natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Attiecībā uz uzņēmējdarbības vadības uzraudzību viņa paziņoja: „ Pārbaudot mūsu rīcībā nodotos dokumentus, šķiet, vienīgie piemērotie noteikumi bija direktīvā minētie „vispārējas intereses” noteikumi.
In terms of conduct of business regulation she stated the following: " At the time, from an examination of the files that were passed to us, it appears that the only rules that were imposed were the ‘general good’ rules set out in the directive.
Dalībvalstīm bija iespēja piemērot papildu uzņēmējdarbības vadības noteikumus, kā to izdarīja, piemēram, AK.
Member States were free to apply additional conduct of business rules as, for example, the UK did.
Īrija tolaik nepiemēroja papildu uzņēmējdarbības vadības noteikumus, bet man šķiet, ka šajā sakarā izmantotais vārds bija „pienākums”.
Ireland did not apply additional conduct of business rules at that time, but I think the word ‘obliged’ was used there.
Komiteja mēģināja iegūt papildu informāciju no ĪFPRI par to, vai Īrijā vispār tolaik tika piemēroti jebkādi uzņēmējdarbības vadības noteikumi, piemēram, attiecībā uz nelikumīgu pārdošanu, un saņēma šādu atbildi ( WE 80 ): „ 1994. gada likumā noteiktais 360. instruments ... nosaka, ka apdrošinātājiem ir jāievēro norādītie tiesību akti, tostarp 1978. gada Patērētāju informēšanas akts, 1980. gada Produktu pārdošanas un pakalpojumu sniegšanas akts un valsts pieņemtie tiesību akti patērētāju kreditēšanas jomā.
The committee sought to obtain further information from IFSRA as to whether at all any Irish conduct of business rules at all were applicable at the time, for instance in relation to mis-selling, and received the following response (WE 80): " Statutory Instrument 360 of 1994 ... provide[s] that insurers are required to comply with specified legislation, including the Consumer Information Act of 1978, the Sale of Goods and Supply of Services Act 1980 and consumer credit legislation adopted by the State.
Šīs prasības bija un ir realizējamas tiesās... . ”
These requirements were and are enforceable through the Courts... ".
No WE-CONF 9 izriet, ka Lielbritānijas regulators nekad nav ticis informēts par šiem noteikumiem.
From WE-CONF 9 it appears that the British regulator was never notified of these rules.
Pēc galvenajiem notikumiem ELAS , proti, 2001. gada 1. februārī, ar 2001. gada regulējumu par informāciju, kas jāsniedz dzīvības apdrošināšanas uzņēmumiem, Īrijā tika ieviesti īpaši dzīvības apdrošināšanai piemērojami noteikumi.
After the main events at Equitable, namely on 1 February 2001, conduct of business rules specific to the life insurance were imposed in Ireland through the Life Insurance Provision of Information Regulations 2001.
Saskaņā ar paziņojuma dokumentiem, kas 2002. gada 29. jūlijā (tas ir, pēc ELAS Īrijas filiāles slēgšanas 2002. gada 8. jūlijā) tika nosūtīti Lielbritānijas regulatoram, tajos noteikta „ informācijas atklāšana pārdošanas vietā individuāliem dzīvības apdrošinājuma pircējiem ” ( WE-CONF 9 ).
According to the notification papers sent to the British regulator on 29 July 2002 (i.e. after the closure of ELAS Irish branch on 8 July 2002), they provide for " disclosure of information at point of sale to individual purchasers of life assurance " (WE-CONF 9).
M. O’Dea informēja komiteju, ka Īrijas patērētāju situācija tika papildus uzlabota kopš Patērētāju aizsardzības kodeksa nesenās ieviešanas (aizstājot 2003. gadā ieviesto pagaidu Apdrošināšanas uzņēmumu rīcības kodeksu), kurā cita starpā noteiktas detalizētas prasības attiecībā uz patērētājiem sniedzamās informācijas apjomu un veidu (skatīt H4 un WE 61 ).
Ms O'DEA informed the committee that the position of Irish consumers has been further improved since through the recent introduction of Consumer Protection Code (replacing an interim Code of Conduct for Insurance Undertakings set up in 2003) that lays down, among other things detailed requirements as to the amount and type of information to be provided to consumers (see H4 and WE 61).
