natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(4.a) Visiedarbīgākais veids, kā panākt spirta un alkoholisko dzērienu akcīzes nodokļu konverģenci, ir nodokļu konkurence un to vislabāk var veicināt ar brīvu, neierobežotu un patiesi veicinātu šo produktu apriti Eiropas Savienības iekšējās robežās, kur preci ar nodokli apliek tikai tās pirkšanas vietā.
(4a) The most effective way to achieve convergence of excise duties on alcoholic beverages is by tax competition and this can in turn be best promoted by free, unrestricted and, indeed, facilitated movement of such products across the internal borders of the European Union, with taxation levied only at the point of purchase.
Nodokļu konkurence ir izdevīga patērētājiem un Eiropas Savienības ekonomikai.
Tax competition is a good thing for consumers and the EU economy.
To var nodrošināt vienīgi tad, ja vienotais tirgus spēj pilnībā un brīvi darboties, kā tas ir noteikts ES dibināšanas līgumos.
This can only be ensured if the single market is permitted to operate fully and freely as enshrined in the founding treaties.
Tā ir viena no pamatbrīvībām, ko mūsu pilsoņi sagaida no ES.
This is one of the fundamental rights expected by our citizens.
(5) Šai sakarā ir jākompensē Kopienas spirta un alkoholisko dzērienu zemāko likmju faktiskās vērtības pazemināšanās.
(5) In this respect, it is necessary to compensate for the fall in the real value of the Community minimum rates of excise duty on alcohol and alcoholic beverages.
Tādēļ atbilstīgi inflācijai būtu jāpalielina zemākās likmes.
The minimum rates should therefore be increased in line with inflation.
(6) Lai mazinātu grūtības, kādas varētu būt minētajām dalībvalstīm, kurām būtiski būtu jāpalielina likmes, lai nodrošinātu atbilstību jaunajām zemākajām likmēm, ir lietderīgi paredzēt pārejas posmus.
(6) In order to ease the difficulties that may be faced by those Member States that would need to increase their national rates substantially in order to meet the new minima, it is appropriate to provide for transitional periods.
(7) Tāpat regulārās pārskatīšanas procedūra ir jāveido elastīgāka un jāsamazina tās izdevumi, un jāpielāgo pārbaudes laikposmi.
(7) It is also necessary to make the regular review procedure more flexible and less onerous, and to adjust the frequency with which it is to take place.
Pašreizējais divu gadu posms ir pārāk īss, lai pienācīgi novērtētu pārmaiņas dalībvalstu tiesību aktos.
The present period of two years is too short for changes in the legislation of the Member States to be properly evaluated.
Pārskatīšana būtu jāveic ik pēc četriem gadiem.
Reviews should take place every four years.
7.a) Ar Direktīvu 92/84/EEK, kurā noteiktas zemākās akcīzes nodokļa likmes spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, nav panākta šo likmju saskaņošana dalībvalstu starpā.
(7a) The setting of the minimum rates of excise on alcohol and alcoholic beverages by Directive 92/84/EEC has not resulted in approximation of these rates between Member States.
(7.b) Šādu saskaņošanu varētu panākt vienīgi nosakot zemākās un augstākās likmes un ieviešot rīcības kodeksu, kas virzītu dalībvalstis vienādot akcīzes nodokļus atbilstīgi solidaritātes principam.
(7b) Such an approximation could be only achieved by setting both minimum and maximum rates through the establishment of a code of conduct which guides the Member States to converge their excise duty rates subject to the principle of subsidiarity.
Pastāv vienots uzskats par to, ka piecpadsmit gados nav panākta to akcīzes nodokļu konverģence, kas ietekmē patēriņa cenas.
It is commonly said that the last 15 years have not achieved convergence of excise duty rates as reflected in consumer prices.
Tā iemesls nav zemākās likmes paaugstināšana, bet gan ļoti augstas nodokļu likmes, kas dažās valstīs pat paaugstinās.
The reason behind this fact is not the revalorisation of minimum rates but the very high and even mounting level of tax in different Member States.
Lai īstenotu nodokļa likmju konverģenci, kā arī lai panāktu, ka kropļojumi, kas to pavada iekšējā tirgū, būtu salīdzinoši nelieli, ir nepieciešams vispārējs nolīgums, lai prasītu tām dalībvalstīm, kurās nodokļu likmes ir augstas, pazemināt akcīzes nodokļa likmes.
