natgillin/translations-raw huggingface dataset:
8. panta jaunā redakcija paredz attiecīgo pilnvaru uzticēšanu Prezidijam.
The proposed new wording of Rule 8 will grant the Bureau corresponding regulatory powers.
Saskaņā ar 22. panta 2. punktu Prezidijam piešķirtās pilnvaras pieņemt finansiālus, organizatoriskus un administratīvus lēmumus par deputātiem jāsaglabā, jo tās attiecas uz politisko atbildību par noteikumu izpildi katrā atsevišķā gadījumā.
The competence to take financial, organisational and administrative decisions on matters concerning Members conferred on the Bureau by Rule 22(2) should be retained, since it concerns political responsibility for the implementation of the rules in individual cases.
Grozījumi Nr. 2, 3 un 4 – Ierosināto grozījumu mērķis ir īstenot deputātu nolikuma 5. pantā paredzētās ikviena deputāta tiesības, ņemot vērā Eiropas Parlamenta iniciatīvas tiesības, iesniegt priekšlikumu attiecībā uz Kopienas tiesību aktiem.
Amendments 3-6 - The aim of the proposed amendments is to make practical arrangements for the exercise of the individual right, granted to every Member by Article 4 of the Statute for Members, to table proposals for Community acts in the context of Parliament’s right of initiative.
Nolikums paredz šo tiesību regulējuma ierobežojumu.
The Statute itself stipulates that Parliament will lay down in its Rules of Procedure the conditions for the exercise of this right.
Tas gan nenozīmē, ka deputāts var prasīt, lai viņa likumdošanas priekšlikums tiktu iesniegts nobalsošanai plenārsēdē.
Accordingly, individual Members are not entitled simply to have their legislative proposals put to the vote in plenary.
Ierosinājuma tiesības tiek ievērotas, ja ir nodrošināta atbilstīga priekšlikuma pārbaudes procedūra.
The right to table proposals is granted subject to the establishment of an appropriate procedure for their consideration.
Te vietā ir piesaiste Reglamenta 39. pantā paredzētai procedūrai.
In that connection, the reference to the procedure governed by Rule 39 of the Rules of Procedure makes obvious sense.
Visi deputātu likumdošanas priekšlikumi jānodod atbildīgās komitejas apkopojošai pārbaudei.
It would seem to be appropriate for legislative proposals tabled by individual Members to be referred to the committee responsible for summary preliminary consideration.
Ņemot vērā Reglamenta 138. pantu, nedrīkst ierobežot deputāta tiesības priekšlikumu Kopienas tiesību aktam iesniegt viņa izraudzītajā oficiālajā valodā.
In the light of Rule 138 of the Rules of Procedure, no restrictions can be imposed on the right of each Member to table a proposal for a Community act in the official language of his or her choice.
Tomēr šādu priekšlikumu tulkošana visās oficiālajās valodās pārslogotu pieejamos resursus un veicinātu ierosināšanas tiesību ļaunprātīgu izmantošanu, lai iegūtu noteiktu teksta daļu tulkojumu.
However, the translation of such proposals into all the official languages would place an excessive burden on available resources and could give rise to abuses of the right to table proposals with the sole aim of securing the translation of certain passages of text.
Ir jānosaka oficiālo valodu skaits, kurās tulko šos priekšlikumus un uz kurām pamatojoties atbildīgās komitejas var veikt to apkopojošu pārbaudi.
The translation of such proposals should therefore be restricted to the number of official languages needed to make summary consideration of a given proposal in the committee responsible feasible.
Ņemot vērā atšķirīgo situāciju komitejās, izvēlētās valodas nosaka, apspriežoties ar komitejas priekšsēdētāju.
Give the widely differing working arrangements in the committees, the languages in question should be chosen in cooperation with their respective chairmen.
Garantējot individuālās ierosināšanas tiesības, ir jāparedz, ka, izstrādājot ziņojumu par likumdošanas priekšlikumu, kā to paredz Reglaments, papildus komitejas ziņojumam nepieciešams Priekšsēdētāju konferences apstiprinājums, jo ir grūti iedomāties, ka ziņojums Parlamentā iegūs EK līguma 192. pantā paredzēto kvalificētu balsu vairākumu, ja tā vispārējās nostādnes neatbalsta pat politisko grupu priekšsēdētāji.
