natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Indijai ir piesaistījusi 44 % no pasaules tirgū pieejamajiem informācijas tehnoloģiju un pakalpojumiem un ārpakalpojumiem ( BPO ).
India attracts a 44% share of globally traded IT-based services and Business Process Outsourcing, (BPO).
Indija ir populārākā ārzona starp Eiropas uzņēmējiem, no kuriem 66 % sadarbojas ar partneriem Indijā.
India is European Business' top off-shoring destination, with 66% working with India-based vendors.
BPO līgumi, kas tiek izpildīti Indijā, vairs nav par vienkāršiem programmēšanas uzdevumiem vai zvanu centra pakalpojumiem, bet gan par aizvien pilnīgākiem uzņēmējdarbības procesiem un konsultācijām.
BPO contracts executed in India are no longer simple programming tasks and call centre services, but increasingly entire business processes and consultancy work.
Pašreizējās demogrāfiskās tendences ļauj prognozēt, ka līdz 2020. gadam ES izaugsmes potenciāls būs sarucis.
As a result of current demographic trends, EU's potential growth is set to decline by 2020.
Savukārt Indijas galvenā salīdzināmā priekšrocība ir liels skaits jaunu, izglītotu, angliski runājošu un lētu darbinieku.
By contrast, India's key comparative advantage is a large pool of young, trained, English-speaking, inexpensive workers.
Algā viņi saņem apmēram 8000 ASV dolāru apmērā salīdzinājumā ar 70 000 ASV dolāru, ko par šādu darbu maksā Vācijā.
They earn roughly $8,000 compared to $ 70,000 for German counterparts.
Klienti nepieņem savus lēmumus, balstoties tikai uz algas apmēru vien, taču, pat ierēķinot papildu izmaksas par atbilstošas darba vietas ierīkošanu, ietaupījums var būt 40 % algu starpības dēļ.
Clients do not base decisions on pay alone but, even factoring in additional costs of establishing of a suitable workplace, savings of 40% can be realised, thanks to the wage differential.
Aptuveni 200 000 darbavietu tiks pārvietotas no ES uz citām valstīm, galvenokārt Indiju, laikā no 2003. gada līdz 2008. gadam, lai gan Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija ( OECD ) apgalvo, ka BPO var „potenciāli ietekmēt” vien 20 % no nodarbinātības sākotnējās 15 dalībvalstīs.
Between 2003 and 2008 200,000 EU jobs will be outsourced, mostly to India, although OECD claims BPO could "potentially affect" only 20% of employment in the original 15 states.
Indijas inženieru skaits nespēj apmierināt pieprasījumu pēc tiem.
India's supply of engineers cannot meet demands.
Inženierzinātņu koledžās Indijā mācās viens miljons studentu, bet ik gadu tikai 3000 absolvē Indijas tehnoloģiju institūtus.
India has a million students enrolled in engineering colleges but only 3,000 graduate a year from IITs.
Tikai nedaudzi no pārējiem studentiem atbilst starptautisko korporāciju stingrajām prasībām.
Of the rest, few satisfy rigorous requirements of Multinational Corporations (MNCs).
Līdz 2010. gadam pieprasījums pēc svešvalodās runājošiem speciālistiem sasniegs 160 000 , un tikai 40 000 indiešu būs šādas zināšanas.
By 2010, demand for foreign language professionals will be 160,000 and only 40,000 Indians will be qualified.
Šobrīd 30 000 izceļotāju no ES jau strādā Indijā, un šajā valstī skaidri paveras iespējas izglītotiem eiropiešiem, kas ir gatavi pārcelties.
30,000 EU expats already work in India and there are clear opportunities for trained Europeans prepared to relocate.
ES un Indijas attiecību nostiprināšanā būtiska nozīme ir 33 miljonus eiro vērtajai Erasmus Mundus stipendiju programmai un Deli universitātē nodibinātajai Jean Monnet Eiropas studiju katedrai.
