natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tādēļ Eiropas Parlamentam ir jānodrošina pastāvīgs atbalsts neatlaidīgai prasībai iekļaut atbilstības tabulas jaunajos tiesību aktos.
It is therefore necessary for the European Parliament to ensure consistent support for the insistence on correspondence tables in new legislation.
Tiklīdz ES tiesību akti ir pieņemti, ir aktīvi jācenšas atbalstīt dalībvalstis transponēt šos aktus valstu tiesību aktos, piemēram, regulāri publicējot skaidrojošus paziņojumus un pamatnostādnes.
Once EU legislation is adopted, increased efforts must be made proactively to assist the Member States in transposing it into national law, for instance through the regular publication of interpretative communications and guidance texts.
Turklāt ir daudz sistemātiskāk jāizmanto transponēšanas darbsemināri un semināri, jo tie ļauj dalībvalstu iestādēm apmainīties viedokļiem un pārrunāt tādu galveno noteikumu un prasību pareizu transponēšanu, kas iekļauti ES direktīvās un tādējādi var veicināt vienmērīgāku īstenošanu visā ES.
In addition, transposition workshops and seminars should be used more systematically because they allow the authorities of Member States to exchange their views and discuss the correct transposition of key provision and requirements contained in EU directives and may thereby contribute to a more uniform implementation throughout the EU.
Pēc tam, uzraugot transponēšanu, Komisijai ir ne tikai jāpārbauda, vai ES noteikumi ir formāli transponēti, bet arī jāpievērš lielāka uzmanība īstenošanas pasākumu kvalitātes novērtēšanai, ņemot vērā, ka nepareiza īstenošana bieži negatīvi ietekmē valstu tiesību aktu kvalitāti, kas dažkārt atspoguļo dalībvalstu apzinātus centienus apdraudēt ES likumdošanu politisku, administratīvu vai ekonomisku iemeslu dēļ.
Subsequently, in monitoring transposition, the Commission should not only check whether the EU provisions have been transposed formally but also pay more attention to evaluating the quality of the implementing measures, since many cases of incorrect implementation are the result of poor quality national legislation, which sometimes reflects Member States' deliberate efforts to undermine EU legislation for political, administrative and economic reasons.
Turklāt direktīvas bieži tiek transponētas fragmentāri, tas ir, nevis vienotā valsts tiesību aktā, bet dažādos tiesību aktos atšķirīgos tiesiskās hierarhijas līmeņos.
In addition, directives are often transposed in a fragmented way, i.e. not into one single national law but spread throughout different acts of varying levels in the legal hierarchy.
Ir skaidrs, ka šāds transponēšanas veids, lai gan ir likumīgs, neatvieglo nedz īstenošanas uzraudzību, nedz transponēšanu.
It is clear that this way of transposing, though legally legitimate, is not helpful either for monitoring implementation or for transparency's sake.
Šajā sakarā ir vērts citēt komisāru C. McCreevy ( H8 ): „ Tomēr, runājot bez aplinkiem, dažos transponēšanas gadījumos ir jābūt pilnīgam ģēnijam, lai atrastu adatu noteiktu īstenošanas tiesību aktu siena kaudzē attiecībā uz to, kur ir sākotnējā ES direktīva. ”
In this context, it is worth quoting Commissioner McCreevy (H8): " However, to be brutally honest, for some of the transpositions, you would have to be an absolute genius to find the needle in the haystack of the particular implementing legislation as to where the original EU directive is."
Šos jautājumus ir jāizskata, kad Komisija novērtē transponēšanas kvalitāti.
These issues must be addressed when the Commission assesses the quality of transposition.
Tomēr ir ļoti svarīgi sistemātiskāk un aktīvāk novērtēt to, kā ES tiesību akti tiek piemēroti praksē.
Most importantly, however, there has to be a more systematic and proactive assessment of how EU legislation is being applied in practice.
Ciktāl tas attiecas uz galvenajām direktīvām, Komisija nevar pamatoties tikai uz sūdzībām un preses ziņojumiem, pirms tā sāk izmeklēt iespējamas problēmas.
As far as key directives are concerned, the Commission may not only rely on complaints and press reports before it starts investigating possible problems.
