natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pēc sava rakstura demarši nav publiskojami, bet ietekmes novērtējumu vajadzētu sniegt un tā rezultātus publiskot.
By their nature, demarches themselves cannot be made public, but an impact assessment should be made and the results made public.
Vajadzētu arī apsvērt, vai būtu iespējams dalīties slepenā informācijā par demaršiem ar īpaši izvēlētiem EP deputātiem, kā tas notiek attiecība uz konfidenciālu informāciju par drošības politiku.
Consideration also should be given to whether it would be possible to share confidential information on demarches with a select group of MEPs, as already happens with sensitive information concerning Security Policy.
Apvienotās Karalistes prezidentūra guva sekmes, izdarot spiedienu uz tādām valstīm kā Irāna un Kambodža sakarā ar arodbiedrību tiesībām un vēršot sankcijas pret Birmu, piespiezdama Birmas valdību atteikties kļūt par Dienvidaustrumāzijas Nāciju Asociācijas prezidējošo valsti 2006. gadā.
The UK Presidency also made progress in pressing countries such as Iran and Cambodia on trade union rights, and maintained the EU sanctions on Burma, successfully pressuring the Burmese government to skip its turn as ASEAN chair in 2006.
Jāatzīmē īpašās deklarācijas par Nepālu, kuru kvalitāte un nosvērtība šī gada laikā ievērojami uzlabojās, jo īpaši, kritizējot Nepālas valdību.
There were notable declarations concerning Nepal, which improved significantly in quality and balance throughout the year, particularly in their criticism of the Nepalese government.
Tomēr Apvienotās Karalistes prezidentūras laikā radās dažas grūtības ar apspriešanos.
However, there were problems of consultation during the UK Presidency.
Piemēram, bija nopietnas sūdzības par Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes (GAERC) 3. oktobra secinājumiem par Kolumbiju, kas sekoja pēc apspriešanās ar pilsonisko sabiedrību, un atteikšanās no solījuma lūgt ANO Augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos Kolumbijas biroja direktoru uzrunāt Padomi pirms vienošanās par secinājumiem.
For example, there were serious complaints regarding the October 3 GAERC conclusions on Colombia, following no consultation with civil society, and a failure to fulfil a promise to invite the Director of the Office of the UN High Commissioner for Human Rights in Colombia to address the Council prior to agreeing to the conclusions.
Pastāv bažas, kas atskan arī ANO, ka tiesību uz taisnīgumu un mieru atzīšanai ( kas ir nelegālu bruņotu grupējumu demobilizācijas juridiskais pamats) kā solim pretī mieram būs negatīva ietekme uz cilvēktiesību aizstāvjiem.
There is a real fear, echoed by the UN, that recognition of the Justice and Peace Law (the legal framework for demobilisation of the illegal armed groups) as a step forward towards peace in Colombia will have a detrimental effect on human rights defenders.
Jau ir saņemti ziņojumi par septiņu Nacionālās upuru kustības locekļu nogalināšanu pēc šo secinājumu publiskošanas.
There are already reports of seven members of the National Victims’ Movement being killed since the conclusions.
Šo jautājumu tomēr neiekļāva Padomes Cilvēktiesību darba grupas (COHOM) darba kārtībā, neraugoties uz to, ka tas tieši attiecas uz cilvēktiesību aizstāvjiem un pamatnostādņu veicināšanu.
This was never put on the agenda of the Council Working Group on Human Rights (COHOM), despite its direct relevance to human rights defenders and the promotion of the Guidelines.
Apvienotās Karalistes prezidentūras laikā pārskatīja pamatnostādnes par bērniem bruņotu konfliktu laikā.
There was a review of the Guidelines on Children and Armed Conflict, carried out under the UK Presidency.
Tomēr prezidentūras nostāja, ka tās uzdevums nav teikt saviem partneriem, ko darīt, izsauca bažas.
However, the attitude of the Presidency that ‘it is not its role to tell its partners what to do’ was worrying.
Otrais lielais vilšanās iemesls bija tas, ka netika veikta pamatnostādņu ietekmes analīze – ne delegācijās, ne attiecīgajās NVO.
A second major reason for disappointment was that no child impact analysis was done – either via Delegations or NGOs in the field.
Vietējās delegācijas pat netika konsultētas sakarā ar šo pārskatīšanu.
