natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tas kvalificē ELAS sākotnējo Vācijas filiāles uzņēmējdarbību kā aktīvu pakalpojumu sniegšanas brīvību drīzāk nekā Otrās dzīvības apdrošināšanas direktīvas 13. pantam atbilstošu darbību.”
This qualifies ELAS early German branch business for active freedom of services rather than art.13 of the Second Life Directive."
Kā tāda tā „ bija jāuzrauga ar Vācijas uzraudzības pasākumiem un BAV , bet ne AK iestādēm un FSA.”
As such it " was to be supervised by the supervisory arrangements of Germany and the BAV and not by those of the UK and the FSA."
Kā atcerējās Īrijas finanšu regulators ( WE 61) „EL filiāle Īrijā darbojās no 1991. līdz 2001. gadam un pārdeva polises Īrijas pilsoņiem.
As recalled by the Irish Financial Regulator in WE61 " EL operated a branch in Ireland from 1991 to 2001 and sold policies to Irish citizens.
Saskaņā ar 3 LD Īrijas filiāle bija pakļauta AK regulatora piesardzīgai uzraudzībai ... , un to slēdza jauniem darījumiem 2000. gada decembrī vienlaikus ar AK galveno biroju, un kopš tā laika tā nav pārdevusi jaunas polises.
Under 3LD, the Irish branch was subject to prudential regulation by the UK regulator ... and closed to new business in December 2000, at the same time as the UK head office, and has not sold any new policies since then.
EL apkalpo tās palikušos Īrijas apdrošinājuma ņēmējus uz pārrobežu darbības pamata saskaņā ar 3 LD noteikumiem.
EL is servicing its remaining Irish policyholders on a cross-border basis under the provisions of the 3LD ...
Mūsu rīcībā nav dokumentāru pierādījumu, ka EL būtu pārkāpusi jebkādus Īrijas finanšu pakalpojumu tiesību aktus.”
There was no documentary evidence put to us that EL had breached any Irish financial services legislation. "
Sarakste starp AK un Īrijas regulatoriem, kas pieejama ( WE-Conf 9), ierobežojas ar tehnisku korespondenci 1994. un 1999. gadā attiecībā uz izmaiņām EL Īrijas filiāles „EK rekvizītu detaļās”; filiāle darbojās no 1991. gada.
Correspondence between the UK and Irish regulators on record (WE-CONF9) is limited to technical exchanges in 1994 and 1999 relating to changes in the 'EC requisite details ' of EL's Irish branch, which had been operating since 1991 (WE38).
Turpmākā sarakste notika 2002. gadā, kad FSA informēja DETE
Further exchanges happened in 2002, when the FSA informed the DETE
Uzņēmējdarbības, tirdzniecības un nodarbinātības departaments (DETE), apdrošināšanas regulators 1989.-2001. gadā; Īrijas Finanšu regulatoru (ISFRA) nodibināja tikai 2003. gada 1. maijā par EL Īrijas filiāles slēgšanu un par tās darbību saskaņā ar pasu režīma vienošanos no AK, sākot no 2002. gada 8. jūlija, pievienojot maksātspējas sertifikātu.
Department of Enterprise, Trade and Employment (insurance regulator 1989-2001); the Irish Financial Regulator (ISFRA) was established only on 1 May 2003. of the closure of EL's Irish branch and on its operating under passporting agreements from the UK as of 8 July 2002, joining a solvency certificate.
4.f) Maldinoša reklāma Vācijas un Īrijas tirgū
4f) Misleading advertising on the German and Irish market
Equitable Life 2000. gadu sākumā sāka agresīvu reklāmas kampaņu Vācijā, lai piesaistītu vairāk Vācijas klientu.
In early 2000, Equitable Life started an aggressive marketing campaign in Germany to attract more German clients.
BAV identificēja EL sludinājumos amatpārkāpumu uz tā pamata, ka šādi sludinājumi bija maldinoši tādu terminu kā garantijas, garantēta gala piemaksa, peļņas dividendes un gala piemaksa izmantošanā.
The BAV identified in EL adverts a misconduct on the ground that such advertisements were misleading in their use of terms such as guarantees, guaranteed terminal bonus, with-profit benefits and final bonus.
Saistībā ar šo jautājumu M. J. Weyer , apdrošinājuma ņēmēju asociācijas DAVEG pārstāvis ( H 3, WE 32), atbalstīja paziņojumus, ka Equitable Life sludinājumos bija faktu sagrozījumi.