Tā vietā tai aktīvi jānovērtē ES tiesību aktu galveno elementu praktiskā piemērošana visās dalībvalstīs.
Instead, it should be proactive in looking into the practical application of key pieces of EU legislation throughout the Member States.
Vispirms tai jāpārbauda, vai piemērošana praksē atbilst ES prasībām, un pēc tam jānovērtē, vai sasniegtie rezultāti atbilst sākotnēji izvirzītajiem uzdevumiem.
It should first assess whether the application in practice complies with the EU requirements and secondly evaluate whether the results achieved correspond to the objectives originally pursued.
Komisijai regulāri jāziņo par iegūtajiem datiem Eiropas Parlamentam.
The Commission should regularly report its findings to the European Parliament.
Ja tiek konstatēts, ka attiecīgie uzdevumi nav izpildīti, ir jāizskata tiesību aktu grozījumu iespēja.
If it is found that the objectives were not met, legislative amendments should be considered.
Tāpat ir steidzami jāpaātrina pārkāpumu procedūras.
There is also an urgent need to speed up infringement procedures.
Lemjot par to, vai uzsākt vai turpināt pārkāpumu procedūras, Komisija pašlaik organizē četras sanāksmes gadā un visus lēmumus (no pirmās oficiālā paziņojuma vēstules līdz lēmumam izmantot Tiesu) pieņem Komisāru kolēģija.
When deciding on opening or following-up infringement procedures, the Commission currently organises four meetings a year and all decisions (from the first letter of formal notice to the decision to seize the Court of Justice) are taken by the College of Commissioners.
Eiropas Parlaments savā 2006. gada 16. maija rezolūcijā
In its resolution of 16 May 2006
EP rezolūcija par Komisijas 21. un 22. gada ziņojumu par Kopienas tiesību aktu piemērošanas uzraudzību (2003.–2004. gads) – P6_TA(2006)0202 . pieprasīja „ rūpīgi apsvērt iespēju saīsināt iekšējās procedūras sākotnējā tiesvedības posmā, pilnvarojot katru Komisijas locekli nosūtīt oficiāla paziņojuma vēstules attiecīgajām dalībvalstīm savu pienākumu ietvaros (kā tas jau tiek darīts gadījumos, kad dalībvalsts noteiktajā termiņā nav transponējusi Kopienas tiesību aktus savos valsts tiesību aktos)
EP resolution on the Commission's 21st and 22nd Annual reports on monitoring the application of Community law (2003-2004) - P6_TA(2006)0202 . the European Parliament requested that " careful thought be given to the possibility of the internal procedures being shortened in the initial stage of proceedings by authorising each Member of the Commission to send letters of formal notice to the Member States within the field of his/her responsibility (as is already the practice in cases where a Member State has not transposed Community law into its national legislation within the set deadline) .
Atsaucoties uz vajadzību pēc ātras un mērķtiecīgas rīcības galvenajās jomās, EP citā rezolūcijā
"Referring to the need for swift and targeted action in key areas, the EP requested in another resolution
EP rezolūcija par spēkā esošo iekšējā tirgus tiesību aktu īstenošanu, sekām un ietekmi – P6­_TA(2006)0204. pieprasīja, lai Komisija „ ievieš pārredzamu un ātru pārkāpumu procedūru iekšējā tirgus izmēģinājuma lietām un informē Parlamentu par to, kā tās pārkāpumu novēršanas prioritātes kritērijs ... tiek praksē izskatīts un ieteikts sūdzību iesniedzējiem ”
EP resolution on the implementation, consequences and impact of the internal market legislation in force - P6_TA(2006)0204 . that the Commission " establish a transparent fast-track infringement procedure for internal market test cases and that it inform Parliament on how its priority criteria for infringement handling ... are in practice screened and brought to the attention of complainants "
13. punkts. , un mudināja ieviest „ sankcijas par neatbilstību
Par.13. and urged the introduction of " sanctions for non-compliance ."