Indeed, local Delegations were not even consulted for this Review.
Jāpārskata arī to valstu saraksts, kas pamatnostādnēs nosauktas par prioritārām valstīm, jo īpaši tādēļ, ka 2005. gadā nav noticis neviens demaršs sakarā ar bērnu situāciju bruņotu konfliktu laikā tajās valstīs, kas nav sarakstā.
There also needs to be a review of the list of countries labelled priority countries for the purpose of the Guidelines, particularly as not one demarche has been carried out in 2005 on Children and Armed Conflict to a country not on the list.
Piemēram, tādas zemes kā Palestīnas teritorijas nav sarakstā, bet tajā notiekošā bruņotā konflikta ietekme uz bērniem ir milzīga.
For example, places such as the Palestinian Territories are not on the list, but the effect of the armed conflict there on children is overwhelming.
Runājot par pamatnostādnēm par cilvēktiesību aizstāvjiem, jāsaka, ka, neraugoties uz dažiem konkrētiem pasākumiem to īstenošanai, šīs pamatnostādnes ir maz pazīstamas.
Concerning the Guidelines on Human Rights Defenders, despite some efforts at concrete steps towards implementation, the guidelines in general are little known.
Piemēram, 2005. gada februārī NVO centās noorganizēt sanāksmi, lai iepazīstinātu ar pamatnostādnēm Ruandas vietējo NVO darbiniekus.
For example, in February 2005, NGOs attempted to arrange a meeting to promote the Guidelines to local NGO staff in Rwanda.
Tomēr Komisijas delegācija nevēlējās šajā pasākumā iesaistīties politiskās situācijas dēļ.
However the Commission delegation was reluctant to be involved, because of the political context.
Turpretī Burundi pats sūtnis iepazīstināja ar pamatnostādnēm sapulces dalībniekus.
In contrast, in Burundi the Ambassador himself presented the guidelines at the meeting.
Ruandā un Burundi cilvēktiesību aizstāvji iesniedza divus dokumentus ar ieteikumiem un priekšlikumiem, tomēr tiem nesekoja izpildes pārbaude.
Two documents with recommendations and proposals from human rights defenders in Rwanda and Burundi were submitted, however there does not appear to have been a follow-up.
Ir skaidrs, ka ir regulāri jāpārskata katra pamatnostādņu pakete un jāsniedz tās ietekmes novērtējums, ņemot vērā iespējamus jaunus mehānismus, lai palielinātu tās efektivitāti, un Parlaments varētu dot savu ieguldījumu, izmantojot “labāko praksi”, lai uzlabotu pamatnostādņu īstenošanu..
There is a clear need to conduct regular, formal reviews and impact assessments on each set of Guidelines, taking into consideration possible new mechanisms to enhance their effectiveness, with input and insight from the Parliament, using ‘best practice’ to improve implementation.
Atslēga Padomes efektīvākai iesaistei cilvēktiesību jautājumu risināšanā ir Cilvēktiesību darba grupas (COHOM) pārvaldība.
A key to more effective engagement of the Council to human rights issues is the management of COHOM.
Praktiskiem nolūkiem jāgādā, lai darba kārtība un dokumentācija būtu publiski un savlaicīgi pieejama pirms sanāksmēm, lai cilvēki no ārpuses arī varētu dot savu ieguldījumu.
On a practical level, agendas and documentation should be made available publicly on time and in advance of meetings, so that external input is possible.
Ir ierosināts izveidot pastāvīgu Cilvēktiesību darba grupu arī Briselē vai, ja tas nav iespējams, iecelt vismaz pa vienam cilvēktiesību lietai uzticīgam darbiniekam katrā pastāvīgajā pārstāvniecībā.
There is also a case for a standing Brussels-based COHOM, or if this is unachievable to at least having a dedicated human rights officer in each Permanent Representation.
Tas pats attiecas uz sanāksmēm ar pārstāvju piedalīšanos un vizītēm trešās valstīs – piemēram, triju valstu grupu vizītēm, sanāksmēm augstākajā līmenī, Asociācijas padomēm un Komisijas sanāksmēm.
The same is true for meetings with representatives and visits to third countries – for example troika visits, summit meetings, Association Councils and Commission meetings.
