natgillin/translations-raw huggingface dataset:
14. atzinīgi vērtē atzinumu Eiropadomes 2007. gada jūnija secinājumos, ka humānās palīdzības politika pilnībā jāatzīst par pilntiesīgu ES politikas jomu, un tāpēc uzskata, ka Kopienai un dalībvalstīm jāveicina stratēģiskas politiskās diskusijas par humāno palīdzību piemērotā Padomes forumā, izveidojot īpašu Padomes darba grupu (piemēram, COHUMA , proti, Padomes darba grupu humānās palīdzības jautājumos), un ka tas ļaus atrast saskaņotas metodes, kuras nodrošina operatīvu un atbilstīgu pasākumu izstrādi;
Welcomes the recognition in the conclusions of the June 2007 European Council of the need for humanitarian aid policy to be fully recognised as an EU policy in its own right, and considers therefore that the Community and the Member States should foster strategic policy discussion of humanitarian action in an adequate Council forum through the creation of a specific Council Working Group (e.g. a COHUMA, i.e. a Council Working Group on Humanitarian Aid), which will allow cohesive methods ensuring swift and consistent action to be drawn up;
b) Atbilstīgas un efektīvas palīdzības sniegšana
b) Providing adequate and effective aid
18. uzsver, ka ārkārtas situācijās un īpaši tādās, ko izraisījušas dabas katastrofas, cilvēku dzīvības glābšanā izšķirošas ir pirmās 48 stundas un ka starptautiskā kopiena ir apliecinājusi — tās tūlītējā rīcība nav pietiekami efektīva; uzskata, ka Eiropas Savienībai šis uzdevums jārisina, gan nostiprinot vietējos preventīvos pasākumus, sagatavotību un reaģēšanas spējas, gan uzlabojot koordināciju un agrīnās brīdināšanas mehānismus, kā arī materiālu un krājumu atbilstīgu iepriekšēju izvietošanu, izmantojot starptautisku sadarbību; aicina ES atbalstīt un papildināt OCHA un ANO vadītos starptautiskos centienus, lai stiprinātu ātras reaģēšanas spējas, tostarp tūlītēju piekļuvi finansēm un rezerves komandas ārkārtas pasākumu īstenošanai;
Emphasises that in emergency situations, and especially in the case of emergencies caused by natural disasters, the first 48 hours are crucial in order to save lives, and that the international community has demonstrated that its immediate response is not efficient enough; considers that the EU should meet this challenge by strengthening, on the one hand, local prevention, preparedness and response capacity and, on the other hand, by improving coordination, early warning mechanisms and adequate pre-positioning of material and stocks at international level; calls on the EU to support and complement international efforts led by OCHA and the UN to strengthen rapid response capabilities, including instant access to funding as well as stand-by teams for emergency operations;
c) Partnerības daudzveidība un kvalitāte
c) Diversity and quality in partnership
d) Efektivitāte, kvalitāte un pārskatatbildība
d) Effectiveness, quality and accountability
e) Civilās aizsardzības un militāro resursu un iespēju izmantošana ārpus ES teritorijas
e) Use of civil protection and military assets and capabilities outside the territory of the EU
27. uzskata, ka Eiropas Savienībai ir skaidri jādefinē civilās aizsardzības un militāro spēku uzdevumi un pilnvaras humānās palīdzības pasākumos, it īpaši konfliktu situācijās, kad objektivitātei un neatkarībai ir izšķiroša nozīme, lai garantētu drošu piekļuvi katastrofu upuriem un humānās palīdzības efektīvu piegādi;
Considers that the EU should clearly define and ensure respect for the roles and mandates of the civil protection and military actors in humanitarian operations, particularly in conflict situations where impartiality and independence are crucial to guarantee safe access to disaster victims and the efficient delivery of humanitarian aid;
f) Veicināt katastrofu riska mazināšanu un gatavības palielināšanu
f) Promoting disaster risk reduction and disaster preparedness
g) Stiprināt saikni ar citiem palīdzības instrumentiem
g) Reinforcing the link to other aid instruments
