natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ja svarīgu iemeslu dēļ Komisija nolemj atsaukt vai grozīt savu priekšlikumu pretēji Parlamenta gribai, tā paskaidro šāda lēmuma iemeslus, sniedzot Parlamentam paziņojumu;
If, for important reasons, the Commission decides to withdraw or modify its proposal, against the wishes of Parliament, it shall explain the reasons for that decision in a statement to Parliament;
15. uzskata — ja likumdošanas priekšlikums ir sagatavots saskaņā ar EK līguma 138. pantu, Komisijai savlaicīgi jāinformē Eiropas Savienības darba devēji un darba ņēmēji par savu nodomu atsaukt vai būtiski grozīt likumdošanas priekšlikumu;
Considers that, where a legislative proposal has been formulated in accordance with Article 138, the Commission should duly inform the European social partners about its intention to withdraw or substantially modify the legislative proposal;
Savā 2005. gada 27. septembra ziņojumā tā informēja Eiropas Parlamentu un Padomi par pārbaudes rezultātiem.
The Commission has screened all of its proposals currently being dealt with by a legislative procedure.
Šajā ziņojumā cita starpā iekļauts saraksts ar 68 likumdošanas priekšlikumiem, kurus Komisija vēlas atsaukt.
Its communication of 27 September 2005 to Parliament and the Council sets out the findings of that review and contains, among other things, a list of 68 legislative proposals which the Commission intends to withdraw.
Šis ziņojums rada ieganstu Konstitucionālo lietu komitejai apskatīt šī jautājuma institucionālos aspektus.
The communication has prompted the Committee on Constitutional Affairs to look into the institutional aspects of this matter.
Viena no tipiskākajām Eiropas Kopienu likumdošanas pazīmēm, kā to nosaka EK līgums, ir vispārējas, unikālas Komisijas iniciatīvas tiesības, kas principā atbilst iniciatīvas monopolam.
One of the hallmarks of Community law-making, in the form established by the EC Treaty, is the virtually all-embracing exclusive right of initiative accorded to the Commission, tantamount almost to a monopoly.
Visi EK likumdošanas akti, ar dažiem izņēmumiem, tiek pieņemti „saskaņā ar Komisijas priekšlikumu”.
Barring rare exceptions, all legislative acts in the EC are adopted ‘on a proposal from the Commission’.
Taču Komisijai nav likumdevēja vara.
But the Commission is not the Legislator.
Komisijas piedāvātos likumus pieņem vai nu Padome vai Eiropas Parlaments un Padome kopā.
Instead, the laws proposed by the Commission are adopted either by the Council alone or by Parliament and the Council acting jointly.
Tādā veidā EK līgums nodrošina institucionālu līdzsvaru starp trīs iestādēm likumdošanas jomā.
The EC Treaty thus brings the three institutions into an institutional balance where legislation is concerned.
Lai saglabātu šo līdzsvaru, pirmkārt, ir nepieciešams, ka iestādes ievēro citu iestāžu pilnvaras, kā arī nepārkāpj savējās.
To preserve that balance, each institution must, first of all, allow for the powers of the others and refrain from overstepping its own powers.
Turklāt institūciju līdzsvara principa ievērošanai ir nepieciešams aktīva un lojāla iestāžu sadarbība, kas pārsniedz rakstveida procedūru noteikumu robežas.
The principle of institutional balance, however, also requires the institutions to work in active and honest cooperation extending beyond the written procedural rules.
Tas ir obligāts nosacījums demokrātiskas un tiesiskas savienības pastāvēšanai.
That is a sine qua non if the Union is to operate democratically under the rule of law.
Iestāžu līdzsvara princips ietver konkrētus juridiskus pienākumus, kas iestādēm, pildot tām Līgumā paredzētās pilnvaras, ir jāņem vērā.
The institutional balance principle accordingly entails specific legal obligations that the institutions have to observe when exercising the powers conferred on them by the Treaty.
Arī likumdošanas jomā iestāžu pilnvaru saturs un apjoms neizriet tikai no Līgumā rakstītā teksta.
Consequently, in law-making as in other areas, the substance and extent of the institutions’ powers do not derive solely from the written text of the Treaties.
