natgillin/translations-raw huggingface dataset:
M. J. Weyer ( H4 ) teica, ka, ciktāl sūdzības nepārprotami attiecas uz piesardzīgas uzraudzības jautājumiem, Vācijas regulatora nostāja šajā jautājumā atbilda Trešās dzīvības direktīvas noteikumiem: „ Patiesībā BaFin dara maksimāli iespējamo saistībā ar attiecīgajām direktīvām.
Mr WEYER (H4) said that, as far as complaints clearly concern questions of prudential supervision, the German regulator's stance on the issue was in compliance with the provisions of the Third Life Directive: " BaFin strictly speaking does exactly the maximum it can do within the framework of the directives.
Ja BaFin darītu ko vairāk, ... šajā jautājumā varētu rasties domstarpības starp Vācijas Federatīvo Republiku un Apvienoto Karalisti.”
If BaFin were to go beyond that ..., it might be feared that friction could arise between the Federal Republic of Germany and the United Kingdom on this matter ."
Viņš piebilda, ka no neoficiāliem sakariem ar Vācijas regulēšanas iestādes darbiniekiem viņam ir radies vispārējs priekšstats, ka „ Vācijas regulators ir ļoti piesardzīgs, lai pat pieskartos ar Equitable Life saistītiem jautājumiem, jo regulators baidās, ka tas var radīt kompetenču konfliktu ar AK valdību ” ( H4 ).
He added that he has gained the general impression from informal contacts with staff of the German regulatory authority that " the German regulator is very wary of even approaching Equitable Life related questions because they are afraid that it might give rise to conflicts of competence with the UK Government " (H4).
Jūs noteikti sapratīsiet, ka to pārbaudīt mums nebija viegli, jo runa ir par Lielbritānijas aizsardzības shēmu un tādējādi par Lielbritānijas noteikumiem šādai shēmai.
You will no doubt understand that we could not verify this easily because we are talking about a British protection scheme here and hence about British rules for such a scheme.
Finanšu regulatori citās dalībvalstīs
Financial regulators in other Member States
L. Seymour H7 pastāstīja komitejai par to citās dalībvalstīs dzīvojošu apdrošinājuma ņēmēju līdzīgu pieredzi, kuri sazinājās ar savas valsts attiecīgajiem regulatoriem: „ Esmu saņēmis vēstules no Spānijas, Francijas un Vācijas pilsoņiem, kas sūdzējās par zaudējumu radītām grūtībām.
Mr SEYMOUR told the committee in H7 about similar experiences made by policyholders resident in other Member States, who contacted their respective national regulators: " I have received letters from people in Spain , France and Germany complaining about suffering due to losses.
Es zinu, ka apdrošinājuma ņēmēji no Spānijas vērsās pie savas valsts regulatora, kas atbildēja līdzīgi, ka tas ir AK jautājums.
I know that the Spanish policyholders had written to their regulator, who had similarly replied that it was a UK issue.
Es zinu, ka tāda pati atbilde tika sniegta arī Beļģijā, jo es personīgi rakstīju attiecīgajām Beļģijas iestādēm. ”
I know that was the reply in Belgium too, because I wrote to the Belgian authorities myself ."
Beļģijas iestādes viņam atbildēja, ka, „ja [viņam] šķiet, ka Beļģijas teritorijā ir pārkāpti tiesību akti attiecībā uz līgumu, tad [viņam] būtu jāiesniedz sūdzība policijā vai „ juge d’instruction ”; bet, ja tam ir saistība ar finanšu regulēšanu, Beļģijas iestādes skaidri apliecināja, ka nav par to atbildīgas ” ( H7 ).
The Belgian authorities replied to him saying that " if [he] felt there was anything which had been done in their territory against their law regarding contract, then [he] would have to make a complaint to the police or to the 'juge d’instruction' ; but if it had anything to do with financial regulation, they made it clear that they were not the authority responsible " (H7).
Kā Komisija norādīja WE 41 un WE-CONF 18 , reģistrācijas valsts regulatoriem ārpus piesardzīgas uzraudzības jomas tiešām ir nozīmīga loma saskaņā ar 3LD , jo īpaši attiecībā uz noteikumiem, kas reglamentē uzņēmējdarbības vadību tās valsts teritorijā.
As the Commission pointed out in both WE 41 and WE-CONF 18, host state regulators do have, outside the core prudential area, a considerable role according to the 3LD, in particular as regards the rules governing the conduct of business on its territory.