Once these guarantees of the individual right to table proposals for Community acts have been established, it would seem to be entirely appropriate that the drafting of a report on a legislative proposal should also be subject to authorisation by the Conference of Presidents, as already stipulated in the Rules of Procedure, authorisation which can then only be denied if the conditions set out in Article 5 of the Statute for Members and in Article 192 of the EC Treaty have not been met.
Tādēļ iniciatīvas tiesības, kas ir katra deputāta ekskluzīvas tiesības, nevar ierobežot ar Reglamentu.
The right of initiative, the sovereign right of every Member, must not be undermined by the Rules of Procedure.
Pārbaude, ko veic kompetentā komiteja par to, vai ir vajadzīgs deputāta iesniegtu likumdošanas priekšlikumu ar ziņojumu nodot Parlamentam, nav pretrunā ar šo principu.
What would be consistent with that principle, however, is an assessment by the committee responsible of the appropriateness of submitting a Member's legislative proposal to Parliament in the form of a report.
Ja kompetentā komiteja uzskata, ka ziņojums ir nepieciešams, un priekšlikums atbilst Deputātu statūtu 5. pantā paredzētajiem priekšnoteikumiem, kā arī EK līguma 192. panta noteikumiem, atteikšanās dot saskaņā ar Reglamenta 45. pantu vajadzīgo atļauju būtu nepieļaujama katra deputāta ekskluzīvo tiesību ierobežošana.
If the committee responsible regards a report as appropriate, and if the proposal meets the conditions set out in Article 5 of the Statute for Members and Article 192 of the EC Treaty, denial of the authorisation required pursuant to Rule 45 of the Rules of Procedure would undermine in an unacceptable way the sovereign right enjoyed by every Member.
Deputāts, kurš, īstenojot savas ekskluzīvās tiesības, iesniedz likumdošanas priekšlikumu, turklāt ir likumīgi ieinteresēts, lai šis priekšlikums, to turpmāk apspriežot Parlamentā, tiktu sasaistīts ar šā deputāta vārdu.
Moreover, a Member who exercises this sovereign right and tables a legislative proposal has a legitimate interest in ensuring that his or her name remains attached to the proposal throughout its subsequent passage through Parliament.
Tā kā ziņojumu sagatavošanai ar autonomiem komiteju lēmumiem pilnvaro šo komiteju locekļus vai locekļu aizstājējus, šķiet, ir lietderīgi norādīt likumdošanas priekšlikuma sagatavotāja vārdu ziņojuma nosaukumā.
Since the committees decide independently which of their members or substitute members should act as rapporteur on any given proposal, the name of the MEP who drafted the legislative proposal should be incorporated into the title of the report.
Grozījums Nr. 7 – Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma 7. pants piešķir deputātiem tiesības uz Parlamenta dokumentu tulkojumu attiecīgajā oficiālajā valodā un viņu uzstāšanos tulkojumu visās pārējās oficiālajās valodās.
Amendment 7 - Article 7 of the Statute for Members gives Members the right to have Parliament documents translated into their respective official languages and to have their speeches interpreted simultaneously into all the other official languages.
Šīs nolikumā paredzētās tiesības garantē Reglamenta 138. pants.
These rights are guaranteed by Rule 138 of the Rules of Procedure.
Šī panta 3. un 4. punktā Parlaments, izmantojot savas tiesības, paredz, ka komiteju un delegāciju sanāksmēs valodu lietojumu nosaka pēc to faktiskā pieprasījuma.
In paragraphs 3 and 4 of that rule Parliament has made use of its power to enact implementing provisions by reducing the interpretation service provided in committee and delegation meetings to that required to meet actual needs.
Šie ierobežojumi neapstrīd deputāta pamattiesības izmantot savu valodu un atbilst nolikuma noteikumiem.
These restrictions do not call into question the fundamental right of every Member to use his or her own language and are therefore consistent with the provisions of the Statute for Members.
2006. gada decembrī Parlaments izskatīja 139. panta pārejas noteikumu par izņēmumiem attiecībā uz visu valodu nodrošinājumu, ņemot vērā tulkošanas dienestu personāla trūkumu, un pagarināja tā darbību uz nākamajiem divarpus gadiem.
