natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jaunais pamatnolīgums par Eiropas Parlamenta un Komisijas attiecībām apliecina vajadzību paplašināt dialogu starp šīm divām iestādēm, un tas ir īpaši svarīgi Lūgumrakstu komitejas darbam, jo vairākums lietu, kas saistītas ar politiku darbības jomām, tieši ietekmē ES pilsoņu ikdienas dzīvi.
The new framework agreement on the relations between the European Parliament and the Commission emphasizes the need for a strengthened dialogue between the two institutions, and this is particularly important for the work on the Committee on Petitions as the majority of cases relate to policy areas having a direct impact on the daily lives of EU citizens.
Vēl joprojām ir jāveicina lūgumrakstu nozīmes atzīšana Komisijas darbā ar ES tiesību aktu īstenošanas uzraudzību.
Progress is still needed in respect to the recognition of the importance of petitions for the work of the Commission in the monitoring the implementation of EU law.
Gada ziņojumos ietvertie dati liek domāt, ka Eiropas Parlamentam iesniegtie lūgumraksti ir mazāk svarīgi, salīdzinājumā ar Eiropas Komisijai iesniegtajām sūdzībām.
The data included in the Annual Reports suggests that petitions addressed to the European Parliament are of minor importance when compared to complaints to the European Commission.
Iegūtie statistikas dati bieži norāda uz pārkāpumiem, kas ir atklāti parlamentārās izmeklēšanas un lūgumrakstu lietu rezultātā, ko Komisija uzsāka pēc savas iniciatīvas, tādējādi samazinot lūgumrakstu devumu EK tiesību aktu piemērošanas uzraudzības procesā.
The statistics provided have constantly counted infringements opened due to parliamentary questions and petitions as own-initiative cases by the Commission, thus diminishing the contribution of petitions in the process of monitoring the application of EC law.
Vienlaicīgi notiekošās sūdzību un lūgumrakstu procedūras attiecīgi palielina papildu jautājumu skaitu, kas ir tieši attiecināmi uz rezolūcijas projektu.
The parallel existence of complaints and petitions procedures, respectively, raises a number of additional issues which are referred to directly in the draft resolution.
Kā norādīts Eiropas Parlamenta 2003. gada 5. jūnija Rezolūcijā (T5-0274/2003) situācija kļūst vēl sarežģītāka, kad pilsonis par vienu un to pašu problēmu vienlaikus iesniedz gan sūdzību Komisijā, gan lūgumrakstu Parlamentā.
As pointed out in the European Parliament's resolution of 5 June 2003 (T5-0274/2003), the situation becomes complicated when a citizen simultaneously lodges a complaint with the Commission and a petition with Parliament concerning the same grievance.
Šādu lietu pārvaldībai ir vajadzīga lielāka saskaņotība.
An injection of greater coherence is required in the management of such cases.
Arvien lielāku nozīmi iegūst arī tas, lai Komisija pieņemtu lēmumus pārkāpumu lietās daudz pārskatāmākā veidā, kā arī labāk informētu lūgumrakstu un sūdzību iesniedzējus (ar Lūgumrakstu komitejas starpniecību).
It is also becoming increasingly important that the Commission takes its decisions on infringement cases in a more transparent way and keeps complainants and petitioners (via the Committee on Petitions) better informed.
Sūdzību un lūgumrakstu iesniedzēju procesuālās tiesības pašreiz nav pietiekamas, jo Komisija sistemātiski atsakās atklāt oficiālo paziņojumu vēstules, pamatotos atzinumus, iesaistīto dalībvalstu atbildes, kā arī citu saraksti, kas veikta pirmstiesas procedūras laikā, kaut arī šīs procedūras teorētiski pastāv tādēļ, lai deputāti varētu piekļūt jutīgiem dokumentiem saskaņā ar pamatnolīgumu.
The procedural rights of complainants and petitioners are presently not sufficient, since the Commission systematically refuses to disclose letters of formal notice, reasoned opinions, replies of the Member States concerned and other correspondence exchanged during the pre-litigation procedure even though procedures theoretically exist for members to have access to sensitive documents under the Framework Agreements.