The €33m Erasmus Mundus scholarship scheme and Jean Monnet Chair in European Studies at the University of Delhi are vital for strengthening EU-Indian relations.
Bangalorā 95 % no starptautiskajām korporācijām vada indieši, kas ieguvuši izglītību un pieredzi ārvalstīs.
In Bangalore, 95% of MNCs are run by Indians who have gained education and experience abroad.
ES vajadzētu atļaut indiešiem pēc studiju pabeigšanas palikt un strādāt ES teritorijā.
EU should allow Indians to stay on and work after their studies.
Tas attaisno investīcijas ES augstākās izglītības sistēmās, un, kā sacīja Singapūras izglītības ministrs T. Shanmugharatanam pēc tam, kad viņa valsts nolēma piesaistīt vietējām skolām spējīgus ķīniešu studentus: „Vai jūs labāk negribētu, ka pēc desmit gadiem šie studenti konkurences cīņā būtu jūsu pusē, nevis pret jums?”.
This justifies investment of EU higher education systems and, as Education Minister, Shanmugharatanam, said after Singapore decided to attract smart Chinese students to its schools, "ten years from now, would you rather have these students competing on your side or against you?"
Enerģētika: tirdzniecības politikas virzītājspēks
Energy: Driving Force behind Trade Policy
Indijas izaugsmei ir fenomenāla ietekme uz globālo enerģijas pieprasījumu.
The impact of Indian growth on global demand for energy is phenomenal.
Līdz ar ierobežotu naftas tirgu un cenu divkāršu pieaugumu pēdējos trijos gados, enerģētikas jautājumi ir atgriezušies uzmanības centrā.
A renewed focus on energy is driven by a tight oil market and prices doubling over the past three years.
Tā kā enerģijas piegādātājvalstu skaits ir sarucis, saprātīga enerģijas drošības politika prasa integrētu un novatorisku pieeju.
With supply coming from fewer countries a sensible strategy for energy security demands an integrated and innovative approach.
Indijas spēja apmierināt strauji augošās enerģijas vajadzības ir noteicošais faktors valsts turpmākajā izaugsmē.
A key determinant of future growth is India's ability to meet spiralling energy needs.
Indija izjūt asu benzīna un ogļu deficītu un ir pārāk atkarīga no šiem enerģijas resursiem.
India suffers severe shortages and is over-dependent on petrol and coal.
Enerģijas drošība virza tās ārpolitiku, un Indija ir lieliski apguvusi prasmi manipulēt ar globālajiem partneriem cīņā par atlikušajiem naftas krājumiem.
Energy security is driving foreign policy and India is adept at juggling global partners in the rush for remaining oil.
Kamēr līgums par sadarbību ar Indiju kodolenerģijas jomā vēl gaida ASV Kongresa apstiprinājumu, Indija jau risina sarunas ar Turkmenistānu un Irānu par dabasgāzes maģistrālo cauruļvadu celtniecību attiecīgi 3,5 miljardu ASV dolāru un 7 miljardu ASV dolāru vērtībā.
While the US Nuclear Deal awaits Congressional approval, India is negotiating $3.5b and $7b gas links with Turkmenistan and Iran, respectively.
Indijā varētu būt gan bagātīgas naftas, gan dabasgāzes iegulas, taču valsts veiktā izpēte noris bez entuziasma.
India is fertile land for oil and gas, but public-sector led exploration follows an unadventurous path.
Indijai jāveicina iespējamo naftas un dabasgāzes krājumu aktīva izpēte, piedāvājot būtiskus stimulus ES kompānijām.
India must encourage a vigorous search for oil and gas by providing major incentives to EU companies.
Atjaunojamie resursi varētu apmierināt Indijas ilgtermiņa vajadzības pēc enerģijas un ievērojami palielināt enerģijas ražošanas jaudu.