Pamatojums Komisijas grozīšanas un atsaukšanas pilnvarām
Basis of the Commission’s power to modify and withdraw its proposals
Saskaņā ar EK līguma 250. panta 2. punktu Komisija var labot priekšlikumu arī likumdošanas procedūras laikā.
Under Article 250(2) TEC the Commission may alter a proposal even after the legislative procedure has got under way.
Grozījumi var izpausties tādējādi, ka kādi likumdošanas priekšlikumā ietvertie noteikumi tiek aizstāti ar citiem vai esošais priekšlikums tiek papildināts ar citiem noteikumiem, vai arī kādi priekšlikumā ietvertie noteikumi tie svītroti.
It can alter a proposal by replacing, adding to, or removing given provisions.
Tātad daļēja likumdošanas priekšlikuma atsaukšana arī ir grozījums, kā to skaidri nosaka EK līguma 250. panta 2. punkts.
The partial withdrawal of a legislative proposal is thus a modification expressly provided for in Article 250(2) TEC.
Taču EK līgums skaidri neparedz Komisijas pilnvaras pilnībā atsaukt likumdošanas priekšlikumu.
On the other hand, the Commission’s power to withdraw an entire legislative proposal is not mentioned in the EC Treaty in so many words.
Taču tas paredz loģisku papildinājumu grozīšanas pilnvarām saskaņā ar EK līguma 250. panta 2. punktu, jo tikai grozīšanas un atsaukšanas pilnvaras kopā veido Komisijas iniciatīvas tiesību atgriezenisko pusi.
It does, however, constitute the logical extension to the power to modify proposals under Article 250(2) TEC because both powers together, the power to alter proposals and the power to withdraw them, are needed in order to provide the counterpart to the Commission’s right of initiative.
Komisijas grozīšanas un atsaukšanas pilnvaru laika ierobežojums
Time limit applying to the Commission’s power to modify and withdraw its proposals
Saskaņā ar EK līguma 250. panta 2. punktu Komisija var labot tās iesniegto priekšlikumu, kamēr Padome nav pieņēmusi lēmumu par to.
Article 250(2) TEC stipulates that after the Commission has submitted a legislative proposal, it may alter it at any time as long as the Council has not acted.
Tādējādi šie noteikumi pamato ne tikai Komisijas pilnvaras grozīt, bet nosaka arī laika ierobežojumu.
This arrangement therefore not only establishes the basis for the Commission’s power to modify its proposals, but also limits it in time.
Šis ierobežojums līdzvērtīgi attiecas arī uz papildu atsaukšanas pilnvarām, kas izriet no EK līguma 250. panta 2. punkta noteikumiem.
The limit applies equally to the complementary power to withdraw proposals also deriving from Article 250(2) TEC.
Turklāt šis nosacījums attiecas uz visām līgumā paredzētajām likumdošanas procedūrām.
In addition, this provision applies to all of the legislative procedures set out in the Treaty.
Taču īpaši attiecībā uz sadarbības un koplēmuma procedūru pastāv atšķirīgi uzskati par to, kāds laika ierobežojums ir minēts EK līguma 250. panta 2. punktā.
Interpretations diverge, however, especially where the cooperation and codecision procedures are concerned, as to the stage described in Article 250(2) TEC.
Tiesai līdz šim nav bijusi izdevība izteikties šajā sakarā.
The Court of Justice has had no occasion to date to rule on this point.
Eiropas Parlamenta juridiskais dienests savā atzinumā, kuru tas sagatavoja Konstitucionālo lietu komitejas uzdevumā, ir nonācis pie šāda risinājuma:
In its opinion delivered at the request of the Committee on Constitutional Affairs, Parliament’s Legal Service reached the following conclusion:
„Koplēmuma procedūrā šis noteikums ļauj atsaukt priekšlikumu, kamēr nav pabeigts pirmais lasījums Eiropas Parlamentā un Padome to nav apstiprinājusi, pieņemot kopējo nostāju.”
In the codecision procedure the Commission may withdraw its proposal at first reading.
Šāda redakcija nav arī pretrunā ar EK līguma 250. panta 2. punktu.
However, once the Council has adopted its common position, that option is no longer open.
