natgillin/translations-raw huggingface dataset:
- savu gatavību valsts iestādēm apstiprināt piekļuvi pasažieru personas datiem drošības iemeslu dēļ, kad tas nepieciešams, lai veiktu identificēšanu un pārbaudītu, vai konkrēti pasažieri nav bīstamu personu, zināmu kriminālnoziedznieku vai teroristu sarakstā (kā ES tas notiek saistībā ar Šengenas Nolīgumu vai atbilstīgi Direktīvai 2004/82/EK
- its readiness to authorise access by public authorities to passengers’ personal data for security purposes when necessary for the purposes of identifying and cross-checking them against a “watch list” of dangerous persons or known criminals and terrorists (as is done in the EU in connection with Schengen Convention or under Directive 2004/82/EC
- dziļas bažas par valsts iestāžu sistemātisku piekļuvi datiem par „parastajiem” pasažieriem (t.i., tādiem, kas uzņemšanas valstī nav reģistrēti kā bīstamas personas vai kriminālnoziedznieki), piemēram, kredītkartes numurs, e-pasta adrese, piederība konkrētai grupai, pastāvīgo pasažieru informācija utt., lai tikai teorētiski pārbaudītu, vai konkrētais pasažieris nevar potenciāli apdraudēt lidojumu, valsti, kurā viņš vai viņa ieceļo, vai valsti, caur kuru viņš vai viņa ir tranzītlidojumā;
- its deep concerns about the systematic access by the public authorities to data, such as the credit card number, the e-mail address, any affiliation to a particular group, frequent-flyer information, linked to the behaviour of ordinary passengers (i.e. people not recorded in the receiving country as dangerous or criminal) in order to check only against a theoretical pattern whether such a passenger might constitute a potential threat to the flight, to his or her country of destination or to a country through which he or she will transit;
B. apzinoties, ka sistemātiska piekļuve darba režīma datiem nav pieņemama Eiropas Savienībā, taču to pieprasa citas valstis, tostarp ASV, Kanāda un Austrālija savas iekšējās drošības aizsardzībai, bet norādot, ka:
B. being aware that systematic access to “behaviour” data, even if not acceptable in the EU, is currently required by countries including the USA, Canada and Australia for the protection of their internal security, but pointing out that:
- Kanādas un Austrālijas valstu tiesību akti paredz piekļuvi tādiem datiem, kuriem ir jomas, laika un apjoma ierobežojumi un kurus kontrolē tiesu iestādes, un šo iemeslu dēļ Eiropas Parlaments un ES dalībvalstu datu aizsardzības iestādes minētās sistēmas ir atzinušas par atbilstīgām,
- in the case of Canada and Australia, domestic legislation provides for access to data, which is limited in scope and time and as regards the amount of data covered and is under the control of a judicial authority, on account of which those systems have been considered adequate by Parliament and by the national data protection authorities in the EU,
- attiecībā uz ASV pat pēc ilgām sarunām ar Komisiju un formulētajos „pasākumos” paustās labās gribas gaisa satiksmes jomā joprojām nav legālas ASV datu aizsardzības; tāpēc var piekļūt visiem pasažieru datu reģistra datiem, izņemot vienīgi „jutīgos” datus, un tos var saglabāt daudzus gadus pēc tam, kad ir veikta drošības pārbaude; turklāt, tiem, kas nav ES pilsoņi, nav tiesiskas aizsardzības;
- in the case of the US, even after long negotiations with the Commission and some goodwill stated in the “undertakings”, there is still no legal US data protection in the field of air transport; therefore, all PNR data can be accessed, with the sole exception of “sensitive” data, and the data can be retained for years after the security check has been carried out; furthermore, there is no judicial protection for non-US citizens,
C. ņemot vērā, ka kopš 2001. gada 11. septembra nežēlīgā nozieguma visā pasaulē ir ieviesti vienoti drošības pasākumi, kas bieži paredz sistemātisku personas datu vākšanu attiecībā uz visiem iedzīvotājiem, jo īpaši datus par naudas pārskaitījumiem, telekomunikācijām un pasažieru informāciju; ņemot vērā, ka saskaņotas ES drošības politikas trūkuma dēļ atsevišķa pilsoņa stāvoklis attiecībā pret valsti ir pakļauts apdraudējumam;