Renewable sources could meet India's long-term energy needs and boost power generation capacity.
Ņemot vērā rūpes par vides aizsardzību un tehnoloģiskās prasmes, ES var piedāvāt risinājumus, daloties pieredzē par iespējām izmantot atjaunojamos resursus un uzlabot enerģijas izmantošanas lietderību, jo abi šie varianti ir vēlamāki par pievēršanos kodolenerģijai.
Given sensitivity to environmental protection combined with technological know-how, EU can offer solutions by sharing experience of renewable sources and efficiency options, both preferable to the nuclear option.
Mums kopā jāizplāno globālās enerģijas struktūra, nodrošinot novatorisku, ilgtspējīgu enerģētikas nozares attīstību un vienlaikus ievērojot klimata pārmaiņu dēļ ieviestos kritērijus.
Together we must define the global energy architecture through innovative, sustainable energy development, whilst meeting climate change benchmarks.
Indija: 21. gadsimta ģeopolitiskais smaguma centrs?
India : Geopolitical centre of gravity in 21st Century?
No jaunattīstības valsts veidojoties par attīstītu valsti, Indija uzņemas globālu atbildību.
As India evolves from developing to developed, it bears global responsibility.
Tā kā Indija viena no pirmajām iesaistījās dienvidu-dienvidu tirdzniecībā, tās eksports uz Āfriku pēdējo 4 gadu laikā pieaudzis par 39 % un divpusējā tirdzniecība palielinājusies piecas reizes līdz 6,9 miljardiem ASV dolāru no 1,3 miljardiem ASV dolāru pagājušā gadsimta 90. gados.
A pioneer in South-South trade, Indian exports to Africa rose by 39% over the past 4 years and bilateral trade increased fivefold in the 1990s from $1.3b to $6.9b.
Indija ir noslēgusi divpusējus brīvās tirdzniecības nolīgumus (BTN) Āzijā, un gan BTN ar Šrilanku, gan Vispārējais ekonomiskās sadarbības nolīgums ( CECA ) ar Singapūru darbojas labi.
India has built bilateral FTAs in Asia and both Sri Lanka FTA and Singapore CECA are working well.
Lai gan nozīmīgus ieguvumus var gūt arī no vienpusējas liberalizācijas, vislabāko izaugsmi nodrošina daudzpusēja sadarbība.
Whilst unilateral liberalization brings important gains, optimum growth comes through multilateralism.
Indijas un Pakistānas attiecības ir paralizējušas reģionālo ekonomisko sadarbību Dienvidāzijas reģionālās sadarbības asociācijā ( SAARC ).
Indo-Pakistan relations have stalled regional economic cooperation through SAARC.
Šodien tirdzniecība ir viens no savstarpējas uzticības veicināšanas līdzekļiem, lai gan tirdzniecība starp reģioniem joprojām nav aktīva un atbilst tikai 4,7 % no kopējā tirdzniecības apjoma.
Trade is now a confidence-building tool, although intra-regional trade is still low, constituting just 4.7% of total trade.
Politika “Skats uz austrumiem” ir bijusi sekmīga, tiek gatavots BTN starp Indiju un Dienvidaustrumāzijas Valstu asociāciju ( ASEAN ), un tirdzniecība ar Austrumāziju sasniedza 20 % no kopējā tirdzniecības apjoma 2004. gadā.
The "Look East" policy has been successful, an India-ASEAN FTA is in the pipeline and trade with East Asia accounted for 20% of total trade in 2004.
Pēc Dienvidāzijas brīvās tirdzniecības nolīguma stāšanās spēkā 2006. gada jūlijā mēs varam sagaidīt vairākkārtēju tirdzniecības pieaugumu reģionā, lai gan ieguvumi būtu lielāki, ja nolīgumā nebūtu tik daudz izņēmumu un tas vairāk līdzinātos īstam BTN.