The transitional arrangement laid down in Rule 139, concerning derogations from the principle of full multilingualism in the event of unavoidable shortages of interpreters and translators, was reviewed by Parliament in December 2006 and extended for a further two-and-a-half years.
Tā kā pārejas noteikumam ir izņēmuma raksturu, tas nav pretrunā ar Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma 7. pantu.
Given its exceptional nature, it is in no way at odds with Article 7 of the Statute for Members.
Kad ir uzkrāta pietiekama pieredze, vēlākais, šī vēlēšanu perioda beigās, šis pārejas noteikums ir jāpārskata.
A further review would be appropriate when sufficient practical experience has been gained, at the latest at the end of the current parliamentary term.
Noteiktas izmaiņas būtu jāveic Reglamenta 150. pantā, kurā noteikts, ka var balsot par netulkotiem grozījumu, ja pret to neiebilst vismaz četrdesmit deputāti.
Some changes would seem to be needed to Rule 150 of the Rules of Procedure, which makes it possible for a vote to be taken on amendments which have not been translated if fewer than 40 Members object.
Būtu jānovērš situācija, kad, ja nav piemērojama kāda no 139. panta atkāpēm, tiek diskriminēti noteiktas valodas lietotāji, jo Eiropas Parlamentā dažu valodu pastāvīgo lietotāju skaits ir mazāks par 40.
Steps should be taken to ensure that Members who use a particular language are not placed at a disadvantage if none of the exceptional circumstances cited in Rule 139 obtains, since in Parliament some languages are regularly used by fewer than 40 Members.
Tas būtu pretrunā ar tiesībām izmantot savu valodu, ja kāda deputātu grupa balsojot aizvien paliktu mazākumā.
It would be incompatible with the right to use one’s own language if the objections of such a group of Members were to be repeatedly disregarded.
Precīzs šīs problēmas regulējums ir ļoti sarežģīts, un tā īstenošanai būtu nepieciešamas apgrūtinošas birokrātiskas procedūras.
Detailed rules taking account of this problem would be highly complicated and their application would necessitate cumbersome bureaucratic procedures.
Tāpēc tiek ierosināts Reglamenta 150. panta 6. punktu papildināt ar vispārīgu noteikumu, paļaujoties uz to, ka Parlaments, pieņemot lēmumus, nepieļaus nelabvēlīgu attieksmi pret kādu deputātu grupu.
For that reason, your rapporteur is proposing that a general provision should be incorporated in Rule 150(6) of the Rules of Procedure, trusting that Parliament will take care to ensure that its decisions do not regularly place individual groups of Members at a disadvantage.
Grozījums Nr. 8 – Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma 9. pantā paredzētās tiesības uz algu ierobežo vien 11. panta noteikums, kurā noteikts, ka algu, ko deputāts saņem par deputāta pilnvaru īstenošanu citā parlamentā, ņem vērā, aprēķinot Eiropas Parlamenta algu.
Amendment 8 - Members’ entitlement to a salary, as laid down in Article 9 of the Statute for Members, is subject to one single restriction, specified in Article 11: the salary received by a Member for the exercise of a mandate in another parliament is to be offset against his or her salary as an MEP.
Lai atvieglotu šī noteikuma piemērošanu, uz to būtu jāattiecina Reglamenta I pielikumā paredzētais deklarēšanas pienākums, lai gan, kā turpmāk izklāstīts, šai situācijā tam nebūtu lielas praktiskas nozīmes.
With a view to simplifying the implementation of this provision, the requirement to declare interests laid down in Annex I to the Rules of Procedure should be extended to cover this particular case, even though, as explained below, it will have few practical implications.
2009. gadā stājoties spēkā Eiropas Parlamenta deputātu nolikumam, saskaņā ar 2002. gada 25. jūnijā un 23. septembrī pieņemtajiem tiešo vēlēšanu aktu grozījumiem
When the Statute for Members enters into force in July 2009, and on the basis of the amendments to the Act concerning the election of representatives of the European Parliament by direct universal suffrage adopted on 25 June and 23 September 2002
Līdz ar to šis noteikums ir piemērojams tikai attiecībā uz algu, ko deputāts saņem par deputāta pilnvaru īstenošanu reģiona parlamentā, ja saskaņā ar dalībvalsts likumdošanu dubultais mandāts ir pieļaujams.