Komiteja bieži nezina, uz ko pamatojoties ir pieņemti lēmumi, piemēram, attiecībā uz pārkāpumu lietas izbeigšanu, par ko lūgumraksta izskatīšana vēl nav pabeigta.
If it is often not known by the Committee, on what basis the decisions are taken, for instance, to close an infringement case for which a petition is open.
Komisija neatlaidīgi apgalvo, ka attiecībā uz šādiem lēmumiem nevar piemērot rūpīgu pārbaudi.
The Commission insists that these decisions cannot be made subject to scrutiny.
Šis atklātības trūkums var radīt pieņēmumus par to, cik lielā mērā dažos gadījumos lietu atrisināšana varētu būt notikusi politiska darījuma un pārrunu rezultātā, nevis tādēļ, ka Komisija stingri pieprasījusi dalībvalstu pilnīgu pakļaušanos Eiropas likuma burtam.
This lack of openness can give rise to speculation as to how far the settling of cases might, in some instances, have been the result of horse-trading and negotiations, rather than the Commission's rigorous insistence on full compliance by Member States with the letter of European law.
Tā kā tas iespējami apdraud sabiedrības paļāvību un uzticību ES iestādēm, jāstiprina attiecīgais tiesiskais regulējums
Since this potentially undermines public confidence and trust in the EU institutions, the relevant legal framework
Regula Nr. 1049/2001 par piekļuvi dokumentiem. , un Parlamenta pienākums ir veikt kontroli pār Komisijas darbībām.
Regulation 1049/2001 on Access to documents. should be strengthened and the Parliament has a duty to exercise control over the Commission's activities.
Jāpiebilst, ka šī situācija ir pasliktinājusies, palielinot tā sauktās „horizontālās pārkāpumu tiesvedības procedūras”, kurās Komisija patstāvīgi izlemj visbeidzot rīkoties attiecībā uz lielo daudzumu līdzīgo lietu.
It should be added that this situation is made worse by the increasing number of so-called "horizontal infringement proceedings" where the Commission decides, in a discretionary way, to finally take action on a whole raft of similar cases.
Piemēram, 1998. un 2000. gadā iesniegto lūgumrakstu, kas saņemti no lūgumrakstu iesniedzējiem Īrijā un kas skar ļoti specifisku ES tiesību aktu pārkāpumu attiecībā uz tīru dzeramo ūdeni Kilkenijā un arī Galvejā, izskatīšana vēl joprojām nav pabeigta, kaut arī Eiropas Kopienu Tiesa ir sodījusi Īriju par ES dzeramā ūdens direktīvas pārkāpumu.
For example, petitions received from petitioners in Ireland concerning very specific examples of the violation of EU law related to clean drinking water, in Kilkenny and also in Galway, tabled in 1998 and 2000, remain open though Ireland has been condemned by the European Court of Justice for infringement of the EU Drinking Water Directive.
Nav iespējams sniegt skaidru informāciju lūgumrakstu iesniedzējiem, un arī attiecīgās vietējās varas iestādes nav veikušas nekādas darbības.
No clear information can be given to petitioners and there are no signs of action by local authorities concerned.
Lūgumrakstu iesniedzēji, savukārt, veltīgi turpina atjaunināt informāciju par zemo dzeramā ūdens kvalitāti.
The petitioners for their part continue to provide updated information on the poor drinking water quality to no avail.
Šādas rīcības dēļ lūgumrakstu procedūra, Komisija un Īrijas varas iestādes iegūst sliktu slavu cietušo pilsoņu acīs, kas ir pelnīti.
This brings the petitions process, the Commission and the Irish authorities into disrepute in the eyes of the affected citizens, and rightly so.
Attiecības ar Padomi un dalībvalstīm.
Relations with Council and the Member States .
Patiesības labad jāatzīst, ka attiecības starp Komiteju un dalībvalstīm ir uz konflikta robežas sakarā ar to sūdzību būtību, kas izteiktas Komitejai iesniegtajos lūgumrakstos.
It is probably true to say that relations between the Committee and Member States are potentially conflictual by the very nature of the complaints made in the petitions received by the Committee.
Iepriekš minētais piemērs ir skaidrs.
The above example is clear.