When South Asia Free Trade Agreement comes into force in July 2006 we can expect manifold expansion in the region, although gains would be greater if there were not so many exceptions and it reflected a true FTA.
Ķīna vēl aizvien pārspēj Indiju integrācijā ar Austrumāziju, lai gan līdz ar tiešās tirdzniecības paplašināšanos vajadzētu mainīties tirdzniecības modelim ar ASEAN , kas veido tiltu starp šīm valstīm.
China is still better integrated with East Asia than India, although the pattern of trade with ASEAN, the gateway between them, should change as direct trade expands.
Daudzi uztver Indiju un Ķīnu kā sāncenses.
Most think of India and China as rivals.
Tikai daži zina, ka pagājušajā gadā tirdzniecības apgrozījums starp Indiju un Ķīnu bija 1 miljards ASV dolāru mēnesī .
Few realize India-China trade was $1b a month , last year.
Šo valstu ekonomiskās struktūras drīzāk papildina viena otru, nekā konkurē savā starpā, tomēr pieņēmumu, ka „Ķīna ir fabrika, bet Indija – tās administrācija”, nevajadzētu pārspīlēt; abām valstīm ir potenciāls kļūt par BPO un rūpniecības centriem.
Their economic structures are complementary rather than competitive, although the " China as factory, India as back office" paradigm should not be exaggerated; both have the capacity to be BPO and manufacturing hubs.
Tomēr ES ir koncentrējusi savu uzmanību uz Ķīnu, šķietami nenovērtējot Indijas potenciālu.
Nevertheless, EU attention has been focused on China, whilst seemingly underestimating India's potential.
Lai gan acīmredzami tiek meklētas labākās perspektīvas, tomēr vēlmei sadalīt uzņēmējdarbību starp lielākajām Āzijas valstīm jābūt noteicošajam faktoram, plānojot ES investīcijas šajā reģionā.
Whilst obviously seeking out the best prospects, a key factor determining EU investment in the region must be the desire to spread business across Asia's giants.
Stāsts par divām Indijām
A Tale of Two India 's
Profesionālo darbinieku algas Indijā strauji pieaug līdz ar ekonomikas attīstību.
As the economy expands, salaries of Indian professionals soar.
Gada ienākumu 130 000 Lielbritānijas sterliņu mārciņu apjomā drīz saņems 3,8 miljoni mājsaimniecību, un ievērojami palielināsies arī tēriņi.
Soon 3.8 million households will have annual incomes of £130K prompting a surge in spending.
Tomēr šo ieguvumu sadalē vērojama nevienlīdzība.
However, benefits are not spread evenly.
Labumu no IT uzplaukuma gūst mazāk par 2 % iedzīvotāju.
Not even 2% are affected by the IT boom.
Valstī saglabājas augsts nabadzības līmenis – 390 miljoni cilvēku pārtiek no mazāk nekā 1 ASV dolāra dienā, un gandrīz 40 % nav izglītības.
Poverty remains high: 390 million live on less than $1 a day and nearly 40% are illiterate.
Par spīti straujajai pakalpojumu nozares attīstībai, lauksaimniecība joprojām ir nozīmīgākā nozare, kurā nodarbināti 65 % no iedzīvotājiem.
Despite rapid service sector expansion, agriculture dominates, engaging 65% of the population.
Liberalizācijas rezultātā lauksaimnieki tiek pakļauti globālajai konkurencei – cenas tiek spiestas uz leju, bet mazākas subsīdijas padara lauksaimniecību par dārgu nodarbošanos.
Liberalisation leaves farmers facing global competition: forcing down prices, whilst reduction in subsidies makes farming expensive.
Tā vietā, lai nodrošinātu iekšzemes pieprasījumu, lauksaimnieki pievēršas eksporta līgumiem, izraisot pārtikas trūkumu lauku apvidos.
Farmers turn to export contracts, instead of providing domestic products, causing malnutrition in rural areas.
