natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tomēr M. J. Weyer ( H3 ) pauda šaubas par Vācijas reģionālo tiesu spēju izvērtēt iespējamās lietas, kas iesniegtas pret ELAS : „ Tāpat es šeit minēšu, ka tas mums radītu īpašas grūtības, jo attiecīgais materiāls ir ārkārtīgi sarežģīts.
Mr WEYER (H3), however, expressed doubt as to the ability of the German regional courts to assess possible cases brought against ELAS: " I would also mention here that this would be particularly difficult for us because the material is highly complex.
No Vācijas viedokļa, mums ir darīšana ar jautājumiem, kuriem ir starptautiski tiesiskie aspekti.
From a German point of view, we are dealing with matters that have international legal implications.
Turklāt ir jāprecizē jautājumi par zināšanām attiecībā uz aktuāru darbu, regulatīvajiem tiesību aktiem un apdrošināšanas līgumu tiesību aktiem, un mūsu rīcībā esošās liecības pārsvarā ir no Apvienotās Karalistes, tādēļ angļu valodā.
In addition, questions of actuarial expertise, regulatory law and insurance contract law need to be clarified, and the evidence in our possession is predominantly from the United Kingdom , hence in English.
Mēs pieņemam, ka vidusmēra reģionālā tiesa, kurai parasti būtu jurisdikcija šādos gadījumos, tiktu pārslogota ar šādām lietām.
We assume that an average regional court, which would normally have jurisdiction in such cases, would be largely overstretched by such matters.
Šajā sakarā arī juridisko izmaksu risks ir nozīmīgs faktors patērētājiem no Vācijas. ”
The legal expenses risk is also a formidable factor for the German consumer in this respect. "
Komiteja ir uzzinājusi par kādu lietu, kas ierosināta pret ELAS Vācijas tiesā.
The committee has become aware of a case brought against ELAS before a German court.
T. Steffen H6 informēja komiteju, ka „ kāds jurists no Vācijas vērsās pie manis ar vēstuli, kurā lūdza Vācijas regulatora atbalstu kādā tiesas lietā. ...
Mr STEFFEN told the committee in H6 that " a German lawyer wrote to me seeking assistance from the German regulator in a court case. ...
Man šķiet, tā bija saistīta ar tiesvedību Diseldorfas reģionālajā tiesā.
I think it related to proceedings in the Düsseldorf Regional Court .
Līdz šim mēs esam uzskatījuši, ka mēs kā Vācijas uzraudzības iestāde pildām savus pienākumus nevainojami, jo mēs neuzskatām, ka regulatora pienākums ir individuālos gadījumos vadīt sarunas starp līguma pusēm.
Up to now we have felt that we are well covered as a German supervisory authority, because we do not think that it can be the role of the regulator to conduct negotiations in individual cases between parties to a contract.
Esmu dzirdējis, ka šīs sarunas turpinās un ka šajā lietā tiešām tiek apspriesti un pārrunāti konkrēti izlīgumi un izlīgumu summas, bet tas ir mans subjektīvais iespaids.
I hear that these negotiations are continuing and I also hear – but that is my subjective impression – that indeed concrete settlements and settlement sums are being negotiated and discussed in the case.
Tomēr es jums nevaru pateikt, kāds būs iznākums ”.
I cannot tell you, however, what the outcome will be ".
Attiecībā uz apdrošinājuma ņēmējiem no Īrijas B. Knowd ( H2 ) informēja komiteju, ka „ mēs tiesājamies ar ELAS, bet mūsu lieta šobrīd ir apturēta ”.
As regards Irish policyholders, Ms KNOWD (H2) told the committee that " we are in litigation with Equitable but our case is stayed at the moment ".
B. Knowd nenorādīja, vai šī lieta tika iesniegta Īrijas vai AK tiesā.
Ms KNOWD did not specify whether the case was brought before a court in Ireland or in the UK.
Komitejai netika sniegta nekāda informācija par to, vai citi apdrošinājuma ņēmēji no Īrijas ir iesnieguši tiesā lietas pret Equitable Life .
No information has been made available to the committee as to whether any other Irish policyholders have brought court cases against Equitable Life.
Attiecībā uz prasībām pret uzraudzības iestādēm ES 3
As far as claims against supervisory authorities are concerned, ES 3
108. un 109. lpp. minēts, ka Regula (EK) Nr. 44/2001 netiek piemērota.