Tāpat šie regulatori sniedz atbalstu sūdzību iesniedzējiem un palīdz tiem iesniegt viņu sūdzības pareizajai iestādei.
They also have a role in assisting complainants and helping them to direct their complaints to the appropriate destination.
Komisija WE-CONF 18
The Commission notes in WE-CONF 18
7. lpp. atzīmē, ka daži komitejā uzklausītie liecinieki „ ir radījuši priekšstatu, ka reģistrācijas dalībvalsts ... ir bijusi pasīva un tai nav bijusi nekāda reāla teikšana vai kontrole pār tās teritorijā veikto apdrošināšanas uzņēmējdarbību ”.
Page 7. that " the impression was being created " by some witnesses heard before the committee " that the host member State ... was a mere bystander and had no real say or control over the insurance business being done in its territory ".
Tāpat M. Westphal WS2 apgalvoja, ka „ valsts kontrole bieži ir pārāk pasīva uzraudzības un izpildes procesā ” un ka, „ ja vien netiek sasniegta sūdzību „kritiskā masa”, dažās dalībvalstīs uzraudzība nekļūst aktīvāka ”.
Similarly, Mr. WESTPHAL in WS2 stated that " national supervision often plays a too passive role in the monitoring and enforcement process" and that "unless a 'critical mass' of complaints is reached, supervision will not get active in some Member States. "
WE-FILE 28 viņš norādīja, ka, ja vien BaFin nesaņem vismaz 50 sūdzības, tā parasti „ [neapsver] iespējamu rīcību ” ( WE-FILE 28
In WE-FILE 28 he specified that unless it receives at least 50 complaints BaFin would usually "[not] consider possible action " (WE-FILE 28
Liecības tiešām vedina domāt, ka dažiem reģistrācijas valsts regulatoriem ir bijusi visai pasīva attieksme pret uzņēmējdarbības vadīšanas noteikumu īstenošanu.
Evidence indeed suggests that some host state regulators have taken a rather passive attitude in the enforcement of conduct of business rules.
Piemēram, Īrijas regulators attiecīgajā laikā nav paziņojis nekādus uzņēmējdarbības vadības noteikumus.
For instance, the Irish regulator at the time had not notified any conduct of business rules.
Šādos apstākļos Komisija saskata „ draudus, ka nedz izcelsmes, nedz reģistrācijas valsts uzraudzības iestāde neņemtu vērā uzņēmējdarbības vadības noteikumus, jo katra no tām domātu, ka otra īsteno savus noteikumus ” ( WE-CONF 18
In these circumstances, the Commission sees a " danger that neither the home nor the host supervisor would look at conduct of business rules because each thought that the other was enforcing its rules " (WE-CONF 18
Vācijā attiecīgie noteikumi bija spēkā un par tiem bija paziņots AK iestādēm, bet Vācijas regulators kļuva aktīvs tikai vienreiz – attiecībā uz ELAS reklāmas kampaņu.
In Germany relevant rules were in place and notified to the UK authorities, but the German regulator became active only once in relation to an advertising campaign by ELAS.
Vācijas regulators uzskatīja, ka Equitable Life nepārkāpa nekādus Vācijas noteikumus, lai gan apgalvojumi par nelikumīgu pārdošanu ELAS Vācijas filiālē faktiski ir tādi paši kā tie, ko apdrošinājuma ņēmēji veiksmīgi pamatoja AK.
The German regulator considered that Equitable Life did not breach any German rules, although the allegations of mis-selling against ELAS' German branch are in fact the same as the ones which were, in part, pursued successfully by policyholders in the UK.
Tāpat šķiet, ka Trešās dzīvības apdrošināšanas direktīvas uzņēmējdarbības vadības noteikumi pieļauj šaubu un neskaidrību iespēju, kā to ir atzinusi Komisija savā paziņojumā par brīvību sniegt pakalpojumus un vispārējām interesēm apdrošināšanas nozarē
It also appears that the provisions on conduct of business in the Third Life Directive leave room for doubt and uncertainty as the Commission has acknowledged in its Communication on freedom to provide services and the general good in the insurance sector
Komisijas skaidrojošais paziņojums par brīvību sniegt pakalpojumus un vispārējām interesēm apdrošināšanas nozarē [Oficiālais Vēstnesis C 43, 16.02.2000.]. : „ Sazinoties ar vairākiem ekonomikas pārstāvjiem, Komisija ir konstatējusi neskaidrības, kas saistītas ar ... apdrošināšanas direktīvu ... jomas interpretēšanu. ...