In order to achieve the goal of converging tax rates and the accompanying relatively moderate distortion in the internal market, a general agreement is necessary to request the heavily taxing Member States to bring down their excise duty rates.
7.d) tās dalībvalstis, kuras vēlas palielināt zemākās likmes, piemēram, lai ņemtu vērā inflāciju, ir tiesīgas tās brīvi noteikt.
(7c) Member States wishing to increase the minimum rates, in order to take account of inflation for example, are free to do so.
7.e) Dažas dalībvalstis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem ir noteikušas tādas akcīzes nodokļa likmes, kas ir pat desmitkārtīgi augstākas par zemākajām likmēm pat, ja tās ir pielāgotas inflācijai.
(7d) Certain Member States have set excise rates on alcohol and alcoholic beverages at levels that are up to ten times higher than the minimum rates, even if these were in line with inflation.
IKP uz vienu iedzīvotāju Eiropas Savienībā ir ļoti atšķirīgs.
GDP per capita varies greatly in the EU.
Tā rezultātā zemākās akcīzes nodokļa likmes dažādi ietekmē dažādas dalībvalstis un uzliek daudz lielāku slogu patērētājiem tādās valstīs kā Bulgārija un Rumānija.
As a result, minimum levels of excise duties have a different impact on different Member States and impose a much higher burden on consumers in countries like Bulgaria and Romania .
Loģiskas sekas tam ir neformālas saimnieciskās darbības pieaugums.
Increased informal economic activities are the logical consequence.
7.g) Ir tiesīgas brīvi samazināt likmes tās dalībvalstis, kuras baidās no konkurences kropļošanas vienotajā tirgū pārrobežu tirdzniecības pieauguma dēļ starp dalībvalsti un tās kaimiņos esošo dalībvalsti, kas pielāgo izteikti zemākas likmes.
(7f) Member States which fear distortions of competition on the single market following the increase in cross-border trade between themselves and a neighbouring Member State applying significantly lower rates are free to lower their rates.
7.h) Dalībvalstīm jānosaka akcīzes nodokļa līmenis un nav pamata noteikt zemākās likmes, ja nav augstāko likmju.
(7g) It is up to Member States to set the level of their excise rates and there is no need to lay down minimum rates in the absence of maximum rates.
(8) Tāpēc attiecīgi jāgroza Direktīva 92/84/EEK.
(8) Directive 92/84/EEC should, therefore, be amended accordingly ,
(8) Tāpēc jāatceļ visa Direktīva 92/84/EEK.
(8) Directive 92/84/EEC as a whole should, therefore, be repealed ,
1. panta 3. panta 1.punkta 1. daļas 4., 6., un 8. pants (Direktīva 92/84/EEK)
Article 1, Article 3 (1), subparagraph 1, and Articles 4, 6 and 8 (Directive 92/84/EEC)
Direktīvu 92/84/EEK groza šādi:
Directive 92/84/EEC is amended as follows:
(1) Direktīvas 1. pantu aizstāj ar šādu:
(1) Article 1 is replaced by the following:
Dalībvalstis ne vēlāk kā no 2008. gada 1. janvāra piemēro zemākās akcīzes nodokļa likmes saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem.”
Not later than 1 January 2008, Member States shall apply minimum rates of excise duty in accordance with the rules laid down in this Directive.”
(2) Ar šādu daļu aizstāj 3. panta 1. punkta pirmo daļu:
(2) In Article 3(1), the first subparagraph is replaced by the following:
„No 2008. gada 1. janvāra spirtam un dzērienu sastāvā esošajam spirtam, izņemot 4., 5. un 6. pantā minētos dzērienus, zemākā akcīzes nodokļa likme ir EUR 720 par hektolitru tīra spirta.”
“As from 1 January 2008, the minimum rate of excise duty on alcohol and alcohol contained in beverages other than those referred to in Articles 4, 5 and 6 shall be fixed at EUR 720 per hectolitre of pure alcohol.”
(3) Direktīvas 4. pantu aizstāj ar šādu:
(3) Article 4 is replaced by the following:
No 2008. gada 1. janvāra zemākā akcīzes nodokļa likme starpproduktiem ir EUR 59 par vienu hektolitru produkta.”