Darba kārtībām jābūt pieejamām pirms sanāksmēm, lai būtu iespējams apspriesties, un ziņojumi par vizītēm ir jāpublisko.
Agendas should be available in advance, to enable consultation, and reports of visits should be made public.
Cilvēktiesību informatīvos cirkulārus sāka veidot Luksemburgas prezidentūras laikā, lai uzlabotu instruktāžas vizītes un sanāksmes ar trešo valstu piedalīšanos.
Human Rights Fact Sheets have been drafted since the Luxembourg Presidency with the aim of better briefing visits and meetings with third countries.
Šie informatīvie cirkulāri ir pozitīva iniciatīva, tomēr to trūkums ir tas, ka tos precizē tikai reizi gadā un ka tie pašlaik ir konfidenciāli.
These Fact Sheets are a highly positive initiative; however, they are only updated once a year, and are currently confidential.
Tā kā Eiropas Drošības un aizsardzības politikas (ESDP) misiju skaits aug un to nozīme palielinās, cilvēktiesību aizsardzība kļūst par arvien svarīgāku uzdevumu.
As ESDP missions grow in number and in importance, safeguarding human rights is becoming more and more important.
Uzvedības normas militāram un civilpersonālam publicēja 2005. gada 22. aprīlī, tomēr nav nekādu ziņu par to, kā šīs normas ievēroja EDSP misijas 2005. gadā, jo īpaši saistībā ar organizēto noziedzību, korupciju, cilvēku tirdzniecību un vardarbību pret bērniem.
Standards of Behaviour for military and civilian personnel were published on April 22, 2005, however there is no indication of how these principles have been applied during the EDSP missions launched in 2005, in particular with regard to organised crime, corruption, human trafficking and child abuse.
Padome un Komisijas darbība starptautiskos forumos
The performance of the Council and the Commission in international forums
Gadskārtējā ziņojumā minēta “ES lielā ietekme uz cilvēktiesībām, kad tā runā vienā balsī”, un šis princips šķiet īpaši vietā, ja aplūkojam ES ietekmi starptautiskos forumos.
The Annual Report speaks of the "powerful impact the EU can have on human rights when it speaks with one voice", a principle that is particularly pertinent when considering the impact the EU has within international forums.
Tomēr pēc piedalīšanās ANO Cilvēktiesību komisijas 61. sesijā, jūsu referents secināja, ka ES dalībvalstis pārāk daudz laika pavada, apspriežot jautājumus savā starpā, atstājot pārāk maz laika sakaru nodibināšanai ar citam valstīm vai tiem cilvēkiem, kurus varētu pierunāt atbalstīt ES nostāju.
However, having participated in the 61st session of the UN Commission on Human Rights, your Rapporteur has concluded that EU Member States spend too much time discussing issues between themselves, leaving too little time to build bridges with other countries or those that could be persuaded to support EU positions.
Jānožēlo atteikšanās atbalstīt rezolūciju par Ķīnu, un nebija arī rezolūcijas par Zimbabvi.
It is regrettable that there was refusal to sponsor a resolution on China, and once again there was no resolution on Zimbabwe.
ES nav izdevies pierunāt ietekmīgas valdības Āfrikā un citās valstīs ieņemt stingrāku nostāju, lai gan tā stingri nosodīja iedzīvotāju masveida padzīšanu no dzimtajām vietām Zimbabvē un centās sniegt humāno palīdzību krīzes situācijas mazināšanai.
EU Member States have failed to persuade influential governments in Africa and elsewhere of the need to take a stronger stance in international forums, despite its strong condemnation of mass forced evictions in Zimbabwe and attempts to provide humanitarian aid to address the crisis.
EU atteicās arī atbalstīt rezolūciju par Čečeniju, lai gan iepriekšējos gados ES to atbalstīja un lai gan konflikts vēl arvien nav atrisināts.
The EU also refused to sponsor a resolution on Chechnya, despite doing so in previous years, and despite no resolution to the conflict.
Vietējās cilvēktiesību grupas lēš, ka kopš konflikta sākuma 1999. gadā Čečenijā ir pazuduši no 3000 līdz 5000 cilvēku, kas bija vai nu civiliedzīvotāji, vai neapbruņoti cilvēki, kad tos apcietināja.