Šī punkta noteikumi paredz tikai to, ka Komisija pirms otrā lasījuma informē Parlamentu par tās viedokli attiecībā uz Padomes kopējo nostāju un ka tā iesniedz atzinumu par visiem Parlamenta grozījumiem otrajā lasījumā.
This interpretation does not, moreover, clash with Article 251(2) TEC, which requires the Commission merely to inform Parliament before second reading of its attitude to the Council common position and to such amendments as Parliament might table at second reading.
Šie noteikumi tādējādi skaidri norāda, ka EK līguma sapratnē šajā brīdī Komisija netiek vairs uzskatīta par likumdošanas lietas „īpašnieci”, tādējādi apstiprinot uzskatu, ka Komisija šajā brīdī principā vairs nevar atcelt vai grozīt likumdošanas priekšlikumu.
These provisions thus clearly demonstrate that, for the purposes of the EC Treaty, the Commission is at this stage of the procedure no longer considered the ‘owner’ of the area to be legislated for; accordingly, they confirm the view that once the procedure has progressed to this stage, the Commission has no power whatsoever to withdraw or alter the proposed legislation.
Ar to ir skaidrs, ka šie izteikumi tāpat attiecas arī uz sadarbības procedūru.
Obviously, the foregoing applies equally to the cooperation procedure.
EK līguma 250. panta 2. punktā minētais Padomes lēmums, kas iezīmē laika robežu grozīšanas un atsaukšanas pilnvaru izmantošanai, tādējādi veido kopējo nostāju sadarbības procedūrā saskaņā ar EK līguma 250. panta a) apakšpunktu.
In that procedure, therefore, when the Council acts as provided for in Article 250(2) TEC, in so doing establishing the cut-off point for the power to modify or withdraw the initial proposal, it adopts a common position as referred to in Article 252(a) TEC.
Protams, Padomes lēmums par kopējo nostāju, kas ierobežo Komisijas grozīšanas un atcelšanas pilnvaras, var būt spēkā tikai tad, ja tas ir likumīgi pieņemts.
A Council common position naturally cannot serve to limit the Commission’s power to modify or withdraw its initial proposal unless it has itself been adopted in accordance with the rules.
Nelikumīgs Padomes lēmums turpretī būtu bez iedarbības.
An unlawful common position would produce no effect.
Tas būtu jo īpaši gadījumā, ja Padome, pieņemot lēmumu par kopējo nostāju, pārkāptu savas Komisijas priekšlikuma grozīšanas pilnvaras, pilnībā izmainot regulējuma priekšmetu.
This would be the case especially if the Council, in acting to adopt a common position, were to overstep its power to amend the Commission proposal, for instance by replacing the proposed area to be regulated with something completely new.
Šāds lēmums patiesībā būtu Padomes pašas likumdošanas iniciatīva, kas, ņemot vērā trūkstošo Līguma pamatojumu, nebūtu spēkā.
An act of that kind would in reality constitute an independent legislative initiative by the Council, which would have no effect, because it would have no basis in the Treaty.
Tādējādi tas nevarētu būt spēkā, lai ierobežotu Komisijas grozīšanas un atsaukšanas pilnvaras, arī tad, ja to formāli uzskatītu par „kopējo nostāju”.
It follows that it could not serve either to limit the Commission’s power to modify or withdraw its proposal, even if it had been formally adopted as a ‘common position’.
Komisijas grozīšanas un atsaukšanas pilnvaru īstenošana
Exercise of the Commission’s power to modify and withdraw its proposals.
Komisijas grozīšanas un atsaukšanas pilnvaru īstenošana EK līgumā vispār nav skaidri atrunāta.
There is nothing in the EC Treaty that expressly dictates how the Commission should exercise its power to modify and withdraw its proposals.
Taču šeit nav runa par juridiski brīvu jomu.
This does not mean, however, that there is a legal vacuum.
Tādējādi, īpaši ņemot vērā iestāžu līdzsvara un lojālas sadarbības principu, Komisijai ir vispārējs pienākums ievērot Eiropas Parlamenta lomu likumdošanas procesā un to neapiet, īstenojot šādas grozīšanas un atsaukšanas pilnvaras.