Īstenošanas nozīmīgumu var papildus uzsvērt, izveidojot tāda komisāra amatu, kas ir tieši atbildīgs par EK tiesību aktu transponēšanu un piemērošanu un ko Komisijas iekšienē atbalsta transponēšanai un piemērošanai paredzēta darba grupa.
The importance of implementation might be further underlined by the creation of a Commissioner directly responsible for the transposition and application of EC law, assisted by a dedicated task-force for Transposition and Application' inside the Commission.
Ja Komisija tiešām ir gatava uzlabot savu darbu šajos galvenajos jautājumos, tāda komisāra iecelšana, kas īpaši atbildīgs par šo uzdevumu, ne tikai izplatītu skaidru politisko vēstījumu, bet arī palīdzētu saskaņot visus centienus, kurus dažādi EK ģenerāldirektorāti un Ģenerālsekretariāts pašlaik veic nošķirti un dažādās pakāpēs.
If the Commission is really committed to upgrading its performance in this key issue, the designation of a Commissioner specifically responsible for this task would send not only a clear political message but also help to coordinate all the efforts which are currently undertaken separately and to varying degrees by the different Directorates General and the General Secretariat of the EC.
Šāds komisārs savas atbildības ietvaros apvienotu visus horizontālos departamentus, kas strādā ar īstenošanu, un būtu atbildīgs par citu vertikālo struktūru koordinēšanu visos ģenerāldirektorātos.
This Commissioner would group under his responsibility all horizontal departments dealing with implementation and be responsible for the coordination of the other vertical units in all Directorates-General.
Parlaments jau ir ierosinājis, ka arī dalībvalstīm „ jāieceļ politiskas personas, kas valsts līmenī būtu atbildīgas par pārkāpumu politiku ”
Parliament has already suggested that Member States also " appoint political figures responsible at national level for infringement policy"
Gan Eiropas Parlamentam, gan valstu parlamentiem ir aktīvāk jāiesaistās un jāpiedalās Kopienas tiesību aktu īstenošanas uzraudzībā.
There should be increased involvement and participation of both the European Parliament and the national parliaments in the process of monitoring implementation of Community Law.
Līdz ar Eiropas tiesību aktu skaita samazināšanu ir jāliek lielāks uzsvars uz to īstenošanu.
A reduction in the amount of European legislation must be accompanied by more emphasis on its implementation.
Eiropas Parlamentam ir jābūt līderim šajā sakarā, bet tas nedrīkst ietekmēt kompetenci un uzdevumus, kas attiecīgajos līgumos ir uzticēti Komisijai.
The European Parliament should be at the forefront in this respect but without interfering with the competences and duties entrusted to the Commission by the Treaties.
Komisijai un Parlamentam ir pastāvīgi jāsazinās savā starpā un jāuzsāk strukturēts dialogs par īstenošanas jautājumiem.
The Commission and Parliament should create permanent channels of communication and establish a structured dialogue on implementation issues.
Tas ir jādara augstākajā politiskajā līmenī un jāturpina, iesaistot dažādas Parlamenta kompetentās struktūras.
This has to be done at the highest political level and be followed-up through the involvement of the various competent bodies within Parliament.
Šo divu iestāžu sadarbība ir ārkārtīgi svarīga, lai gan Komisija kā līgumu uzraugs ir galvenā atbildīgā par īstenošanu.
The collaboration of these two institutions is of paramount importance although the main responsibility for implementation rests with the Commission as guardian of the Treaties.
Gada ziņojumam par Kopienas tiesību aktu īstenošanu jākļūst par Parlamenta progresa instrumentu, ko pastāvīgi uzrauga parlamentārās komitejas.
The annual report on implementation of Community Law should become an in progress tool for Parliament, permanently monitored by the parliamentary committees.
Tam nav jābūt statiskam ikgadējam dokumentam, bet gan komiteju instrumentam, lai uzraudzītu EK darbības īstenošanas jomā.
Rather than being a static annual document, it should be an instrument for committees to supervise EC actions in the field of implementation.
Par labāku likumdošanu atbildīgajai Juridiskajai komitejai ir jāuzņemas svarīgi pienākumi, saskaņojot un uzturot sakarus ar attiecīgajiem Komisijas dienestiem, kā arī Parlamenta vadošajām struktūrām, piemēram, prezidentūru un Priekšsēdētāju konferenci.
