atkritumiem, izmaksām un tehniskajām iespējām.
Therefore in one recital and article we call for a scientific study of the definition of the life cycle, and for diverse and flexible proposals depending on types of waste, territories, transport, calorific capacity, economic measures, etc and for the Member States to be responsible for carrying this out, since in each case they have expert knowledge of existing waste, costs and technical capacity.
Šīs direktīvas pamatjautājums ir — vai prioritātei vairāk jābūt atkritumu reģenerācijai un otrreizējai pārstrādei nekā apglabāšanai.
The fundamental question in this directive is whether the priority should lie in recovery and recycling rather than disposal.