C. considering that since the atrocities of 9 September 2001, a host of single security measures has been introduced worldwide, which often involve the systematic collection and monitoring of personal data of all citizens, notably data on money transfers and telecommunication and passenger data; considering that, in the absence of a coherent EU security policy, the position of the individual citizen vis à vis the state risks being undermined;
OV L 235, 6.7.2004., 11. lpp. , jo tam nebija juridiska pamata un juridiskas skaidrības un saskaņā ar nolīgumu bija atļauta pārmērīgi liela personas datu vākšana salīdzinājumā ar vajadzību apkarot organizēto noziedzību un terorismu;
11. , on the grounds that the decision lacked both legal basis and legal clarity and because the collection of personal data authorised under the agreement was excessive when weighed against the need to combat organised crime and terrorism,
E. atzinīgi novērtējot Eiropas Kopienu Tiesas lēmumu anulēt Padomes Lēmumu 2004/496/EK un Komisijas Lēmumu 2004/535/EK
E. welcoming the annulment by the Court of Justice of Council Decision 2004/496/EC and Commission Decision 2004/535/EC
EKT 2006. gada 30. maija spriedums apvienotajās lietās C-317/04 un 318/04. ;
Judgment of 30 May 2006 in Joined Cases C-317/04 and 318/04. ,
F. paužot nožēlu, ka Eiropas Kopienu Tiesa nereaģēja uz Eiropas Parlamenta paustajām bažām par nolīguma juridisko struktūru un tā satura atbilstību Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantā noteiktajiem datu aizsardzības principiem;
F. regretting that the Court of Justice did not respond to Parliament's concerns about the legal structure of the agreement and the congruency of its content with the data protection principles laid down in Article 8 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ECHR);
G. ņemot vērā to, ka Eiropas Kopienu Tiesa konstatēja, ka Padomes Lēmums 2004/496/EK nevar tikt likumīgi pieņemts, pamatojoties uz EK Līguma 95. pantu saistībā ar Direktīvu 95/46/EEK
G. taking into account the fact that the Court of Justice held that Council Decision 2004/496/EC could not be adopted validly on the basis of Article 95 of the EC Treaty in conjunction with Directive 95/46/EEC
Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EEK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.) , jo pasažieru datu reģistra datu pārsūtīšana ASV Muitas un robežapsardzības birojam un to izmantošana šajā birojā attiecas uz tādām datu apstrādes darbībām, kuras saistītas ar sabiedrības drošību un valsts darbībām krimināltiesību jomā, bet uz kurām neattiecas Direktīvas 95/46/EEK darbības joma un pirmais pīlārs;
Directive 95/46/EEC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data (OJ L 281, 23.11.1995, p.31). , because the transfer to and the use of PNR data by the US Bureau of Customs and Border Protection (CBP) relates to data processing operations concerning public security and state activities in areas of criminal law, which fall outside the scope of Directive 95/46/EEC and the first pillar;
H. ņemot vērā Komisijas un Padomes vēlmi cieši sadarboties ar Eiropas Parlamentu, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību Tiesas lēmumiem;
H. taking into account the willingness of the Commission and the Council to cooperate closely with the Parliament in order to ensure full compliance with the Court's judgment;
I. piekrītot atzinumam, ko 2006. gada 14. jūnijā pieņēma 29. pantā minētā darba grupa par Eiropas Kopienu Tiesas sprieduma izpildes nepieciešamo kontroli
I. sharing the opinion adopted on 14 June 2006 by the Article 29 Working Party on the necessary follow-up to Court 's judgment
J. uzskatot, ka šis jautājums ir tik nozīmīgs, ka ES jebkurā gadījumā ir jāvienojas ar ASV par pieņemamu starptautisko nolīgumu, kurā, pienācīgi ņemot vērā pamattiesības, ir noteikts:
J. considering the importance of the issue to be such that the EU should, in any event, come to an arrangement with the USA on a proper international agreement which, with due respect for fundamental rights, lays down:
kādi dati ir nepieciešami identifikācijas nolūkiem un sistemātiski jāpārsūta automātiskā veidā ( APIS ) un kādi darba režīma dati par pasažieriem būtu jāpārsūta, ņemot vērā katru atsevišķo gadījumu, attiecībā uz personām, kuras iekļautas sabiedrības drošībai bīstamo personu sarakstos sakarā ar to noziedzīgo vai teroristisko darbību;
which data are necessary for identification purposes and should be transferred systematically in an automated way (APIS) and which data relating to passenger “behaviour” could be transferred on a case-by-case basis in respect of people recorded on public security “watch lists” as “dangerous” on account of criminal or terrorist activity,
to smago noziegumu saraksts, saistībā ar kuriem var veikt jebkādu papildu informācijas pieprasījumu;
the list of serious crimes in respect of which any additional request could be made,
to iestāžu un aģentūru saraksts, kuras varētu apmainīties ar datiem, un datu aizsardzības apstākļi, kas jāievēro;
the list of authorities and agencies that could share the data and the data-protection conditions to be respected,
datu aizturēšanas periods diviem datu veidiem, skaidri nosakot, ka to datu apmaiņai, kas attiecas uz smagu noziegumu novēršanu, jānotiek saskaņā ar ES un ASV nolīgumu par tiesu iestāžu sadarbību un personu izdošanu;
the data-retention period for the two kinds of data, it being clear that data relating to the prevention of serious crimes must be exchanged in accordance with the EU-US agreement on judicial cooperation and extradition,
aviosabiedrību, ASV Kongresa Pētniecības dienesta vai privātu organizāciju (piemēram, SITA un AMADEUS) loma pasažieru datu pārsūtīšanā un sabiedrības drošības nodrošināšanai paredzētie līdzekļi ( APIS , PNR utt.);
the role to be played by airlines, the Congressional Research Service (CRS) or private organisations (such as the SITA and AMADEUS) in transferring passengers' data and the means envisaged (APIS, PNR, etc.) for public-security purposes,
garantijas, kādas piešķiramas pasažieriem, lai ļautu viņiem izlabot datus, kuri uz tiem attiecas, vai ļautu sniegt paskaidrojumu gadījumā, ja ir neatbilstības starp datiem, kas uzrādīti ceļojuma līgumā, un datiem, kas ir identifikācijas dokumentos, vīzās, pasēs un citos oficiālos dokumentos;
the guarantees to be afforded to passengers in order to enable them to correct the data relating to them or to provide an explanation in the event of a discrepancy between the data relating to a travel contract and the data shown in identity documents, visas, passports and other official documents,
aviosabiedrību atbildība pret pasažieriem un valsts iestādēm drukas kļūdu vai šifru kļūdu gadījumā, kā arī attiecībā uz apstrādāto datu aizsardzību;
the airlines' responsibilities as regards passengers and public authorities in the event of transcription or encoding errors and as regards protection of the data processed,
tiesības vērsties ar pārsūdzību neatkarīgā iestādē un kompensācijas mehānismi, ja tiek pārkāptas pasažieru tiesības;
the right to appeal to an independent authority and redress mechanisms in the event of infringements of passengers' rights;
a) no 2006. gada 1. oktobra nepieļaut tiesiskas nepilnības Eiropas līmenī attiecībā uz pasažieru datu pārsūtīšanu un nodrošināt pasažieru tiesību un brīvību aizsardzību augstākā pakāpē nekā patlaban atbilstīgi ASV administrācijas ierosinātajiem vienpusējiem pasākumiem;
(a) to avoid a legal lacuna at European level from 1 October 2006 for the transfer of passenger data and to ensure that the rights and freedoms of passengers are protected to an even greater extent than they are at present under the unilateral undertakings submitted by the US administration,