36. uzsver, ka skaidri jānorāda — pasākumi, ko atbalsta Komisija, izmantodama Stabilitātes instrumentu krīžu novēršanai, pārvaldībai un risināšanai (piemēram, atbruņošana, demobilizācija, atmīnēšana, pārvietoto/aizbēgušo iedzīvotāju reintegrācija utt.), ir saistīti ar vienlaicīgiem pasākumiem, kurus īsteno ĢD ECHO saskaņā ar savām pilnvarām un humānajiem principiem;
Stresses the need to clarify the relations between activities supported by the Commission via the stability instrument for crisis prevention, management and resolution (such as disarmament, demobilisation, mine clearing, reintegration of displaced populations/refugees, etc.), and the concomitant activities carried out by DG ECHO in line with its mandate and with humanitarian principles;
h) Konsensa par ES humāno palīdzību īstenošana
h) Implementation of the Consensus on Humanitarian Aid
38. aicina regulāri novērtēt konsensa par humāno palīdzību īstenošanu un sasniegto, šajā vērtēšanā pilnībā un līdzvērtīgi kopā ar citām iestādēm iesaistot Parlamentu; aicina izveidot piemērotu starpiestāžu struktūru un risināt izvērstu dialogu ar Parlamentu šajā jomā;
Calls for a regular assessment of the implementation and progress of the Consensus on Humanitarian Aid, involving Parliament fully and on an equal footing with the other institutions in this exercise; calls for the establishment of an appropriate interinstitutional structure and a structured dialogue with Parliament in this area;
2007. gada 13. jūnijā Komisija publicēja paziņojumu „Virzībā uz Eiropas konsensu par humāno palīdzību”.
On 13 June 2007 the Commission published a communication entitled 'Towards a European Consensus on Humanitarian Aid'.
Paziņojums balstīts uz rezultātiem, kas iegūti, konsultējoties ar nozares pārstāvjiem, un tajā atklāts principu un vērtību kopums; paziņojums atbalsta priekšlikumus uzlabot Eiropas humānās politikas kvalitāti, saskaņotību un efektivitāti.
Drawing on the results of consultation with the main actors in this sector, the communication sets out a body of principles and values and puts forward proposals to improve the quality, coherence and effectiveness of European humanitarian policy.
Komisija aicina Eiropas Parlamentu un Padomi pieņemt kopīgu deklarāciju par „Eiropas konsensu par humāno palīdzību”, kas būtu balstīts uz paziņojumā minētajiem faktoriem.
The Commission invites the Council and the European Parliament to adopt with it a joint declaration on a 'European Consensus on Humanitarian Aid' based on the contents of the communication.
Šī iniciatīva ir ļoti svarīga, un saistībā ar to nepieciešama plaša diskusija par Eiropas Savienības principiem un stratēģijām humānās palīdzības sniegšanā vistrūcīgākajiem iedzīvotājiem.
This most opportune initiative is indispensable and calls for a thorough debate on the European Union's principles and strategies for distributing aid to those most in need.
Sarunas triju institūciju starpā ir pietiekams iemesls, lai vienotos par politisku konsensu, kā reaģēt aizvien sarežģītākās un sarežģītākās krīzes situācijās, un tajā noteiktu, kādas ir Eiropas humānās darbības robežas.
The negotiation process between the three institutions offers an important opportunity to reach a political consensus on the way to react to increasingly complex crisis situations and to define the boundaries of humanitarian action for Europe.
Pieņemot šādu deklarāciju, Eiropas Savienībai būs arī skaidri jānosaka savas pilnvaras un humānās palīdzības jomā starptautiskajā mērogā tai būs tiesības tikai uz vienu balsi, tāpēc jāņem vērā tas, ka ES nav tikai līmeni augstāka NVO, bet tai jāparedz iemesli humānās palīdzības sniegšanai un ārkārtas gadījumos jāpalīdz sniegt labāko iespējamo politisko risinājumu.
By adopting a vigorous joint declaration, the Union will also be able to define a clearer position and to speak with a single voice on the international scene in the field of humanitarian aid, pointing out that the EU is not just a super-NGO but is concerned to address the causes which make humanitarian aid necessary and, where possible, to help find the most appropriate political solutions to them.
Eiropas Savienība kopā ar Eiropas Komisiju un dalībvalstīm ir lielākā humānās palīdzības sniedzēja pasaulē.