In particular, the principles of institutional balance and honest cooperation among the institutions impose a general obligation on the Commission to take account of Parliament’s role in the legislative process and refrain from using its powers in such a way as to circumvent it.
Par šāda vispārēja pienākuma esamību nepastāv nekāda viedokļu nesakritība starp Komisiju un Eiropas Parlamentu un 2005. gada 26. maija pamatnolīguma 31.–33. punktā par Eiropas Parlamenta un Komisijas attiecībām (pamatnolīgums) par šo jautājumu puses daļēji jau ir konkrēti vienojušās.
There is no dispute between the Commission and Parliament about the fact that such an obligation exists; to some extent, points 31 to 33 of the framework agreement of 26 May 2005 on relations between Parliament and the Commission (Framework Agreement) have already translated it into a mutual understanding.
Ir skaidri redzams, ka būtu loģiski, ja iesaistītās iestādes, ņemot vērā tikai daļēji konkrēto vienošanos par minēto pienākumu, varētu izveidot kopēju sapratni par vispārēju konkrētu vienošanos.
It would obviously be highly desirable if the institutions concerned, instead of just giving partial effect to this general obligation, could reach a common understanding to translate it comprehensively into practice.
Eiropas Parlamentam noteikti vajadzētu iesniegt savu nostāju šajā jautājumā vadlīniju veidā.
Parliament should, in any event, put forward guidelines setting out its point of view.
Turklāt ir nepieciešams nošķirt divu dažādu veidu gadījumus:
To that end, a distinction needs to be made between two types of situations:
- ja Komisija groza vai atsauc likumdošanas priekšlikumu pēc Eiropas Parlamenta iniciatīvas, kā arī
- cases where the Commission modifies or withdraws proposed legislation at the instigation of Parliament, and
- ja Komisija groza vai atsauc likumdošanas priekšlikumu pēc savas iniciatīvas.
- cases where the Commission modifies or withdraws proposed legislation on its own initiative.
a) grozījums vai atsaukšana pēc Eiropas Parlamenta iniciatīvas
(a) Modification and withdrawal at the instigation of Parliament
Pamatnolīguma 31. un 33. punktos Komisija un Eiropas Parlaments ir šādi vienojušies:
In points 31 and 33 of the Framework Agreement the Commission and Parliament have laid down the following arrangement:
„ Komisija apņemas rūpīgi iepazīties ar Parlamenta pieņemtajiem grozījumiem Komisijas likumdošanas priekšlikumos, lai tos ņemtu vērā jebkurā grozītajā priekšlikumā .”
‘The Commission undertakes to carefully examine amendments to its legislative proposals adopted by Parliament, with a view to taking them into account in any amended proposal.’
„Likumdošanas procedūrās, kurās nav vajadzīga koplēmuma procedūra, Komisija: … apņemas vajadzības gadījumā atsaukt Parlamenta noraidīto likumdošanas priekšlikumu.
‘For legislative procedures not entailing codecision, the Commission ... undertakes, if appropriate, to withdraw a legislative proposal that Parliament has rejected.
Ja svarīgu iemeslu dēļ un pēc izskatīšanas Kolēģijā Komisija nolemj savu priekšlikumu uzturēt, tā sniedz argumentētu skaidrojumu Parlamentam.”
If, for important reasons and after consideration by the College, the Commission decides to maintain its proposal, it shall explain the reasons for that decision in a statement before Parliament.’
Attiecīgajās piemērošanas jomās šie abi noteikumi pamatā atbilst EK līgumā noteiktajam iestāžu līdzsvaram.
Within their respective areas of application these two provisions are entirely in keeping with the institutional balance established by the EC Treaty.
Taču tie neaptver visus jautājumus, kam nepieciešams regulējums.
They do not, however, cover every case that needs to be regulated.
Pirmkārt, tie ir pašreizējie noteikumi, kas nosaka Komisijas vispārēju pienākumu atsaukt tās priekšlikumu, ja to noraidījis Parlaments, un attiecas tikai uz tādām likumdošanas procedūrām, kas nav pakļautas koplēmumam.
In the first place, as regards the current rule that the Commission is obliged as a matter of principle to withdraw a proposal rejected by Parliament, its scope is explicitly restricted to those legislative procedures not entailing codecision.