b) visus jaunos nolīgumus šajā jomā pamatot ar ES datu aizsardzības principiem, kā noteikts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. pantā;
(b) to base any new agreements in this field on the EC principles on data protection as drawn from Article 8 ECHR
Attiecībā uz sarunu procedūru
As regards the negotiation procedure:
c) organizēt sarunas saskaņā ar šādu grafiku:
(c) to negotiate, subject to calendar constraints,
- jaunais starptautiskais īstermiņa nolīgums aptver periodu no 2006. gada 1. oktobra līdz 2007. gada novembrim (sākotnēji paredzētais periods ASV un ES nolīgumā, ko anulēja Tiesa),
- a new short-term international agreement to cover the period between 1 October 2006 and November 2007 (the period originally covered by the US/EC agreement that was annulled by the Court),
- vidējā termiņā un ilgtermiņā nolīgums ietver saskaņotāku pieeju pasažieru datu apmaiņai Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas līmenī, lai nodrošinātu gan gaisa satiksmes drošību, gan cilvēktiesību ievērošanu visā pasaulē;
- for the medium to long term, a more coherent approach at International Civil Aviation Organisation (ICAO) level towards the exchange of passenger data in order to ensure both air traffic security and respect of human rights at global level;
d) pilnvarot prezidentūru kopā ar Komisiju informēt Eiropas Parlamentu par sarunām attiecībā uz nolīgumu un iesaistīt attiecīgo komiteju pārstāvjus kā novērotājus dialogā ar ASV administrāciju;
(d) to mandate the Presidency, assisted by the Commission, to inform the Parliament of the negotiations on the agreement and to involve representatives of the relevant committee as observers in the dialogue with the US administration;
Attiecībā uz īstermiņa nolīguma saturu
As regards the content of the short-term agreement
e) pirmkārt, izskaust trūkumus, ko konstatēja pirmajā ES un ASV kopīgajā nolīguma pārskatīšanā
(e) to overcome, in the first instance, the shortcomings outlined in the first joint EU/US review of the agreement
Kopīgā izvērtēšana, kā ASV Muitas un robežapsardzības birojs īsteno saistības, kas noteiktas Komisijas 2004. gada 14. maija Lēmumā 2004/535/EK (12.12.2005. rediģēta versija). , un ņemt vērā Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja un 29. pantā minētās darba grupas
Joint Review of the implementation by the US Bureau of Customs and Border Protection of the Undertakings set out in Commission Decision 2004/535/EC of 14 May 2004 (Redacted version of 12.12.2005). and to take into account the recommendations of the European Data Protection Supervisor and the Article 29 Working Party
f) iekļaut „pasākumu” tekstu nolīguma tekstā, lai tie kļūtu juridiski saistoši un tā rezultātā abām pusēm nākotnē būtu jānosaka vai jāgroza visi spēkā esošie tiesību akti, bet tiesu sistēmai jāaizsargā personas, uz kurām attiecas nolīguma noteikumi;
(f) to include the content of the undertakings in the body of the agreement so that they may become legally binding, as a result of which it will be necessary for the two parties to establish or modify any existing legislation and for the judiciary to protect persons covered by the agreement;
g) kā ASV administrācijas labas gribas apliecinājumu nekavējoties iekļaut jaunajā nolīgumā saistības, kuras divus gadus pēc nolīguma stāšanās spēkā vēl joprojām nav pilnībā izpildītas:
(g) to incorporate immediately, as proof of good faith on the part of the US administration, into the new agreement the commitments, which are still not fully implemented over two years after the entry into force of the agreement, as follows:
- stingri ierobežot iemeslus, kā iepriekš bija paredzēts 3. pasākumā, lai darba režīma datus nevarētu izmantot finansiālu noziegumu pārbaudei vai putnu gripas profilaksei; šāds ierobežojums jānosaka arī šo datu turpmākai pārsūtīšanai;
- the strict purpose limitation, as formerly provided for in Undertaking 3, so that behaviour data may not be used for checking financial crimes or to prevent avian flu; such a limitation should also be laid down for the onward transfer of such data;