The offsetting rule can therefore only apply to salaries for the exercise of a mandate in regional parliaments, provided that a dual mandate is not ruled out by a Member State’s own national rules.
Prezidija ziņā ir nolikuma īstenošanas noteikumos izskaidrot, kādas atšķirības ir Parlamenta mandātam salīdzinājumā ar citām politiskām funkcijām (pašvaldību mandātu).
It is for the Bureau to clarify, in the implementing provisions on the Statute, precisely how the distinction will be drawn between a parliamentary mandate and other political functions (member of a municipal council, district council, etc.).
Grozījums Nr. 9 – Eiropas Parlamenta deputātu nolikumā nav noteikumu par iespējamu deputātu pienākumu deklarēt savu īpašumu.
Amendment 9 - The Statute for Members contains no provisions requiring Members to declare their assets.
Ja šāds pienākums ir paredzēts valsts tiesību aktos (piemēram, valsts vēlēšanu likumā), tas paliek spēkā.
If such requirements are laid down in national law (e.g. in national electoral laws), they continue to apply.
Ierosinātajā grozījumā ņemti vērā šie apstākļi.
The proposed amendment takes account of this situation.
Grozījums Nr. 10 – Reglamenta 5. panta 3. punkta noteikumi atbilst Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma 6. panta 1. punktā noteiktajām katra deputāta tiesībām iepazīties ar visiem dokumentiem, kas ir Parlamenta rīcībā, ņemot vērā 2.–4 . punktā minētos ierobežojumus.
Amendment 10 - The provision in Rule 5(3) of the Rules of Procedure corresponds to the right granted to every Member by Article 6(1) of the Statute for Members to inspect any files held by Parliament, subject to the restrictions set out in paragraphs 2 to 4 of that same article.
Pārskatot VII pielikuma noteikumus par piekļuvi konfidenciāliem dokumentiem, ir atrodamas nepilnības, jo tie attiecas tikai uz dokumentiem, kurus Parlamentam ir iesniegušas citas iestādes.
However, a reading of Annex VII, which sets out provisions governing the consideration of confidential documents, reveals a loophole, since it concerns only documents forwarded to Parliament by other institutions.
Uz šiem dokumentiem attiecas vispārējais Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma noteikums, ka deputātiem ir tiesības iepazīties ar dokumentiem, ja tie neattiecas uz personas lietām un privātiem kontiem.
Documents of this kind are covered by the general rule laid down in the Statute for Members stipulating that Members are entitled to inspect them, provided they are not personal files or accounts.
Tomēr ir izņēmuma gadījumi, kad ir attaisnojams, ka Parlaments, pievienojot VII pielikumam C daļu, ar pienācīgu piesardzību izmanto Eiropas Parlamenta deputātu nolikumā paredzētos ierobežojumus.
However, exceptional cases could be envisaged in which Parliament would be justified, subject to due precautions, in making use of the power granted to it by the Statute to lay down conditions governing the exercise of this right by incorporating a Section Ca in Annex VII.
Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 Eiropas Parlaments var liegt publisku piekļuvi kādam no saviem dokumentiem, bet tas parasti nevar apstrīdēt deputāta tiesības iepazīties ar dokumentiem.
If Parliament can, in keeping with Regulation 1049/2001, deny the public access to one of its own documents, in general this cannot and must not call into question a Member’s right to inspect files.
Tomēr ir lietderīgi noteikt izņēmuma gadījumus, kad, ņemot vērā interešu konfliktu, deputāta tiesības privātu vai personisku iemeslu dēļ iepazīties ar noteiktiem dokumentiem var kaitēt Parlamentam.
However, rules are needed to cover exceptional cases in which, by virtue of an existing conflict of interests, Parliament’s interests would be seriously damaged if a Member were to be able to assert his or her right to inspect certain documents for purely private and personal reasons.
Referents kopumā piekrīt veidam, kā atbildīgās komitejas referents skata jautājumu, taču ar šādām piebildēm.