Relating to this issue, Mr. WEYER representing policyholders' association DAGEV (H3, WE22) supported claims that Equitable Life's adverts were a case for misrepresentation.
Divi lielos Vācijas laikrakstos 2000. gada februārī publicētie sludinājumi
Two advertisements in particular, published in large German newspapers
„Pērc vācu, pelni britu.
" Buy German, earn British.
Augsta peļņa ir saistīta ar augstu drošības pakāpi – ideāla ietaupījumu stratēģija Vācijas ieguldītājiem vispirms bija jāizdomā” un „13 % ienākumi: prasi savam apdrošinātājam, kādēļ viņi dod tev tikai pusi”, pilnas lappuses sludinājumi “Die Welt am Sonntag ” nedēļrakstā un “Frankfurter Allgemeine Zeitung ” dienas laikrakstā 2000. gada februārī šķita it īpaši rupji maldinoši: viens sludinājums („13%”, sk. attēlu) rosināja domāt, ka EL garantē likmes, kas divkārt pārsniedz tā laika vidējās likmes Vācijā; otrais sludinājums („ pērc vācu, pelni britu ”) slēptā veidā ziņoja, ka EL polises pārrauga Vācijas regulatīvās iestādes, kas noteikti nebija patiesi attiecībā uz piesardzīgo uzraudzīšanu.
High returns consistent with a high degree of security - the ideal savings strategy for German investors first had to be devised " and " 13% returns: ask your insurer why they only give you half " full-page advertisements in " Die Welt am Sonntag ", weekly newspaper, and " Frankfurter Allgemeine Zeitung ", daily, in February 2000. in February 2000, appeared grossly misleading: one advert ('13%', see picture below) suggested EL granted guaranteed rates twice the German average at that time; the second advert ('Buy German, Earn British') implicitly suggested EL policies were under surveillance of German regulatory authorities, which was clearly not the case for prudential supervision.
Tomēr WE-Conf 17 sniedza papildu paskaidrojumu šajā lietā, parādot, ka regulatora iejaukšanās bija gluži „rāma” gan attiecībā uz laiku, gan uz efektivitāti.
However, WE-CONF17 shed additional light on this point, showing that the regulator's intervention was quite 'tame' both in timing and effectiveness.
Pirmā BAV vēstule 2000. gada 12. aprīlī – kādas sešas nedēļas pēc sludinājumu parādīšanās presē – lūdza ELD komentēt pieņēmumus par maldinošu reklamēšanu, atkārtojot lūgumu 2000. gada 29. maijā un 4. jūlijā.
A first BAV letter of 12 April 2000 - some six weeks after the adverts had appeared in the press - asked ELD to comment on allegations of improper advertising, repeating its request on 29 May and 4 July 2000.
ELD beidzot atbildēja 2000. gada 17. jūlijā šķietami neapmierinoši, jo BAV vajadzēja uzdot papildu jautājumus: kamēr Lordu palātas nolēmums tika plaši apspriests AK presē, BAV rakstīja vēlreiz 2000. gada 31. jūlijā, apstrīdot sludinājuma likumību un prasot precizēt „ vai sludinājums vēl ir apgrozībā šādā formā; ja nē, lūdzam atsūtīt atjauninātas versijas paraugu. ”
ELD's reply finally came on 17 July 2000, apparently dissatisfying, as BAV had to put additional questions: while the effects of the House of Lords ruling on EL were widely debated in the UK press, BAV wrote again on 31 July 2000, contesting the adverts' legitimacy and asking to specify "whether the advert is still in use in this form; if not please send us a sample of the updated version. "
Pat šis lūgums bija jāatkārto 12. septembrī pirms atbildes saņemšanas no ELD beidzot 2000. gada 21. septembrī, kurā ELD apstiprināja, ka sludinājums ir atsaukts ... vairāk nekā sešus mēnešus pēc tā pirmās parādīšanās Vācijas presē.
Even this request had to be reiterated on 12 September before finally getting a reply from ELD on 21 September 2000, in which ELD confirmed the advert had been withdrawn ... over six months after their first appearance in the German press!
BAV 2000. gada 10. oktobrī atzina pirmā sludinājuma atsaukšanu un iejaucās, lai apturētu otro sludinājumu, taču atkal ļoti atturīgā formā, neizdodot tiešu pavēli un nenosakot konkrētu termiņu („ Tādēļ es aicinu jūs atsaukt šo konkrēto sludinājumu vai citus līdzīga satura sludinājumus ”).