Pages 108 and 109. specifies that Regulation (EC) No 44/2001 does not apply.
Tādēļ uz prasību par zaudējumiem pret AK iestādēm attiektos Anglijas tiesību akti un tā būtu jāizskata AK tiesās: „ Tas atspoguļo teritorialitātes pamatprincipu, ko piemēro publisko tiesību jautājumos.
Therefore an action in damages against UK authorities would be subject to English law and would have to be brought before UK courts: " This reflects the general principle of territoriality which applies in matters of public law.
Tādējādi prasības pret AK regulēšanas iestādēm reglamentē Anglijas tiesību akti, kas nosaka to, vai apdrošinājuma ņēmēji, kuri nav no AK, var atgūt zaudēto un ar kādiem nosacījumiem.
Thus, claims against the UK regulatory authorities are governed by English law which is responsible for determining whether and under which conditions a non-UK policyholder can recover losses.
Kā minēts iepriekš, vairāki liecinieki uzsvēra juridiskos šķēršļus un finanšu risku, kas saistīts ar prasības izskatīšanu pret AK regulatoru pat AK pilsoņiem.
As stated above, several witnesses highlighted the legal hurdles and financial risks involved in pursuing claims against the UK regulator, even for UK citizens.
Attiecībā uz personām, kas nav AK pilsoņi, tika apgalvots, ka „ AK tiesību vide ne tikai ir nepazīstama vairumam [šādu personu], bet arī ievērojami riskantāka par viņu izcelsmes valsts tiesību vidi ” (skatīt T. Lake , H1 ).
In respect of non-UK citizens it was stated that " the legal environment in the UK is not only unfamiliar to most [of them] but also considerably riskier than their home legal environment " (see Mr LAKE, H1).
No liecībām izriet, ka apdrošinājuma ņēmēji, kas nav no AK, ir uzsākuši tiesvedību pret AK regulatoru.
Evidence suggests that no non-UK policyholders have taken legal action against the UK regulator.
X. Iespējamie tiesiskās aizsardzības līdzekļi ELAS cietušajiem saskaņā ar ES tiesību aktiem
X Potential remedies for ELAS victims under EU law
Šajā daļā apskatīti tiesiskās aizsardzības līdzekļi, kas pieejami apdrošinājuma ņēmējiem saskaņā ar ES tiesību aktiem.
This part deals with remedies available to policyholders under EU law.
Pirmkārt, tajā ir pētīts, vai sekundārie tiesību akti, piemēram, Trešā dzīvības apdrošināšanas direktīva, nodrošina kompensācijas mehānismus.
Firstly, it investigates, whether secondary law, such as for instance the Third Life Directives itself, provide for redress mechanisms.
Otrkārt, ziņojumā ir vērsta uzmanība uz tiesiskās aizsardzības sistēmu saskaņā ar primārajiem ES tiesību aktiem attiecībā uz zaudējumiem un izdevumiem, kas radušies indivīdiem Kopienas tiesību aktu pārkāpumu rezultātā.
Secondly, the report focuses on the system of judicial protection under primary EU law with regard to loss and damage caused to individuals by breaches of Community law.
Visbeidzot komiteja izvērtē saskaņošanas mehānismus ES līmenī, piemēram, FIN-NET , kas tika izveidots, lai veicinātu pārrobežu patērētāju sūdzību izskatīšanu.
Finally, the committee looks at coordination mechanisms at EU level, such as FIN-NET, which was established to facilitate the treatment of cross-border consumer complaints.
Trešā dzīvības apdrošināšanas direktīva
The Third Life Directive
Kā minēts iepriekš, 36. pantā (Direktīvas Nr. 92/96/EEK 31. pantā) ir noteikta prasība dalībvalstīm izstrādāt detalizētas normas, lai nodrošinātu, ka apdrošinājuma ņēmēji saņem atbilstīgu informāciju pirms apdrošināšanas līguma noslēgšanas.
As stated previously, Article 36 (Article 31 of Directive 92/96/EEC) requires Member States to lay down detailed rules in order to ensure that policyholders receive adequate information before the assurance contract is concluded.
Pēc līguma noslēgšanas apdrošinājuma ņēmējam ir tiesības arī turpmāk visa līguma darbības laikā saņemt informāciju par jebkādām izmaiņām attiecībā uz svarīgu informāciju, kas saistīta ar līgumu.
After the conclusion of the contract, policyholders have the right to be kept informed throughout the term of the contract of any change concerning relevant information related to the contract.