Tā kā uzņēmumi atrodas pilsētu teritorijās, notiek plaša migrācija, un nabadzība un graustu rajoni pilsētās atspoguļo nelīdzsvarotu attīstības procesu.
Seats of enterprise are located in urban areas, leading to large-scale migration so urban poverty and slums reflect a skewed development process.
Lai novērstu šo tendenci, jāatjauno spēcīga lauksaimniecība un infrastruktūra, tādējādi nodrošinot ienākumu palielināšanos lauku apvidos.
To reverse this trend, strength must be restored in agriculture and infrastructure in order to generate income growth in rural areas.
Izaugsmes ziņā dienvidu un rietumu štati apsteidz ziemeļus un austrumus.
Growth in southern and western states outstrips the north and east.
Gudžaratas štatā, kas lepojas ar visstraujāko attīstību, štata kopprodukts ( GSP ) laikā no 1993. līdz 2003. gadam ir palielinājies divas reizes un GSP uz vienu iedzīvotāju pieaudzis par 73 %, kamēr visnabadzīgākajā štatā, Biharā, GSP pieaugums uz vienu iedzīvotāju ir tikai 22 %.
In Gujarat, the fastest growing state, GSP doubled between 1993 and 2003 and per capita product increased by 73% while the poorest state, Bihar, increased per capita product by only 22%.
Decentralizācija vēl vairāk saasina šīs atšķirības.
Imbalances are exacerbated by devolution.
Tā ļauj pārtikušākajiem štatiem attīstīties aizvien straujāk, kamēr ar nabadzīgākajiem štatiem notiek gluži otrādi.
This accelerates development of wealthier states but reverse is true of poorer states.
Izšķirošais faktors ir pārvaldes kvalitāte, kas atspoguļojas sociālo rādītāju uzlabojumos Radžastānas un Keralas štatos, kur darbojas spēcīgi politiski līderi un tiek veiktas pārdomātas investīcijas.
Quality of government is a key differentiator, visible in improving social indices of Rajasthan and Kerala, enjoying strong political leadership and wise investment.
Lai izlīdzinātu šīs atšķirības, centrālajai valdībai jāpieņem saprātīga papildu politika, kas tiktu īstenota visos štatos.
To ensure coherence, central government must adopt sound complementary policies applied across all states.
Līdzekļi jāpārdala starp atpalikušajiem reģioniem un nepietiekami pārstāvētām sociālajām grupām.
Resources must be redirected to lagging regions and under-represented social groups.
Resursu palielināšanas centieni jākoncentrē uz nabadzīgākajiem štatiem, lai tie varētu efektīvi izmantot savus līdzekļus.
Capacity building efforts must focus on the poorest states, enabling them to use funds effectively.
Indija ir apņēmusies sasniegt Tūkstošgades attīstības mērķus un cenšas uzlabot sociālo pakalpojumu sniegšanu.
India is committed to the MDGs and is strengthening social services delivery.
Tomēr vēl joprojām pastāv nopietnas problēmas, piemēram, plaši izplatīta bērnu nodarbināšana un HIV/AIDS.
However, serious concerns remain, such as the high incidence of child labour and HIV/AIDS.
Finansējumu prioritārajām programmām varētu iegūt no ES sadarbības izglītībā un veselības aizsardzībā.
EU cooperation in education and rural health could provide funds to priority programmes.
Indijai pastiprināti jāintegrējas pasaules ekonomikā ar aizvien plašāku preču un pakalpojumu klāstu.
India must deepen integration with the world economy in a widening range of manufactures and services.
ES varētu risināt vienlīdzīgu iespēju nodrošināšanas problēmu, atbalstot tādu izstrādājumu ražošanu, kas nodrošina iztiku sievietēm, un veicinot pakalpojumu tirdzniecību nozarēs, kurās tiek nodarbinātas sievietes.
