natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Līguma 81. un 82. pants ir jāpiemēro vienveidīgi, neskatoties uz to, vai iestāde, kas pieņēma lēmumu, ir administratīva vai tiesu iestāde.
Articles 81 and 82 of the Treaty should be implemented uniformly regardless of the administrative or judicial nature of the authority giving the ruling.
Lēmumiem jābūt konsekventiem un jāatspoguļo kopējie drošības un efektivitātes principi, novēršot traucējumus un vienotības trūkumu Eiropas Savienībā.
Decisions should be consistent and reflect common principles of security and effectiveness that avoid distortions and a lack of cohesion within the Union.
Komisijas Zaļajā grāmatā izvirzīti vairāki interesanti jautājumi par to, kādā veidā šīs problēmas būtu jārisina turpmāk.
The Commission's Green Paper raises several interesting points on the way these should be addressed in the future.
Prasības iesniegšana var papildināt tiesiskas darbības (pēc kompetentu iestāžu lēmuma pieņemšanas, konstatējot, ka pārkāpums ir noticis) vai būt autonoma (ja pārkāpums nav konstatēts un tiesu iestādei kā priekšnoteikums atbildībai par zaudējumiem ir jāpieņem lēmums).
Private actions can be follow-up actions (after adoption of a decision by the competition authorities establishing that a breach has been committed) or autonomous ones (where no breach has been established and the judicial authority must deliver a ruling as a precondition for liability for damages).
Sistēmas saskaņotības labad ir jāpieņem nediferencēti lēmumi par to, vai pārkāpums ir noticis, pamatojoties uz kopējiem noteikumiem un līdzvērtīgām pilnvarām, lai nodrošinātu:
In the interests of the consistency of the system, undifferentiated decisions on whether a breach has been committed must be reached through common rules and equivalent powers to enable:
- pagaidu, pierādījumu savākšanas un sagatavošanās pasākumu pieņemšanu;
- adoption of provisional measures, measures of enquiry and anticipatory measures;
- lietas faktisko apstākļu konstatēšanu un novērtēšanu un pienākumu iesniegt pierādījums;
- establishment of the facts and establishment and assessment of the burden of proof;
- konfidenciālas informācijas aizsardzību un iecietības programmu efektivitāti;
- protection of confidential information and the effectiveness of leniency programmes;
- pastiprinātu sadarbību starp iestādēm, izveidojot daudz uzticamāku un efektīvāku sistēmu.
- reinforced cooperation between authorities, making for a more reliable and effective system.
Ir nepieciešams arī daudz specifiskāks pamats, lai tiesu iestādes prasībās par kompensācijas saņemšanu varētu spriest vienveidīgi.
There is also a need for more specific bases, in order for the judicial authorities to rule on claims for compensation in a uniform manner.
Eiropas Kopienu Tiesa ir norādījusi uz tās tiesu prakses papildinošo būtību ( „iztrūkstot Kopienu tiesiskajam regulējumam šajā jautājumā” ), atzīstot, ka prasības par zaudējumu atlīdzināšanu valstu iestādēs ir jāizskata saskaņā ar efektivitātes un līdzvērtības principu.
The Court of Justice of the Communities has pointed to the supplementary nature of its case law (' in the absence of Community rules governing the matter '), in establishing that actions for damages before the national authorities should be settled in accordance with the principles of effectiveness and equivalence.
Risinot valsts tiesību pārkāpumu un problemātiskas prasības, kā arī abu pušu uzklausīšanā spēkā ir iekšējais līdzvērtības princips līdztekus efektivitātes principam, kad tā ir prioritāte, taču vai nebūtu saprātīgi izvairīties no 25 vai vairāk dažādiem scenārijiem?
The internal principle of equivalence is valid in the resolution of domestic and problematic actions, and also in hearings between parties, with that of effectiveness, when it takes precedence, but would it not be reasonable to avoid 25 or more different scenarios?
Tiesāšanās un tiesiskās sarežģītības pieaugums ir neizdevīgs prasības iesniedzējiem un sistēmas efektivitātei.