ĪFPRI piebilda H4 , ka tā „ gatavo administratīvu sankciju procedūras, kas ļaus mums piemērot sankcijas uzņēmumam, kurš ir nopietni pārkāpis šo kodeksu ”.
IFSRA added in H4 that it is " developing administrative sanctions procedures which will allow us to impose sanctions on a firm which has committed a serious breach of the code ".
Tikšanās laikā Dublinā 2006. gada 6. oktobrī komitejas delegācija arī lūdza ĪFPRI informāciju par to, vai Īrijas finanšu regulators ir sazinājies ar AK finanšu regulatoru par Equitable Life situāciju un iespējamo ietekmi uz Īrijas apdrošinājuma ņēmējiem kritiskā perioda laikā no 1998. līdz 2000. gadam, un pieprasīja Īrijas un AK regulatoru attiecīgās sarakstes kopijas.
During the meeting on 6 October 2006 in Dublin, the committee delegation also sought information from ISFRA as to the whether the Irish Financial Regulator had been in contact with their UK counterparts concerning Equitable Life's situation and possible implications for Irish policyholders during the critical period between 1998 and 2000 and requested copies of relevant correspondence between Irish and UK regulators.
M. O’Dea teica, ka „ var pieņemt, ka šāda sarakste ir notikusi ”, bet apgalvoja, ka ĪFPRI nebūtu ļauts to atklāt, jo tā saturētu informāciju, kas uzskatāma par konfidenciālu saskaņā ar ES Dzīvības apdrošināšanas direktīvu.
Ms O'Dea said that one " may assume that there has been such correspondence " but claimed that IFSRA would not be allowed to disclose it, because it would contain information that is to be regarded as confidential under the EU Life Directive.
Komiteja saglabāja savu prasību pēc tam nosūtītajā vēstulē ĪFPRI.
The committee maintained its request in a subsequent letter to IFSRA.
ĪFPRI atbildēja, minot, ka „ mēs pārskatīsim mūsu dokumentos esošo informāciju, lai identificētu jebkādu atbilstīgu saraksti attiecībā uz jūsu vēstulē norādīto periodu; pirms šo informāciju varēs atklāt, būs jāiegūst atļauja no attiecīgajām AK iestādēm un Equitable Life ” (skatīt WE 80 ).
IFSRA replied, stating that " we will now conduct a review of the information contained on the files in our possession with a view to identifying any suitable correspondence relating to the period specified in your letter; permission must then be obtained from the UK authorities and Equitable Life prior to any disclosure " (see WE 80).
No rakstiskām liecībām, ko komiteja saņēmusi
Written evidence received by the committee
Skatīt, piemēram, WE 3 . , var secināt, ka daži apdrošinājuma ņēmēji no Īrijas vērsās pie ĪFPRI pēc kompensācijas.
See for instance WE 3. suggests that some Irish policyholders turned to IFSRA for redress.
To apstiprina M. O’Dea WE 80 : „ Tolaik [ĪFPRI priekštecis] nesaņēma nekādas sūdzības.
This is confirmed by Ms O'DEA in WE 80: " No complaints were received at that time [by IFSRA's predecessor].
Tomēr pēc mūsu iestādes izveides mēs esam saņēmuši vairākas sūdzības, kad kļuva plaši zināms, ka mēs izskatām šo lietu. ”
However, in the period since our establishment, we have received a number of complaints after it became widely known that we were reviewing the matter. "
M. O’Dea neprecizēja, cik daudz sūdzību tika saņemts un par kādām pārestībām.
Ms O'DEA did not specify how many complaints were received and which grievances these concerned.
Tomēr, pēc M. O’Dea teiktā, Īrijas regulatoram vispār nav pilnvaru lemt par patērētāju sūdzībām pret finanšu uzņēmumu, nedz piešķirt kompensāciju patērētājiem, jo šīs pilnvaras tika piešķirtas Īrijas Finanšu pakalpojumu ombudam (skatīt turpmāk).
However, according to Ms O'DEA, the Irish regulator generally does not have the power to adjudicate on consumer complaints against a financial firm nor to award compensation to customers, since these powers have been vested in the Irish Financial Services Ombudsman (see below).