EU could address concerns about equal opportunity by accelerating products providing livelihoods to women and facilitating trade in services in sectors employing women.
Atzinumu sagatavoja: Filip Andrzej Kaczmarek
Draftsman: Filip Andrzej Kaczmarek
3. atzīst Indijas valdības nozīmīgos panākumus nabadzības izskaušanā, bet atzīmē, ka par spīti noturīgai ekonomiskajai attīstībai vēl joprojām pastāv milzīga nevienlīdzība, aptuveni 30 % Indijas iedzīvotāju (vairāk nekā 400 miljoniem cilvēku) dzīvojot zem nabadzības robežas; jo īpaši raizējas par mazāk priviliģēto iedzīvotāju slāņu situāciju, it īpaši par sievietēm, bērniem un personām no nelabvēlīgos apstākļos esošām grupām un lauku iedzīvotājiem, piemēram, dalits un adivasis (iedzimto ciltis un tautas); aicina Komisiju un Padomi sadarboties ar Indijas valdību, lai uzlabotu šo grupu situāciju un pārbaudītu turpmākos sadarbības pasākumus, palīdzot novērst dzimumu un kastu diskrimināciju;
Acknowledges the important successes of the Government of India in the eradication of poverty, but notes that despite sustained economic growth, vast inequalities still persist, with about 30% of the Indian population (more than 400 million people) still living below the poverty line; is particularly concerned about the situation of underprivileged sections of the population, in particular women, children, the disadvantaged and the rural population, e.g. Dalits and Adivasis (indigenous tribes and peoples); calls on the Commission and the Council to work together with the Indian government to improve the situation of those groups and to examine future cooperation as to their contribution towards ending gender and caste discrimination;
9. uzskata, ka ES īpaša uzmanība jāvelta Indijas MVU sektoram, un tāpēc ierosina, ka visās sadarbības programmās starp ES un Indiju attīstības jomā MVU varētu nostiprināt ar tādiem pasākumiem, kas palīdzētu finansēt pilsoņu iesniegtos uz tirgu orientētos vietējos projektus;
Considers that special attention must be given by the EU to the SME sector in India, and therefore suggests that in all development cooperation programmes between the EU and India SMEs could be strengthened through measures to help finance market-driven local projects proposed by citizens;
17. mudina ES starptautiskos forumos veicināt ārvalstu uzņēmumu Indijā lielāku korporatīvo atbildību, kā arī vienlaicīgi mudina panākt vienošanos ar Indijas valdību ieviest efektīvu strādājošo tiesību uzraudzības sistēmu vietējos un ārvalstu uzņēmumos, kas atrodas Indijas teritorijā.
Urges the EU to promote in international fora greater corporate responsibility among foreign undertakings established in India, and at the same time urges that an agreement be reached with the Indian government to set up an effective system for monitoring workers' rights within domestic and foreign companies based in India.