The European Union - the European Commission and the Member States, collectively - is the leading humanitarian aid donor in the world.
Kopiena un dalībvalstis dala šīs kompetences.
Humanitarian action is a competence shared between the Member States and the Community.
2006. gadā ES ieguldījums šajā jomā pārsniedza EUR 2 miljardus, kas ir vairāk nekā 40 % no oficiālās starptautiskās humānās palīdzības
In 2006 the EU contributed over €2 billion, which is over 40% of official international humanitarian assistance
Saskaņā ar ANO Finanšu uzraudzības sistēmas ( UN-OCHA ) datiem. .
As registered by the OCHA-United Nations financial tracking system. .
Saskaņā ar aprēķiniem 2006. gadā Eiropas Savienības sniegto humāno palīdzību saņēma 75 valstis un 100 miljoni cilvēku.
According to estimates, in 2006 EU humanitarian aid reached 75 countries and 100 million people.
Kopiena humānās palīdzības operācijās piedalās jau kopš 60. gadu beigām.
The Community has engaged in humanitarian aid operations since the end of the 1960s.
Operācijas, kas veiktas kopš 80. gadu beigām, ir svarīgs Kopienas uz ārieni vērstās darbības faktors.
The large number of such operations undertaken since the late 1980s makes it a vital element in the Community's external action.
1992. gadā ar Eiropas Parlamenta atbalstu dibinātais Humānās palīdzības birojs nesen kļuvis par ģenerāldirektorātu (ĢD ECHO ), kura galvenajā ēkā strādā 200 darbinieku un vēl 100 ekspertu darbojas vietās, kur nepieciešama palīdzības sniegšana.
Established in 1992 at the instigation of the European Parliament, the European Community Humanitarian Aid department (ECHO) has recently become a Directorate-General (DG ECHO) and has 200 officials working at its main office and 100 field experts.
Padomes Regula (EK) Nr. 1257/96, kas stājās spēkā 1996. gadā, nosaka Kopienas humānās palīdzības veidu, mērķus un izsniegšanas procedūras.
The scope, objectives and distribution procedures for the Community's humanitarian aid are defined in Council Regulation (EC) No 1257/96, which came into force in 1996.
Laikā no 2000. gada līdz 2005. gadam ĢD ECHO vidējais budžets sasniedza EUR 543 miljonus (tostarp neatliekamās palīdzības rezerves).
Between 2000 and 2005, DG ECHO's average budget was €543 million (including the emergency aid reserve).
2007.–2013. gada periodā budžets augs, lai 2013. gadā sasniegtu EUR 875 miljonus, taču lielu daļu šī pieauguma veidos pārtikas palīdzības humānās daļas pārvietošana no ĢD AIDCO uz ĢD ECHO .
For the period 2007-2013, this budget will increase to a total of €875 million in 2013, though a large part of this increase is due to the transfer of the humanitarian part of food aid from DG AIDCO to DG ECHO.
Katru gadu humānās palīdzības vajadzības pārsniedz ECHO budžetā tām atvēlētos līdzekļus un Komisijai jāmeklē palīdzība rezervju fondos.
Each year humanitarian needs exceed the budget set aside for ECHO and the Commission is obliged to call on reserve funds.
Pašreizējos EK un ES līgumos humānā palīdzība nav atsevišķa politikas joma.
Humanitarian aid is not a separate area of policy under the current EC and EU Treaties.
Kopienas humānās palīdzības sniegšana pamatota EK līguma 177. un 179. pantā (sadarbība attīstības jomā), taču tas nav pietiekami.
The Community's humanitarian aid is based by default on Articles 177 to 178 of the EC Treaty (development cooperation).
2007. gada 21. un 22. jūnija Eiropadome nolēma, ka papildinājums līgumā, kas vēl pārrunājams CIG , saglabātu šos noteikumus un izveidotu atsevišķu ES humānās palīdzības politiku.
The European Council of 21 and 22 June 2007 decided that the amending treaty which must be negotiated by the IGC would retain these provisions and should therefore institute an EU humanitarian aid policy in its own right.
Humānā palīdzība ir pakļauta koplēmuma procedūrai.
Humanitarian aid is subject to the codecision procedure.