Tādēļ ir svarīgi uzsvērt, ka Komitejas galvenais mērķis ir atrisināt attiecīgo pilsoņu problēmas, ja viņu sūdzības ir atzītas par pamatotām, bet nevis apgrūtināt vai iesūdzēt tiesā valstu vai vietējās valdības.
It is therefore important to emphasise here that the Committee's primary objective is to resolve problems for the citizens concerned, where their complaints are found to be justified, and not to embarrass national or regional governments, nor to take them to court.
Ja tas tā ir noticis, tad vienīgi tāpēc, ka visi pārējie centieni ir cietušu neveiksmi.
If that happens, it will only be because all other efforts have failed.
Padome un dalībvalstu pārstāvji (no atsevišķām dalībvalstīm vairāk nekā no citām) apmeklē Komitejas sanāksmes, taču sadarbība būtu jāpastiprina principā.
Council and Member State representatives (from some Member States more than others) do attend Committee meetings, but cooperation could and should be further reinforced as a matter of principle.
Lūgumraksti, kā redzējām, bieži vien skar jutīgus politiskus jautājumus, kas rodas no ES tiesību aktu īstenošanas veida, un Padomei var būt svarīga loma, lai nodrošinātu atbalstu, īstenojot ieteiktos risinājumus saistībā lūgumrakstiem daudzās ES darbības jomās.
Petitions, as we have seen, often deal with sensitive political issues deriving from the way EU legislation is implemented and the Council can play a significant role in ensuring support for recommended solutions to petitions concerning many sectors of EU activity.
Patiesi, būtu jādomā, ka šāda rīcība ir tās interesēs.
Indeed one would have thought it was in their interest to do so.
Stingrāku termiņu noteikšana valsts varas iestādēm, sniedzot atbildes Lūgumrakstu komitejai par palīdzību konkrētu lietu izskatīšanā, varētu ievērojami veicināt šo lietu efektīvu atrisināšanā.
An agreement on stricter deadlines for national authorities to provide answers to the Committee on Petitions demands for assistance in addressing individual cases could greatly contribute to their effective solution.
Nosakot šos termiņus, protams, ir jāņem vērā risināmā jautājuma sarežģītību.
Such deadlines would need to bear some relation to the complexity of the issue raised of course.
Vienlīdz svarīgi ir, ka divas iestādes pilnveido savu sadarbību, lai atrastu veiksmīgākos risinājumus tam, kā Eiropas, valsts, reģionālajās vai arī vietējā līmeņa sabiedrības administratīvās struktūras savā ikdienas darbā pilnībā ievērotu pilsoņu tiesības.
It is equally important that the two bodies enhance their cooperation in order to identify the best ways for public administrations at the European, national, regional and local levels take full account of citizens’ rights in their everyday work.
Tā kā par ES tiesību aktu ieviešanu vēl joprojām lielākoties atbildīgas ir dalībvalstu administratīvās iestādes, to efektīvai un precīzai transponēšanai vēl aizvien ir ļoti svarīgs Padomes politiskais pamudinājums.
As the implementation of EU law remains largely the responsibility of administrations in the Member States, the Council's political impetus for effective and prompt transposition remains highly important.
Taču Eiropas Parlamentam un tā Lūgumrakstu komitejai, šķiet, ir pārāk ierobežotas iespējas, lai kontrolētu izpildvaras darbību.
However, the European Parliament and its Committee on Petitions seem to have only limited means to control the performance of the executive.
Turklāt ar izveidotais Iestāžu nolīgums ir nepietiekams, lai sniegtu Parlamentam pilnveidotus instrumentus šī mērķa īstenošanai.
Furthermore, the recent inter-institutional agreement falls short of providing Parliament with improved instruments in this respect.
Lai šajā situācijā rastu atbilstošus risinājumus, ir vajadzīgi papildu pasākumi.
Additional efforts are required to find appropriate solutions to this situation.
Lūgumrakstu komitejas darba atjaunināšana
Updating the work of the Committee on Petitions
Lūgumrakstu komiteja uzskata, ka tā ir stiprinājusi tās lomu pilsoņu un Eiropas iestāžu saskarsmes veidošanā.
The Committee on Petitions has, it believes, consolidated its role of interface between citizens and the European institutions.
