natgillin/translations-raw huggingface dataset:
15. ir pārliecināts — lai izveidotu iekšējo pakalpojumu tirgu, kura tiesiskais regulējums ir balstīts uz izcelsmes valsts principu, ir nepieciešams, lai attiecīgie pasākumi būtu skaidri gan tiesiskajā, gan praktiskajā skatījumā;
Is convinced that the establishment of an internal market for services, the legal framework of which is based on the country of origin principle, depends on the relevant measures being clear from both a legal and a practical perspective;
Valsts sektora un privātā sektora pakalpojumu sniedzēji
Public and private service providers
16. aicina Komisiju neaizmirst, ka attiecībā uz pakalpojumu sniedzēju pienākumiem nav jānošķir valsts un privātā sektora pakalpojumu sniedzēji, jo direktīvas par patērētāju aizsardzību uz tiem attieksies vienādā mērā;
16.Calls on the Commission to bear in mind that, when it comes to the obligations of services providers, no difference should be made between public and private service providers, which should both be equally subject to the field of application of the directives on consumer protection;
18. aicina Komisiju rūpīgi uzraudzīt to spēkā esošo un vēl topošo horizontālo un nozares tiesību aktu pārņemšanu un īstenošanu, kuri attiecas uz pārrobežu pakalpojumu sniedzēju atbildību;
Calls on the Commission to monitor thoroughly the transposition and implementation of existing and upcoming horizontal and sectoral legislation relating to the liability of cross-border service providers;
21. atzīst, ka visās dalībvalstīs, kaut arī atšķirīgā mērā, bet tomēr pastāv pakalpojumu sniedzēju atbildības režīmi, tomēr uzskata, ka skaidrības un patērētāju uzticības gūšanas labad ir nepieciešama zināma konverģence — jo īpaši svarīgākajās pārrobežu nozarēs; uzskata arī, ka vajadzības gadījumā jābūt ciešākai dalībvalstu regulatīvo iestāžu un profesionālo organizāciju sadarbībai;
Recognises that liability regimes for service providers exist, albeit to varying degrees, in all Member States, but believes that in the interests of clarity and so as to create consumer confidence that there needs to be some convergence, especially in key cross-border sectors; believes also that there is a need for greater co-operation between national regulatory bodies and professional organisations, where appropriate;
22. aicina Komisiju turpināt darbu pie nozarēm un to galvenajām jomām un 12 mēnešu laikā iesniegt rīcības programmu, lai pienācīgi novērtētu iekšējā tirgus pašreizējo un topošo tiesību aktu ietekmi uz pārrobežu pakalpojumu sniedzēju pienākumiem un lai novērtētu iespējamo vajadzību pēc plaša horizontāla instrumenta pārrobežu pakalpojumu sniegšanas noteikumu saskaņošanai, lai tādējādi nodrošinātu augstu patērētāju aizsardzības līmeni;
Calls on the Commission, whilst continuing work on a sectoral basis in key areas, to submit, within 12 months, a work programme for an appropriate assessment of the impact of existing and upcoming legislation in the internal market on the obligations of cross-border service providers and the need for a possible broad horizontal instrument to align the rules on cross-border service provision in order to provide a high level of consumer protection;
26. aicina visus Komisijas ģenerāldirektorātus, kas iesaistīti pakalpojumu nozares tiesību aktu izstrādē, piedalīties pašreiz notiekošajā kopīga tiesību modeļa izveidē, lai iekļautu tajā daļas par pakalpojumu līgumiem, jo īpaši attiecībā uz jomām, kurās jau notiek vai, visai iespējams, notiks pārrobežu darījumi, piemēram, finanšu pakalpojumu un medicīnas pakalpojumu jomā;
Calls on all those Commission Directorates General involved in legislation for the service sector to participate in the continuing work on the Common Frame of Reference with a view to including sections on service contracts, especially in those areas where there is already, or there is likely to be, cross-border activity, such as, by way of example only, financial services and the health sector;
2007. gada marta pētījums par pārrobežu pakalpojumu sniedzēju pienākumiem, kuru pieprasīja Eiropas Parlamenta Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komiteja, risina svarīgo jautājumu par ES patērētāju uzticību, kā aprakstīts turpmākajā kopsavilkumā.