Parlaments, kas ierosināja izveidot pastāvīgā referenta amatu humānās palīdzības jautājumos, uzmanīgi seko līdzi notikumu attīstībai šajā jomā un nepārtraukti atgādina, ka šim referentam nepieciešams atbilstošs atalgojums.
Parliament, which has moreover decided to create a post of Permanent Rapporteur for Humanitarian Aid, closely follows developments in this area and constantly insists that adequate funding be made available.
Humānās palīdzības attīstība
The changing context of humanitarian aid
Pēdējo piecpadsmit gadu laikā vide, kādā tiek veikta humānās palīdzības sniegšana, ir ievērojami mainījusies.
The environment in which humanitarian aid is distributed has changed considerably in the last 15 years.
Pirmkārt, pēc tam, kad beidzies Austrumu–Rietumu konflikts, ievērojami mainījies bruņoto konfliktu raksturs.
Firstly, after the end of the East-West conflict, the character of armed conflicts has radically changed.
Iekšējo konfliktu skaits ir palielinājies, un līdz ar to palielinājies arī iekšēji pārvietoto cilvēku skaits.
The number of internal wars has increased and with it the number of internally displaced people.
Starptautisko humāno tiesību neievērošana diemžēl ir pierasta lieta.
Failure to respect, and even outright rejection of, international humanitarian law are now common.
Bieži cietušajiem tiek liegtas iespējas saņemt humāno palīdzību un šīs palīdzības sniedzēji arvien vairāk tiek pakļauti dažādām agresijas izpausmēm un pat slepkavībām.
Victims' access to humanitarian aid is often limited and humanitarian workers are increasingly exposed to the risk of aggression or even assassination.
Vispārīgi runājot, „ humānā telpa ” ir apdraudēta.
Generally, the 'humanitarian space' is under threat.
Otrkārt, klimatisko pārmaiņu rezultātā palielinājies dabas katastrofu biežums, kā arī to sekas.
Secondly, natural disasters have become more frequent and their impact more devastating, due in part no doubt to climate change.
Šī situācija rada problēmas, dodot kredītus un nodrošinot finansējumu gatavībai reaģēt uz katastrofām.
This situation poses the problem of the level of funds and investments earmarked for disaster preparedness.
Jāvairo operācijas, kas, sniedzot noteikta veida palīdzību, papildinās kopienu līdzekļus gatavībai katastrofām, kā arī līdzekļus, kuri paredzēti palīdzības sniegšanai un rekonstrukcijai.
Operations which go beyond one-off relief and support local capacity-building by communities for disaster preparedness, relief and reconstruction must be strengthened.
Treškārt, humānās palīdzības jomā sāk darboties arvien jauni un jauni dalībnieki, daļēji arī divu iepriekš minēto iemeslu dēļ.
Thirdly, new actors , in growing numbers, are now involved in humanitarian aid, partly as a result of the two factors just mentioned.
Turklāt viņus piesaistījuši arī stricto sensu humānās palīdzības sniedzēji (ANO dienesti, Sarkanā Krusta organizācijas, NVO), civilās aizsardzības un militāro spēku darbinieki (t.i., valsts darbinieki).
Besides humanitarian actors in the strict sense (UN agencies, Red Cross bodies, NGOs), civil protection resources and military forces (i.e. state-owned actors) have appeared.
Tā kā tiek izmantoti valsts kontrolē esošie militārie un civilās aizsardzības līdzekļi, var rasties jautājumi par humānās palīdzības neitralitāti un neatkarību.
When state-controlled military and civil defence assets are deployed, the neutrality and independence of humanitarian action can be called into question.
Tas var radīt risku, ka humānās palīdzības sniedzējus varētu uzskatīt par kādas konfliktā iesaistītās puses sabiedrotajiem.
This can result in heightened risk for humanitarian workers, who may find themselves viewed as the allies of certain parties to the conflict.
2001. gadā Eiropas Savienība īstenoja civilās aizsardzības mehānismu un Vides ĢD izveidoja tā informācijas centru, lai varētu sniegt palīdzību gan ES iekšienē, gan ārpusē.
The European Union put in place a civil protection mechanism in 2001 and a monitoring centre within DG Environment for interventions inside and outside the EU.
2006. gada maijā publicētais M. Barnier ziņojums piedāvā izveidot Eiropas Civilās aizsardzības spēkus.