Šis pants ir jāinterpretē kopā ar 3LD III pielikumu (Direktīvas Nr. 92/96/EEK II pielikumu).
This Article should be read in combination with Annex III of the Directive (Annex II of Directive 92/96/EEC).
Šajā pielikumā ir noteikts, ka apdrošinājuma ņēmējam sniedzamajai informācijai ir jābūt skaidrai un precīzai, rakstiskā veidā, tās dalībvalsts oficiālajā valodā, kurā radušās saistības.
The Annex states that the information to be communicated to the policyholder must be provided in a clear and accurate manner, in writing, in an official language of the Member State of the commitment.
Šī pielikuma A nodaļā uzskaitīta informācija, kas sniedzama apdrošinājuma ņēmējam pirms līguma noslēgšanas, turpretim B nodaļā uzskaitīta informācija, kas sniedzama apdrošinājuma ņēmējam līguma darbības laikā.
Section A of that annex lists the information that must be communicated to the policyholder before the contract is concluded, whereas Section B lists the information that must be given to the policyholder during the term of the contract.
Saskaņā ar 3LD 36. panta 3. punktu dalībvalsts, kurā radušās saistības, var pieprasīt apdrošināšanas uzņēmumam sniegt papildu informāciju tai, kas minēta pielikumā, „ tikai tajā gadījumā, ja tā ir vajadzīga, lai apdrošinājuma ņēmējs varētu pareizi izprast svarīgus saistību elementus ”.
Under Article 36(3) of the Directive, the Member State of commitment may require the insurance company to furnish additional information to that specified in the Annex " only if it is necessary for a proper understanding by the policyholder of the essential elements of the commitment ".
88. lpp. apgalvots, ka 3LD noteiktās obligātās atklātības prasības ir pietiekami precīzas un tādēļ nodrošina indivīdu tiesības vis-à-vis apdrošināšanas uzņēmumiem, kuras var īstenot, tiklīdz tās ir iekļautas valsts tiesību aktos.
Page 88. contends that the minimum disclosure requirements laid down in the Directive are sufficiently precise and thus grant rights to individuals vis-à-vis insurance companies, which may be enforced once implemented into national law.
Tomēr pašā Direktīvā Nr. 2002/83/EK nav noteikti nekādi līgumiski tiesiskās aizsardzības līdzekļi par labu apdrošinājuma ņēmējiem.
However, Directive 2002/83/EC does not itself provide for any contractual remedies in favour of policyholders.
Tādējādi „ tiesiskās aizsardzības līdzekļi par 36. panta neievērošanu ir noteikti valsts tiesību aktos ” ( ES 3
Hence, " the remedies available for breach of Article 36 are those provided by national law " (ES 3
Kā tika parādīts VI. daļas 2. a punktā, AK atklātības prasības ir plašākas un noteiktākas nekā 3LD 36. pants.
As was shown under point VI 2 a.), UK disclosure requirements are more extensive and specific than Article 36 of the Directive.
Piemēram, pēdējais minētais šķiet nepietiekami noteikts, lai derētu par pamatu ELAS ne-GPLG apdrošinājuma ņēmēju tiesībām uzzināt par GPLG risku, ņemot vērā to, ka saskaņā ar AK tiesību aktiem šāds risks būtu atklāts.
The latter for instance appears in itself insufficiently specific to serve as a basis for a right on the part of a non-GAR Equitable policyholder to have the GAR risk disclosed, whereas under UK law such risks ought to have been disclosed.
Tomēr ES 3 ir skaidri noteikts, ka teorētiski, ja AK nebūtu pieprasījusi apdrošināšanas uzņēmumam atklāt informāciju saskaņā ar 3LD , apdrošinājuma ņēmējam būtu tiesības pieprasīt kompensāciju no valsts, ja viņš/viņa būtu cietis(-usi) zaudējumus šīs kļūdas dēļ.
However, ES 3 makes clear that in theory, had the UK failed to require an insurance company to make a disclosure required under the Directive, the policyholder may have a right to reparation against the state, if he/she has suffered loss as a consequence of that failure.
Uzraudzības pienākuma nosacījumi saskaņā ar ES tiesību aktiem tiks papildus izskatīti turpmāk.
The conditions for supervisory liability under EU law will be further explored below.