On 10 October 2000, BAV acknowledged the withdrawal of the first advert, and intervened to stop the second advert, but again in very subdued wording and without issuing any direct order or setting a specific deadline (" I therefore ask you to withdraw this particular advert or any publicity of similar content ").
III DAĻA – REGULĒŠANAS SISTĒMA
PART III - REGULATORY SYSTEM
AK regulatoru vieglā pieskāriena regulēšanas politika
Light Touch regulatory policy by UK Regulators
Ir saņemti pārliecinoši pārskati, kas norāda, ka AK ilgu laiku pēdējos divdesmit gados konsekventi piemēroja līdz galam neizstrādātu vieglā pieskāriena regulēšanas politiku apdrošināšanas jomā gan pirms, gan pēc Trešās dzīvības apdrošināšanas direktīvas stāšanās spēkā.
There have been compelling accounts which indicate that the UK consistently applied, over a substantial period in the past two decades, both before and after the entry in force of the Third Life Directive, a light touch regulatory policy on the life insurance business.
Iesniegumi un paziņojumi liecina, tagad AK ir plaši izstrādāta un ieviesta uz principiem pamatota regulēšanas politika, un gaidāms, ka to iekļaus ,,Maksātspējas II” priekšlikumos.
Submissions and statements show that a principles-based regulatory policy has now been extensively developed and implemented in the UK and is expected to be integrated into the Solvency II proposals.
Komiteja saprot, ka neviens regulējuma režīms nevar mēģināt likvidēt risku un pilnībā novērst visus regulējamo uzņēmumu trūkumus, jo jebkāda šāda veida sistēma drīzāk nomāktu komercuzņēmumus, konkurenci un inovāciju, kaitējot patērētāju izvēlei.
The committee understands that no regulatory regime can seek to eliminate risk and completely prevent all failures of regulated firms, as any such system would be likely to inhibit commercial enterprise, competition and innovation to the detriment of consumer choice.
Taču ļoti daudzi apgalvojumi liek domāt, ka AK vieglā pieskāriena politika gāja soli par tālu un veicināja vājas regulēšanas vides izveidi, tas sabiedrībā ELAS ļāva nekontrolēti pieaugt problēmām, kuras stingrākā regulēšanas vidē būtu pamanītas agrākā posmā, un tādējādi beigu krīzi būtu bijis iespējams novērst.
However, there have been numerous statements which suggest that the UK's light touch regulatory policy went a step too far and thereby contributed to a weak regulatory environment, which allowed the difficulties at ELAS to grow unchecked, when in a stronger regulatory system they might have become apparent at an earlier stage and the final crisis might have been prevented.
Šķiet, ka AK regulatori nespēja savlaicīgi reaģēt uz to, ka sabiedrībai ELAS ilgstoši visā 90. gadu periodā trūka aktīvu, jo tā pienācīgi neveidoja rezerves nākamajām terminētajām prēmijām, kuru saņemšanai vedināja noticēt apdrošinājuma ņēmēj us (pat ja tās nebija garantētas).
It appears that UK regulators failed to react in a timely manner to the fact that ELAS had been chronically short of assets throughout the 1990s, as it did not properly reserve for future terminal bonuses which policyholders had been led to expect (even if they were not guaranteed).
Tas notika tāpēc, ka regulatori apzināti saglabāja neskaidrus noteikumus par to, kā jāveido nodrošinājumi nākotnes brīvās izvēles prēmijām, kas, domājams, savukārt ļāva ar tām rīkoties bez iecelto aktuāru kontroles.
This occurred as a result of the rules for creating provisions covering future discretionary bonuses being kept deliberately vague by regulators, who appeared in turn merely to leave them to be dealt with unchecked by the Appointed Actuaries.
AK regulatoru regulēšanas trūkumi
Regulatory shortcomings by UK Regulators
Ir bijuši daudzi paziņojumi un iesniegti materiāli, kas atbalsta atzinumu par dažādu AK dzīvības apdrošināšanas regulatoru ( DTI/HMT/FSA ), kā arī GAD nespēju regulēt un par konsultatīvās uzraudzības trūkumiem attiecībā uz ELAS uzraudzību visā 90. gadu laikā un it īpaši pēc Trešās dzīvības apdrošināšanas direktīvas stāšanā spēkā 1994. gadā.