As from 1 January 2008, the minimum rate of excise duty on intermediate products shall be fixed at EUR 59 per hectolitre of product.”
(4) Direktīvas 6. pantu aizstāj ar šādu:
(4) Article 6 is replaced by the following:
No 2008. gada 1. janvāra alum ir viena no turpmākajām zemākajām akcīzes nodokļa likmēm, ko piemēro gatavam produktam:
As from 1 January 2008, the minimum rate of excise duty on beer shall be fixed at one of the following rates, by reference to the finished product:
a) EUR 0,98 par vienu hektolitru / Plato grādu;
(a) EUR 0.98 per hectolitre/degree Plato;
b) EUR 2,45 par vienu hektolitru/spirta tilpumkoncentrācijas vienību.”
(b) EUR 2.45 per hectolitre/degree of alcohol.”
(5) Iekļauj šādu 7.a pantu:
(5) The following Article 7a is inserted:
„7.a pants
“Article 7a
Atkāpjoties no 1. panta, dalībvalstis, kurām 2007. gada 31. decembrī spēkā esošās akcīzes nodokļa likmes bija jāpalielina vismaz par 10 %, lai pielāgotu tās 3., 4. un 6. pantā noteiktajām zemākajām likmēm, var atlikt zemākās akcīzes nodokļa likmes piemērošanu līdz 2009. gada 1. janvārim.
By way of derogation from Article 1, Member States which on 31 December 2007 applied excise duty at a rate such that an increase of 10% or more would be required in order to reach the minima laid down in Articles 3, 4 and 6 may postpone the application of the minimum rates of excise duty until 1 January 2009.
Ja likmes jāpalielina par vairāk nekā 20 %, zemākās akcīzes nodokļa likmes piemērošanu var atlikt līdz 2010. gada 1. janvārim.”
Where an increase of 20% or more would be required, application of the minimum rates of excise duty may be postponed until 1 January 2010.”
(6) Direktīvas 8. pantu aizstāj ar šādu:
(6) Article 8 is replaced by the following:
Ik pēc četriem gadiem, pirmo reizi vēlākais 2010. gada 31. decembrī, Komisija pārbauda šajā direktīvā noteiktās akcīzes nodokļa likmes.
Every four years, and for the first time not later than 31 December 2010, the Commission shall examine the rates of excise duty laid down in this Directive.
Vajadzības gadījumā tā sagatavo ziņojumu vai priekšlikumu.
Where appropriate, it shall adopt a report or a proposal.
Padome saskaņā ar Līguma 93. pantu nosaka vajadzīgos pasākumus.”
The Council, acting in accordance with Article 93 of the Treaty, shall adopt the necessary measures.”
Tās dalībvalstis, kuras pielāgo zemāku EUR izteiktu akcīzes nodokļa likmi, ir vienā līmenī ar tām dalībvalstīm, kuru IKP uz vienu iedzīvotāju ir zemāks par vidējo IKP un kurās algu līmenis atpaliek.
Member States with a lower level of excise duty rates denominated in EUR coexist with States having a lower than average GDP per capita level and lagging behind as regards the wage level.
Turklāt jāuzsver, ka šīm dalībvalstīm, kuras atrodas iekavētā atgūšanas stadijā, jāpievienojas eiro zonai, tiklīdz tās tiek atzītas par piemērotām.
Moreover, it should be noted that these ‘catching up’ countries are obliged to join the euro zone as soon as they qualify.
Tā kā, lai pievienotos eiro zonai nepieciešams, lai ilgu laiku pastāvētu zems inflācijas līmenis, jebkurš akcīzes nodokļa likmes paaugstinājums jāveic tā, lai netraucētu inflācijas apkarošanas politikai saglabāt tendenci mazināt patēriņa cenu indeksu.
Due to the fact that accession to the euro zone lays down a low standard inflation rate maintained in a sustainable manner, any rise in excise duty must be implemented without distracting the anti-inflation policy from keeping the CPI on a downward trajectory.
Rīcības kodekss
Code of Conduct
Dalībvalstis saskaņā ar Komisijas priekšlikumu līdz 2009. gada 31. decembrim izstrādā rīcības kodeksu, atbilstīgi kuram tām dalībvalstīm, kas piemēro augstākas akcīzes nodokļa likmes nekā Eiropas Savienības vidējās likmes, jāveic pasākumi ar mērķi iesaldēt akcīzes nodokļus un tos pakāpeniski samazināt, atkarībā no tā, kurā ekonomiskā cikla posmā šīs valstis atrodas.