Ir vērts pieminēt, ka sniedzamās informācijas sarakstā ietilpst „ sūdzību izskatīšanas nosacījumi attiecībā uz apdrošinājuma ņēmēju līgumiem, dzīvības apdrošināšanu vai līgumu beneficiāriem, tostarp vajadzības gadījumā sūdzību izskatīšanas struktūras esība, kas neierobežo tiesības uzsākt tiesvedību ” (Direktīvas Nr. 2002/83/EK III pielikuma A nodaļas 15.a punkts).
It is worthwhile noting that the information to be provided includes " the arrangements for handling complaints concerning contracts by policyholders, lives assured or beneficiaries under contracts including, where appropriate, the existence of a complaints body without prejudice to the right to take legal actions " (Annex III, Section A, point (a)15 of Directive 2002/83/EC).
Tādējādi saskaņā ar šiem noteikumiem Equitable Life bija pienākums informēt apdrošinājuma ņēmējus, tostarp Vācijas un Īrijas filiāļu klientus, par viņu sūdzību izskatīšanas nosacījumiem un struktūrām, kas par to atbildīgas.
Hence, according to these provisions, Equitable Life should have been obliged to inform policyholders, including customers of German and Irish branches, of arrangements and bodies responsible for handling their complaints.
Komiteja mēģināja noskaidrot, vai ELAS ievēroja šīs prasības visos gadījumos.
The committee has sought to examine whether ELAS complied with this requirement in all instances.
Bijušais ELAS tirdzniecības aģents AK R. Lloyd H5 apgalvoja, ka „ [AK tirdzniecības darbinieki bija] labi informēti par atbilstību noteikumu prasībām, piemēram, „kad jūs tiekaties ar klientu, jums jāizklāsta visi apstākļi; jums jāsniedz galvenie dati”.
Mr LLOYD former ELAS salesman in the UK said in H5 that " [ UK sales staff was] well briefed on compliance with regulatory requirements, as in ‘when you see a client you must give them a fact-find; you must give them the key features’.
Šajos dokumentos noteikti bija norādes uz ombudu un to, kā iesniegt sūdzību, kā arī uz standarta tirdzniecības informāciju.
Certainly within the documentation there would have been references to the ombudsman and how to complain and the sort of standard sales information.
Es vienmēr esmu domājis un patiesībā es uzskatu, ka tā ir taisnība, ka ELAS sniedza mūsu klientiem pareizo informāciju tāpat kā jebkura AK dzīvības apdrošināšanas biroja tirdzniecības vienība ”.
I always understood, and in fact I believe it to be true, that Equitable was as good as any UK life office sales force in giving the right information to our clients ".
Tomēr, ņemot vērā apjukumu starp apdrošinājuma ņēmējiem no Īrijas un Vācijas par to, kurā struktūrvienībā tie var vērsties ar savām sūdzībām, komiteja mēģināja noskaidrot, vai ELAS viņiem sniedza visu atbilstīgo informāciju.
However, given the confusion among policyholders from Ireland and Germany about which body they could turn to with their complaints, the committee sought information as to whether they have been given all relevant information by ELAS.
C. Thomson H8 sniedza šādu atbildi: „ ELAS procedūra attiecībā uz sūdzību iesniedzējiem no Īrijas bija nodrošināt informāciju par Īrijas apdrošināšanas ombudu, kad ELAS sniedza savu galīgo atbildi sūdzības iesniedzējam.
Mr THOMSON in H8 gave the following reply: " The Society’s procedure as regards Irish complainants was to provide details of the Insurance Ombudsman of Ireland when the Society issued its final response to the complainant.
Attiecībā uz apdrošinājuma ņēmējiem no Vācijas ELAS neko nezina par to, ka šajā valstī ir kāds līdzvērtīgs ombuda dienests, tādēļ ELAS pats izskatīja sūdzības. ”
As regards German policyholders, the Society is not aware of there being any equivalent ombudsman service, so complaints were dealt with by the society ".
WE-CONF 21 sniedz informāciju, ka Vācijā „ polises noteikumos ir arī minēts, ka apdrošinājuma ņēmēji var vērsties vietējās tiesās, ja tie vēlas iesniegt prasību ”.
WE-CONF 21 informs that in Germany, " policy terms also state that policyholders may have recourse to the local courts should they wish to bring a claim ".
Savukārt B. Knowd ( H3 ) apgalvoja, ka „ ELAS informēja apdrošinājuma ņēmējus no Īrijas, ka [tie] nevar izmantot FOD pakalpojumus ”, lai gan izrādījās, ka tā nebija taisnība (vismaz viņas lietā).