- pārslēgties uz PUSH sistēmu (paredzēts 13. pasākumā), kā tas ir EK nolīgumos ar Kanādu un Austrāliju, jo visas tehniskās prasības ir spēkā un to jau ir veikusi, piemēram, SITA ;
- the shift to a PUSH system (as provided for in Undertaking 13), as in the case of EC agreements with Canada and Australia, since all the technical requirements are in place and this is already done, for instance by SITA;
- informēt pasažierus par pasažieru datu reģistra noteikumiem un uzsākt pienācīgas juridiskas sūdzību izskatīšanas procedūras, kā paredzēts 36.–42. pasākumā, kā arī nolīgumos par pasažieru datu reģistru ar Kanādu un Austrāliju;
- provision of information to passengers on the PNR rules, and the introduction of proper judicial complaint procedures, as provided for in Undertakings 36-42 and by the PNR agreements with Canada and Australia;
- nodrošināt atbilstīgas instrukcijas un datu apstrādes personāla apmācību, kā arī IT sistēmu aizsardzību;
- the need to ensure adequate instructions and training of the staff who handle the data, and the need to secure the IT systems;
- katru gadu noteikti jāveic 43. pasākumā paredzētā ikgadējā kopīgā pārskatīšana sadarbībā ar valsts datu aizsardzības iestādēm; šis pārskats jāpublicē pilnībā un tajā jāsniedz vērtējums ne tikai par pasākumu īstenošanu, bet arī par nolīguma darbības rezultātiem attiecībā uz terorisma un noziedzības likvidēšanu;
- the annual joint review, as provided for in Undertaking 43, should indeed take place annually, be conducted in cooperation with the national data protection authorities and be published in full and must assess not only the implementation of the undertakings, but also the results of the agreement in terms of eliminating terrorism and crime;
Attiecībā uz vidēja termiņa nolīguma saturu
As regards the content of the medium term agreement
h) nodrošināt ES skaidru tiesisko regulējumu, t.i., steidzamības kārtā pieņemot Datu aizsardzības pamatlēmuma projektu;
(h) to provide the EU with a clear legal framework, namely by adopting, as a matter of urgency, the Draft Data Protection Framework Decision,
i) nepieļaut mākslīgu dalījumu starp „pīlāriem”, šai nolūkā izveidojot konsekventu visu pīlāru aptverošu datu aizsardzības sistēmu ES, aktivizējot Līguma par Eiropas Savienību 42. panta passarelle klauzulu, lai nodrošinātu, ka jauno nolīgumu noslēdz sadarbībā ar Eiropas Parlamentu un tā pārbaudi veic Eiropas Kopienu Tiesa;
(i) to avoid an artificial division between the "pillars" by creating a consistent cross-pillar data protection framework in the Union by activating the passarelle clause under Article 42 of the Treaty on European Union in order to ensure that the new agreement is concluded in association with Parliament and is subject to the scrutiny of the Court of Justice,
2. atkārtoti pauž savu iepriekšējo prasību, ka jaunajā nolīgumā jāparedz Eiropas pasažieriem tāds pats datu aizsardzības līmenis kā ASV pilsoņiem;
Reiterates its previous demand that the new agreement should grant to European passengers the same level of data protection as enjoyed by US citizens;
4. ierosina līdz 2006. gada beigām uzsākt dialogu ar Parlamenta pārstāvju piedalīšanos starp ES, ASV, Kanādu un Austrāliju, lai kopīgi sagatavotos 2007. gada pārskatīšanai un noteiktu vispārējo standartu pasažieru datu reģistra informācijas pārsūtīšanai, ja tas ir nepieciešams;
Proposes that a dialogue in which parliamentary representatives would take part, be launched before the end of 2006 between the EU, the US, Canada and Australia with a view to preparing jointly the 2007 review and establishing a global standard for the transmission of PNR, if that is deemed necessary;
Pēc tiesas sprieduma: jauns ES un ASV nolīgums?
After the Court's judgment: A new EU/USA Agreement?
Joprojām ieteicamāks ir Eiropas nolīgums nekā 25 divpusējie nolīgumi (turklāt tas ir Eiropas pilsoņu interesēs, par ko mums jārūpējas).