In principle, your draftsman endorses the rapporteur’s approach, subject to the qualifications below.
Attiecībā uz Reglamenta 8. panta grozīšanu ir pareizi norādīts, ka tā pašreizējais formulējums neatbilst tiesiskajam statusam, kas pastāvēs pēc Deputātu nolikuma stāšanās spēkā.
As regards amendment of Rule 8, it is indeed the case that the present wording is inconsistent with the legal situation that will be created when the Statute for Members enters into force.
No šā brīža izdevumu atlīdzināšana un deputātu piemaksas vairs neregulēs Eiropas Parlamenta Reglaments, bet deputātu nolikums.
From that moment on, the payment of expenses and allowances to Members will be governed by the Statute and no longer by Parliament’s Rules of Procedure.
Referents atbalsta noteikumu, saskaņā ar kuru nolikuma piemērošanas pasākumus, jo īpaši minētajās, jomās parasti būs jāpieņem Prezidijam.
Your draftsman agrees that measures giving effect to the Statute, especially when they relate to the above matters, should normally be taken by the Bureau.
Viņš atzinīgi vērtē arī piebildi, ka ir jārīkojas šādi, „ja nav noteikts savādāk”.
Furthermore, he welcomes the clarification that this principle will hold good ‘Unless otherwise stipulated’, for a distinction has to be made, in his view, between those provisions of the Statute which refer explicitly to Parliament’s Rules of Procedure and those which contain no reference of that kind.
Referents uzskata, ka ir jānošķir noteikumi, kuros nolikumā ir skaidra norāde uz Eiropas Parlamenta Reglamentu un tie, kuros tās nav.
What the Statute does in the former case is to reserve the right of regulation, given that the matters concerned are particularly delicate and the necessary implementing measures should therefore be adopted by a Parliament acting by a majority of its Members (cf.
Pirmajā gadījumā mēs saskaramies ar „reglamenta rezervi”, ko pamato fakts, ka šie jautājumi ir īpaši jutīgi, un tāpēc ir nepieciešams, lai īstenošanas pasākumus pieņem Parlamenta deputātu vairākums (sk. EK līguma 199. pantu), nevis Prezidijs.
Article 199 of the EC Treaty) rather than by the Bureau alone.
Otrajā gadījumā „rezerve” nepastāv, un atbildību par piemērošanu atkal var uzņemties Prezidijs.
In the latter case the reservation does not apply, and implementing powers can be conferred on the Bureau.
Tomēr ir jāpiebilst, ka „reglamenta rezerve” nav spēkā pretējā virzienā: neskarot nolikumā paredzētos noteikumus, jautājumi, kuri pašlaik saskaņā ar Reglamentu ir Prezidija kompetencē, var tikt pārnesti un nodoti citām Parlamenta instancēm, izdarot nepieciešamos Reglamenta grozījumus.
One point to note, however, is that the action of reserving the right to regulate, as described above, does not work in the opposite direction: notwithstanding the Statute, the matters currently entrusted under the Rules of Procedure to the responsibility of the Bureau could be transferred at any time to the remit of other parliamentary bodies by means of the appropriate amendments to the text of the Rules.
Referents iesaka grozīt Reglamenta 4. pantu saskaņā ar nolikuma 2. panta 2. punktu, kura mērķis ir nodrošināt deputātu brīvību un neatkarību.
Your draftsman is proposing to amend Rule 4 of the Rules of Procedure along the lines of Article 2(2) of the Statute in order to safeguard the freedom and independence that Members should enjoy.
Jāpārformulē arī 8. pants un 39. pantam jāpievieno jauns 1.a punkts, kā arī jāgroza 150. panta 6. punkta 1. daļa un Reglamenta I pielikuma 2. panta 1. punkts.
Other amendments are accounted for by a reworking of Rule 8, a new paragraph 1a to be inserted in Rule 39, and changes to the first subparagraph of Rule 150(6) and to Article 2, first paragraph, of Annex I.
3.a Vienošanās par atteikšanos no deputāta mandāta pirms pilnvaru laika beigām vai parlamenta sasaukuma beigās nav spēkā.