The Barnier report, published in May 2006, proposes the creation of a European civil protection force.
Pirms valsts darbiniekus iesaista humānajās operācijās, jāpārdomā to koordinācija, efektivitāte un izmaksas.
Coordination, effectiveness and cost are aspects which must be considered before state actors are brought in to implement humanitarian operations.
Privātie ziedotāji dod arvien lielāku un lielāku finansējumu palīdzības sniegšanai, un vajadzētu noteikt, kāda veida papildinājumi būtu ieviešami saistībā ar jaunajiem dalībniekiem.
Private donors are contributing more and more to the funding of aid and the types of arrangements for working with these new actors must be defined.
Visbeidzot, ir jārunā arī par „atbildību aizsargāt” („ tiesības / pienākums iejaukties ”), pat ja uzskata, ka tai nav tiešas saistības ar humāno palīdzību.
Lastly, there must be a reflection on the issue of the 'responsibility to protect' ( 'the right/duty to intervene' ), even if there is not considered to be a direct link between the responsibility to protect and humanitarian aid.
Tomēr saskaņā ar Hartas VI un VII nodaļu humānā palīdzība ir viens no starptautiskās sabiedrības līdzekļiem, kā veicināt iedzīvotāju aizsardzību pret genocīdu, kara noziegumiem, etnisko tīrīšanu un noziegumiem pret cilvēci.
However, humanitarian aid is one of the means at the disposal of the international community to contribute to the protection of populations at risk from genocide, war crimes, ethnic cleansing and crimes against humanity, in accordance with Chapter VI and VII of the Charter.
Starptautiskā prakse
The international framework
Starptautiskajā līmenī ir radītas vairākas iniciatīvas saistībā ar jaunajām problēmām, kas radušās.
Several initiatives have been launched in response to the new challenges.
Hyogo rīcības pasākumi, kurus 2005. gadā pieņēma Pasaules konferencē par katastrofu mazināšanas jautājumiem un kuros ietilpst gatavība reaģēt uz katastrofām un to seku novēršana, nosaka starptautiskos mērķus un prioritātes humānās palīdzības sniedzējiem un saņēmējiem.
As regards disaster preparedness and disaster reduction, the Hyogo Framework for Action adopted at the World Conference on Disaster Reduction in 2005 set objectives and priorities at international level for donors and recipients of humanitarian aid.
Oslo un MCDA ( Military and Civil Defence Assets ) pamatnostādnes tiecas garantēt humāno darbību objektivitāti un neitralitāti, kad humāno operāciju atbalstam tiek izmantoti militārie un civilās aizsardzības līdzekļi.
In order to formalise the role of the new actors, the Oslo and MCDA ( Military and Civil Defence Assets ) guidelines are designed to ensure that the impartiality and neutrality of humanitarian activities are preserved when military or civil defence assets are used in support of humanitarian operations.
Oslo pamatnostādnes attiecas uz humānās palīdzības operācijām pēc dabas katastrofām, savukārt MCDA pamatnostādnes attiecas uz kompleksām palīdzības situācijām; abu pamatprincipos noteikts, ka militāro un civilās aizsardzības līdzekļu izmantošanai jābūt „pēdējam iespējamajam līdzeklim”.
The Oslo guidelines concern humanitarian activities in natural disasters, while the MCDA guidelines deal with complex emergencies; both work with the basic principle that military and civil defence resources should only be used as a 'last resort'.
2000. gada Frīburgas forumā
With the Fribourg Forum
Vēl starp inovācijām sastopama Cluster („tematisko grupu”) veidošana, humānās palīdzības koordinācijas sistēmas uzlabošana un Centrālo ārkārtas gadījumu reaģēšanas fondu ( CERF ) izveidošana, lai nodrošinātu tūlītēju fondu izmantošanu neatliekamu glābšanas operāciju laikā.
Innovations proposed include the formation of 'clusters', enhancing the humanitarian coordination system and setting up a Central Emergency Response Fund (CERF) to ensure that funds can be made available rapidly for urgent relief operations.
Reforma ieguva jaunu sparu pēc humānās palīdzības 2005. gada pārskata ( Humanitarian Response Review 2005 ) publicēšanas, ko veica J. Egeland , bijušais ANO humāno lietu koordinators.