Īrijas regulators norādīja, ka tas tomēr mēģināja palīdzēt apdrošinājuma ņēmējiem no Īrijas.
The Irish regulator indicated that it has nevertheless sought to assist Irish policyholders.
Pirmkārt, M. O’Dea norādīja, ka ĪFPRI nosūtīja sūdzību iesniedzējus pie Īrijas shēmas brīvprātīgās apdrošināšanas ombuda.
Firstly, Ms O'DEA indicated that IFSRA referred complainants to the voluntary Insurance Ombudsman of Ireland Scheme.
Turklāt pēc toreizējā Īrijas uzņēmējdarbības, tirdzniecības un nodarbinātības ministra pieprasījuma ĪFPRI „ uzsāka pārskata sagatavošanu par apdrošinājuma ņēmēju no Īrijas izvirzītajiem jautājumiem, lai noteiktu, kā uzlabot viņu situāciju ” ( M. O’Dea , H4 ).
Furthermore, at the request of the then Irish Minister for Enterprise Trade and Employment, IFSRA " undertook a review of matters raised by Irish policyholders in order to identify how their position could be improved " (Ms O'DEA, H4).
Šajā pārskatā netika rasti nekādi veidi, kā uzlabot apdrošinājuma ņēmēj u no Īrijas situāciju.
The review did not identify any means of improving the situation of Irish policyholders.
G. Treacy ( H4 ) apgalvoja, ka „ mēs katrā ziņā centāmies sniegt visu iespējamo informāciju: mēs darbojāmies apdrošinājuma ņēmēju vārdā un lūdzām informāciju dažādām kompensācijas shēmām, pašam ELAS un AK regulatoram un iespēju robežās mēs sniedzām informāciju apdrošinājuma ņēmējiem gan individuāli, gan izvietojot to savā tīmekļa vietnē ” ( G. Treacy , H4 ).
Mr TREACY (H4) stated that " we have tried essentially to provide as much information as we could: we made representations on policyholders' behalf and sought information from the various compensation schemes, the Society itself and the UK regulator and we passed on that information, where it was possible, to the policyholders both individually and by placing it on our website " (Mr TREACY, H4).
Viņš secināja, ka „ mūsu loma ... bija ... ierobežota ar informācijas sniegšanu un atbalstu sakaru uzsākšanai ”.
He concluded that " our role ... has ... been limited to the provision of information and assistance in making contacts ".
Šajā ziņā, pēc M. O’Dea ( H4 ) teiktā, sadarbība ar AK iestādēm bija veiksmīga.
In this respect, the cooperation received from the UK authorities was good, according to Ms O'DEA (H4).
Rezumējot iepriekš teikto, M. O’Dea ( H4 ) uzsvēra, ka ĪFPRI „ darīja visu iespējamo ... [savu] pilnvaru robežās, lai atbalstītu ...
Summarising, Ms O'DEA (H4) stressed that ISFRA " has made every effort ..., within the limits of [its] powers, to assist ... consumers affected in Ireland ".
Vācijas finanšu regulators
German financial regulators
Vācijā „ Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht ” ( BaFin ) pārņēma atbildību no „ Bundesaufsichtsamt für das Versicherungswesen ” ( BAV ) 2002. gada maijā.
In Germany, the 'Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht' (BaFin) took over responsibility from the 'Bundesaufsichtsamt für das Versicherungswesen' (BAV) in May 2002.
Līdzīgi kā Īrijas regulatori, T. Steffen no BaFin uzsvēra H6 , ka par finanšu uzraudzību, tostarp tādas uzņēmējdarbības uzraudzību, kas veikta caur filiāli, ir pilnībā atbildīga izcelsmes dalībvalsts.
Like the Irish regulators, Mr STEFFEN from BaFin stressed in H6 that financial supervision, including that of business carried on through branches, is the sole responsibility of the home Member State.