Otrkārt, nolīgums nosaka Komisijai pienākumu pamatot Parlamentam tikai gadījumos, ja tā grib saglabāt priekšlikumu, neskatoties uz Parlamenta noraidījumu.
Secondly, the agreement requires the Commission to explain its position to Parliament only when, despite Parliament’s rejection, it wishes to keep its proposal on the table.
Šādi noteikumi nepastāv attiecībā uz gadījumiem, kad tā nevēlas ņemt vērā būtiskus Parlamenta grozījumus.
No such arrangement applies when the Commission intends to disregard substantial amendments by Parliament.
Taču nav redzama iemesla līdzīgus jautājumus, kas nav ietverti pamatnolīgumā, risināt savādāk nekā tos jautājumus, ko precīzi nosaka pamatnolīgums.
There is, however, no apparent reason why cases not covered by the Framework Agreement, but of a comparable type, should be treated differently from cases expressly regulated by the agreement.
b) grozījums vai atsaukšana pēc Komisijas iniciatīvas
(b) Modification and withdrawal on the initiative of the Commission
Pamatnolīguma 32. punktā par attiecībām starp Eiropas Parlamentu un Komisiju abas iestādes ir šādi vienojušās:
In point 32 of the Framework Agreement on relations between Parliament and the Commission the two institutions have laid down the following arrangement:
„Pirms sava priekšlikuma atsaukšanas, Komisija par to paziņo Parlamentam un Padomei.”
‘The Commission shall give Parliament and the Council prior notification before withdrawing its proposals.’
Vienošanās par to, ka Komisija iepriekš informē Parlamentu, nešaubīgi ir nepieciešams pamata priekšnoteikums, lai runātu par atsaukšanas procedūru, kas ir lojālas sadarbības garā.
The Commission’s undertaking to give Parliament prior notification is undoubtedly a necessary precondition: any failure to satisfy it would rule out the possibility of a withdrawal procedure according to the spirit of honest cooperation.
Taču tas nekādā ziņā nav pietiekams priekšnoteikums.
But it is definitely not sufficient.
Šajā sakarā arī Komisija savā 2005. gada 27. septembra paziņojumā, informējot nevis par jau apstiprinātu atsaukšanu, bet gan šāda veida nodomu, jau ir spērusi soli uz priekšu.
Earlier on the Commission accordingly took another step in the same direction with its communication of 27 September 2005, in which, rather than wiating to report on decisions already reached, it spelled out its intentions regarding the withdrawal of proposals.
Taču arī ar šo vien netiek izsmeltas visas lojālas sadarbības prasības.
Yet even this is not enough on its own to completely fulfil the requirements of honest cooperation.
Šajā sakarā par lojālu Komisijas un Parlamenta sadarbību var runāt tikai tad, ja Komisija Parlamentu informē tik laicīgi un plaši, ka tas var sagatavot atzinumu par nodomu atsaukt priekšlikumu.
The only situation that could rightly be termed honest cooperation between the Commission and Parliament would be one in which the Commission informed Parliament in sufficient time and detail to enable it to deliver an opinion on the intended withdrawal of a proposal.
Protams, Parlamenta atzinuma saturs nevar būt saistošs Komisijai, ņemot vērā pašreizējo Līgumu.
The substance of Parliament’s opinion could naturally not be regarded as binding on the Commission under the Treaty as it presently stands.
Taču atzinums būtu tikai formalitāte, ja nepastāvētu vismaz Komisijas pienākums rūpīgi iepazīties ar Prezidenta nostāju un, pieņemot tās galīgo lēmumu, to pienācīgi ņemt vērā.
On the other hand, the opinion would be reduced to a mere formality if the Commission did not offer a quid pro quo by at the very least promising to consider Parliament’s views carefully and take them duly into account in its final decision.
Protams, Komisijai ir jāpaziņo Parlamentam, kāpēc tā nav ņēmusi vērā tā nostāju.
Needless to say, the Commission would also have to tell Parliament why it had disregarded its opinion if that case arose.
Ņemot vērā iepriekš minētos iemeslus, šo pamatprincipu piemērošanu nevar attiecināt tikai uz gadījumu, kad Komisija (pilnībā) atsauc likumdošanas priekšlikumu.