An increase in litigiousness and judicial complexity is detrimental to claimants and to the effectiveness of the system.
Šajā jomā ir jāizveido Kopienas tiesiskais regulējums, kas nodrošinātu lielāku drošību un efektivitāti.
The area requires a Community regulatory framework which affords greater security and efficacy.
Tiesu iestāžu uzdevums attiecībā uz Kopienas konkurences tiesību aktiem nav nodarboties ar likumdošanas radīšanu, bet padarīt to efektīvu, izskatot atsevišķas lietas ar „ inter partes” debatēm.
The task of the judicial authorities in the field of Community competition law is not to write the law but to render it effective by settling concrete cases through ' inter partes ' debates.
Regulatora ziņā ir izvēlēt alternatīvas pamatjautājumu risināšanai un noteikt noteikumus, organizējot sabiedrisko un atklāto apspriešanu Eiropas Savienībā, tādējādi piešķirot lielāku leģitimitāti un ņemot vērā vispārējās intereses.
It is up to the regulator to select alternatives in fundamental issues and to lay down provisions, via public and open debate in the European Union, thereby bestowing greater legitimacy and taking to account the general interest.
Eiropas Komisijas īpašā loma
The special role of the European Commission
Aizskarto tiesību privāta atjaunošana neietekmē Līgumā noteiktās Komisijas pilnvaras un pienākumus.
The bringing of private actions does not alter the powers or responsibilities conferred on the Commission under the Treaty.
Tās funkcijas attiecībā uz Līguma 81. un 82. pantā noteikto principu piemērošanas nodrošināšanu ir ļoti svarīgas.
Its functions as regards ensuring the application of the principles set out in Articles 81 and 82 of the Treaty are of major importance.
Lai vājas privātpersonu tiesiskās darbības pārveidotu par saskaņotu sistēmu ar diviem papildinošiem pīlāriem, ir vajadzīga politiskā griba un intelektuāla vadība.
Moving from stunted private actions to a balanced system, with two complementary pillars, calls for political will and intellectual leadership.
Komisijai ir jārisina šis uzdevums, veicot uzziņas darbu par konkurences likuma izmantošanu, un jāpieņem pasākumi, lai nodrošinātu tā izdošanos.
The Commission must address this challenge in the form of a reference work on the application of competition law, and adopt measures to ensure its success.
Pamatuzdevumi ir atjaunot noteikumus, izstrādāt pamatnostādnes, kas sekmētu to attīstību, publicēt vispārēju politikas dokumentu, lai palielinātu izpratni par tiem, un veicināt sadarbību starp kompetentajām iestādēm.
As basic tasks it must update the regulations, set out guidelines that enable their development, publish general policy documents to increase understanding of them and spur cooperation between the competent authorities.
Eiropas Parlamenta lomas stiprināšana konkurences politikā
Strengthening of the European Parliament's role in competition policy
Parlamentam kā reprezentatīvai iestādei konkurences politikā ir jāievieš nepieciešamā demokrātiskā leģitimitāte.
As a representative institution, Parliament must lend competition policy the democratic legitimacy it needs.
Lai izplatītu konkurences kultūru visā sabiedrībā, Parlamentam ir jāuzņemas daudz vadošāka un aktīvāka loma.
Parliament must play a more leading and more active role if a culture of competition is to be extended throughout society.
Konkurence Kopienā vairs nav administratīvā disciplīna, kas attīstītās, bet gan konsolidēta politika, kas ir ļoti nozīmīga uzņēmumiem un sabiedrībai, kā arī būtiska Eiropas integrācijai.
Competition in the Community is no longer a budding administrative discipline but a consolidated policy of enormous significance for undertakings and the public, and one fundamental to European integration.
Lai tā būtu pilnībā demokrātiska, ir jāstiprina Parlamenta nozīme, ir jāpalielina tā padomdevēja un uzraudzības pilnvaras, kā arī jāatzīst tā likumdevēja statuss.