The March 2007 study on Obligations of Cross-Border Service Providers, requested by the European Parliament's Committee on the Internal Market and Consumer Protection, deals with the vital issue of consumer confidence among the EU-citizens, as summarised below.
Pakalpojumu brīvība un iekšējais tirgus
Freedom Of Services And The Internal Market
Brīva pakalpojumu sniegšana ir viena no četrām EK līgumā paredzētajām iekšējā tirgus pamatbrīvībām: 49. pants EK.
The free provision of services is one the four basic Internal Market freedoms of the EC Treaty: Article 49 EC.
Tagad to saskaņā ar iekšējā tirgus pakalpojumu nozaru milzīgo ekonomikas un sociālo nozīmi atzīst par autonomu pamatbrīvību.
Today it is recognized - in accordance with the immense economic and social significance of the service sectors in the Internal Market - as an autonomous basic freedom.
Tās pamatfunkcija ir padarīt iespējamu pārrobežu pakalpojumu sniegšanu vai izmantošanu tā, lai pakalpojuma sniedzējam vai izmantotājam nebūtu jāmaina atrašanās vieta.
Its essential function is to enable the provision or use of services across borders without the provider or the user having to relocate.
Pakalpojumu nozare, veidojot gandrīz 70 % no Eiropas IKP, ir ārkārtīgi nozīmīga ES ekonomikas un sociālajai attīstībai.
The services sector, contributing to nearly 70 % of European GDP, is of immense significance for the economic and social development of the EU.
Lai labāk izmantotu iekšējā tirgus potenciālu, kas piemīt šai nozarei, ES un EK pēdējos gados ir veikušas vairākus pasākumus atsevišķās jomās, kā arī ar jauno Direktīvu 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū radījušas jaunu visaptverošu sistēmu.
To better exploit the potential of the Internal Market for this sector, the EU and the EC in recent years have both taken a number of measures in certain areas as well as created a new overarching framework with the new Directive on Services in the Internal Market 2006/123/EC.
Patērētāja uzticība
Confidence Of The Consumer
Salīdzinot ar pasākumiem iekšējā tirgus sekmēšanai un patērētāju aizsardzībai saistībā ar pārrobežu preču piegādi, attiecībā uz pakalpojumiem joprojām pastāv ievērojams pasākumu trūkums, jo īpaši attiecībā uz kopīgiem standartiem pakalpojumu sniedzēju pienākumiem un aizsardzības līdzekļiem patērētājam.
In comparison with the measures to promote the Internal Market and consumer protection for the cross-border supply of goods, a considerable deficit remains for services, in particular regarding common standards for the obligations of the services provider and the remedies of the customer.
Tas attiecas uz gadījumiem, kad pakalpojuma sniedzējs nesniedz pakalpojumu vai sniedz to neapmierinošā kvalitātē, kā arī uz papildu gadījumiem, kad saistībā ar pakalpojumu tiek apdraudēta patērētāja drošība.
This concerns the cases in which the service provider does not perform a service or performs it badly, as well as the additional cases in which the safety of the customer in connection with the service is compromised.
Tādēļ sistēmu dažādība un atsevišķie noteikumi dalībvalstu tiesību aktos pašreiz rada lielu pārredzamības trūkumu, kā arī nenoteiktību attiecībā uz pārrobežu pakalpojumiem patērētājiem un arī pakalpojumu sniedzējiem.
The varied nature of the structures and individual provisions in the laws of the Member States therefore currently produces a great lack of transparency and uncertainty for cross-border services for the customer as well as for the provider.
2007. gada marta pētījumā Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejai minētas piecas īpaši nozīmīgas jomas iekšējam tirgum (izklaides pakalpojumi, telekomunikācijas, dzelzceļa pakalpojumi, juridiskās konsultācijas un veselības aprūpe).
The study for the Committee on the Internal Market and Consumer Protection of March 2007 mentions five areas of particular significance for the Internal Market (entertainment, telecommunication, rail transport, legal advice and health).
