natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kopš tā izveides saskaņā ar Māstrihtas Līgumu birojs ir nepārtraukti pilnveidojies, par ko formāli liecina gan iesniegto sūdzību skaits, gan biroja strukturālo pārveidojumu un darbinieku skaits.
Since its establishment by the Maastricht Treaty the office has developed continuously as is reflected outwardly both in the number of complaints received and in the number of staff and the changes to the office's structure.
Centieni saskatīt šīs problēmas un piedāvāt tām risinājumus tādējādi ir būtisks ieguldījums ceļā uz iespējami nebirokrātisku pieeju Eiropas Savienības (ES) pārvaldes sistēmai.
In this sense, the efforts to identify the problems and offer solutions are an important contribution towards creating an EU administration that is as close to the citizens as possible.
Ziņojums sniedz labu pārskatu par Eiropas ombuda darbību pagājušajā gadā.
The report provides a good overview of the European Ombudsman’s activities over the last year.
Uzskatāmi un ar piemēriem tajā ir atspoguļoti dažādi izmeklēšanas rezultāti un tie ir uzrādīti pēc kategorijām, tādām kā pārvaldē iespējamā kļūdu veida vai skartās iestādes.
The various inquiry findings are presented clearly using examples and are broken down by categories such as nature of alleged maladministration or institution concerned.
Ziņojuma pielikumā ir sniegti gan absolūtie skaitļi, gan rādītāji procentos, tomēr tā galvenā daļa vietām ir juceklīga, jo absolūtie skaitļi mainās ar rādītājiem procentos.
While it is true that the annex does list both absolute figures and percentages, it is at times somewhat confusing to see a mixture of absolute figures and percentages in the main section of the report.
Turklāt rodas jautājums, kāpēc šo pārskata ziņojumu oficiāli Eiropas Parlamenta priekšsēdētājam nosūtīja jau martā, bet Lūgumrakstu komiteja kā kompetentā institūcija to saņēma tikai nepilnus divus mēnešus vēlāk.
It also seems difficult to understand why the report was officially submitted to the President of the European Parliament back in March but was not presented in the Committee on Petitions as the specialist committee responsible until almost two months later.
Izmeklētās sūdzības
Complaints investigated
Fakts, ka 2005. gadā saņemtie 3920 iesniegumi līdz šim ir lielākais iesniegto sūdzību skaits, uzskatāmi parāda, ka Eiropas ombuda pakalpojumi ar vien vairāk ir apzināti, respektīvi tiek izmantoti.
The fact that 2005 saw the largest number of petitions submitted so far with a figure of 3920 makes it clear that the services of the Ombudsman are being increasingly recognised and/or used.
Sūdzību skaits, kuras izvirzītas 2005. gadā, ir pieaudzis par 5 % salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu.
The number of complaints lodged in 2005 corresponds to an increase of 5% over the previous year.
(Tomēr 335 sūdzības skāra vienu un to pašu jautājumu un tās izskatīja vienotā kopējā izmeklēšanā.)
(However, 335 complaints were on the same subject and were treated in a single joint inquiry).
Izbeigtu izmeklēšanu rezultāti rāda, ka 114 gadījumos (tas atbilst 36 % no izmeklētajām sūdzībām) nevarēja konstatēt kļūdas pārvaldes darbā.
The findings of the completed inquiries show that, in 114 cases (corresponding to 36% of complaints investigated), no maladministration could be ascertained.
Tomēr tas nenozīmē, ka sūdzība bijusi nepamatota vai iesniegta veltīgi.
This does not mean that the complaint was groundless or to no avail.
Precīzāk sakot, pilsoņi saņem atbildi, paskaidrojumu vai atvainošanos arī tad, ja situācija nav veidojusies optimāli, ja pat tīri formāli nevarēja pierādīt sliktu pārvaldes darbu.
Instead, the citizens do receive an answer, explanation or even an apology when a matter has not been dealt with ideally, even though in purely formal terms no evidence could be produced of poor administrative practice.
Vienlaikus tas ir apliecinājums tam, ka pret pilsoņu raizēm izturas nopietni.
At the same time, this is confirmation of the fact that their concerns are taken seriously.