If it is to be made fully democratic, Parliament's role must be strengthened, its powers of recommendation and monitoring increased and its co‑legislative status recognised.
par Zaļo grāmatu „Zaudējumu atlīdzināšanas prasības par EK konkurences noteikumu pārkāpšanu”
on the Green Paper: Damages actions for breach of the EC antitrust rules
Juridiskā komiteja aicina par jautājumu atbildīgo Ekonomikas un monetāro komiteju rezolūcijas priekšlikumā iekļaut šādus ierosinājumus:
The Committee on Legal Affairs calls on the Committee on Economic and Monetary Affairs, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
A. tā kā tiem patērētājiem un uzņēmumiem, kas konkurences noteikumu pārkāpšanas dēļ cietuši zaudējumus, ir tiesības uz atlīdzību;
A. whereas consumers and businesses who have suffered damage as a result of breach of antitrust rules have a right to compensation,
B. tā kā ES dalībvalstīs konkurences tiesības īsteno galvenokārt ar publisko tiesību instrumentu palīdzību un tā kā dalībvalstu līmenī pastāv ievērojamas atšķirības un šķēršļi, kas var atturēt potenciālos prasītājus no atlīdzības pieprasīšanas;
B. whereas in the Member States, competition law is chiefly enforced through public-law channels and considerable differences and obstacles exist at Member State level which may prevent potential claimants from pursuing actions for compensation,
C. tā kā Komisijai saskaņā ar EK līguma 85. pantu ir jānodrošina EK līguma 81. un 82. pantā izklāstīto principu piemērošana attiecībā uz konkurences tiesībām; tā kā Līgumā ir paredzēts arī cits juridiskais pamats, kas var sniegt ieguldījumu šo principu efektīvā piemērošanā, piemēram, 65. pants, ar kuru Eiropas Savienība tiek pilnvarota novērst šķēršļus tiesas procesu pareizai norisei civillietās ar pārrobežu ietekmi; tā kā Tiesa uzskata, ka, kamēr nav pieņemti Kopienas noteikumi, kas nosaka cietušo tiesības pieprasīt zaudējumu atlīdzināšanu, valsts līmeņa tiesās katras dalībvalsts juridiskajai sistēmai pašai ir jānozīmē attiecīgās jurisdikcijas tiesas un tribunāli un jāparedz detalizēti procesuālie noteikumi, kuri reglamentē indivīdu no Kopienas likumiem tieši izrietošo tiesību aizsardzību, ar nosacījumu, ka šādi noteikumi nav mazāk labvēlīgi kā tie, kas regulē līdzīgas dalībvalstu iekšējās prasības (līdzvērtības princips), un ka tie nepadara praktiski neiespējamu vai pārmērīgi sarežģītu Kopienas likumos noteikto tiesību īstenošanu (efektivitātes princips);
C. whereas Article 85 of the EC Treaty requires the Commission to ensure application of the principles laid down in Articles 81 and 82 of the Treaty concerning competition law; whereas the Treaty provides for other legal bases that can contribute to the effectiveness of those principles, such as Article 65, which enables the European Union to eliminate obstacles to the good functioning of proceedings in civil matters having cross-border implications; and whereas as the Court of Justice considers that, in the absence of Community rules governing the right of victims to claim damages before the national courts, it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive directly from Community law, provided that such rules are not less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence), and provided that they do not render practically impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (principle of effectiveness),
D. tā kā jaunākās attīstības tendences ES civiltiesību jomā, it īpaši attiecībā uz tiesu iestāžu pieejamību, nav gājušas kopsolī ar jaunākajām attīstības tendencēm ES konkurences tiesību jomā iekšējā tirgū;
D. whereas developments in EU civil justice, in particular access to justice, have not kept pace with recent developments in EU competition law in the internal market,
E. tā kā jebkuram Komisijas priekšlikumam jomās, kurās tai nav ekskluzīva kompetence, saskaņā ar EK līgumu jāatbilst subsidiaritātes principam un proporcionalitātes kritērijiem;