It is still preferable to have a European Agreement rather than 25 bilateral agreements (it is, moreover, in the interests of European citizens, which is what we ought to be concerned for).
Vienotai Eiropas Savienībai neapšaubāmi ir lielāks „svars” nekā katrai tās dalībvalstij atsevišķi.
If the EU is united, it obviously has more "weight" than the Member States have individually.
Šādi piemēri jau bijuši agrāk (skatīt bijušo ES un ASV nolīgumu par izdošanu un tiesisko sadarbību noziedzības jomā), kā arī citi pašlaik apspriestie, kā to rāda sarunas par savstarpējo vīzu režīmu (skatīt vīzu atcelšanas programmu).
There are already examples of this from the past (see the former EU/US agreement on extradition and judicial cooperation in criminal matters) and others which are currently being negotiated, as witness the negotiations on reciprocal treatment of Visas (see the VISA waiver programme).
Tomēr jebkuram Eiropas nolīgumam jābūt īstam starptautiskam nolīgumam, ne tikai vienpusēju, nesaistošu pasākumu „shēmai”, kā tas bija tā nolīguma gadījumā, ko tikko anulēja.
Any European agreement, however, must be a genuine international agreement and not merely an "envelope" containing unilateral, non-binding undertakings, as in the case of the agreement which has just been annulled.
No šā skatupunkta tikai atsaukšanās vien uz pasākumiem nav pieņemama, jo paliek šaubas par to saistošo raksturu un tiesiskajiem aktiem (N.B: tīri administratīva rakstura pasākumi no ASV puses neapmierinās prasību pēc Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. pantā noteiktajiem „tiesiskajiem” pasākumiem, kuri dalībvalstīm un ES iestādēm jāievēro gan vietējos tiesību aktos, gan starptautiskajos nolīgumos).
From this point of view, a mere reference to undertakings is unsatisfactory because it leaves doubts as to their character of binding, judiciable acts (N.B.: undertakings of a purely administrative nature on the part of the USA would not satisfy the requirement for "legislative" measures prescribed by Article 8 of the ECHR, which the Member States - and the EU institutions - have to respect both in domestic legislation and in international agreements.
Tā kā tas būtu starptautisks nolīgums, kas ietekmē dalībvalstu kompetencē esošu jomu un ir saistīts ar pamattiesībām, tas būtu jāratificē valstu parlamentiem.
Since it would be international agreement affecting an area falling within the competence of the Member States and dealing with fundamental rights, it would have to be ratified by the national Parliaments.
Tehniski šo prasību būtu jāizvirza pašiem valstu parlamentiem kopā ar savu valdību, aktivizējot ESL 24. panta 5. punktā noteikto deklarāciju.
Technically, that requirement would have to be raised with their governments by the national Parliaments themselves by activating the declaration provided for in Article 24(5) of the EU Treaty.
Būtu nepieciešams sniegt juridisku novērtējumu, vai, ja nolīgumu ratificēs tikai dažas dalībvalstis, to provizoriski varētu piemērot.
It would be necessary to effect a legal evaluation as to whether, in the event of ratification only by some Member States, the agreement could be applied provisionally.
Paredzamā situācija būs tāda pati kā ar ES un ASV nolīguma slēgšanu par izdošanu un tiesisko sadarbību noziedzības jautājumos.
The situation which is going to come about will the same as the situation obtaining with the EU/US agreement on extradition and judicial cooperation in criminal matters.
CEC mandāta projekts un valstu valdības ir noteikušas, ka apspriežamajam nolīgumam jānodrošina vismaz tāds aizsardzības līmenis kā tikko anulētajam nolīgumam.
The draft mandate of the CEC and the Governments have provided that the agreement to be negotiated must assure at least the same level of protection as the agreement which has just been annulled.
Gan politiski, gan loģiski šis priekšlikums nav noturīgs.
Both politically and logically, that proposition does not stand up.
Pēc divu gadu ilgas īstenošanas gan Kopiena, gan ASV administrācija atzīst, ka nolīgumu iespējams pilnveidot.
After two years' application, both the Community and the US administration recognise that the agreement could be improved.