By contrast, Ms KNOWD (H3) claimed that " Equitable informed Irish members that [they] could not avail of the services of the FOS " while it proved that this was not true (at least in her case).
Kā jau es teicu, tos apdrošinājuma ņēmējus no Īrijas, kas bija neapmierināti ar mūsu atbildi uz viņu sūdzību, mēs parasti nosūtījām pie Īrijas apdrošināšanas ombuda.
As I have just said, our normal practice was to refer Irish policyholders who are dissatisfied with our response to their complaint to the Insurance Ombudsman of Ireland .
Mēs tā darījām, jo mēs uzskatījām, ka minētais ombuds bija piemērotākā struktūra, lai izskatītu apdrošinājuma ņēmēju no Īrijas sūdzības par Īrijā pārdotām polisēm. ”
That is because we believed that to be the most suitable body to deal with complaints from Irish policyholders about policies that were sold in Ireland " (H8).
ĪFPRI WE 80 informēja komiteju, ka „ Direktīvas Nr. 2002/83/EK III pielikums tika transponēts Īrijas tiesību aktos ar 1994. gada likumā noteiktā 360. instrumenta palīdzību.
IFSRA informs the committee in WE 80 that " Annex III of Directive 2002/83/EC was transposed into Irish legislation by way of Statutory Instrument 360 of 1994.
5. daļas 45. pantā ir noteikta prasība, ka apdrošinātājam pirms līguma noslēgšanas ir jāsniedz apdrošinājuma ņēmējam noteikta informācija, kas konkrētāk norādīta noteikumu III pielikumā.
Article 45 of Part 5, requires that an insurer should provide to a policyholder before the conclusion of a contract certain information, specified in greater detail in Annex III of the Regulations.
Informācija par sūdzību izskatīšanu ... ir iekļauta III pielikuma 15. punktā.
The complaints handling information ... is included at point 15 of Annex III.
ELAS bija saistoši šie noteikumi ”.
The Equitable Life Society was bound by this provision. "
Attiecībā uz situāciju Vācijā M. Westphal WS 2 apgalvo, ka Vācijas tiesību akti nav atbilduši prasībām, kas noteiktas konsolidētās Dzīvības apdrošināšanas direktīvas III pielikumā.
As regards the situation in Germany, Mr WESTPHAL, claims in WS 2 that German law had not been in compliance with the requirements laid down in Annex III of the consolidated Life Directive.
Vācijas tiesību aktu, kas reglamentē apdrošināšanas līgumu slēgšanu (tā saukto Policenmodell ), praktiskā ietekme ir tāda, ka apdrošināšanas līgums tiek uzskatīts par noslēgtu pat tad, ja apdrošinājuma ņēmējs vēl nav saņēmis visu ES Dzīvības apdrošināšanas direktīvā noteikto informāciju.
The practical impact of the German legislation governing the conclusion of insurance contracts - the so-called Policenmodell - is that the insurance contract is deemed concluded even if the policyholder has not yet received all the information required by the EU Life Directive.
Tas būtu pretrunā 3LD noteiktajam principam, kas paredz, ka apdrošinājuma ņēmēji ir pienācīgi jāinformē, pirms tie uzņemas līgumiskas saistības.
This would be contrary to the principle laid down in the Directive stating that policyholders must be duly informed before they enter into a contractual obligation.
Pēc M. Westphal teiktā, patērētāju no Vācijas asociācija 1994. gadā iesniedza Komisijai sūdzību, kura, kā viņš uzskata, netika turpmāk izskatīta.
According to Mr WESTPHAL, the German consumer association therefore lodged a complaint to the Commission in 1994, which he claimed was not pursued further.
M. Westphal informēja komiteju, ka Komisija uzsāka pārkāpumu procedūru
Mr WESTPHAL informed the committee that the Commission has started infringement procedures
Komisijas 2006. gada 12. oktobra preses relīzē teikts, ka Komisija nosūtīja Vācijas valdībai oficiāla paziņojuma vēstuli. pret Vāciju tikai pēc tam, kad pēc 11 gadiem (2005. gadā) tika iesniegta vēl viena sūdzība par to pašu jautājumu.
A Commission press release of 12 October 2006 indicates that the Commission sent a letter of formal notice to the German Government. against Germany only after another complaint was lodged for the same reasons 11 years later in 2005.
Komisija 2006. gada oktobrī nosūtīja Vācijas valdībai pamatotu nostāju.