The Member States, on a proposal from the Commission, shall lay down a Code of Conduct no later than 31 December 2009 in which the Member States levying excise duty rates above the EU average should take measures with a view to freezing their excise duties and reducing them gradually, depending on the status of their economic cycles.
Dalībvalstis, kuru noteiktās akcīzes nodokļa likmes ir zemākas par Eiropas Savienības vidējo likmi nedrīkst samazināt šīs likmes saistībā ar 2007. gada 1. janvāra pasākumiem, bet tām jāapsver šo likmju paaugstināšana līdz atbilstīgam līmenim, atkarībā no tā, kurā ekonomiskā cikla posmā šis valstis atrodas.
Member States levying excise duties falling short of the EU average should not decrease the excise duty rates based on the measures of 1 January 2007 but should consider raising their rates by an appropriate amount, depending on the status of their economic cycles.
Rīcības kodeksa īstenošanu pirmo reizi pārskata ceturtajā gadā pēc tā pieņemšanas.
The implementation of the Code of Conduct shall be reviewed for the first time in the fourth year after its adoption.
Tāds pats kā 14. grozījumam.
Same as Amendment 14.
Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2007. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības.
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 31 December 2007 at the latest.
Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto tiesību aktu noteikumus un minēto aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu.
They shall forthwith communicate to the Commission the text of those provisions and a correlation table between those provisions and this Directive.
Dalībvalstis dara zināmus Komisijai savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive.
Likumdošanas konteksts
Legislative context
Eiropas Komisija 2006. gada 8. septembrī pieņēma direktīvas priekšlikumu, lai grozītu Direktīvu 92/84/EEK par spirta un alkoholisko dzērienu akcīzes nodokļa likmju saskaņošanu.
On 8 September 2006 the Commission adopted a proposal for a directive amending Directive 92/84/CEE on the approximation of the rates of excise duty on alcohol and alcoholic beverages
Šī priekšlikuma mērķis bija palielināt tā saucamās zemākās likmes, lai piemērotos inflācijai un novērstu likmju faktiskās vērtības krišanos, saglabājot to līmeni, ko 1992. gadā noteica Padome.
The proposal is aimed at increasing the minimum rates, supposedly to take account of inflation and avoid a reduction in the real value of rates by maintaining the level established by the Council in 1992.
Pamatojoties uz Eiropas Kopienu Statistikas biroja datiem par ikgadējā HICP (saskaņotais patēriņa cenu indekss) pārmaiņām, Komisija aprēķināja, ka laikposmā no 1993. līdz 2006. gadam kopējā inflācija ES ir bijusi 31 % robežās.
Based on Eurostat data on the annual rate of change of the HICP (harmonized index of consumer prices), the total inflation rate for the period between 1993 and 2006 has been estimated by the Commission at around 31%.
Likme, kas aprēķināta par
Rate expressed per
Pašreizējā zemākā likme
Present minimum rate
Ierosinātais likmju minimums
Proposed minimum rate
hl/Plato grādu
Hl degree Plato
hl/spirta tilpumkoncentrācijas vienību
Hl degree alcohol
hl tīra spirta
Hl of pure alcohol
Šī zemāko likmju palielināšana alum, tīrajam spirtam un starpproduktiem attiektos uz 9 no 27 dalībvalstīm, kurām vajadzētu palielināt savas akcīzes nodokļa likmes.
This increase in the minimum rate for beer, pure alcohol and intermediate products apparently concerns nine of the 27 Member States, which should increase their respective excise rates.
Attiecīgās dalībvalstis ir Latvija, Malta, Čehijas Republika, Vācija, Luksemburga, Lietuva, Spānija, Rumānija un Bulgārija.
The Member States concerned are Latvia, Malta, the Czech Republic, Germany, Luxembourg, Lithuania, Spain, Romania and Bulgaria.
Citas valstis jau patlaban piemēro par minimālajām likmēm augstākas likmes.
The other Member States already apply rates which are above the minimum rates.
Atsevišķas dalībvalstis, piemēram, Apvienotā Karaliste, Īrija, Somija un Zviedrija, piemēro par zemākajām likmēm acīmredzami augstākas likmes.