Tā ir turpinājusi vērst dalībvalstu uzmanību uz pieaugošo Eiropas pilsoņu iesniegto sūdzību skaitu.
It has continued to bring a growing number of concerns expressed by European citizens to the attention of member states.
Jāpiemin, ka pārskata perioda laikā plašsaziņas līdzekļi Komitejas darbam ir pievērsuši daudz lielāku uzmanību – ja Parlaments reaģē uz iedzīvotāju raizēm, gan valsts, gan vietējā prese, radio un televīzija ir ieinteresēta.
The media, it should be added, in the period under review, has paid more and more attention to the work of the Committee demonstrating that when the Parliament is seen to respond to people's preoccupations both national and local press, radio and television are interested.
Savas darbības specifikas dēļ Lūgumrakstu komitejai attiecībās ar citām Eiropas Parlamenta komitejām ir īpaša loma, kas dažkārt tiek pārprasta.
Due to the nature of its activity, the Committee on Petitions has a special role, sometimes misunderstood, in relation to the other committees of the European Parliament.
Komiteja cenšas nodrošināt izsmeļošas atbildes uz lūgumrakstu iesniedzēju konkrētajiem jautājumiem, kas bieži atrodas ārpus Komisijas stingri tiesiski noteiktajām kompetences robežām, un, lai šo uzdevumu varētu veikt, bieži vien ir jāiesaista vai jāinformē citas kompetentās parlamentārās komitejas.
The Committee tries to provide comprehensive answers to specific issues raised by petitioners, often going beyond the strict legal assessment proposed by the Commission, and to fulfil this role it often needs to involve or inform other competent parliamentary committees.
Tā nav citu komiteju kompetences apšaubīšana, nedz arī to kompetences piesavināšanās, bet gan vienīgi mēģinājums sadarboties.
In so doing it never seeks to question the competence of other committees, nor to usurp their competence, it merely seeks their cooperation.
No otras puses, Komitejai jāmēģina atrastu labāko veidu, kā paātrināt lūgumrakstu izskatīšanas procedūru, lai palielināt tiesvedības pārredzamību.
On the other hand, the Committee must focus on finding the best ways to expedite the process of consideration of petitions, to increase the transparency and rapidity of its proceedings.
Pašreiz Eiropas Parlamenta interneta vietnē pieejama iespēja nepastarpināti iesniegt lūgumrakstu, izmantojot elektronisko pastu, kā arī Komitejas sanāksmju darba kārtība un dokumenti.
Currently the webpage of the European Parliament displays a rapid link to the procedures for submitting petitions via e-mail as well as to the agenda and the documents of the Committee's meetings.
Komitejai ir pašai sava intranet (iekšējā) tīkla vietne, kuru arī atjaunina, lai informētu visus locekļus.
The Committee has its own intra-net page which has also been updated for the benefit of all members.
Ar lūgumrakstiem saistītās informācijas izplatīšana Eiropas Parlamentā arī ir ievērojami atvieglota, ieviešot programmatūru lūgumrakstu elektroniskai iesniegšanai .
The circulation of petition-related information within the European Parliament has also been considerably facilitated by the launching of the e-Petition application.
Elektronisko lūgumrakstu sistēma ir pirmā darbplūsmas vadības sistēma Eiropas Parlamentā, kas balstīta uz jaunās (un sarežģītās) Documentum sistēmas bāzes.
The e-Petition system is the first workflow based system in the European Parliament based on the new (and overcomplicated) Documentum base.
Tajā tiek uzglabātas un reģistrētas lūgumrakstu lietas, kas satur galvenos datus par atsevišķām lietām, kā arī ar lūgumrakstiem saistīti dokumenti, kas rodas šo lietu izskatīšanas laikā Komitejā.
It stores the petition dossiers containing the main data about individual cases, filing it as well as all the petition-related documents generated during its consideration by the Committee.
Turklāt tā pārvalda lūgumrakstu lietas un dokumentus, atbalsta lūgumrakstu darbplūsmu, kā arī ietver meklēšanas rīkus, kas īpaši izveidoti komitejas locekļiem, nodrošinot iespēju ātri sameklēt lietas vai īpašus dokumentus pēc dažādiem parametriem.