Local human rights groups estimate that between 3,000 and 5,000 people have “disappeared” since the beginning of the conflict in 1999, all of whom were either civilians or unarmed when taken into custody.
Krievijas iestādes neuzņemas nekādu atbildību ne par viņu likteni, ne par viņu atrašanās vietu.
Russian authorities deny all responsibility for their fate or whereabouts.
Tas liek mums domāt, ka ES piemēro vienu likumu mazām valstīm un pavisam citu – lielām valstīm, tas ir apstāklis, kas nav savienojams ar cilvēktiesību universālo raksturu.
It does suggest that the EU has one rule for small countries, and applies a different one for large countries - hardly compatible with the principle of universality of human rights.
Tas parāda arī to, ka Es nespēj vest sarunas un apspriest kopēju nostāju ar trešām valstīm, lai gan šīm sarunām vajadzētu būt divpusēju politisku, tirdzniecības un attīstības kontaktu sastāvdaļai visa gada garumā un nevis tikai atsevišķā pasākumā Ženēvā.
It also exposes the failure of the EU to negotiate and discuss common positions with third countries as part of other bilateral political, trade and development contacts throughout the year, rather than separate from them in Geneva.
Vispār ir sevišķi svarīgi, lai iniciatīvai reformēt ANO cilvēktiesību aizstāvības mehānismu būtu panākumi.
In general, it is of paramount importance that the initiative to reform the UN human rights machinery succeeds.
Eiropas Savienība atzina Cilvēktiesību padomes izveidošanu par galveno prioritāti, bet pārsteidz tas, ka 2005. gadā ES dalībvalstis vilcinājās un nerīkojās pietiekami stingri lai panāktu progresu šīs būtiskās reformas īstenošanā.
The European Union recognized the creation of the Human Rights Council as a key priority, but in 2005 EU Member States seemed surprisingly slow in pushing firmly enough for action on this crucial reform.
ES turpināja atbalstīt Starptautisko krimināltiesu (ICC) starptautiskos forumos, kā to apstiprināja ES Kopējā nostāja 2003. gada jūnijā, un daļēji šis spēcīgais atbalsts noveda pie tā, ka ANO Drošības Padome 2005. gada 31. martā nodeva Dārfūras lietu Starptautiskai krimināltiesai.
The EU has continued its support for the International Criminal Court in international forums, as established in the EU Common Position of June 2003, and this strong support in part led to the referral by the UN Security Council of the case of Darfur to the ICC on March 31 2005.
Jānožēlo tas, ka ES atbalsts nespēja panākt, lai tiktu saglabāti formulējumi par ICC galīgajā ANO dokumenta redakcijā 2005. gada septembrī un ka ES nesniedza paziņojumu par ICC Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (OSCE) Cilvēkdimensijas īstenošanas sanāksmē, ko tā pēdējos gados bija darījusi.
Unfortunately the EU’s support could not save any of the language on the ICC in the final UN outcome document of September 2005, and the EU did not make a statement on the ICC at the OSCE Human Dimension Implementation Meeting, as it has been doing for the past years.
ES un dalībvalstīm jāturpina apliecināt savas saistības pret ICC, kad vien iespējams, jo īpaši tādēļ, ka ASV cenšas noslēgt divpusējus neaizskaramības līgumus ar valstīm visā pasaulē.
The EU and Member States need to continue to reaffirm their commitment to the ICC whenever possible, particularly as the US continues to seek bilateral immunity agreements with states worldwide.
Saskaņā ar vispārpieņemtu nostāju, ka invalīdu tiesības ir cilvēktiesības, ES ir jāpalielina atbalsts ANO konvencijai par invalīdiem, par kuru vēl arvien notiek sarunas.
In accordance with the established position that rights for disabled people are human rights, the EU needs to step up its support for a UN Convention on rights of persons with disabilities, still under negotiation.
Piemēram, pašreiz ES neatbalsta to, ka piemērota mājokļa liegums ir iekļaujams tekstā kā diskriminācijas forma, atstājot to brīvprātīgai izvēlei, tādējādi nepanākot tik labu rezultātu, kāds bija Direktīvai 2000/78 par vienādu attieksmi.
For example, at the moment the EU does not support the denial of reasonable accommodation as a form of discrimination within the text, which would leave it as a voluntary exercise, falling short of the way the issue was addressed in the 2000/78 EC directive on equal treatment.