Any agreement concerning resignation from office before or at the end of a parliamentary term shall be null and void.
Deputātu nolikuma piemērošana
Implementation of the Statute for Members
Prezidijs izstrādā noteikumus par deputātu izdevumu atlīdzināšanu un piemaksām.
The Bureau shall lay down rules governing the payment of expenses and allowances to Members.
Izņemot tos gadījumus, kad nolikumā ir noteikts citādi, noteikumus par Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma piemērošanu izdod Prezidijs.
Except where the Statute provides otherwise, the rules implementing the Statute for Members of the European Parliament shall be laid down by the Bureau.
Priekšlikumu iesniedz Priekšsēdētāju konferencei, kas to nodod izskatīšanai atbildīgajai komitejai.
The proposal shall be submitted to the Conference of Presidents, which shall refer it to the committee responsible for consideration.
Priekšlikumu iepriekš pārtulko uz tām oficiālajām valodām, kurās dokumenta tulkojumu par nepieciešamu ir atzinis atbildīgās komitejas priekšsēdētājs tā īsai izskatīšanai.
Prior to referral, the proposal shall be translated into those official languages which the chairman of that committee regards as necessary to make summary consideration possible.
Atbildīgā komiteja lemj par tā tālāko ceļu trīs mēnešu laikā pēc priekšlikuma saņemšanas un pēc autora uzklausīšanas.
The committee responsible shall take a decision on further action within three months following the referral and after hearing the author of the proposal.
Par lēmumu tā informē Priekšsēdētāju konferenci.
It shall inform the Conference of Presidents about its decision.
Atbildīgā komiteja var nolemt:
The committee responsible shall decide to:
a) uz priekšlikuma pamata iesniegt rezolūcijas priekšlikumu.
(a) table a motion for a resolution on the basis of such a proposal.
Rezolūciju pieņem ar Parlamenta deputātu balsu vairākumu; vienlaikus var noteikt arī priekšlikuma iesniegšanas termiņu;
The resolution shall be adopted by a majority of the component Members of Parliament and, at the same time, a deadline for submission of the proposal may be fixed; or
b) uzsākt 45. pantā norādīto procedūru;
(b) initiate the procedure under Rule 45; or
150. panta 6. punkta pirmā daļa
Rule 150, paragraph 6, subparagraph 1
Neskarot 155. panta 4. punktu, Parlaments izvairās pieņemt lēmumus, kas nostādītu nepieņemami nevienlīdzīgā situācijā tos deputātus, kuri izmanto kādu noteiktu valodu.
Without prejudice to Rule 155(4), Parliament shall avoid taking decisions which would lead to Members who use a given language being disadvantaged to an unacceptable degree.
Šo pantu jāpiemēro, neskarot iespēju izņēmuma gadījumā iesniegt kompromisa grozījumus saskaņā ar 155. panta 4. punkta noteikumiem.
This rule should be applied without prejudice to the possibility of tabling of compromise amendments under exceptional circumstances, as stipulated in Article 155(4).
I pielikuma 2. panta 1. punkta aa) apakšpunkts (jauns)
Annex I, Article 2, paragraph 1, point (a a) (new)
aa) jebkādu atlīdzību, ko deputāts saņem, īstenojot deputāta pilnvaras kādā citā parlamentā,
(aa) any remuneration which the Member receives for the exercise of a mandate in another parliament,
Piemērots šķiet vārdu savienojuma „citā parlamentā” lietojums, jo tas atbilst deputātu nolikuma tekstam.
It seems to be appropriate to use the term ‘another parliament’ consistently with the wording of the Statute for Members.
Šā vārdu savienojuma precīzu skaidrojumu sniegs nolikuma piemērošanas noteikumos.
Exact interpretation of this term will be provided in the implementing measures of the Statute for Members.
Eiropas Parlamenta Reglamenta grozījumi atbilstīgi Deputātu nolikumam
Amendment of Parliament’s Rules of Procedure in the light of the Statute for Members
Atbildīgā komiteja
Committee responsible Date authorisation announced in plenary
Atzinumu sagatavoja Iecelšanas datums
Rapporteur Date appointed
Francesco Enrico Speroni 10.4.2007
Ingo Friedrich 12.7.2006