There have been many statements and submissions which support a finding of regulatory failure and prudential supervision shortcomings by the different UK life insurance regulators (DTI/HMT/FSA), as well as by the GAD, in relation to the supervision of ELAS throughout the 1990s and specifically after the Third Life Directive entered in force in 1994.
6 Ir saņemts nozīmīgs skaits paziņojumu par to, ka AK regulatori nav spējuši novērst ELAS virzību uz krīzi un tādējādi nav spējuši aizsargāt ELAS apdrošinājuma ņēmēj us Apvienotajā Karalistē un citās dalībvalstīs pret finansiāliem zaudējumiem.
There have been a significant number of statements to the effect that the UK regulators failed to prevent ELAS from steering into its crisis and therefore failed to protect ELAS policyholders in the UK and other Member States from suffering financial losses as a direct consequence.
Komitejas saņemtie paziņojumi un speciālistu padomi, kā izrādās, runā pretī G.W. Penrose vispārējam novērtējumam, ka „ principā pati sabiedrība bija savu nelaimju autore.
Statements and expert advice received by the committee appear to contradict Lord Penrose's overall assessment that " principally, the Society was author of its own misfortunes .
Regulēšanas sistēmas trūkumiem bija pakārtota nozīme
Regulatory system failures were secondary factors
1 sk. WE 16, 20. nodaļa, 84. punkts ” .
1 see WE 16, chapter 20, para.84. ".
It īpaši viņa ziņojuma galvenie secinājumi
Particularly, his own report's 'Key Findings'
2 Sk. WE 176, 726.lpp.: 240. punktu no 7. līdz 11. apakšpunktam. runā pretī viņa paša iepriekš dotajam novērtējumam, jo secinājumos konstatēts, ka regulēšanas trūkumi patiesi ir ievērojami veicinājuši vājas regulēšanas vides rašanos, kur varēja izvērsties ELAS krīzē.
2 see WE16, page 726: para.240, points 7-11. seem to be at odds with his above assessment, in that the Findings state that regulatory failures had indeed substantially contributed to creating a weak regulatory environment in which the ELAS crisis could unfold.
GAR risku nesaskatīšana
Failure to recognize the GAR risks
Liekas, ka tad, kad AK regulatori šo risku beidzot saskatīja, bija par vēlu situāciju mainīt, un ikviena nākamā regulēšanas darbība varēja būt tikai novēlots mēģinājums ierobežot kaitējumu.
It seems that when this risk was finally recognized by UK Regulators, it was to too late to reverse the situation and any subsequent regulatory action could only be a belated attempt at damage limitation.
Nav šaubu, ka akciju tirgus cenu pazemināšanās tendence 2001.—2002. gadā veicināja ELAS krīzes paātrināšanos pēc Lordu palātas nolēmuma.
There can be little doubt that the equity bear market in 2001-2002 contributed to an acceleration of the ELAS crisis after the House of Lords' ruling.
Tomēr nelabvēlīgas tirgus cenas nevar uzskatīt par ELAS krīzes vienīgo iemeslu, par ko liecina tas, ka ne visas AK dzīvības apdrošināšanas iestādes cieta šāda mēroga finanšu krīzi.
However, adverse market forces alone cannot be held out as the sole reason for the ELAS crisis, as is witnessed by the fact that not all UK life offices suffered a financial crisis of this magnitude.
ELAS gadījumā pieejamais materiāls liecina, ka vairāki faktori, kas nepārprotami brīdināja par tuvojošos tirgus lejupslīdi, un it īpaši GAR problēma, jau bija radījuši pamatu sabiedrības turpmākajām finanšu problēmām.
In the ELAS case, the available material suggests that a number of factors which clearly pre-dated the bear market, and in particular the GAR issue, had already created the basis for the Society's future financial problems.
Pārmērīga cieņa pret ELAS
Excessive deference to ELAS
Ir acīmredzams arī tas, ka AK regulatori izturējās ar nevajadzīgu „bijību” jeb „cieņu” pret ELAS , it īpaši ņemot vērā tās ilgo vēsturi un līdz šim ļoti cienījamo stāvokli, kas lika viņiem uzskatīt to par labāko no labākajām sabiedrībām dzīvības apdrošināšanas nozarē, un viņi acīmredzot ticēja, ka tā ir „pārāk laba un pārāk cienījama”, lai kļūdītos.