The Commission sent a reasoned opinion to the German Government in October 2006.
M. Westphal norādīja, ka tagad Vācijas tiesību akti tiks saskaņoti ar Dzīvības apdrošināšanas direktīvas prasībām.
Mr WESTPHAL indicated that German legislation will now be brought into compliance with the requirements of the Life Directive.
Tā kā 3LD III pielikumā noteiktās atklātības prasības neattiecas uz galvenajiem apgalvojumiem pret ELAS par nelikumīgu pārdošanu, šajā ziņojuma daļā šis jautājums netiek turpmāk izskatīts.
Since the disclosure requirements in Annex III of the Directive are not relevant in connection with the main mis-selling allegations against ELAS, this point is not examined further in this part of the report.
Lai gan apdrošinājuma ņēmējus ir jāinformē par sūdzību procedūrām un attiecīgajām struktūrām viņu valstī, nedz Dzīvības apdrošināšanas direktīvā, nedz kādā citā ES tiesību aktā nav noteikta prasība dalībvalstīm nodrošināt kompensācijas mehānismus vietējiem vai filiāļu klientiem ES.
While policyholders have to be informed about complaints procedures and bodies, where they exist, neither the Life Directives nor any other piece of EU legislation requires Member States to provide for redress mechanisms, be it for domestic or EU branch customers.
Tādēļ AK iestādes informēja komiteju, ka AK „ ir darījusi visu iespējamo, lai nodrošinātu kompensācijas mehānismus apdrošinājuma ņēmējiem, un ir neatlaidīgi darījusi vairāk, nekā nosaka Eiropas prasības, nodrošinot ombuda un kompensācijas shēmu darbību ” ( C. Maxwell , H4 ), lai gan šķiet, ka tie nav pieejami citās dalībvalstīs izveidoto filiāļu klientiem.
Therefore, the UK authorities stressed before the committee that the UK " has been at the forefront of providing redress mechanisms for policyholders and has consistently gone beyond European requirements in providing ombudsmen and compensation schemes " (Mr MAXWELL, H4), even though they do not seem to be available to customers of branches established in other Member States.
Kā minēts iepriekš, ombuda shēmas darbojas arī Īrijā un Vācijā.
As stated previously, Ombudsman schemes also exist in Ireland and Germany.
W. Merriks WE 56 uzsver, ka pašreizējās ombuda shēmas AK un Īrijā ir plašākas un tām ir lielākas pilnvaras pieņemt lēmumu nekā vairumam līdzīgu shēmu citās ES dalībvalstīs, tostarp Vācijā.
Mr MERRICKS emphasises in WE 56 that current Ombudsmen schemes in the UK and Ireland are more comprehensive and have more extensive powers to adjudicate than most comparable schemes in other EU Member States, including Germany.
Kā minēts iepriekš, kompensācijas shēmas pašlaik darbojas AK un Vācijā, bet tādu nav Īrijā.
As mentioned above, compensation schemes currently exist in the UK and Germany but not in Ireland.
Pēc L. Seymour teiktā, tas „ ir nopietns Trešās un Ceturtās dzīvības apdrošināšanas direktīvas pārkāpums ”.
According to Mr SEYMOUR this " is a serious violation of the Third and Fourth Life Directives ".
Atbildot uz šo apgalvojumu, Komisijas pārstāvis A. Beverly paskaidroja, ka atsauce uz „tiesību aizsardzību” šajā pantā nenozīmē kompensācijas izmaksu: „ Šajā pantā tiek izskatītas uzraugu pilnvaras.
Responding on this point, Mr BEVERLY from the Commission made it clear that the reference to 'remedy' in this Article does not mean the payment of compensation: " The Article in question deals with powers of the supervisors.
Kompetentajām iestādēm jābūt pilnvarotām novērst, apturēt vai labot jebkādas kļūdas, kas kaitē apdrošināto personu interesēm.
The competent authorities must have the power to prevent, stop, or put right any irregularities prejudicial to the interest of the assured persons.
Īsi sakot, minētais noteikums neattiecas uz kompensāciju izmaksu.
Put simply, that provision does not deal with the payment of compensation.
Cik man zināms, nevienā Dzīvības apdrošināšanas direktīvā nav noteikumu, kas attiektos uz zaudējumu atmaksu vai kompensāciju.
To my knowledge, there are no provisions in any of the Life Directives that are concerned with the payment of damages or compensation.