Turklāt, ka norādīts Gadskārtējā ziņojumā, ES daudz labāk veicas, risinot kādu jautājumu ārzemēs, ja tā rāda labu piemēru savās mājās.
Furthermore, as noted in the Annual Report, the EU is much more successful in promoting an issue abroad when it sets a good example at home.
Tas attiecas, piemēram, uz cilvēktiesību dokumentu parakstīšanas, ratificēšanas un īstenošanas veicināšanu.
Such is the case for example, in promoting the signing, ratifying and implementation of human rights instruments.
Tādējādi, ja arī ES bija labi panākumi, veicinot Romas statūtus (par ICC), tad tai bija daudz mazāki panākumi, cenšoties veicināt ANO konvencijas par spīdzināšanas novēršanu Papildu protokolu.
So whereas, the EU has success in promoting the Rome Statute (ICC), it has considerably less success promoting the Optional Protocol to the UN Convention against Torture.
Lai ES dalībvalstīm uzticētos starptautiskā mērogā, tām jābūt stingrām, nosakot termiņus galveno cilvēktiesību konvenciju un to papildu protokolu ratificēšanai.
To have credibility on the international stage, EU Member States need to be firm in setting dates for the ratification of all key human rights conventions and their optional protocols.
Tāpat daudzas aģentūras apgalvo, ka pašreizējā ES politika attiecībā uz nelegālo migrāciju ir nonākusi tik tālu, ka izslēdz iespēju patvēruma meklētājiem izmantot savas cilvēktiesības.
Similarly, many agencies suggest that existing EU policies to address illegal migration have moved so far as to curtail the ability of asylum seekers to exercise their human rights.
Jaunās reģionālās cilvēktiesību aizsardzības izmēģinājumprogrammas tādās valstīs kā Tanzānija dod iespēju pārbaudīt, vai ES patiesi vēlas sekmēt bēgļu aizsardzību, vai arī tā tikai grib samazināt to bēgļu skaitu, kas meklē aizsardzību Eiropā.
The new pilot initiatives for Regional Protection Programmes in third countries such as Tanzania provide a key test as to whether the EU is genuinely committed to enhancing refugee protection or is simply motivated to diminish the numbers of refugees seeking protection in Europe itself.
Analizējot ES politiskos un cilvēktiesību dialogus ar trešām valstīm un attiecībā uz Kaimiņattiecību politikas rīcības plāniem
Scrutinising EU political and human rights dialogues with third countries, and in relation to the Action Plans in the Neighbourhood Policy:
ES ved oficiālu cilvēktiesību dialogu ar trim valstīm, ar Ķīnu (kopš 1996. gada), ar Irānu (kopš 2002. gada) un nesen ir to aizsākusi ar Krieviju (sākot ar 2005. gadu) ar mērķi sekmēt ES programmas, „izmantojot pārliecināšanu un nevis uzspiešanu“.
The EU has established formal human rights dialogues with three countries, China (since 1996), Iran (since 2002) and most recently Russia (starting in 2005), aimed at promoting the EU’s agenda as “a convincing power rather than an imposing power”.
Gadskārtējā ziņojumā Padome godīgi komentē šo dialogu rezultātus, sakot, ka “šiem dialogiem nav viennozīmīgi interpretējamu rezultātu”.
The Council is honest about the effect of these Dialogues, in the Annual Report it is stated that “these dialogues have had mixed results”.
Kā pozitīvu faktu var minēt to, ka saskaņā ar ES pamatnostādnēm par cilvēktiesību dialogiem ir dots 2005. gada dialogu ar Ķīnu un Irānu novērtējums.
It is positive that there was an evaluation of the China and Iran dialogues in 2005, in line with the EU Guidelines on Human Rights Dialogues.
Dialogi ar Ķīnu pēdējo desmit gadu laikā ir uzlabojušies, jo sevišķi tādēļ, ka tie tagad pievēršas īpašām tēmām, un tādēļ, ka tagad, šķiet, ir lielāka vēlēšanās iesaistīties konkrētās diskusijās, pie kam NVO semināri notiek vienā laikā ar dialogiem.
Dialogues with China have improved over the past decade, particularly as they now focus attention on specific themes, and there appears to be more willingness to engage in concrete discussion, with the NGO seminars occurring at the same time as the dialogues.