The committee responsible for better law-making, the Committee on Legal Affairs, should play an important role in coordinating and liaising with the relevant services in the Commission and with the leadership structures of Parliament, such as the Presidency and the Conference of Presidents.
Specializētai komunikācijai starp Komisiju un parlamentārajām komitejām šajā jomā jābūt pastāvīgai un strukturētai.
The specialised communication between the Commission and parliamentary committees in the area should be permanent and structured.
Parlamentam ir jāpielāgo savas procedūras, lai aktīvāk iesaistītos tiesību aktu īstenošanas uzraudzībā dalībvalstīs.
Parliament should adjust its procedures with a view to playing a more active role in monitoring the implementation of legislation in the Member States.
Parlamenta struktūrām, kas pieņem lēmumus, ir nopietni jāapsver iespēja komitejās izveidot pastāvīgo referentu amatus īstenošanas jautājumos vai darba grupas, kuras būtu atbildīgas par katras komitejas pieņemto galveno tiesību aktu īstenošanas turpināšanu.
Serious consideration should be given by the decision-making bodies of Parliament to the establishment, within the committees, of permanent rapporteurs on implementation or task-forces responsible for following up on the implementation of key legislation adopted by each committee.
Kompetentajam referentam vienam vai ar iepriekš minēto pastāvīgo struktūru palīdzību ir aktīvi jāstrādā šajā jomā.
The competent rapporteur should, alone or with the help of the above mention permanent structures, play an active role in this area.
Tāpat ir jāapsver, vai izdarīt grozījumus Reglamentā, lai nodrošinātu Parlamentam aktīvāku lomu īstenošanas pārraudzībā.
Consideration should also be given to whether the Rules of Procedure need to be amended with a view to providing for a more active role for Parliament in overseeing implementation.
Arī valstu parlamentiem jāpilda svarīga loma šajā procesā.
The national parliaments should also play an important role.
Valstu likumdošanas struktūru iesaistīšanās Eiropas lietu jomā ir ievērojami aktivizējusies pēdējo gadu laikā un turpinās aktivizēties arī turpmāk.
The involvement of national legislative bodies in the field of European affairs has increased substantially over the last few years and will continue to do so in the future.
Šajā jomā ir jāizstrādā mehānismi, lai nodrošinātu valstu parlamentu (un reģionālo parlamentu, kam ir likumdošanas pilnvaras) aktīvu līdzdalību Kopienas tiesību aktu uzraudzībā.
In this area, mechanisms should be developed in order to secure the active participation of national parliaments (and regional parliaments that have legislative powers) in the monitoring of community legislation.
Dalībvalstu likumdošanas struktūras īpaši uztrauc īstenošanas jautājums, tādēļ tām vajadzētu vēlēties uzlabot sadarbību ar Eiropas Parlamentu.
Legislative bodies in Member States are particularly concerned with the implementation issue and should therefore be willing to enhance cooperation with the European Parliament.
Zināmā mērā sadarbības struktūras jau pastāv, un vajadzētu spēt tās izmantot minētajam mērķim.
To a certain degree, the structures for collaboration already exist and it should be possible to use them for this purpose.
Kā iepriekš tika minēts, dalībvalstīm ir zināma rīcības brīvība, transponējot ES tiesību aktus valstu tiesību aktos.
As has been stated previously, Member States have a degree of flexibility in transposing EU legislation into national law.
Direktīvas pēc savas būtības ļauj dalībvalstīm izvēlēties īstenošanas veidu un metodi.
Directives, by their very nature, leave Member States discretion in choosing the form and method of implementation.
Tādējādi direktīvas var viegli iekļaut atšķirīgās valstu tiesību sistēmās, administratīvos noteikumos un tradīcijās.
Thus directives are easily integrated into diverging national legal systems, administrative arrangements and traditions.
Tomēr tajā pašā laikā šo atšķirīgo valstu mentalitāšu un tradīciju rezultātā direktīvas piemērošana var atšķirties, tādējādi mainot efektivitātes līmeni.