It is also apparent that the UK regulators behaved with undue awe or deference towards ELAS, particularly given its long history and hitherto highly reputable status, leading them to consider it as the top pick of the life insurance industry and apparently believed to be too good and too reputable to make mistakes.
Vairāki liecinieki un paziņojumi ir apstiprinājuši, ka tieši šī cieņas pilnā attieksme bija tā, kas ievērojami sekmēja piesardzīgi iecietīgu pieeju uzraudzībai un vājas regulēšanas vides rašanos, kas, savukārt, sabiedrībai ELAS deva iespēju netraucēti rīkoties, tā atļaujot sabiedrības finanšu vājumam netraucēti palielināties gadiem ilgi.
A number of witnesses and statements have asserted that it was precisely this attitude of deference which contributed significantly to the creation of a permissive prudential approach to supervision and a weak regulatory environment which in turn permitted ELAS to operate unchallenged, thus allowing the Society's financial weakness to build up unchecked over the years.
Atbildības pārlikšana AK regulatoru starpā
Shifting of responsibilities between UK regulators
Komiteja uzskata, ka, pārliekot atbildību par regulēšanu dažādu AK regulējošu iestāžu starpā līdz finanšu pakalpojumu iestādes ( FSA ) izveidei, 90. gados tika nepārprotami mazināta uzraudzības un regulēšanas rīcības efektivitāte.
The committee believes that the shifting of regulatory responsibilities between different UK regulatory bodies until the creation of the FSA was clearly detrimental to the efficiency of supervisory and regulatory action throughout the 1990s.
Daudzi paziņojumi apstiprina apgalvojumu, ka saziņas trūkums AK regulatoru starpā veicināja situāciju, kas ļāva ELAS augošajām problēmām nekontrolēti attīstīties līdz krīzei.
There are many statements which support the contention that communication weaknesses between the UK regulators contributed to a situation which allowed the growing problems at ELAS to go unchecked and develop into a crisis.
Tomēr par šo konkrēto aspektu vairākos paziņojumos ir atzīmēts, ka kopš vienotas finanšu dienestu iestādes izveides situācija AK ir uzlabojusies.
However, in this particular respect, a number of statements have suggested that the situation in the UK has improved since the creation of the single Financial Services Authority.
Apgalvojumi par regulatoru vienošanos ar ELAS un/vai apzinātu krāpšanu
Allegations of regulators' collusion with ELAS and/or deliberate fraud
Komiteju nepārliecina apgalvojumi
The committee is not persuaded by allegations
2 Sk. III daļas IV sadaļas 1. panta b) un f) punktu ne par apzinātu un saskaņotu vienošanās stratēģiju AK regulatoru un ELAS vadības starpā, ne par jebkādu šķēršļu likšanu ELAS krīzes cēloņu izmeklēšanā, ne par apzinātu un saskaņotu krāpšanu uz ELAS apdrošinājuma ņēmēj u rēķina.
1 see Part III, Section IV.1 (b) and (f). of a deliberate and coordinated strategy of collusion between the UK regulators and the ELAS management, either of any obstruction of the investigation into the reasons for the ELAS crisis or of a deliberate and coordinated fraud at the expense of ELAS policyholders.
Komiteja uzskata, ka pēc ELAS krīzes izvēršanās AK regulatori bijuši lēni, zināmā mērā atturīgi un ne vienmēr pilnībā pārskatāmi ELAS izmeklēšanas veikšanā, kā arī plašākas sabiedrības, it sevišķi attiecīgo apdrošinājuma ņēmēj u, informēšanā, kā to daudzas puses ir vairākkārt ir apgalvojušas.
The committee is of the opinion that after the ELAS crisis had unfolded, as many parties have claimed , on a number of occasions, the UK regulators were slow, somewhat reticent and not always fully transparent in leading the ELAS investigation, as well as in reporting on it to the public, in particular to the policyholders concerned.
Kompromisa shēma (KS)
Compromise Scheme (CS)
Daudzi pārliecinoši paziņojumi
There are numerous and compelling statements
1 Sk. III daļas, IV iedaļas 3. panta e) punktu liecina, ka liels skaits apdrošinājuma ņēmēj u jutās maldināti vai apkrāpti no sabiedrības ELAS un regulatoru puses, parakstoties un balsojot par labu kompromisa shēmai.
1 see Part III, Section IV.3 (e). suggesting that a large number of policyholders felt misled or deceived by ELAS and the Regulators when subscribing to and voting in favour of the Compromise Scheme.