For the reasons described above the applicability of these principles should not be confined to cases in which the Commission withdraws a legislative proposal (as a whole).
Arī gadījumā, ja Komisija būtiski groza likumdošanas priekšlikumu (piemēram, atsauc ievērojamu tā daļu), tikai šādā veidā iespējams pienācīgi ievērot lojālas sadarbības principus.
When the Commission substantially alters a proposal (for instance by withdrawing large parts of the text), an approach along these lines is again the only way in which the imperatives of the honest cooperation principle can be properly satisfied.
EK līgums nosaka iestāžu lomu likumdošanas procesā.
The roles to be played by the individual institutions in the legislative process are assigned to them by the EC Treaty.
Protams, šāds pilnvaru sadalījums nevar vienādā mērā regulēt arī visus piemērošanas aspektus.
By definition, apportionment of powers by this means cannot likewise deal expressly with all points related to their exercise.
EK līgums nodod šo uzdevumu pašām iestādēm, kam jāvienojas par sadarbības formu.
That task is conferred under the Treaty on the institutions themselves, which have to agree on how they are to work together.
Tā to jau šobrīd nosaka EK līguma 218. panta 1. punkts un paredz arī Eiropas Konstitūcijas III-397. pants.
That is what is already laid down at present in Article 218(1) of the EC Treaty and also provided for in Article III-397 of the European Constitution.
Šeit ir runa arī par konstitucionālu uzdevumu iestādēm, detalizētāk izstrādājot Eiropas Savienības iestāžu struktūru.
What is involved, therefore, is a constitutional duty of the institutions to flesh out the Union’s institutional structure.
Šis ziņojums ir Konstitucionālo lietu komitejas devums šī uzdevuma īstenošanā.
By producing this report the Committee on Constitutional Affairs is making its own contribution to help accomplish the task.
par likumdevēja vēl neizlemto tiesību aktu priekšlikumu izvērtēšanas rezultātu
on the outcome of the screening of legislative proposals pending before the Legislator
A. tā kā, izvērtējot vēl neizlemtos tiesību aktus, Komisija paredz atsaukt 68 priekšlikumus, ko uzskata par neatbilstīgiem Lisabonas stratēģijas mērķiem vai labāka regulējuma principiem;
A. whereas, as an outcome of its screening of pending legislation, the Commission is envisaging the withdrawal of 68 proposals regarded as inconsistent with the Lisbon objectives or Better Regulation principles,
B. tā kā, atsaucot četrus priekšlikumus, kuri attiecas uz Eiropas asociācijas statūtiem, Eiropas savstarpējās sabiedrības statūtiem un darbinieku iesaistīšanu šajās organizācijās, to nevar pamatot ar neatbilstību labāka regulējuma principiem, jo patiesībā šo priekšlikumu mērķis ir faktiski uzlabot normatīvo vidi Eiropas pilsoņu interesēs, un tādējādi tos nekādi nevar pielīdzināt nevajadzīga birokrātiskā sloga uzlikšanai;
B. whereas the withdrawal of the four proposals concerning the Statute for a European association, the Statute for a European mutual society and the involvement of employees therein cannot be justified in the light of Better Regulation principles, since, in point of fact, those proposals aim at actually improving the regulatory environment in the interests of European citizens and, therefore, can in no way be equated with the imposition of needless bureaucratic burdens,
C. tā kā ir vispārpieņemts, ka saskaņā ar EK līguma 250. panta 2. punktu Komisija ir tiesīga atsaukt vēl neizlemtos priekšlikumus, ja vien Padome nav pieņēmusi lēmumu, un ka koplēmuma procedūrā šis noteikums ļauj atsaukt priekšlikumu, kamēr nav pabeigts pirmais lasījums Eiropas Parlamentā un Padome to nav apstiprinājusi, pieņemot kopējo nostāju;
C. whereas it is commonly believed that the Commission has the right to withdraw pending proposals, pursuant to Article 250(2) of the EC Treaty, as long as the Council has not acted, and that, within the codecision procedure, that provision allows such withdrawal as long as the first reading has not been completed within the European Parliament and ‘sealed’ by the Council’s adoption of a common position,