Some Member States, such as the United Kingdom, Ireland, Finland and Sweden, apply rates which are well above the minimum rates.
Piemēram, attiecībā uz alu piemērotās likmes pārsniedz EUR 15 par vienu gatava produkta hektolitru/spirta tilpumkoncentrācijas vienību; salīdzinājumā – minimālā likme ir EUR 1,87, ko atbilstīgi Komisijas priekšlikumam palielinās līdz EUR 2,45.
With regard to beer, for example, the rates applied are higher than €15 per hectolitre per degree of alcohol of the finished product compared with the minimum rate of €1.87 which would be raised to €2.45 as a result of the Commission proposal.
Eiropas Komisijas argumenti
The Commission's arguments
Viens no Padomes un Komisijas galvenajiem argumentiem, lai palielinātu spirta un alkoholisko dzērienu akcīzes nodokļa zemākās likmes, ir tas, ka tiks samazināta konkurences kropļošana un veicināts vienots tirgus.
One of the main arguments put forward by the Council and the Commission to increase the minimum rates of excise duty on alcohol and alcoholic beverages is the need to reduce distortions of competition and to promote the single market.
Tomēr šāda zemāko likmju palielināšanas ietekme būs nenozīmīga, jo dalībvalstu starpā saglabāsies nozīmīgas atšķirības.
However, the impact of such an increase in minimum rates would be minimal as significant disparities would continue to exist between Member States.
Cits izteiktais arguments paredz, ka tādējādi apkaros konkurences kropļošanu, kas tieši ir saistīta ar kaimiņos esošo dalībvalstu atšķirīgajām likmēm.
Another argument used is the need to combat distortions of competition linked directly to rate disparities between neighbouring Member States.
Zemāko likmju palielināšanas ietekme šajā jautājumā neko nemainītu.
The impact of an increase in minimum rates would make no difference.
Piemēram, pārrobežu tirdzniecību Apvienotās Karalistes un Francijas, Somijas un Igaunijas starpā neietekmēs zemāko likmju paaugstinājums, jo tas neattiecas uz šīm valstīm.
For instance, cross-border trade between the United Kingdom and France or between Finland and Estonia will not be affected by an increase in minimum rates as these countries are not concerned.
Ir jākonstatē, ka ar Direktīvu 92/84/EEK, kurā noteiktas zemākās likmes, 15 gadu laikā nav panākta spirta un alkoholisko dzērienu akcīzes nodokļa likmju saskaņošana; situācija ir gluži pretēja.
It must be acknowledged that Directive 92/84/EEC, which laid down minimum rates, has not succeeded in a period of 15 years in bringing about approximation of excise duty on alcohol and alcoholic beverages.
Par 70cl pudeli nedzirkstošā vīna, kam maksimālā alkohola tilpumkoncentrācija ir 15 %, jāmaksā EUR 0,02 Francijā un EUR 1,91 Īrijā.
The rate for 70cl of still wine at 15% abv is € 0.02 in France and € 1.91 in Ireland.
Par 70cl pudeli dzirkstošā vīna, kam maksimālā alkohola tilpumkoncentrācija ir 15 %, akcīzes nodoklis Francijā ir EUR 0,06, bet Īrijā – EUR 3,82.
Excise duty on 70cl of sparkling wine at 15% max. abv is € 0.06 in France and €3.82 in Ireland.
Par 70cl pudeli starpprodukta, kam maksimālā alkohola tilpumkoncentrācija ir 22 %, jāmaksā EUR 0,31 Grieķijā un EUR 4,94 Somijā.
The rate for 70cl of an intermediate product at 22% max. abv is €0.31 in Greece and €4.94 in Finland.
Visbeidzot par 70cl pudeli alkohola, kam alkohola tilpumkoncentrācija ir 40 %, Kiprā nodoklis ir EUR 1,68, bet Zviedrijā – EUR 15,41.
Finally, the rate for 70cl of spirits at 40% abv is € 1.68 in Cyprus and €15.41 in Sweden.
Ja dalībvalstis, kas vēl joprojām piemēro 1992. gadā noteiktās zemākās likmes, gribētu tās paaugstināt, lai palielinātu savus ienākumus no nodokļiem vai samazinātu šo likmju reālo vērtību, tās varētu tā darīt un tās vienmēr ir tiesīgas to darīt.