Ar prieku var konstatēt, ka 89 gadījumos (27,9 %) skarto problēmu saistībā ar sūdzību ombudam varēja atrisināt attiecīgā iestāde.
It is good to note that, in 89 cases, (27.9%) the problem raised could be resolved by the institution concerned following a complaint to the Ombudsman.
Taču vēl 29 gadījumus (10,4 %) izbeidza ar kritisku piezīmi attiecīgajai iestādei.
At the same time, a further 29 cases (10.4%) were at least concluded with a critical remark to the institution concerned.
Tas nozīmē, ka, pat ja konkrētajā gadījumā vairs nevarēja novērst sliktu pārvaldes darbu, prasītājs tomēr saņēma apliecinājumu tam, ka viņa sūdzība bijusi pamatota un viņš ar savu rīcību sekmējis izvairīšanos no līdzīgām problēmām nākotnē.
This means that, even though it was no longer possible in a specific case to eliminate a poor administrative practice, the complainant did receive confirmation that his complaint was justified and he had helped avoid similar problems in the future.
Šis fakts uzskatāmi parāda, cik tas ir svarīgi, ka katru izmeklēšanu vienlaicīgi izmanto kā iespēju uzlabot administratīvo darbību nākotnē, piemēram, izsakot piezīmi attiecīgajai iestādei, kā tas bija gadījumā ar Eiropas Personāla atlases biroju (EPSO), kam ombuds atgādināja, lai turpmāk, izsludinot konkursus, tas jau pašā sākumā skaidri pateiktu, ka uzaicinājums uz pirmsatlases testu automātiski vēl nenozīmē kļūt par šī testa kandidātu.
This illustrates how important it is that each inquiry is at the same time used as an opportunity to improve the quality of administration for the future - e.g. by means of a critical remark addressed to the institution concerned as, for example, in the case of EPSO which was admonished by the Ombudsman that in future notices of competition it should be clarified from the outset that an invitation to attend the preselection tests does not automatically imply that the candidate is eligible.
Kopumā ir apsveicami, ka Eiropas ombuds 2005. gadā varēja palīdzēt vairāk nekā 75 % sūdzību iesniedzēju, vai nu uzsākot izmeklēšanu, vai nosūtot sūdzības iesniedzēju uz atbildīgo iestādi, respektīvi, norādot vietu, kur attiecīgajai lietai var rast ātru un efektīvu risinājumu.
It is generally to be welcomed that in 2005 the Ombudsman was able to assist over 75% of complainants either by instituting an enquiry, by forwarding the matter to the relevant body and/or indicating where a swift and effective solution was available in the case in question.
Taču ir arī cits skaitlis, kas nepārprotami liecina, ka joprojām gandrīz 70 % no visām saņemtajām sūdzībām neietilpst Eiropas ombuda kompetencē.
Yet another figure also sends a clear message: almost 70% of all complaints received still fall outside the Ombudsman’s terms of reference.
Šis skaitlis parāda, ka kompetences jomu noteikšana un lēmumu pieņemšana Eiropas, dalībvalstu un reģionu līmenī daudziem pilsoņiem acīmredzot joprojām nav pārskatāma.
This figure shows that the demarcation of responsibilities and decision-making procedures between the European, national and regional levels are plainly still too hand to grasp for many citizens.
Ombuds kā galveno izaicinājumu nosauc to, ka, pirmkārt, daudzi nezina, ko dara Eiropas ombuds un, otrkārt, ko dara ES.
The Ombudsman himself does mention as main challenges the fact that, firstly, many people do not know what the European Ombudsman does and, secondly, what the EU does.
Principā tas ir slavējami, ja problēmas un sūdzības atrisina ātri un nebirokrātiskā veidā, respektīvi sūdzību iesniedzējus nosūta uz kompetento iestādi.
In theory, it is of course commendable when problems and complaints are resolved rapidly and unbureaucratically and/or the complainants are passed on to the correct body.
Tomēr par īsto mērķi jāizvirza izvairīšanās no šī starpsoļa, kā arī iespēja pilsoņiem uzreiz parādīt, kas kura kompetencē ietilpst un pie kā griezties attiecīgā gadījumā.
However, the real goal should be to avoid this intermediary step and to indicate to citizens straightaway who is responsible for what and whom they can contact on what matter.