The reform gained new impetus through the publication of the Humanitarian Response Review 2005 , an evaluation made at the request of Jan Egeland, former UN humanitarian coordinator.
Eiropas Savienības jaunie uzdevumi
The challenges facing the European Union
Eiropas Savienībai ir trīs jauni uzdevumi, uz kuriem Eiropas konsensā jārod atbildes.
The European Union faces three challenges which the European Consensus on Humanitarian Aid must help it to deal with.
Pirmkārt, Eiropas Savienībai jānosaka sev jaunas humānās darbības robežas (kad tā sāk un kad beidz savu darbību), kā arī jāapstiprina savas saistības ievērot un likt citiem ievērot savus humānās darbības pamatprincipus (cilvēcība, objektivitāte, neatkarība un neitralitāte), jāpiemēro savas sistēmas un noteikumi tā, lai ņemtu vērā bruņoto konfliktu mainīgo raksturu, dabas katastrofu pieaugumu un jaunu palīdzības sniedzēju parādīšanos.
Firstly, the EU must define the new boundaries for EU humanitarian action (when should it start and when should it end?), reaffirm its commitment to respect, and ensure that others respect, the basic principles of its humanitarian action (humanity, neutrality, impartiality and independence) and adapt its own systems and arrangements to take account of the changing nature of armed conflicts, the increasing frequency of natural disasters and the appearance of new actors.
Otrkārt, Eiropas Savienībai jānosaka sava nostāja attiecībā uz jaunajām starptautiskajām iniciatīvām un ANO ierosinātajām reformām.
Secondly, the European Union must define its position with regard to the new international initiatives and the reform process initiated by the United Nations.
Treškārt, Eiropas Savienībai jāprecizē, kā vislabāk apvienot un koordinēt dažādos Kopienas un dalībvalstu līdzekļus, lai uzlabotu to efektivitāti un lietderību.
Thirdly, the European Union must work out how the different resources of the Community and the Member States can best be combined and coordinated so as to optimise their efficiency and effectiveness.
Turklāt Eiropas Savienībai jāstiprina sava politiskā loma starptautiskajā humānās palīdzības jomā tā, lai tā atbilstu savam galvenās starptautiskās ziedotājas statusam.
Beyond that, it must strengthen its political role on the international humanitarian scene so as to match its status as the world's leading international donor.
Eiropas Savienības potenciāls nav pilnībā izmantots.
The potential of the European Union is not fully exploited.
Saskaņā ar nesen veikto ĢD ECHO novērtējumu ECHO ir „svarīgākais humānais ziedotājs starptautiskā līmenī”
According to a recent evaluation of DG ECHO, ECHO is a leading humanitarian donor at international level
ĢD ECHO novērtējums 2000.–2005., 2006. gada 23. jūnijs
Evaluation of DG ECHO 2000 – 2005, 23 June 2006
Tomēr šis novērtējuma ziņojums, kā arī OCDE vērtējums atklāj dažas strukturālās nepilnības un dažus paradoksus.
However, this evaluation report and that by the OECD highlight some major structural weaknesses and some paradoxes.
Eiropas Savienībai nav Padomē pieņemtas prakses, lai diskutētu par humāno politiku, un tāpēc – vai nevajadzētu CODEV ietvaros radīt COHUMA , kas būtu paredzēta šo jautājumu risināšanai?
For example, the European Union does not have an appropriate framework within the Council to debate humanitarian policy; should a COHUMA specially dedicated to this area not be created, on the model of CODEV?
Komisija vēl nav īstenojusi iespējas, ko piedāvā regula par humāno palīdzību, kas Komisijai piešķir dalībvalstu koordinatora lomu.
The Commission has not taken up the possibilities given to it by the Regulation on humanitarian aid which assigned to it a coordinating role amongst the Member States.
Dažādo ĢD (īpaši Vides ĢD un ĢD ECHO ), kas sniedz palīdzību humāno krīžu situācijās, koordinācija nav pietiekama, pat neskatoties uz to, ka tam pieliktas lielas pūles.
Coordination between the different DGs active in humanitarian crises (in particular, DG Environment and DG ECHO) is unsatisfactory, even though efforts have been made.