Pastāv ievērojamas atšķirības attiecībā uz pakalpojumu sniedzēju pienākumiem, jo īpaši:
There are considerable differences in terms of the obligations of the service providers particularly in the following respects:
- kādos apstākļos vispār pastāv pienākumi,
- under what conditions obligations exist at all,
- patērētajiem pieejamie aizsardzības līdzekļi, kad šie pienākumi netiek pildīti,
- remedies available to consumers when these obligations are breached,
- dažreiz attiecībā uz pieļaujamību un pienākumu izslēgšanas robežām, izmantojot atsevišķus pasākumus vai standartus; attiecībā uz iespējami maksimālajām robežām bojājumiem; attiecībā uz slogu pierādīt pienākumu pastāvēšanu pakalpojuma sniedzējam, pienākumu pārkāpšanu vai bojājumus, un
- sometimes in respect of the permissibility and the limits of exclusions of liability by individual arrangements or standard terms; in respect of possible upper limits on damages; in respect of the burden of proof for the existence of an obligation of the service provider, for the breach of an obligation and for damages, and
- attiecībā uz juridisko terminoloģiju, kā arī sistemātisku noteikumu struktūru pakalpojumu sniedzēju pienākumiem.
- in respect of the legal terminology and the systematic structure of the provisions on the obligations of providers.
Pasākumi, lai saskaņotu tiesību aktus, kas attiecas uz pakalpojumu sniedzēju pienākumiem, varētu labāk veicināt to, ka mazie un vidējie uzņēmumi ņem vērā savus pienākumus un ar to saistītos riskus, kā arī pārrobežu darījumu iespējas.
Measures to harmonize the law relating to the obligations of service providers could better enable small and medium sized businesses to appreciate their obligations and associated risks and chances in cross-border transactions.
Tai pat laikā tiktu palielināta patērētāju uzticība iegādāties pārrobežu pakalpojumus un tādējādi vairāk izmantot iekšējo tirgu (atbilstīgi pieaugošajām tehnoloģiju iespējām, pirmkārt jau internetam).
At the same time the confidence of the consumer to avail himself of cross-border services and thereby to make increased use of the Internal Market would be strengthened (corresponding to the increased technological possibilities above all due to the internet).
Lai panāktu pilnīgu efektivitāti, šiem pakalpojumiem jānostiprina jau pastāvošā tendence, ka noteikumi par pakalpojumu sniedzēju pienākumiem vienādi attiecas uz privātā un valsts sektora pakalpojumu sniedzējiem.
To be completely effective in this respect, these measures should strengthen the already existing tendency that the rules for the obligations of service providers apply to private and public sector providers alike.
Pakalpojumu sniedzēju pienākumi attiecībā uz pasūtītājiem
Obligations Of Service Providers Towards Customers
Kopienas tiesību akti nodrošina pakalpojumu brīvību, izmantojot iepriekš minēto EK līgumā paredzēto noteikumu, nenodrošinot nekādu tālāku vispārēju regulējumu juridiskām attiecībām starp pakalpojumu sniedzējiem un pasūtītājiem saskaņā ar sekundāro tiesību aktu noteikumiem.
Community law guarantees the freedom of services via the aforementioned provision of the EC Treaty, without thereby providing any further general regulation of the legal relationship between providers of services and customers through provisions of secondary law.
Lielākā daļa noteikumu, kas attiecas uz pakalpojumu sniedzēja un pasūtītāja attiecībām, ir paredzēti dalībvalstu tiesību aktos un tie ievērojami atšķiras.
Most rules which are relevant for the relationship between service provider and customer are to be found within the laws of the Member States and they vary considerably.
1990. gadā Komisija iesniedza priekšlikumu direktīvai, ar kuru izveidotu noteikumu kopu, kas reglamentētu būtisku pakalpojumu sniedzēju pienākumu daļu (COM(90) 482 galīgā redakcija).
In 1990 the Commission made a proposal for a directive which would establish a body of rules for the regulation of an important chapter of the obligations of the service provider (COM(90) 482 final).