Tas pilsoņu acīs paaugstinātu ES pārvaldes leģimitāti.
This would enhance the legitimacy of the EU administration in the eyes of citizens.
Pārredzamība un ES iestāžu tuvināšana pilsoņiem
Transparency and proximity to citizens
Gandrīz ceturtajā daļā no visām pārskata periodā izmeklētajām sūdzībām (24 %) ir kritizēta nepietiekama pārredzamība (ieskaitot atteikšanos sniegt informāciju).
In almost a quarter of all complaints investigated during the reporting period (24%) lack of transparency (including refusal of information) was criticised.
Acīmredzot šajā jomā ir ļoti aktīvi jārīkojas.
Plainly, a great deal therefore still needs to be done in this area.
Pirmais solis problēmas risināšanā ir sperts ar īpašo ziņojumu 2395/2003/GG Eiropas Parlamentam.
An initial step towards tackling this problem was taken with Special Report 2395/2003/GG to the European Parliament.
Eiropas ombuds šajā gadījumā izmantoja savu vienreizīgo stāvokli ES iestāžu struktūrā un īpašajā ziņojumā ļoti lielu vērību veltīja pilsoņu interesēm.
The Ombudsman used here his unique position in the institutional set-up of the EU and in his special report took into account the interests of the citizens to an exceptional extent.
Īpašajā ziņojumā lūdza Padomi rīkot atklātas sanāksmes vienmēr, kad tā pilda likumdevējas lomu.
The special report called on the Council to meet in public whenever acting in its legislative capacity.
Savā rezolūcijā, kas pieņemta 2006. gada 4. aprīlī saistībā ar šo ziņojumu, Eiropas Parlaments skaidri izsakās par to, lai Ministru padomes sanāksmes, kurās tā pilda likumdevējas lomu, būtu „atklātas un sabiedrībai pieejamas”.
In its resolution of 4 April 2006 on this report Parliament clearly stated its position that meetings of the Council at which the latter is acting in its legislative capacity are 'open and accessible to the public'.
Eiropas Parlaments uzskata, ka „nav pieļaujams, ka ES nozīmīgākā likumdevēja iestāde joprojām rīko tikšanās aiz slēgtām durvīm, pildot likumdevējas lomu”, jo tādējādi īpaši tiek ierobežota pilsoņu līdzdalības iespēja.
Parliament 'considers it unacceptable that the EU's most important law-making body still meets behind closed doors when acting as legislator’, since this first and foremost curtails severely the scope for public participation.
Beigu beigās runa ir par to, lai stiprinātu iedzīvotāju uzticēšanos ES, tās pārstāvjiem un tās veiktajam darbam un lai padarītu dzīvākas atklātās diskusijas par Eiropu, kā arī lai tuvinātu ES un tās institūcijas pilsoņiem.
Lastly, it is about boosting the confidence of the population in the EU, its representatives and practices and about enhancing the public debate on Europe as well as the proximity of the citizens to the EU and its bodies.
Lai panāktu lielāku pārredzamību un līdz ar to mazinātu birokrātismu, referents izklāsta šādus ierosinājumus:
In order to achieve greater transparency and hence proximity to the citizens, the rapporteur also submits the following proposals:
Padomes prezidentūras publiskošana tīmeklī arī vācu valodā
Internet site of Council Presidencies in German as well
Lai atvieglotu pilsoņu un uzņēmumu piekļuvi informācijai, ir jāņem vērā arī izmaiņas ES pašreizējo valodu struktūrā.
In the efforts to facilitate the accessibility of information for citizens and businesses, changes in the current language regime of the EU must also be taken into account.
Katrs trešais ES pilsonis pašlaik runā vāciski.
It is now the case that every third EU citizen speaks German
Avots: ,,Eirobarometrs’’, speciāls izlaidums 243, 2005. gada novembra-decembra aptauja, publicēts 2006. gada februārī.
Source: Eurobarometer Special 243, Fieldwork November - December 2005, Publication February 2006. .
Šim faktam vajadzētu atspoguļoties arī valodu piedāvājumā tīmekļa vietnēs.
This fact should also be reflected in the languages offered on Internet sites.