Attiecībā uz ELAS uzņēmējdarbības vadības regulēšanu Vācijā T. Steffen no BaFin ( H6 ) sacīja, ka 1992. gadā, kad tika izsniegta licence Equitable Life filiālei, BaFin priekštece BAV nosūtīja dokumentus ELAS , kuros „ bija iekļauti nosacījumi un noteikumi, kas jāievēro Vācijā ”. „ Tie pārsvarā attiecas uz jautājumiem, kas var ietekmēt patērētājus. ”
With regard to the regulation of Equitable's conduct of business in Germany, Mr STEFFEN from BaFin (H6) said that in 1992, when the Equitable Life branch was licensed, BaFin's predecessor BAV sent out documents to ELAS, which " included stipulations and rules, which have to be observed in Germany ". "
Piemēram, viņš izklāstīja „ parauga aprēķinus, kas parāda, kā aprēķināt virspeļņu ”, un „ kādas reklāmas kampaņas bija atļautas Vācijā ”.
They deal in particular with such questions as may have an effect on consumers. "
( WE 85
Furthermore, Mr WEYER in WE 85
Komiteja nav saņēmusi detalizētu informāciju par piemērojamajiem noteikumiem attiecībā uz informācijas izpaušanu.
The committee has not received detailed information as to the applicable requirements in terms of information disclosure.
Attiecībā uz reklāmu T. Steffen norādīja uz BaFin iejaukšanos, reaģējot uz ELAS reklāmu, kas 2000. gadā parādījās Vācijas laikrakstos un solīja 13 % ienākumu iespējamajiem apdrošinājuma ņēmējiem. „ Mēs ... apspriedām šo jautājumu ar ELAS, apstrīdot un kritizējot tā reklāmu, un ELAS apsolīja nekavējoties atcelt šo reklāmas kampaņu.
In connection with advertising, Mr STEFFEN referred to an intervention by BaFin in response to an advertisement by ELAS, which appeared in German newspapers in 2000, promising 13% return to prospective policyholders: " We ... discussed the matter with the Society, challenging and criticising the advert, and the Society gave us an assurance that it would immediately withdraw the advertising campaign.
Galvenais mūsu iejaukšanās iemesls bija tas, ka mēs uzskatījām un joprojām uzskatām, ka solīt 13 % ienākumu 2000. gadā bija maldinoši un ka termins „ienākums” radīja iespaidu, ka tas bija garantēts. ...
The main reason for our intervention was that we believed, and still believe, that the promise of a 13% return in the year 2000 was misleading and that the term ‘return’ gave the impression that it was guaranteed. ...
Tādējādi mēs uzskatījām, ka šī reklāma bija maldinoša, un šī iemesla dēļ mēs to aizliedzām. ”
We therefore thought that this advertising was misleading and for that reason we put an end to it ."
Uz jautājumu, vai Vācijas regulators informēja par šo gadījumu FPRI, T. Steffen atbildēja: „ Man personīgi nav informācijas par to, vai toreizējā regulēšanas iestāde informēja FPRI par šīs reklāmas kampaņas aizliegumu. ...
When asked whether the German regulator informed the FSA of the incident, Mr STEFFEN replied hat " I do not personally have any knowledge that the then authority informed the FSA of the banning of this advertising campaign. ...
Nebija iespējams pilnībā noskaidrot šo jautājumu no sarunām ar maniem kolēģiem. ”
It was not possible to get complete clarification of this question in the talks with my colleagues ".
BaFin iesniedza to vēstuļu kopijas, ko BAV bija sūtījusi ELAS Vācijas filiālei attiecībā uz strīdīgo reklāmu (skatīt WE-CONF 17 ).
BaFin provided copies of letters, which BAV had sent to ELAS' German branch concerning the controversial advertisement (see WE-CONF 17).
Savā pirmajā vēstulē, kas datēta ar 2000. gada 12. aprīli, BAV lūdz vispārēju skaidrojumu par solīto 13 % ienākumu.
In its first letter dated 12 April 2000, BAV asks for general explanations with regard to the promise of a 13% return.
2000. gada 29. maijā BAV nosūtīja vēl vienu vēstuli, kurā apgalvoja, ka ELAS sniegtais paskaidrojums nav bijis pietiekams, un lūdza sniegt pierādījumus, ka 13 % ienākums tiešām ir garantēts.
On 29 May 2000 BAV sent another letter, stating that the explanations given by ELAS had not been satisfactory and asking for proof that the 13% return was in fact guaranteed.
2000. gada 31. jūlijā, kad Lordu palāta jau bija pieņēmusi spriedumu Hyman lietā, šis jautājums joprojām nebija atrisināts un BAV nosūtīja vēl vienu vēstuli, kurā lūdza ELAS precizēt, kuri apsolītā ienākuma elementi bija garantēti.