E. whereas any proposal by the Commission in areas for which the Commission does not have exclusive competence must – pursuant to the EC Treaty – comply with the subsidiarity principle and meet proportionality criteria,
F. tā kā lietā C-453/99 Courage pret Crehan
F. whereas in Case C-453/99 Courage v Crehan
G. tā kā esošie atlīdzināšanas mehānismi saistībā ar konkurences noteikumu pārkāpšanu Eiropas līmenī negarantē pilnīgu EK līguma 81. panta efektivitāti, it īpaši attiecībā uz cietušajiem;
G. whereas the existing redress mechanisms for breach of antitrust rules at European level do not guarantee the full effectiveness of Article 81 of the EC Treaty, in particular with regard to victims,
H. tā kā daudzas dalībvalstis patērētāju labākas aizsardzības meklējumos atļauj kolektīvas darbības un tā kā atšķirīgi darbības virzieni var izraisīt konkurences izkropļošanu iekšējā tirgū,
H. whereas many Member States are looking at ways to better protect consumers by allowing collective actions, and whereas differing courses of action may lead to distortion of competition in the internal market,
2. tāpēc uzskata, ka dalībvalstu tiesību sistēmās jāparedz efektīvas civiltiesību procedūras to zaudējumu atlīdzināšanas prasību iesniegšanai, kuri nodarīti konkurences tiesību pārkāpšanas dēļ;
Considers, therefore, that the legal systems of the Member States should provide for effective civil law procedures whereby compensation may be claimed for damage resulting from breaches of antitrust law;
8. ierosina noteikt, ka konkurences tiesību pārkāpuma gadījumā nodarīto zaudējumu atlīdzināšanas prasības iesniegšanas noilguma termiņš beidzas tad, kad Komisija vai kompetentā iestāde vienā vai vairākās dalībvalstīs uzsāk šāda pārkāpuma izmeklēšanu;
Suggests that the limitation period applying to the right to claim compensation in the event of a breach of antitrust law should be suspended from the time when the Commission or competition authority in one or more Member States opens an investigation into such breach;
12. turklāt uzskata par nevajadzīgu apspriest un Kopienas līmenī paredzēt nepieciešamību nozīmēt ekspertus un skaidrot cēloņsakarības tiesiskās prasības, kā arī iespēju iesniegt kolektīvu prasību, jo šos elementus var uzskatīt par tādiem, kuru pamats meklējams dalībvalstu tiesību sistēmās;
Further considers it unnecessary to discuss and prescribe at Community level the need for the appointment of experts, clarification of the legal requirement of causation and the possibility of bringing collective actions, since those elements may be regarded as rooted in the tradition of national legal systems;
14. uzskata, ka Komisijai nav tiesību vienpusēji un iepriekš nolemt, uz kuriem tirgiem koncentrēt savas darbības saistībā ar konkurences tiesību īstenošanu, un ka iniciatīvas jāuzsāk tikai tad, ja tās ir saņēmušas Eiropas Parlamenta un Padomes politisku atbalstu.
Considers that the Commission is not entitled to decide unilaterally and in advance upon which markets to focus its antitrust public-enforcement activities, and that initiatives should be launched only if they have received political backing from the European Parliament and the Council.
Zaļā grāmata „Zaudējumu atlīdzināšanas prasības par EK konkurences noteikumu pārkāpšanu”
Green Paper: Damages actions for breach of the EC antitrust rules
Zaļā grāmata: Zaudējumu atlīdzināšanas prasības par EK konkurences noteikumu pārkāpšanu
Green Paper on Damages actions for breach of the EC antitrust rules
Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, David Casa, Jonathan Evans, Elisa Ferreira, José Manuel García-Margallo y Marfil, Jean-Paul Gauzès, Robert Goebbels, Donata Gottardi, Karsten Friedrich Hoppenstedt, Gunnar Hökmark, Sophia in 't Veld, Othmar Karas, Piia-Noora Kauppi, Guntars Krasts, Astrid Lulling, Hans-Peter Martin, Gay Mitchell, Cristobal Montoro Romero, Joseph Muscat, Joop Post, John Purvis, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Heide Rühle, Manuel Antolín Sánchez Presedo, António dos Santos, Olle Schmidt, Peter Skinner, Cristian Stănescu, Margarita Starkevičiūtė, Ivo Strejček .
Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, David Casa, Jonathan Evans, Elisa Ferreira, José Manuel García-Margallo y Marfil, Jean-Paul Gauzès, Robert Goebbels, Donata Gottardi, Karsten Friedrich Hoppenstedt, Gunnar Hökmark, Sophia in 't Veld, Othmar Karas, Piia-Noora Kauppi, Guntars Krasts, Astrid Lulling, Hans-Peter Martin, Gay Mitchell, Cristobal Montoro Romero, Joseph Muscat, Joop Post, John Purvis, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Heide Rühle, Manuel Antolín Sánchez Presedo, António dos Santos, Olle Schmidt, Peter Skinner, Cristian Stănescu, Margarita Starkevičiūtė, Ivo Strejček.
attiecībā uz Padomes kopējo nostāju, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes regulu par kopīgiem noteikumiem civilās aviācijas drošības jomā un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 2320/2002
on the Council common position for adopting a regulation of the European Parliament and of the Council on common rules in the field of civil aviation security and repealing Regulation (EC) No 2320/2002
– ņemot vērā Padomes kopējo nostāju (14039/1/2006 – C6‑0041/2007 ),
– having regard to the Council common position (14039/1/2006 – C6‑0041/2007 ),
Pieņemtie teksti, 15.6.2006., P6_TA(2006)0267 . attiecībā uz Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei ( COM(2005)0429 )
Adopted Text , 15.6.2006, P6_TA(2006)0267 . on the Commission proposal to Parliament and the Council ( COM(2005)0429 )
– ņemot vērā Transporta un tūrisma komitejas ieteikumus otrajam lasījumam ( A6‑0134/2007 ),
– having regard to the recommendation for second reading of the Committee on Transport and Tourism ( A6‑0134/2007 ),
Tiek atjaunota Parlamenta pirmajā lasījumā pieņemtā nostāja.
Restores the position adopted by Parliament in its first reading.
(6) Šai regulai būtu jāattiecas uz lidostām, kas kādas dalībvalsts teritorijā apkalpo civilo aviāciju, uz ekspluatantiem, kas sniedz pakalpojumus šādās lidostās, un uz tiesību subjektiem, kas šādām lidostām vai ar šādu lidostu starpniecību nodrošina preču piegādes un/vai pakalpojumus.
(6) This Regulation should apply to airports serving civil aviation located in the territory of a Member State, to operators providing services at such airports and to entities providing goods and/or services to or through such airports.
(6) Jaunajam tiesību aktam ir jāattiecas uz lidostām, kas kādas dalībvalsts teritorijā apkalpo civilo aviāciju, uz ekspluatantiem, kas sniedz pakalpojumus šādās lidostās, un uz tiesību subjektiem, kas šādām lidostām vai ar šādu lidostu starpniecību nodrošina preču piegādes un/vai pakalpojumus.
(6) The new act should apply to airports serving civil aviation located in the territory of a Member State, to operators providing services at such airports and to entities providing goods and/or services to or through such airports.
(10) Pamatojoties uz riska novērtējumu, dalībvalstīm būtu arī jāļauj piemērot stingrākus pasākumus par tiem, kādus paredzēts noteikt šajā regulā .
(10) Member States should also be allowed, on the basis of a risk assessment, to apply more stringent measures than those laid down in this Regulation .
(10) Pamatojoties uz riska novērtējumu, dalībvalstīm ir arī jāļauj piemērot stingrākus pasākumus par tiem, kādus paredzēts noteikt.
(10) Member States should also be allowed, on the basis of a risk assessment, to apply more stringent measures than those to be laid down.
Tomēr jānosaka atšķirība starp kopīgiem pamatstandartiem un stingrākiem pasākumiem, un līdzīgai atšķirībai ir jābūt to finansēšanā.
A distinction should be drawn, however, between common basic standards and more stringent measures and there should be a similar distinction in their funding.
(11) Trešās valstis var pieprasīt, lai lidojumiem no lidostas kādā dalībvalstī uz minēto trešo valsti vai lidojumiem virs tās teritorijas piemērotu pasākumus, kas ir atšķirīgi, nekā paredzēts šajā regulā .