Padomes prezidentūras, kas mainās ik pēc sešiem mēnešiem, informācija tīmekļa vietnēs ir pieejama kā parasti līdz šim vienīgi angļu, franču un tās valsts valodā, kura attiecīgajā periodā ir pārņēmusi prezidentūru.
Hitherto, however, the six-monthly rotating Council Presidencies have usually made their Internet site available only in English, French and the language of the country holding the presidency at the time.
Šeit vērā nav ņemts apstāklis, ka vācu valoda kopumā ir visvairāk izplatītā dzimtā valoda ES (18 %) un paplašināšanās gaitā pēc angļu valodas (ar 51 %) visvairāk izplatītā valoda starp ES pilsoņiem (32%).
This takes no account of the fact that German (with 18%) is the most widespread mother-tongue in the EU and not least in the wake of enlargement is, after English (with 51%), the most widespread language overall among EU citizens (32%).
Pārskatāms visu ES iestāžu tīmekļa portāls
Easy-to-use Internet portal for all EU institutions
Lai kopumā panāktu lielāku skaidrību un līdz ar to mazinātu birokrātismu, referents pieprasa izveidot visām ES iestādēm kopēju vienkāršu un pārskatāmu tīmekļa portālu.
In the interests of greater clarity in general and hence of greater proximity to the citizen, the rapporteur calls for a simple and easy-to-use common Internet portal for all EU institutions.
Kaut arī jau tagad, izmantojot portālu
It is true that it is already possible at the present time to reach all institutions via the portal
www.europa.eu , var piekļūt informācijai par visām iestādēm, tomēr tas iespējams tikai pa apvedceļiem.
www.europa.eu but only by circuitous routes.
Eiropas Savienības uzbūve pirmajā brīdī nav skaidri pārredzama; daudzās vienlaicīgi līdzās pastāvošās tīmekļa adreses drīzāk rada vēl lielāku sajukumu.
The structure of the European Union is not plain to see at first sight and the many Internet addresses existing alongside one another are more likely to lead to even greater confusion.
Tāpēc referents ierosina veidot vienkāršu sākumlapu ar 5 izvēlņu punktiem visai ES: attiecīgi pa vienai saitei ar Eiropas Parlamentu, Komisiju un Ministru padomi, kā arī pa vienai saitei ar informāciju par ES uzbūvi un norādi par pārējām iestādēm.
The rapporteur accordingly proposes a simple entry page for the entire EU with five menu items: one link each to the European Parliament, the Commission and the Council as well as one page with information about the structure of the EU and a reference link to the other institutions.
Sadarbība ar ES struktūrvienībām
Cooperation with EU bodies
Konstruktīva Eiropas ombuda sadarbība ar ES struktūrvienībām (tiekoties, organizējot pasākumus un seminārus) ir nozīmīgs avots, lai nepārtraukti uzlabotu Eiropas pārvaldes sistēmu.
The constructive cooperation between the Ombudsman and the EU institutions and bodies (in the form of meetings, events and seminars) is a valuable source of ongoing improvement to European administration.
Eiropas Parlaments atbalsta ombuda kā ārēja kontroles mehānisma nozīmi, lai pārvaldes sistēma labi darbotos, un atzinīgi vērtē dažus panākumus, kas gūti šīs sadarbības rezultātā, piemēram, jaunās iekšējās procedūras izmantošana Eiropas Komisijā, saskaņā ar kuru katrs komisārs ir atbildīgs par attiecīgajām sūdzībām.
Parliament endorses the Ombudsman in his role of external control mechanism for sound administration and welcomes some successes that have already resulted from this collaboration, e.g. application of the new internal procedure at the Commission whereby individual Commissioners assume responsibility for the relevant complaints.
Šāda veida procedūra būtu lietderīga arī apstrādājot lūgumrakstus, līdz ar to Komisija tiek aicināta attiecīgi paplašināt šīs procedūras piemērojamības jomu.
Such a procedure would also make sense for the processing of petitions and the Commission is accordingly urged to extend its scope accordingly.
Turklāt vēl skaidri jādefinē un jānorobežo Eiropas ombuda darbības joma attiecībā pret Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komiteju.
Furthermore, the role of the European Ombudsman must be clearly defined and demarcated from the role of Parliament's Committee on Petitions.