Tomēr cilvēktiesību dialogu norisināšanās nozīmē to, ka cilvēktiesību jautājumi bieži netiek iekļauti galotņu tikšanās darba kārtībā.
However, the existence of the human rights dialogue means that human rights issues are often completely off the agenda at Summit meetings.
Tiesa, pirms dialogiem notika plašas apspriedes, tomēr ir radušās bažas par konkrētiem jautājumiem, ko dialogos neskāra, piemēram, Ziemeļkorejas bēgļu jautājumu.
The EU did widely consult prior to the dialogues, however there were concerns at particular issues that were not raised at the dialogues, for example the case of North Korean refugees.
Lai gan dialogs ar Krieviju ir aizsācies nesen, līdz šim tas nav guvis augstu novērtējumu.
The Russia dialogue, whilst very new, is so far not held in very high regard.
Krievija vēl arvien atsakās noturēt šo dialogu sanāksmes Krievijā, kas nozīmē, ka veselai rindai vietējo NVO ir liegta iespēja piedalīties sanāksmēs, un tās nevar ierosināt apspriest savas problēmas.
Russia still refuses to hold a session of the dialogue in Russia, which means that it is virtually impossible for a range of domestic NGOs to attend and put forward their case.
Pastāv nopietnas bažas par politiskām pārmaiņām Krievijā kopš Beslanas slaktiņa 2004. gadā, jo nerimstas kritika par situāciju Čečenijā.
There is real concern over political changes in Russia since the Beslan massacre in 2004, and with continued criticism of the situation in Chechnya.
ES dalībvalstīm jāturpina neatlaidīgi aicināt Irānu noteikt nākamā dialoga datumu, neraugoties uz nemitīgajām diskusijām par Irānas kodolprogrammu.
EU Member States need to remain committed to pushing Iran to agree to a date for the next dialogue, despite obvious preoccupations with discussions over Iran’s nuclear programme.
Ir nepieciešams novērtēt visu politisko dialogu efektivitāti, ne tikai strukturēto cilvēktiesību dialogu, bet informācijas trūkuma dēļ tas nav iespējams.
There is a need to assess the efficiency of all political dialogues not just the structured human rights dialogues; however this is impossible in the complete absence of information.
Šīs diskusijas ir potenciāli ļoti svarīgs līdzeklis, ja tās ir iepriekš sagatavotas, un šo darbu galvenokārt jāveic Cilvēktiesību darba grupai (COHOM), sniedzot stratēģisku pārskatu.
These discussions are potentially a highly important tool if proactively managed, the focal point for which has to be COHOM, with a strategic overview.
Tās nodaļas kvalitāte, kas veltīta cilvēktiesībām jaunajā Kaimiņattiecību politikas rīcības plānā, dažādās valstīs ir dažāda, jo plānu apspriež kopā ar attiecīgo valsti, ar kuru ir jāpanāk vienošanās.
The quality of the section on human rights in the new Neighbourhood Policy Action Plans varies greatly between countries, as the plan is negotiated with the country concerned and therefore has to be agreed with them.
Piemēram, cilvēktiesību jautājumi gandrīz nemaz nav minēti Izraēlas un Ēģiptes rīcības plānos, jo šīs valstis tos nepieņemtu.
For example, there is scarce mention of human rights issues in the Action Plans for Israel and Egypt, as they would not accept this.
Pastāv iespēja gan oficiāli, gan neoficiāli atbalstīt šos cilvēktiesību dialogus, paplašinot Partnerattiecību apakškomitejas, kā tas ir izdarīts Dienvidaustrumāzijā.
One possibility to aid these human rights dialogues, both formal and informal, is the possibility of extending subcommittees of Partnership Councils, as already exists in SE Asia.
Cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas īstenošanas apsvērumi
Consideration of the implementation of the human rights and democracy clause
Ievērojams precedents notika 2005. gada oktobrī, kad ES pirmo reizi daļēji atcēla Partnerattiecību un sadarbības nolīgumu ar Uzbekistānu par cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas neievērošanu.
An important precedent was reached in October 2005, when the EU for the first time ever partially suspended a Partnership and Cooperation Agreement for non-compliance with the human rights and democracy clause in the case of Uzbekistan.