Komiteja uzskata, ka tad, kad notika balsošana par KS, apdrošinājuma ņēmēj i pilnībā neapzinājās šī lēmuma tiesiskās sekas.
The committee believes that, when voting on the CS, policyholders were not fully aware of the legal consequences of their decision.
Komiteja arī uzskata, ka skaidrs brīdinājums būtu informējis apdrošinājuma ņēmēj us par to, ka, piekrītot kompromisa shēmai, peļņas rezerves stabilitāte nekādā veidā netika garantēta ilgākam laika posmam un pilnībā palika finanšu tirgu svārstību ietekmē, un ka polišu vērtības pieaugumu, ko nodrošināja saskaņā ar kompromisa shēmu, viegli varēja dzēst turpmākie polišu vērtību kritumi.
The committee also believes that a clear warning should have informed policyholders that, by agreeing to the CS, the with-profits-fund's stability was by no means guaranteed in the long term and remained fully exposed to the fluctuations of financial markets and that the uplifts in policy values granted under the CS could possibly be wiped out by further cuts in policy values.
Apgalvojumi par maldinošu pārdošanu
Mis-selling allegations
Ir bijuši daudzi tieši un netieši paziņojumi, tostarp daži no tiem nepārprotami atbalsta apgalvojumu, ka ELAS bija atbildīga par maldinošu pārdošanu un faktu sagrozīšanu apdrošinājuma ņēmēj iem un iespējamajiem klientiem AK, Īrijā, Vācijā un citās dalībvalstīs, kur darbojās šī sabiedrība.
There have been many statements both direct and indirect, some of which clearly support the contention that ELAS was responsible for mis-selling and misrepresentation to policyholders and potential clients, in the UK, Ireland, Germany and in other Member States where it had operations.
It īpaši ir paziņojumi
In particular, there are statements
3 Sk. III daļas IV iedaļas 2. panta a) punktu un IV iedaļas 4. panta a) punktu , kas pieļauj, ka ELAS vairākos jautājumos sniedza maldinošu informāciju apdrošinājuma ņēmēj iem un perspektīvajiem pircējiem, apzināti nepievēršot viņu uzmanību garantētās pensiju likmes riskam pat pēc tam, kad ELAS bija vērsusies pēc juridiska padoma par garantētās pensiju likmes problēmu pie saviem advokātiem un regulatoriem.
3 see Part III, Section IV.2 (a) and Section IV.4 (a). which suggest that ELAS misinformed policyholders and prospective customers on a number of issues, knowingly omitting to draw their attention to the GAR risk, even after ELAS had sought legal advice on the GAR problem with its solicitors and regulators.
Komiteja atzinīgi vērtē 2002. gada Direktīvu par pārdošanu no attāluma (Direktīva 2002/65/EK, ar ko groza Direktīvu 97/7/EK), kas sekmīgi cenšas precizēt tiesiskos noteikumus, lai atvieglotu apdrošināšanas polišu pārdošanu ārpus dalībvalsts, kurā atrodas apdrošināšanas sabiedrības centrālā mītne.
The committee welcomes the Distance-Selling Directive of 2002 (Directive 2002/65/EC, amending Directive 97/7/EC), which successfully seeks to clarify legal provisions for the facilitation of the selling of insurance policies outside the Member State in which the company is headquartered.
Komiteja ir dzirdējusi papildu apgalvojumus par maldinošo pārdošanu, norādot, ka ELAS pārdošanas izdevumā apgalvots, ka „peļņas” rezerve izlīdzinot svārstības ienākumu un aktīvu vērtībā.
The committee has heard further mis-selling allegations, suggesting that ELAS sales material claimed that the with-profits fund was smoothing out fluctuations in earnings and asset values.
Turklāt tika apgalvots, ka ELAS īstenoja agresīvu toreizējo ELAS polišu „pirkšanas – pārdošanas” politiku attiecībā pret jaunākām ieguldījumu polisēm, kas bija ārkārtīgi ienesīgas sabiedrībai ELAS , tā radot jaunu komercdarījumu un komisijas atlīdzību un prasot vēl niecīgākas kapitāla rezerves, kas ir skaidrā pretrunā ar apdrošinājuma ņēmēj u interesēm.
Furthermore, it was alleged that ELAS pursued an aggressive policy of churning existing ELAS policies towards newer investment policies which were highly profitable for ELAS, thus generating new business and commissions and requiring even smaller capital reserves, clearly contrary to policyholders' interests.