Interpretative communication of the Commission concerning the freedom to provide services and the general good of the insurance sector [Official Journal C 43 of 16.02.2000]. : " In the course of contacts with numerous economic agents the Commission has come to realise that uncertainty surrounds the interpretation of the scope ... of the Insurance Directives. ...
Situācija, kādā atrodas apdrošināšanas uzņēmumi, nebūt nav skaidra, tādējādi šie uzņēmumi saskaras ar ievērojamu nedrošību attiecībā uz nosacījumiem, kas uz tiem attiecas dažādās dalībvalstīs, un to produktu saturu, ko tie vēlas piedāvāt.
The situation in which insurance companies find themselves is far from clear and they thus face considerable uncertainty both as regards the arrangements applicable to them in the different Member States and as regards the content of the products they wish to offer.
Interpretācijas atšķirības nopietni apdraud Trešās dzīvības apdrošināšanas direktīvas izveidotās sistēmas darbību, tādējādi šīs atšķirības, iespējams, ... ierobežo apdrošināšanas pakalpojumu brīvu apriti Eiropas Savienībā. ”
The differences of interpretation seriously undermine the workings of the machinery set up by the Third Directives and are thus likely ... to restrict the free movement of insurance services in the European Union ."
J. Holmes WE 84 norāda, ka minētais Komisijas paziņojums attiecas uz grūtībām, ar ko saskaras apdrošināšanas uzņēmumi, „ bet iespējamās patērētāju neskaidrības joprojām ir aktuālākas.
As Mr HOLMES points out in WE 84
Attiecībā uz apdrošinājuma ņēmēju sūdzību izskatīšanu Īrijas finanšu regulators norādīja, ka kopumā tam nebija pilnvaru tās izskatīt, tādēļ tas nosūtīja šīs sūdzības Īrijas apdrošināšanas ombudam.
As regards the treatment of policyholders' complaints, the Irish financial regulator indicated that in general it did not have the power to adjudicate on them and therefore referred complainants to the Insurance Ombudsman of Ireland.
Turpretī Vācijas regulatoram ir šādas pilnvaras un tas arī saņēma sūdzības par ELAS .
By contrast, the German regulator does have such powers and received complaints about ELAS.
Tomēr vairums sūdzību bija saistītas ar piesardzīgas uzraudzības jautājumiem, tādēļ Vācijas regulators tās neizskatīja.
However, most complaints purportedly concerned matters of prudential supervision, and were therefore not dealt with by the German regulator.
Liecības parāda, ka gadījumos, kad sūdzību priekšmets nepārprotami neattiecās uz Vācijas regulatoru, tas ieteica sūdzību iesniedzējiem sazināties ar FPRI, turpretim Īrijas regulators pārsvarā nosūtīja sūdzību iesniedzējus pie Īrijas apdrošināšanas ombuda.
Evidence shows that, where the matters complained about clearly fell outside its remit, the German regulator advised complainants to contact the FSA, whereas the Irish regulator generally referred complainants to the Irish Insurance Ombudsman.
No Vācijas regulatora neizdevās iegūt nekādas pārliecinošas liecības par to, vai tika saņemtas (nepārprotami ar uzņēmējdarbības vadību saistītas) sūdzības par nelikumīgu pārdošanu attiecībā uz GPLG jautājumu un kā šīs sūdzības tika izskatītas.
No conclusive evidence could be obtained form the German regulator as to whether (clearly conduct of business related) mis-selling complaints in connection with the GAR issue were received and how these were treated.
Ņemot vērā, ka Vācijas regulators neuzskatīja, ka ELAS bija pārkāpis jebkādus Vācijas uzņēmējdarbības vadības noteikumus, ir jāpieņem, ka visas šādas sūdzības būtu noraidītas.
Given that the German regulator did not believe that ELAS had breached any German conduct of business rules, it must be assumed that any such complaints would have been rejected.
Vispārīgi komentējot patērētāju iespējas, M. Westphal apgalvoja, ka „ patērētāja valsts uzraudzības iestāde bieži noraida pārrobežu sūdzības ”, sakot sūdzības iesniedzējam, ka „ par to ir atbildīga pakalpojuma sniedzēja reģistrācijas valsts uzraudzības iestāde ” ( WS2 ).
Commenting in general terms from the perspective of consumers, Mr WESTPHAL claimed that " cross-border complaints are often rejected by the supervisory authority of the country of the consumer " telling the complainant that " the home country supervisor of the provider would be responsible " (WS2).