Plānotie noteikumi attiecās uz pienākumiem gadījumos, kad pakalpojuma sniedzēja vainas dēļ radušies veselības kaitējumi vai miesas bojājumi, kā arī uz kustamo un nekustamo īpašumu, tostarp īpašumu, kas ir pakalpojuma priekšmets.
The planned provisions concerned liability for damages caused by the fault of the service provider to health and bodily integrity as well as to moveable and immovable property including those which were the subject of the service.
Tomēr Komisija atcēla šo priekšlikumu 1994. gadā, tādēļ šajā jomā horizontālu noteikumu Kopienas tiesību aktos nav.
The Commission however withdrew this proposal in 1994, thus a horizontal regulation of the area does not exist in Community law.
Turklāt vēl vispārīgāk – lielākā daļa noteikumu, kas attiecas uz pakalpojuma sniedzēja un pasūtītāja attiecībām, ir ietverti dalībvalstu tiesību aktos un atšķiras katrā dalībvalstī.
More generally, furthermore, most rules which are relevant for the relationship between service providers and customers belong to the laws of Member States and differ from Member State to Member State.
Ja pakalpojumu sniedzējs vēlas sniegt pakalpojumu Kopienā, paļaujoties uz brīvu pakalpojumu sniegšanu, šai pakalpojumu sniegšanai būs jābūt saskaņā ar atšķirīgiem tiesību aktiem, kas reglamentē komercdarījumus katrā dalībvalstī.
Where a service provider wants to provide services across the Community, by relying on the free provision of services, it will have to comply with different legal rules governing its business transactions in each Member State.
Tas pats attiecīgi notiek, ja pasūtītājs izmanto pakalpojumus no citas dalībvalsts vai vēlas salīdzināt dažādu dalībvalstu pakalpojumu sniedzēju piedāvājumus.
The same applies correspondingly if a customer uses services from another Member State or wishes to compare offers from service providers in several Member States.
Visos šajos gadījumos (juridiski neierobežotas) pakalpojumu brīvības izmantošana pakalpojumu sniedzējam un pasūtītājam uzliek papildu slogu saistībā ar informācijas iegūšanu par atšķirīgajiem juridiskajiem nosacījumiem citā dalībvalstī (un ar tiem saistītajām izmaksām) vai saistībā ar neaprēķināma riska uzņemšanos attiecībā uz tiesisko regulējumu attiecīgajam darījumam.
In all these cases use of the (legally unlimited) freedom of services in practice places the additional burden upon the provider and the customer of informing himself of the diverging legal conditions in other Member States (and the related costs of doing so) or of accepting an incalculable risk with respect to the legal framework for the relevant transaction.
Tas ir jo īpaši apgrūtinoši ne tikai pasūtītājiem, bet arī maziem un vidējiem uzņēmumiem, ja tie ir pakalpojumu saņēmēji, jo salīdzinājumā ar pakalpojumu sniedzēju tie bieži ir ekonomiski vājākā pozīcijā un mazāk pieredzējuši.
This is particularly burdensome not only for consumers, but also for small and medium sized enterprises when they are recipients of services, since in comparison to the provider they are often in an economically weaker position and less experienced.
Tie visticamāk nebūs pozīcijā, lai novērstu, pamatojoties uz spēkā esošajiem noteikumiem par starptautiskajām privāttiesībām, tās dalībvalstu vietējo tiesību aktu piemērošanu, kurā ir dibināts pakalpojumu sniedzējs.
They will mostly not be in the position to prevent, on the basis of the existing rules of private international law, the application of the domestic law of the Member State where the provider of the service is established.
Lai gan šie apstākļi skaidri norāda, ka ir īpaša vajadzība izstrādāt tiesību instrumentus, lai sekmētu pārrobežu darījumus, līdz šim – ne Kopienas tiesību aktos, ne bez tiem – nav izveidotas tādas iestrādes pārrobežu pakalpojumu sekmēšanai, kuras varētu salīdzināt ar tām, kas izstrādātas pārrobežu preču piegādei.