Furthermore, it manages the petition dossiers and documents; supports the workflow of the petitions and also includes a search tool specifically for members of the committee, providing the possibility to rapidly find a dossier or particular documents by different parameters.
Tādējādi sistēma nodrošina Eiropas Parlamenta deputātiem lielāku pārredzamību un piekļuvi informācijai, kas tiem vajadzīga darbam Lūgumrakstu komitejā.
The system therefore provides Members of the European Parliament with much greater transparency and access to information which they require for their work in the Petitions Committee.
Visi pamatdati no iepriekšējās sistēmas Repere , ko izveidoja 1989. gadā, ir pārvietoti uz elektronisko lūgumrakstu sistēmu – kaut gan tās forma un saturs nav tik visaptverošs kā jaunie dati.
All basic data from the previous system called Repere , which dates back to 1989 has been migrated into e-Petition - though its format and content is less comprehensive than the new data.
Tā rezultātā pamatinformācija par visiem agrāk iesniegtajiem lūgumrakstiem šobrīd ir pieejama elektronisko lūgumrakstu sistēmā.
As a result, basic information on all past petitions is currently available through e-Petition.
Par prioritāriem tiek uzskatīti sanāksmju darba kārtībā paredzētie jautājumi, tādējādi deputātiem nodrošinot vieglu piekļuvi atsevišķo lietu vēsturei un visiem datiem.
Priority has been given to items scheduled for meeting agendas, thus ensuring easy access of the Members to the history and all the data concerning individual cases.
Augošā veidā visus jaunos lūgumrakstus izskata un ievada sistēmā līdztekus visai pārējai informācijai, tādai kā lūgumrakstu iesniedzēja vārds, reģistrācijas datums, pieņemams/nepieņemams, izskatīšana nepabeigta/pabeigta, attiecīgā valsts, kā arī papildu dokumentācijai.
On a progressive basis, all new petitions are scanned and entered into the system along with other information such as name of petitioner, date of registration, admissible/inadmissible, open/closed, concerned country, and supplementary documentation.
Kopsavilkumi, ieteikumi un paziņojumi deputātiem ir pieejami elektronisko lūgumrakstu sistēmā, tiklīdz tie ir pabeigti un iztulkoti.
Summaries, recommendations and notices to members are accessible in e-Petition as soon as they are completed and translated.
Faktu izmeklēšanas vizītes
Fact-finding visits:
Atsauces perioda laikā delegācijas nosūtīja uz Spāniju (uz Valensiju 2004. gada 25./29. maijā un uz Valensiju un Madridi 2005. gada 30. maijā/3. jūnijā), Itāliju (uz Pistoiju 2005. gada 14./16. februārī un uz Turīnu, Val Susa 2005. gada 27./29. novembrī) un uz Apvienoto Karalisti (uz Edinburga un Londonu 2005. gada 7./10. novembrī).
During the reference period, delegations were sent to Spain (Valencia, on 25/29.05 2004 and to Valencia and Madrid, on 30.05/03.06.2005), Italy (Pistoia, on 14/16.02.2005 and to Torino, Val Susa 27/29.11.2005) and United Kingdom (Edinburgh and London on 7/10.11.2005).
Lūgumrakstu komiteja, kā visas citas komitejas, ir tiesīga organizēt delegāciju vizītes ārpus Eiropas Parlamenta ierastajām darbavietām.
The Petitions Committee is authorised - as is the case for all committees - to organise delegation visits outside the normal working places of the European Parliament.
Taču saskaņā ar īpašo noteikumu 192. pantā ir atļauts veikt lūgumrakstu izmeklēšanu „in situ ” (uz vietas).
It has, however, a specific rule in Rule 192, which allows it to conduct investigations of petitions 'in situ'.
Tāpēc, strādājot saskaņā ar Prezidija atļautajiem ikgadējiem rādītājiem, laiku pa laikam tiek organizētas faktu izmeklēšanas vizītes, kurās piedalās līdz 3 komitejas locekļiem, lai uz vietas izskatītu lūgumrakstu iesniedzēju problēmas.
So, while working within the annual parameters allowed by the Bureau, fact-finding visits involving a maximum of three members, are occasionally organised to look into the concerns raised by petitioners on the spot.