Pēc viņa domām, patērētāja valsts iestādei ir jābūt noteiktai skaidrai atbildībai par sūdzību izskatīšanu neatkarīgi no tā, vai sūdzību priekšmets attiecas uz tās uzraudzības pienākumu, jo nevar sagaidīt, ka patērētājs vērsīsies pie regulēšanas iestādēm citā dalībvalstī un (iespējams) svešvalodā (skatīt WE-FILE 28
In his view, the authority of the country of the consumer should have a clear responsibility for dealing with complaints, irrespective of whether or not the matters complained about fall under its supervisory responsibility, because the consumer could not be expected to address regulatory authorities in another Member State and (possibly) in a foreign language (see WE-FILE 28
Tādējādi, pēc M. Westphal teiktā, ja sūdzība attiecas uz piesardzīgu uzraudzību, attiecīgajai patērētāja izcelsmes valsts iestādei tā ir jāpieņem, jāinformē par to piesardzīgais regulators un jāmēģina atrisināt šī sūdzība sadarbībā ar šo regulatoru.
Thus, if a complaint relates to prudential supervision, the authority of the consumer's home country should take it up, bring it to the attention of the prudential regulator and attempt to resolve it in cooperation with that regulator, according to Mr WESTPHAL.
Visbeidzot ir jāatzīmē, ka gan Īrijas, gan Vācijas regulatori, šķiet, ir reaģējuši uz neskaitāmiem apdrošinājuma ņēmēju jautājumiem un informācijas pieprasījumiem.
Finally, it must be noted that both Irish and German regulators appear to have responded to numerous queries and requests for information from policyholders.
Ir pieejamas pārliecinošas liecības, kas norāda, ka tie ir aktīvi mēģinājuši iegūt informāciju no AK regulatora un nodevuši to apdrošinājuma ņēmējiem no Īrijas un Vācijas.
There is convincing evidence indicating that they proactively sought to obtain information from the UK regulator and passed it on to Irish and German policyholders.
b) Finanšu ombuda shēmas
Financial Ombudsman schemes
Vairāki apdrošinājuma ņēmēji mēģināja iegūt kompensāciju ar viņu valsts attiecīgo ombuda shēmu palīdzību.
A number of policyholders tried to obtain redress through their respective national Ombudsman schemes.
Attiecībā uz situāciju Īrijā J. Meade WE 62 paskaidro, ka Finanšu pakalpojumu ombuda (FPO) birojs tika izveidots uz likumīga pamata saskaņā ar 2004. gada Centrālās bankas un finanšu pakalpojumu iestādes aktu un tas sāka savu darbību 2005. gada 1. aprīlī.
As regards the situation in Ireland, Mr MEADE explains in WE 62 that the Office of Financial Services Ombudsman (FSO) was established on a statutory basis under the Central Bank and Financial Services Authority Act of 2004 and began operations on 1 April 2005.
Finanšu pakalpojumu ombuds ir neatkarīga amatpersona ar pilnvarām veikt izmeklēšanu, būt par starpnieku un izskatīt sūdzības par „regulēto finanšu pakalpojumu sniedzēju” darbību, tostarp finanšu pakalpojumu sniegšanu, piedāvājumu sniegt šādu pakalpojumu vai atteikumu, vai nespēju sniegt šādu pakalpojumu.
The Financial Services Ombudsman is an independent officer with the power to investigate, mediate and adjudicate on complaints about the conduct of ‘regulated financial services providers’ involving the provision of a financial service, an offer to provide such a service or a refusal or a failure to provide such a service.
Tā jurisdikcija nav ierobežota ar Īrijā licencētiem finanšu pakalpojumu sniedzējiem.
His jurisdiction is not restricted to financial services providers authorised in Ireland.
Tādējādi tas var izskatīt arī sūdzības „ par finanšu pakalpojumu sniedzējiem, kuru uzņēmējdarbību regulē valsts iestāde, kas Eiropas ekonomikas zonas (EEZ) valstī pilda tādas funkcijas, kuras ir pielīdzināmas Centrālās bankas vai regulēšanas iestādes veiktajām funkcijām ” (skatīt ES 3 ).
Thus, he may also investigate complaints “ about financial services providers whose business is subject to regulation by an authority that performs functions in an EEA country that are comparable to the functions performed by the Bank or the Regulatory Authority ” (See ES 3).