Although these circumstances alone indicate a particular need for legal instruments to facilitate cross border business transactions, until now - neither within nor without Community law - no starting points for facilitating cross border services comparable with those in respect of cross border supply of goods have been developed.
Patērētāju aizsardzība
Consumer Protection
Sistemātiskas nelikumīgas attiecībā uz ES patērētāju aizsardzības noteikumu neievērošanu skar miljoniem patērētāju katru gadu.
Systematic abuses of EU consumer protection rules hurt millions of consumers every year.
Krāpnieki izmanto atšķirīgās ES tiesību sistēmas savā labā, lai ļaunprātīgi izmantotu neaizsargātus cilvēkus, liekot lietā tādus krāpnieciskus pasākumus kā telefonu loterijas vai fiktīvus brīvdienu klubus.
Fraudsters take advantage of different legal systems across the EU to target vulnerable people in scams such as phoney lotteries or bogus holiday clubs.
Eiropas Patērētāju tīkla (ES patērētāju konsultāciju centri) 2005. gada pētījums par pārrobežu sūdzībām liecināja, ka:
A 2005 study by the European Consumer Network (EU consumer advice centres) on cross border complaints showed that:
- Visbiežāk izteiktā sūdzība (46 %) ir saistīta ar piegādes problēmām – nav piegādes, daļēja piegāde, novēlota piegāde.
- The most common complaint (46 %) related to problems with delivery - non delivery, partial delivery, late delivery.
- Otrā visbiežāk sūdzībās pieminētā joma (25 %) ir saistīta ar precēm vai ar to, ka prece nebija tāda, kā pasūtītājs bija paredzējis, kad to pasūtīja.
- The second largest area (25 %) related to defects with the goods or that they were not what was expected when first ordered.
- 8 % pieprasījumu ir saistīti ar cenu un maksājumu problēmām, lielākajā daļā gadījumu interneta tirgotājam paņemot no pasūtītāja konta vairāk naudas, nekā norunāts, vai piemērojot papildu izmaksas.
- 8 % of queries were related to problems with price and payment with most cases involving the web trader withdrawing more money than agreed or adding additional charges.
- Līguma noteikumi ir problēma 9 % pieprasījumu saistībā ar nespēju atcelt pasūtījumu un uzteikuma perioda ņemšanu vērā.
- Contract terms were also a problem with 9 % of queries concerning problems with being unable to cancel an order and having "cooling off periods" respected.
- 5 % pieprasījumu ir par pircēju nespēju saņemt kompensāciju, lielākoties gadījumu, kad interneta tirgotāji neievēro dotās garantijas.
- 5 % of enquiries were about shoppers being unable to seek redress, with the majority of queries about web traders not honouring their guarantees.
- Kopējais sūdzību, kuras saņēmuši Eiropas patērētāju centri, kas piedalījās 2004. gada pētījumā, skaits ir palielinājies par 74 % (arī tādēļ, ka palielinājusies aktivitāte tiešsaistē vispār).
- There was an increase of 74 % in the total number of complaints received by those ECC's which featured in the 2004 report (also due to increased online activity overall).
Attiecībā uz patērētāju aizsardzību jo īpaši lielā mērā trūkumi vērojami tiesību aktos, kas reglamentē pārrobežu pakalpojumus.
From the perspective of consumer protection deficits are evident in particularly large measure in the present state of the law regarding cross border services.
Patērētāju uzticības palielināšana, lai viņi piedalītos pārrobežu darījumos, veicina gan iekšējā tirgus kā Eiropas Kopienas galvenā mērķa attīstību, gan arī nodrošina augstu patērētāju aizsardzības līmeni un sekmē viņu tiesības uz informāciju, izglītību, ka arī tiesības pašiem organizēt darījumus, lai aizsargātu savas intereses.
Increasing the confidence of consumers to partake in cross border transactions serves both the further development of the Internal Market as a main objective of the European Community as well as to ensure a high level of consumer protection, as well as to promoting their right to information, education and to organise themselves in order to safeguard their interests.
Tāpat kā iekšējā tirgus īstenošanas noteikumi, arī EK līguma pamatnoteikumi par patērētāju aizsardzību principā skar visas ekonomiskās darbības un visas patērētāju darbības.