(11) Third countries may require the application of measures that differ from those laid down in this Regulation in respect of flights from an airport in a Member State to, or over, that third country.
Tomēr, neskarot nekādus divpusējus nolīgumus, kuros Kopiena ir līgumslēdzēja puse, būtu jāparedz iespēja Komisijai izvērtēt trešās valsts pieprasītos pasākumus.
However, without prejudice to any bilateral agreements to which the Community is a party, it should be possible for the Commission to examine the measures required by the third country.
(11) Trešās valstis var pieprasīt, lai lidojumiem no lidostas kādā dalībvalstī uz minēto trešo valsti vai lidojumiem virs tās teritorijas piemērotu pasākumus, kas ir atšķirīgi, nekā paredzēts šajā tiesību aktā .
(11) Third countries may require the application of measures that differ from those laid down in this act in respect of flights from an airport in a Member State to, or over, that third country.
Tomēr, neskarot nekādus divpusējus nolīgumus, kuros Kopiena ir līgumslēdzēja puse, ir jāparedz iespēja Komisijai izvērtēt trešās valsts pieprasītos pasākumus un izlemt, vai dalībvalsts, operators vai cits iesaistītais tiesību subjekts var turpmāk piemērot pieprasītos pasākumus .
However, without prejudice to any bilateral agreements to which the Community is a party, it should be possible for the Commission to examine the measures required by the third country and to decide whether a Member State , operator or other entity concerned may continue to apply the measures required .
(12) Kaut arī vienā dalībvalstī var būt divas vai vairākas struktūras, kas darbojas aviācijas drošības jomā, katrai dalībvalstij būtu jāizraugās viena iestāde, kas būs atbildīga par aviācijas drošības kopīgo pamatstandartu īstenošanas koordināciju un pārraudzību.
(12) Even though, within a single Member State, there may be two or more bodies involved in aviation security, each Member State should designate a single authority responsible for the coordination and monitoring of the implementation of common basic standards on aviation security.
(12) Kaut arī vienā dalībvalstī var būt divas vai vairākas struktūras vai tiesību subjekti , kas darbojas aviācijas drošības jomā, katrai dalībvalstij ir jāizraugās viena iestāde, kas ir atbildīga par drošības standartu īstenošanas koordināciju un pārraudzību.
(12) Even though, within a single Member State, there may be two or more bodies or entities involved in aviation security, each Member State should designate a single authority responsible for the coordination and monitoring of the implementation of security standards.
(13) Lai definētu kopīgo aviācijas drošības pamatstandartu īstenošanas pienākumus un aprakstītu, kādi pasākumi tālab jāveic ekspluatantekspluatantiem un citiem tiesību subjektiem, katrai dalībvalstij būtu jāizstrādā valsts civilās aviācijas drošības programma.
(13) In order to define responsibilities for the implementation of the common basic standards on aviation security and to describe what measures are required by operators and other entities for this purpose, each Member State should draw up a national civil aviation security programme.
Turklāt katram lidostas ekspluatantekspluatantam , gaisa pārvadātājam un tiesību subjektam, piemērojot aviācijas drošības standartus, būtu jāizstrādā, jāpiemēro un jāuztur drošības programma, lai ievērotu gan šo regulu , gan arī piemērojamo attiecīgās valsts civilās aviācijas drošības programmu.
Furthermore, each airport operator, air carrier and entity implementing aviation security standards should draw up, apply and maintain a security programme in order to comply both with this Regulation and with whichever national civil aviation security programme is applicable.
(13) Lai definētu kopīgo pamatstandartu īstenošanas pienākumus un aprakstītu, kādi pasākumi tālab jāveic ekspluatantiem un citiem tiesību subjektiem, katrai dalībvalstij ir jāizstrādā valsts civilās aviācijas drošības programma.
(13) In order to define responsibilities for the implementation of the common basic standards and to describe what measures are required by operators and other entities for this purpose, each Member State should draw up a national civil aviation security programme.