Danutė Budreikaitė, Michael Gahler, Hélène Goudin, Filip Andrzej Kaczmarek, Glenys Kinnock , Ģirts Valdis Kristovskis, Maria Martens, José Javier Pomés Ruiz, Horst Posdorf, Frithjof Schmidt, Margrietus van den Berg, Mauro Zani
Danutė Budreikaitė, Michael Gahler, Hélène Goudin, Filip Andrzej Kaczmarek, Glenys Kinnock, Ģirts Valdis Kristovskis, Maria Martens, José Javier Pomés Ruiz, Horst Posdorf, Frithjof Schmidt, Margrietus van den Berg, Mauro Zani
par ES un Ķīnas attiecībām
on EU-China Relations
Ekonomikas un monetārāS komitejaS ATZINUMS...........................................19
OPINION of the Committee on Economic and Monetary Affairs ............19
– ņemot vērā ES un Ķīnas diplomātisko attiecību nodibināšanas 30. gadadienu 2005. gadā,
– having regard to the 30th anniversary, in 2005, of the establishment of diplomatic relations between the EU and China,
– ņemot vērā ES un Ķīnas stratēģisko partnerību, ko uzsāka 2003. gadā,
– having regard to the EU-China Strategic Partnership launched in 2003,
– ņemot vērā galvenos tiesiskos regulējumus attiecībām ar Ķīnu, tas ir, ES un Ķīnas 1985. gada Tirdzniecības un sadarbības nolīgumu, kas attiecas uz ekonomiskajām un tirdzniecības attiecībām, kā arī ES un Ķīnas sadarbības programmu,
– having regard to the main legal framework for relations with China, namely the 1985 EC-China Trade and Cooperation Agreement, which covers economic and trade relations and the EU-China cooperation programme,
– ņemot vērā Eiropadomes 2003. gada 13. oktobrī apstiprināto Komisijas stratēģiju „Partnerības veidošana — kopīgas intereses un uzdevumi ES un Ķīnas attiecībās”,
– having regard to the Commission's policy paper entitled “A maturing partnership: shared interests and challenges in EU-China relations”, endorsed by the European Council on 13 October 2003,
– ņemot vērā Ķīnas 2003. gada 13. oktobrī izdoto pirmo stratēģiju par ES,
– having regard to the first-ever policy paper by China on the EU, issued on 13 October 2003,
– ņemot vērā ES un Ķīnas politisko dialogu, kuru formāli uzsāka 1994. gadā, atzīstot Ķīnas kā topošās lielvalsts statusu starptautiskajā vidē,
– having regard to the EU-China political dialogue which was formally established in 1994 in recognition of China's status as an emerging power on the international scene,
– ņemot vērā ES un Ķīnas 19996. gada janvārī uzsākto dialogu par cilvēktiesībām, ko pārtrauca un atkal atsāka 1997. gadā, kā arī ES un Ķīnas cilvēktiesību dialoga ietvaros 2005. gada oktobrī notikušo trijotnes pārstāvju vizīti Xinjiang un Londonā 2005. gada decembrī notikušo ES un Ķīnas dialoga cilvēktiesībām semināru, kurā Eiropas Parlaments piedalījās kā novērotājs,
– having regard to the EU-China dialogue on human rights, initiated in January 1996, which was interrupted and then restarted in 1997, to the October 2005 Troika visit to Xinjiang which took place within the framework of the EU-China Human Rights Dialogue, and to the EU-China Dialogue Seminar on Human Rights held in London in December 2005, with the European Parliament as an observer,
– ņemot vērā pašreizējos nozaru dialogus starp Ķīnu un Eiropas Komisiju, kā piemēram, nesen uzsākto dialogu par nodarbinātību un dialogu par intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību,
– having regard to the ongoing Sectoral Dialogues between China and the European Commission, such as the recently launched dialogue on employment and that on intellectual property rights (IPR),
– ņemot vērā Zinātnes un tehnoloģiju nolīgumu starp ES un Ķīnu, kurš stājās spēkā 2000. gadā un kuru atjaunoja 2004. gadā,
– having regard to the Science and Technology Agreement between the EU and China which entered into force in 2000 and was renewed in 2004,
– ņemot vērā nolīgumu par sadarbību ES satelītu navigācijas programmā Galileo ,
– having regard to the agreement on cooperation in the EU’s Galileo satellite navigation programme,
– ņemot vērā ES un Ķīnas 8. augstākā līmeņa sanāksmi, kura notika 2005. gada septembrī Pekinā un tās noslēgumā pieņemto kopīgo deklarāciju, kā arī ES un Ķīnas nākamo 9. augstākā līmeņa sanāksmi, kura notiks 2006. gada otrajā pusē Somijā,
– having regard to the 8th EU-China Summit which took place in Beijing in September 2005 and to the Joint Declaration issued at the conclusion thereof, and the forthcoming 9th EU-China Summit to be held in Finland in the second half of 2006,