However, at the same time, these different national mentalities and traditions may lead to differing application of the Directive and thus varying degrees of effectiveness.
Tas ir nepieņemami jutīgās jomās, piemēram, finanšu pakalpojumu savstarpējā atzīšanā, kur patērētāji sagaida vienotus uzraudzības standartus visā ES.
This is unacceptable in sensitive areas such as mutual recognition of financial services, where consumers expect uniform standards of supervision across the EU.
Turklāt direktīvas var zaudēt efektivitāti, tās transponējot valsts tiesību aktos, kas saistīts ar iepriekš minētajām problēmām (piemēram, lingvistiskām grūtībām, sadrumstalotu transponēšanu) vai tāpēc, ka dalībvalstis apzināti izvēlas tās transponēt veidā, kurš apdraud to efektivitāti.
Moreover, directives may loose their effectiveness as a result of their transposition into national law, as a result of the problems referred to above (e.g. linguistic difficulties, fragmented transposition), or because Member States may deliberately choose to transpose them in a way that undermines their effectiveness.
Tādēļ ir ieteicams par standarta juridisko formu likumu izdošanā īpaši jutīgos jautājumos izvēlēties regulas, nevis direktīvas, lai precīzāk atspoguļotu likumdevēja mērķus.
It is therefore to be recommended that regulations and not directives be chosen as the standard legal form to legislate on particularly sensitive issues, in order to reflect the legislator's aims more closely.
Tomēr, ja tiek izvēlēta direktīva, nevis regula, būtu ieteicams tajā iekļaut maksimāli daudz saskaņošanas prasību, nevis obligātos standartus.
If, however, a directive is chosen rather than a regulation, it would be advisable for it to contain maximum harmonization requirements and not minimum standards.
Direktīvās ir jāiekļauj skaidras un nepārprotamas prasības, ko nevar dažādi interpretēt un kas ierobežo valstu iestāžu izvēles brīvību.
Directives should lay down clear and unambiguous requirements, which leave no room for interpretation and limit the discretion of national authorities.
Cik vien iespējams jāizvairās no pārejas normām un neobligātām prasībām, jo tās samazina tiesību aktu ES līmeņa saskaņotību un efektivitāti.
Derogation clauses and optional requirements should be avoided wherever possible because they diminish the EU-wide coherence and effectiveness of the law.
To pierādīja Trešajā dzīvības apdrošināšanas direktīvā dalībvalstīm dotā iespēja noteikt to, vai rezervēt ārpuslīguma piemaksas (1 LD 18. pants)
This was illustrated by the option given to Member States in the 3LD to determine whether or not non-contractual bonuses were to be reserved (1.D, article 18 )
Papildu informācijai skatīt II daļas II.1. nodaļu. .
See Part II, Section II.1, for further details. .
Secinājumi: V DAĻA – KOMISIJAS NOZĪME
Conclusions PART V, ROLE OF THE COMMISSION
V DAĻA – KOMISIJAS NOZĪME
PART V - ROLE OF THE COMMISSION
Komisijas nozīme „ Equitable Life ” krīzē
The Commission’s role in the Equitable Life crisis
Komiteja atzīst, ka Komisija efektīvi neuzraudzīja Trešās dzīvības apdrošināšanas direktīvas piemērošanu, kaut gan var teikt, ka tajā laikā tā sekoja dominējošajai praksei.
The committee is of the opinion that the Commission did not monitor the application of the 3LD effectively, although it may be said to have followed the prevailing practice at that time.
Komiteja uzskata, ka Komisijai būtu vajadzējis ieņemt ievērojami aktīvāku nostāju, nevis vienkārši gaidīt, kamēr ienāks sūdzības.
The committee believes that the Commission should have taken a much more proactive stance and not simply have waited for complaints to arrive.
Komiteja uzskata, ka Komisijas un dalībvalstu dinamiska pieeja īstenošanai, ievērojot gan normatīvā teksta „burtu”, gan arī tiesību aktu mērķus un to praktiskās piemērošanas metodi, visticamāk būtu uzrādījusi un izvirzījusi priekšplānā trūkumus Trešās dzīvības apdrošināšanas direktīvas piemērošanā.