Ombudam ir plašas pilnvaras.
The Ombudsman has extensive powers.
Cita starpā tas var likt finanšu pakalpojumu sniedzējam „ izmaksāt noteiktu kompensāciju sūdzības iesniedzējam par jebkādiem zaudējumiem, izmaksām vai neērtībām, kas sūdzības iesniedzējam radušās sūdzības priekšmeta rezultātā ” (skatīt ES 3
Among other things, he can direct the financial services provider to “ pay an amount of compensation to the complainant for any loss, expense or inconvenience sustained by the complainant as a result of the conduct complained of ” (see ES 3
Maksimālā kompensācijas summa, ko tas var noteikt, ir EUR 250 000.
The amount of compensation he can award is limited to €250,000.
FPO lēmums ir saistošs abām pusēm, un sūdzības iesniedzējs vai finanšu pakalpojuma sniedzējs var iesniegt apelācijas prasību tikai Augstākajā tiesā.
The FSO’s decisions are binding on both parties subject only to an appeal by either the complainant or the financial service provider to the High Court.
J. Meade WE 63 norādīja, ka Finanšu pakalpojumu ombuds kopš tā izveidošanas ir saņēmis 7 sūdzības par Equitable Life .
Mr MEADE indicated in WE 63 that since its establishment, the statutory Financial Services Ombudsman has received 7 complaints on Equitable Life.
Tās bija saistītas ar apgalvojumiem par „nelikumīgu pārdošanu un to, ka cilvēki netika pienācīgi informēti” (WE 68).
They concerned allegations of “mis-selling and the fact that people were not properly informed” (WE 68).
Tomēr neviena no šīm prasībām netika izmeklēta, jo „tās neatbilda noteikumam par sešiem gadiem, turklāt tās tika izskatītas [kompromisa] shēmas kārtībā” (WE 68).
However, none of these complaints was investigated since “they fell outside the six year rule and furthermore they had been subject to the [compromise] scheme of arrangement” (WE 68).
Galvenie notikumi Equitable Life risinājās pirms likumā noteiktās shēmas izveides.
The main events at Equitable Life took place before the establishment of the statutory scheme.
Tolaik Īrijas apdrošināšanas ombuda (ĪAO) brīvprātīgajā shēmā tika izskatītas sūdzības par apdrošināšanas pakalpojumu sniedzējiem, kas bija šīs shēmas locekļi, tostarp ELAS .
At that time, the voluntary Insurance Ombudsman of Ireland (IOI) scheme dealt with complaints concerning insurance providers, which were members of the scheme, including ELAS.
Citas prasības, kurām jāatbilst sūdzībai, lai to izmeklētu ĪAO, ir uzskaitītas WE 68 : „ Jebkurai sūdzībai, lai to izskatītu bijušā Īrijas apdrošināšanas ombuda shēmā, ... būtu jāņem vērā tas, ka pieprasītās kompensācijas apjoms nedrīkst pārsniegt noteiktu summu; iepriekš šī sūdzība tika izskatīta pakalpojuma sniedzēja iekšējo sūdzību procedūrā; šis jautājums nav izskatīts tiesā un tam nebija iestājies noilgums. ”
Other requirements for a complaint to be investigated by the IOI are outlined in WE 68: “Any complaint to be considered by the former Insurance Ombudsman of Ireland Scheme ... would have to take account of the fact that the amount of compensation claimed should not exceed a certain figure; the complainant had, beforehand, availed of the internal complaints procedure of his provider, the matter was not the subject of legal proceedings before a court and was not time barred”.
Šajā sakarā jāatzīmē, ka vairāki apdrošinājuma ņēmēji no Īrijas delegācijas tikšanās laikā Dublinā 2006. gada 6. oktobrī apgalvoja, ka ĪAO atteicās izskatīt viņu sūdzības, sakot, ka „izskatīs tikai sūdzības attiecībā uz Īrijas apdrošināšanas pakalpojumu sniedzējiem, kas ir attiecīgās shēmas locekļi”.
It should be noted in this context that a number of Irish policyholders claimed during the delegation meeting on 6 October 2006 in Dublin that the IOI refused to deal with their complaint, stating that it 'would only cover Irish insurance providers that were members of the scheme'.
Tomēr pēc komitejas pieprasījuma šie apdrošinājuma ņēmēji nevarēja pamatot savus paziņojumus ar rakstiskām liecībām un visdrīzāk tie ir pārpratuši īsto iemeslu, kāpēc ĪAO noraidīja viņu sūdzības.