Lūgumrakstu komiteja ir indikators, kas rāda, kā vispārēji dalībvalstīs darbojas ES likumdošana un vai notiek tās pareiza īstenošana un piemērošana, turpretim ombudam kā ārējās kontroles mehānismam skaidri un strikti jāsaglabā savas kompetences ietvarus, lai labi noritētu ES iestāžu un struktūrvienību pārvalde.
Whilst the Committee on Petitions is an indicator for the general functioning and proper transposition and application of EU legislation in the Member States, the Ombudsman must confine himself clearly and unambiguously to his role of external control mechanism for sound administration by EU institutions and bodies.
Pretējā gadījumā var rasties nevajadzīga pilsoņu mulsināšana.
Otherwise, unnecessary confusion may be created for citizens.
Sadarbība ar iestādēm un struktūrvienībām dalībvalstu, reģionu un vietējā līmenī
Cooperation with bodies at national, regional and local levels
2005. gadu raksturoja Eiropas ombuda biroja desmit gadu jubileja, un pirmo reizi šīs iestādes sanāksmēs un pasākumos ar dalībvalstu ombudiem un līdzīgām iestādēm dalībvalstu, reģionu un vietējā līmenī piedalījās arī ombudi no jaunajām ES dalībvalstīm, kā arī no Horvātijas, Rumānijas, Islandes un Norvēģijas.
2005 marked the 10th anniversary of the institution and for the first time ombudsmen from the new Member States as well as from Croatia, Romania, Iceland and Norway attended the meetings and events arranged by the European Ombudsman with the ombudsmen and similar bodies at national, regional and local levels in the Member States.
Eiropas ombudu tīkls ir ļoti noderīgs sadarbības līdzeklis, lai apmainītos labākajā pieredzē starp iestādēm, kurām iznāk saskarties ar vienādām problēmām un izaicinājumiem atšķirīgos līmeņos.
The European Network of Ombudsmen is a very useful arrangement for exchanging best practice between bodies confronted with the same problems and challenges at different levels.
Faktam, ka joprojām nepilni 70 % sūdzību neietilpst Eiropas ombuda kompetencē, jārosina pārdomāt komunikācijas stratēģiju.
The fact that close on 70% of complaints still fall outside of terms of reference of the Ombudsman should prompt a rethink of communication strategy.
Svarīgi ir modināt pilsoņos apziņu par savām tiesībām.
It makes sense to awaken the awareness of citizens about their rights.
Tomēr pirmām kārtām viņiem jāparāda, kādas tieši ir viņu tiesībās.
Yet they should first and foremost be shown exactly what their rights consist of.
Tā kā ombuda nav visās dalībvalstīs, daudzi cilvēki vēršas pie Eiropas ombuda, kad viņiem ir problēmas ar dalībvalstu, reģionu vai vietējo pārvaldes sistēmu (93,7 % sūdzību, kas neietilpst ombuda pilnvarās, ir izskaidrojamas tieši ar šo iemeslu!).
Precisely because an ombudsman does not exist in all Member States, many people are turning to the European Ombudsman when they encounter problems with a national, regional or local administration (93.7% of complaints outside the Ombudsman's terms of reference are attributable to this cause!).
Lai samazinātu ilgstoši augsto sūdzību skaitu, kuras neietilpst ombuda kompetencē, Eiropas ombudam ne vien kopumā jāmudina iesniegt sūdzības, bet gan drīzāk skaidri jāpasaka, ko tas var un nevar darīt, un skaidri jāparāda un jānorobežo savas kompetences jomas.
In order to reduce the persistently high number of complaints that do not fall within his terms of reference, the Ombudsman should not therefore simply give general encouragement to the lodging of complaints but instead clarify what he can and cannot do and provide a clear presentation and demarcation of his responsibilities.
Lai risinātu šo problēmu, varētu veltīt lielāku uzmanību pilsoņiem paredzētajiem pasākumiem un līdz ar to pašiem sūdzību iesniedzējiem, nevis aprobežoties tikai ar informācijas apmaiņu starp ombudiem.
One possibility would be for him to place greater emphasis himself on events for citizens and hence potential complainants and not confine himself solely to an exchange between ombudsmen.