The committee believes that a dynamic approach to implementation on the part of the Commission and the Member States, considering both black letter law of the legislative text but also the aims of the legislation and the method of its practical application, would most likely have highlighted and brought to the fore the deficiencies in the application of the 3LD.
Komiteja uzskata, ka Komisijas pieprasītais pētījums par Trešās dzīvības apdrošināšanas direktīvas transponēšanu Apvienotajā Karalistē bija nederīgs, nepilnīgs un zemas kvalitātes, tas neizvirzīja nekādus īpaši nozīmīgus punktus, jo viens no galvenajiem vājuma cēloņiem bija tas, ka pētījumu uzsāka neilgi pēc transponēšanas, un tas nevarēja izmantot garāka laikposma priekšrocības, izvērtējot īstenošanu laika gaitā.
The committee believes that the study requested by the Commission on 3LD transposition in the UK was unhelpful, incomplete and of poor quality and did not raise any substantial key points, one of its main weaknesses being that it was undertaken shortly after transposition and did not benefit from a longer period in which to evaluate implementation over time.
Komiteja uzskata, ka izvēļu piedāvājums direktīvā mazināja tās saskaņotību un efektivitāti un turklāt kavēja ES tiesību aktu īstenošanu un piemērošanu, paverot iespēju dalībvalstīm izvirzīt īpašas prasības un atšķirīgas normas.
The committee believes that the introduction of options within the Directive diminished its coherence and effectiveness and furthermore hindered the implementation and application of EU law, opening the door to Member State gold-plating and differing standards.
To uzskatāmi parādīja Trešajā dzīvības apdrošināšanas direktīvā dalībvalstīm dotā iespēja izvēlēties, vai ir jārezervē ārpuslīguma prēmijas (18. panta 1. punkta D apakšpunkts).
This was illustrated by the option given to Member States in the 3LD to choose whether non-contractual bonuses were to be reserved (Art. 18, 1.D).
Izmeklēšanā atklātie sistēmas trūkumi
Systematic weaknesses highlighted by the Inquiry
Komiteja atzīst, ka, kā jau ir norādīts šī ziņojuma dažādās daļās
The committee is of the opinion that, as has been depicted in the different Parts of this report
Sk. V daļas III iedaļu; sk. arī II daļas II iedaļas 2. panta 1. punktu un II daļas II iedaļas 2. panta 2. punktu. , ELAS lieta ir iznesusi virspusē noteiktu sistēmisku trūkumu esību, kas no Komisijas puses ir saistīti ar ES tiesību aktu īstenošanas pienācīgu uzraudzību.
See Part V Section III, see also in Part II Section II.2.1, and Part II Section II.2.2. , the ELAS case has brought to the surface the existence, on the part of the Commission, of certain systematic weaknesses related to the proper monitoring of the implementation of EU law.
Komiteja atzīst, ka , pat ja situācija šķietami ir uzlabojusies pēdējā laikā, ELAS lieta apliecina, ka Komisija pirms tam ir izvēlējusies formālu un statisku nostāju Kopienas tiesības aktu transponēšanas uzraudzībā, kas, kaut arī tajā laikā varbūt saskanēja ar dominējošo izpratni, noteikti vairs nav pieņemama.
The committee is of the opinion that, even though the situation seems to have improved recently, the ELAS case attests that the Commission has in the past adopted a formalistic and static role in the monitoring of the transposition of Community law which, while it might have been in line with the philosophy prevailing at the time, is certainly no longer acceptable.
ELAS lieta pastiprina aktuālo vajadzību pēc dinamiskākas un visaptverošākas EK tiesiskās sistēmas īstenošanas koncepcijas.
The case of ELAS adds weight to the urgent need for a more dynamic and comprehensive concept of implementation of EC legislation.
Komiteja atzīst, ka pašreiz veiktā izmeklēšana parāda arī kādu citu sistēmisku trūkumu Komisijā, proti, resursu nepietiekamību attiecībā uz personālu, kas veic īstenošanas uzraudzību.
The committee is of the opinion that the present inquiry also highlights another systematic weakness within the Commission, namely the lack of resources in terms of staff devoted to the monitoring of implementation.