As with the provisions on the realization of the Internal Market, also the fundamental provisions of the EC Treaty on consumer protection relate in principle to all economic activity and activities of consumers.
Tos vienādi piemēro patērētāju aizsardzībai saistībā gan ar preču piegādi, gan ar pakalpojumu sniegšanu.
They apply in the same way for protection of consumers in the context of the supply of goods as in the context of provision of services.
Saskaņā ar sekundārajiem tiesību aktiem attiecībā uz preču piegādi patērētājs ir lielā mērā un samēra augstā līmenī aizsargāts gan pret preču nepilnībām, gan trūkumiem produkta drošībā.
For the supply of goods the consumer is protected both against non-performance and deficiencies in product safety to a large extent and at a relatively high level, through secondary legislation.
Aizsardzības līmenis dažās dalībvalstīs, protams, var būt augstāks, nekā šis standarts; tomēr patērētājs var būt drošs, ka šo direktīvu noteiktie standarti attiecībā gan uz darījumiem patērētāja valstī, gan pārrobežu darījumiem ir nodrošināti.
The level of protection can in some Member States of course be higher than this standard; the consumer can nevertheless rest assured that the standard prescribed by these directives, both for transactions within his own country as well as cross-border, is ensured.
Tomēr šī tālejošā aizsardzība kā pamats uzticībai pārrobežu darījumiem iekšējā tirgū ir nodrošināta direktīvās, kas attiecas uz preču piegādi un produktu drošību (t.i. būtībā uz pārvietojamām precēm).
This far-reaching protection as a basis for confidence in cross border consumer transactions in the Internal Market is nevertheless ensured by directives which relate to the supply of goods and the safety of products (i.e. essentially of moveable goods).
Šī aizsardzība tādā pašā mērā, pat ne tuvu, nepastāv attiecībā uz pakalpojumiem, lai gan pakalpojumiem ir preču apritei līdzīga nozīme iekšējā tirgū.
This protection does not exist thus far to the same extent for services, not even closely, even though services have a similarly great significance for the Internal Market as the movement of goods.
Valsts sektora uzņēmumi kā pakalpojumu sniedzēji
Public Sector Entities as Providers of Services
Vairākās dalībvalstīs valsts iestādēm ir īpaša nozīme pakalpojumu sniegšanā vairākās ekonomikas nozarēs.
In a number of Member States public bodies play a special role in the provision of services in a series of significant branches of the economy.
Tas var ietekmēt pakalpojumu brīvu apriti iekšējā tirgū, kā arī patērētāju aizsardzības līmeni.
This can affect the free movement of services within the Internal Market as well as the level of consumer protection.
Proti, valsts iestādēm, kuras sniedz pakalpojumus, ne vienmēr piemēros noteikumus par, piemēram, negodīgiem līguma nosacījumiem un/vai tās gūs labumu no aizsardzības pret konkurenci.
For instance public bodies providing utilities will not necessarily be subject to the rules on e.g. unfair contract terms and/or will benefit from protection against competition.
Juridiskā komiteja aicina par jautājumu atbildīgo Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komiteju savā rezolūcijas priekšlikumā iekļaut šādus ierosinājumus:
The Committee on Legal Affairs calls on the Committee on the Internal Market and Consumer Protection, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
4. norāda, ka iecerētās regulas par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, 5. pantam ir būtiska nozīme, lai noteiktu, vai attiecībā uz patērētāju aizsardzību piemērojami izcelsmes (pakalpojumu sniedzēja) valsts vai klienta (pakalpojumu saņēmēja) valsts tiesību akti; uzsver, ka ir svarīgi sagaidīt šīs likumdošanas procedūras rezultātu;
Points out that Article 5 of the proposed regulation on the law applicable to contractual obligations is essential in order to determine whether the consumer protection legislation of the country of origin (of the service provider) or of the client (customer of the service) applies; stresses that it is important to await the outcome of this legislative procedure;
Pārrobežu pakalpojumu sniedzēju pienākumi
Obligations of cross-border service providers