Eiropas ombuda 2005. gada darbības pārskats
Annual report on the European Ombudsman’s activities in 2005
Marcin Libicki, Michael Cashman, Marie Panayotopoulos-Cassiotou, Maria Matsouka, Robert Atkins, Manolis Mavrommatis, Andreas Schwab, Rainer Wieland, , Proinsias De Rossa, Alexandra Dobolyi, David Hammerstein Mintz ,
Marcin Libicki, Michael Cashman, Marie Panayotopoulos-Cassiotou, Maria Matsouka, Robert Atkins, Manolis Mavrommatis, Andreas Schwab, Rainer Wieland, , Proinsias De Rossa, Alexandra Dobolyi, David Hammerstein Mintz,
par ES un Dienvidāfrikas stratēģisko partnerību
on an EU-South Africa Strategic Partnership
– ņemot vērā Komisijas 2006. gada 28. jūnija paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam „Ceļā uz ES un Dienvidāfrikas stratēģisko partnerību” ( COM(2006)0347 ),
– having regard to the Communication from the Commission to the Council and the European Parliament of 28 June 2006 entitled 'Towards an EU-South Africa Strategic Partnership' ( COM(2006)0347 ),
– ņemot vērā Komisijas 2006. gada 28. jūnija paziņojumu Padomei un dalībvalstu valdību pārstāvjiem Padomes sanāksmē par Komisijai sniegtajām vadlīnijām Tirdzniecības, attīstības un sadarbības nolīguma pārskatīšanai starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Dienvidāfrikas Republiku, no otras puses ( COM(2006)0348 ),
– having regard to the Communication from the Commission to the Council and to the Representatives of the Governments of the Member States meeting within the Council to give orientation to the Commission for the revision of the Agreement on Trade, Development and Cooperation between the European Community and its Member States, of the one part, and the Republic of South Africa, of the other part, of 28 June 2006 ( COM(2006)0348 ),
– ņemot vērā 1999. gada oktobrī parakstīto Tirdzniecības, attīstības un sadarbības nolīgumu (TASN) starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Dienvidāfrikas Republiku, no otras puses, kas uz laiku un daļēji tika piemērots no 2000. gada janvāra un pilnībā stājās spēkā 2004. gada 1. maijā,
– having regard to the Agreement on Trade, Development and Cooperation (TDCA) between the European Community and its Member States, of the one part, and the Republic of South Africa, of the other part, which was signed in October 1999 and was applied provisionally and partially from January 2000 and which entered fully into force on 1 May 2004,
– ņemot vērā partnerības nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras un Klusā okeāna (ĀKK) valstīm, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas tika parakstīts 2000. gada 23. jūnijā Kotonū (Kotonū Nolīgums)
– having regard to the Partnership Agreement between the members of the African, Caribbean and Pacific (ACP) Group of States of the one part, and the European Community and its Member States of the other part, signed in Cotonou on 23 June 2000 (the 'Cotonou Agreement')
– ņemot vērā ANO Tūkstošgades projekta ziņojumu „Ieguldījums attīstībā — praktisks plāns Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanai”,
– having regard to the report by the UN Millennium Project: ‘Investing in Development: A Practical Plan to Achieve the Millennium Development Goals',
– ņemot vērā Padomes un dalībvalstu valdību pārstāvju kopīgo paziņojumu „Eiropas konsenss”
– having regard to the Joint Statement by the Council and the Representatives of the Governments of the Member States meeting within the Council, the European Parliament and the Commission on European Union Development Policy, ‘The European Consensus'
– ņemot vērā Parlamenta 2005. gada 17. novembra rezolūciju par Āfrikas attīstības stratēģiju
– having regard to its resolutions of 17 November 2005 on a Development Strategy for Africa
Pieņemtie teksti , P6_TA(2005)0445 . un 2006. gada 6. jūlija rezolūciju par ES un Karību jūras reģiona partnerību izaugsmei, stabilitātei un attīstībai
Texts Adopted , P6_TA(2005)0445 . and of 6 July 2006 on the EU-Caribbean Partnership for Growth, Stability and Development
Pieņemtie teksti , P6_TA(2006)0304 . ,
Texts Adopted , P6_TA(2006)0304 . ,
– ņemot vērā Attīstības komitejas ziņojumu ( A6‑0310/2006 ),
– having regard to the report of the Committee on Development ( A6‑0310/2006 ),