If those Member States which still apply the minimum rates set in 1992 had wished to increase them, either to avoid reducing the real value of these rates or to increase their tax revenues, they could have done so and are still free to do so.
Ja atsevi šķās dalībvalstīs nebija šādas situācijas, no tā ir jāsecina, ka attiecīgajām dalībvalstīm, no kurām trīs ir vecās dalībvalstis, bet sešas – jaunās, ir nopietni iemesli šādai rīcībai, kas ir jāņem vērā.
If this was not the case for some Member States, we can conclude that these Member States, including three old and six new Member States, had valid reasons, which should be respected.
Dalībvalstīm, kuras noteikušas attiecīgās akcīzes nodokļa likmes acīmredzami augstākas par zemākajām likmēm un kuras sūdzas par aizvien pieaugošo pārrobežu tirdzniecību, vajadzētu zināt to, ka preču brīvas aprites radītā pārrobežu tirdzniecības palielināšanās ir viens no vienota tirgus mērķiem.
Member States which have set the excise duty rates in question at levels far higher than the minimum rates and which complain of growing cross-border trade should be aware that the increase in cross-border trade through the free movement of goods is one of the objectives of the single market.
Vienotā tirgū nodokļu konkurence ir pilnībā likumīga.
Tax competition is perfectly legitimate in the single market.
Nav iemesla secināt, ka dažādās likmes rada konkurences kropļošanu, ņemot vērā to, ka dalībvalstis ir tiesīgas brīvi noteikt šīs likmes.
There is no reason to consider that there is a distortion of competition as a result of different rates in so far as Member States are free to set such rates as they wish.
Zemākās likmes, kas tika noteiktas 1992. gadā un ko izmantoja mazākums tagadējo dalībvalstu, nav ļāvušas citām dalībvalstīm, vairākkārtīgi palielinot savas likmes, padziļināt atšķirības starp tām likmēm, ko patlaban izmanto 27 dalībvalstis.
The minimum rates set in 1992 and applied by a minority of the current Member States have not prevented the other Member States from widening the gap between rates currently applied by the 27 Member States by repeatedly increasing their rates.
Tādēļ zemāko likmju noteikšanai vairs nav jēgas.
Setting minimum rates is therefore no longer justified.
Šajā jomā Kopienas tiesību akti ir jāatceļ.
Community legislation on the matter should be abolished.
Šādā nozīmē ir jāatzīmē, ka ieņēmumi no akcīzes nodokļa un patēriņa nodokļiem 25 valstu lielā Eiropas Savienībā vidēji ir 2,7 % no IKP.
In this connection, it should be noted that income from excise duties and consumption taxes accounts for an average of 2.7% of GDP in the 25-member EU.
Atsevišķās dalībvalstīs naftas produktu, tabakas izstrādājumu un enerģijas akcīzes nodokļi veido vislielāko daļu no šiem procentiem.
Excise duties on oil products and tobacco and, in some Member States, energy account for the bulk of this figure.
Dalībvalstīs, kuras piemēro tādas alkoholisko dzērienu akcīzes nodokļa likmes, kas ir apmēram zemāko likmju līmenī, gūtie nodokļu ieņēmumi veido tikai niecīgu daļu no šiem procentiem.
In Member States which apply excise rates on alcoholic beverages around the minimum rates, the tax revenues generated account for a tiny proportion of this figure.
Vācijā ieņēmumi no akcīzes nodokļa par alu 2002. gadā bija EUR 808,99 miljoni, ieņēmumi no akcīzes nodokļa par cigaretēm – EUR 13 346,42 miljoni, proti, vairāk nekā 13 miljardi eiro.
In the case of Germany, revenue from excise duty on beer in 2002 was €808.99 million and the tax revenue from excise duty on cigarettes was €13 346.2 million.
Nodokļu ieņēmumi no akcīzes nodokļa par bezsvina degvielu bija EUR 22,7 miljardi.
The tax revenue generated by excise duty on unleaded petrol was €22.7 million.
Tādējādi alkohola akcīzes nodoklis rada salīdzinoši maz ieņēmumu valsts fiskālajā sistēmā, ja to salīdzina ar nodokļu ieņēmumiem, ko rada naftas produktu un tabakas izstrādājumu akcīzes nodoklis.
Thus, excise duty on alcohol products accounts for fairly limited tax revenues compared with those generated by tax duty on tobacco and oil products.