Tās tiek veiktas, ja jautājums ir atbilstoši apspriests Komitejā un ir skaidri noteikti šo vizīšu mērķi.
They only take place when once the issue has been properly debated in Committee and their objectives clearly defined.
Šādas vizītes būtiski palielina komitejas spēju rast sarežģītu problēmu risinājumus, sadarbojoties ar visām ieinteresētajām pusēm.
Such visits substantially enhance the committee's ability to seek solutions to complex problems in cooperation with all interested parties.
Komiteja uzskata, ka šo vizīšu delegāciju dalībniekiem nevajadzētu būt Eiropas Parlamenta deputātiem no apmeklējamās valsts, savukārt Eiropas Parlamenta deputāti no šādas valsts var piedalīties lielākajā daļā oficiālo sanāksmju.
For these visits the Committee considers that the members of delegations should not be MEPs from the country visited, although 'national' MEPs are able to participate in most meetings in an ex-officio capacity.
Šāda pieeja ir paredzēta, lai samazinātu vietējo ieinteresēto pušu ietekmi problēmas atrisināšanā, un oficiālie delegācijas dalībnieki ir atbildīgi par šo vizīšu ziņojumiem.
This approach is intended to minimise local partisan influence in problem resolution, and reports of such visits are the responsibility of the official members of the delegation.
Parasti šādus ziņojumus, kuri ietver rekomendācijas, apstiprina visa komiteja pēc apspriešanas.
Normally such reports, which include recommendations, are approved by the full committee following a debate.
Vissvarīgākais Komitejas izmeklētais jautājums un divu izmeklēšanas vizīšu iemesls skar nopietnus privātīpašuma īpašnieku tiesību pārkāpumus, kā rezultātā notika Spānijas autonomā reģiona Valensijas nekontrolējama urbanizācija, ko veicināja vietējie mēri un negodīgi uzņēmēji.
The most important issue investigated by the Committee, and the subject of two fact-finding visits, concerns the serious abuse of the rights of individual property owners as a result of unbridled urbanisation in the Valencian autonomous region of Spain - spurred on by local mayors and unscrupulous property developers.
Pirmās Spānijā veiktās izmeklēšanas vizītes (2004. gada 25.–29. maijā, ko Komiteja pieņēma 2004. gada jūlijā) rezultātā tika konstatēts, ka tiesību aktu piemērošana ir radījusi nopietnus daudzu tūkstošu Eiropas pilsoņu pamattiesību pārkāpumus.
The first fact-finding mission conducted in Spain (25-29 of May 2004 and adopted by the Committee in July 2004)) concluded that the application of the law has led to a serious abuse of the most elementary rights of many thousands of European citizens.
Valensijas zemes īpašuma likums paredz noteikumu, ko nevienmērīgi īsteno vietējās varas iestādes un kas paredz, ka var attīstīt jebkuru teritoriju, ko vietējās varas iestādes, sadarbojoties (pieklājīgi izsakoties) ar savtīgiem uzņēmējiem, klasificējušas kā „urbanizējamu”.
The law, known as the LRAU, creates an obligation, unevenly enforced by local authorities, to develop any land which has been classified as "urbanisable" by local authorities, acting in cooperation (to put it politely) with self-interested developers.
Īpašnieki ir spiesti bez jebkādas kompensācijas atdot 10 % no savas zemes, pildot noteikumu par labiekārtošanu un atvērtu telpu jebkurā attīstības projektā.
Owners are forced to cede 10% of their land without any compensation as a contribution to the provision of utilities and open space in any development project.
Viņi ir arī spiesti dot ieguldījumu vai nu zemes gabalu vai naudas veidā līdz 65 % no summas, kas ir novērtēta kā izmaksas visas infrastruktūras izveidei visā būvniecības teritorijā.
They are also under an obligation to contribute either in land or in cash up to 65% of the value which is assessed as being the cost of building the entire infrastructure for the whole of the development area.
2005. gada decembrī Eiropas Parlaments ar pārliecinošu vairākumu apstiprināja Komitejas iesniegto ziņojumu par šo jautājumu, kurā izteikta spēcīga kritika par radušos situāciju.
In December 2005 the European Parliament approved by an overwhelming majority the report tabled by the Committee on this subject which was strongly critical of the situation.