However, the policyholders were not able to substantiate their statements by written evidence in response to a request by the committee and they rather appear to have misperceived the reasons for the IOI to reject their complaint.
M. O’Dea ( H4 ) teica, ka toreizējais regulators – Uzņēmējdarbības, tirdzniecības un nodarbinātības ministrija – sūdzību iesniedzējus par Equitable Life nosūtīja pie ĪAO.
Ms O’Dea (H4) said that the Department of Enterprise, Trade & Employment, financial regulator at the time, referred complainants about Equitable Life to the IOI.
Saskaņā ar WE 68 ĪAO kopumā saņēma 79 sūdzības par Equitable Life .
According to WE 68, the IOI received a total of 79 complaints related to Equitable Life.
Ja sūdzība bija vairāk piemērota AK Finanšu ombudam, sūdzības iesniedzējam ieteica sazināties ar tā biroju un sniedza nepieciešamo informāciju” ( WE 68 ).
Where a complaint was more appropriate to the Financial Ombudsman Service of the UK, the complainant was advised that he should contact that office and was given the necessary details ” (WE 68).
Vēlāk J. Meade precizēja, ka „ja polise apdrošinājuma ņēmējam tika pārdota AK, sūdzības izskatīšana ir AK Finanšu ombuda pienākums”, savukārt „sūdzību par Īrijā pārdotu polisi…izskata ĪAO”.
Later, Mr MEADE specified that " where a policy was sold in the UK to a policyholder, that was the responsibility of the Financial Ombudsman Service in the UK " whereas " a complaint regarding a policy sold in Ireland ... was decided on by the IOI ".
Saskaņā ar WE 68 no 79 saņemtajām lietām „14…tika nosūtītas AK Finanšu ombudam vai Īrijas Apdrošināšanas federācijai”.
According to WE 68, of the 79 cases received “ 14 ... were referred either to the Financial Ombudsman Service in the UK or to the Insurance Federation of Ireland ”.
Tomēr J. Meade norādīja, ka gadījumā, ja sūdzības iesniedzējam ieteica lietu nodot FOD rīcībā, „ izskatīt vai neizskatīt sūdzību bija šīs organizācijas ziņā ”.
However, Mr MEADE pointed out that, once a complainant was advised to take the matter to the FOS, “ it was up to that organisation to deal with the complaint or not ”.
J. Meade paziņoja, ka „ ir pilnīgi iespējams, ka dažas sūdzības neizskatīja ne Īrijas, ne AK omuds, it īpaši, ja uz sūdzības iesniedzēju attiecās Tiesas kompromisa shēma”.
Mr MEADE stated that “ it is quite possible that some complainants were neither treated by the Irish, nor by the UK Ombudsman, particularly if the complaint fell inside the Court Scheme of Arrangement ”.
Viņš turklāt norādīja, ka viņš „nav informēts par jelkādām kompensācijām, par kurām individuālajās lietās izlēmis FOD [AK]” ( sk. WE 68 ) .
He stated furthermore that he is “ not aware of compensation awards, if any, made in individual cases by the [ UK ] FOS " (see WE 68).
B. Knowd sniegtā liecība WE-CONF 28 un H2 rāda, ka apdrošinājuma ņēmējiem, ombudam un sabiedrībai ELAS nav pilnībā bijis skaidrs, vai noteiktas sūdzības jāizskata ĪAO vai FOD.
Evidence submitted by Ms KNOWD in WE-CONF 28 and in H2 illustrates that there had been some confusion among policyholders, ombudsmen and ELAS about whether the IOI and FOS should deal with certain complaints.
B. Knowd , kas WE 33 norādīja, ka viņa savu polisi iegādājusies ELAS Dublinas filiālē, paziņoja, ka viņas sūdzība Īrijas ombudam tika "noraidīta, pamatojoties uz atrašanos ārpus tā jurisdikcijas” (H2).
Ms KNOWD who indicates in WE 33 that she had purchased her policy from ELAS Dublin branch claimed that her complaint to the Irish Ombudsman was “ rejected on the basis of being outside her jurisdiction ” (H2).
Tas ir pretrunā J. Meade iepriekšminētajiem apgalvojumiem, ka ĪAO izskatītu sūdzības par Īrijā pārdotajām ELAS polisēm.
This contrasts with Mr MEADE's statement above, who declared that the IOI would have dealt with complaints about ELAS policies sold in Ireland.