On 31 July 2000, at a time when the House of Lords had already handed down its judgement in the Hyman case, the issue was still pending and BAV sent another letter asking ELAS for clarification as to which elements of the promised return were guaranteed.
Pēdējā BAV vēstule, kas datēta ar 2000. gada 10. oktobri, ir atbilde uz ELAS 2000. gada 21. septembra vēstuli, kurā ELAS paziņoja, ka ir atcēlusi 13 % norādi saturošo reklāmu.
The last letter by BAV dated 10 October 2000 responds to a letter by ELAS of 21 September 2000, in which the latter announced that it had withdrawn the advertisement containing the reference to 13%.
BAV atzīmēja, ka minētā reklāma tika atcelta, bet vienlaikus kritizēja jaunu reklāmu, ko ELAS acīmredzot bija publicējusi 2000. gada 21. septembrī laikrakstā „ Frankfurter Allgemeine Zeitung ”.
BAV took note that the said advertisement had been withdrawn but at the same time criticised a new advertisement, which the Society had apparently published on 21 September 2000 in the " Frankfurter Allgemeine Zeitung ": Firstly, BAV noted that the suggestion by ELAS that it was solely regulated by the British supervisory authorities was misleading.
Tādējādi tā lika ELAS atcelt attiecīgo reklāmu un pārtraukt jebkādu līdzvērtīgu reklāmu.
It therefore ordered ELAS to withdraw the advertisement concerned and to stop any equivalent advertising.
K. Schneiter , sniedzot liecību komitejai Šveices regulatora vārdā, apgalvoja, ka Šveicē regulēts uzņēmums „ nekad nepublicētu reklāmu, kāda parādījās „ Frankfurter Allgemeine Zeitung ”, jo tas lieliski zinātu, ka šādi produkti Šveicē nemaz nav atļauti.
Mr SCHNEITER, whilst giving evidence to the committee on behalf of the Swiss regulator stated that a company regulated in Switzerland " would never publish an advert such as appeared in the Frankfurter Allgemeine Zeitung because he would know very well that such products are not even allowed in Switzerland .
Šveicē nav bijušas šādas reklāmas ”.
There has not been any such advertising ".
2006. gada 13. septembra uzklausīšana, transkripcijas 16. lpp.
Hearing of 13 September 2006, at page 16 of the transcript.
Sarakstē, ko mēs atradām savos dokumentos, FPRI apliecināja, ka patērētāji Vācijā tiktu apkalpoti tādā pašā veidā kā visi citi patērētāji Lielbritānijā, proti, tika ierobežotas tiesības uz dalību apdrošinātāja peļņā.
In the correspondence, which we have found in our records, the FSA made it clear that German customers would be treated in exactly the same way as all other customers here, that is to say there was a reduction in with-profits entitlements.
Mūsu dokumentos ir pieejama sarakste attiecībā uz šīm pārrunām starp Vācijas uzraudzības iestādi un FPRI, un es pieņemu, ... ka bija papildu sarunas, [kuras] tika risinātas augstā līmenī, un ka Vācijas regulators tolaik saņēma visu vajadzīgo informāciju no FPRI. ”
There is some correspondence regarding these discussions between the German supervisory authority and the FSA in our files, and I assume ... that there were accompanying talks [which] were conducted at a high level and that the German regulator received all the necessary information from the FSA at that time " (H6).
( H6 ) T. Steffen H6 pauda, ka viņš nevar atklāt šo korespondenci komitejai, jo „ mūsu Lielbritānijas kolēģi ... skaidri noteica, ka šos konfidenciālos dokumentus nedrīkst nevienam nodot ”.
Mr STEFFEN said in H6 that he cannot make the correspondence available to the committee because " our British colleagues ... made it clear that these confidential documents might not be passed on ".
Tomēr vēlāk BaFin (skatīt WE-CONF 17 ) un FPRI (skatīt WE-CONF 9 ) iesniedza BAV un FPRI sarakstes kopijas.
Later on, however BaFin (see WE-CONF 17) and FSA (see WE-CONF 9) provided copies of letters exchanged between BAV and the FSA.
Pirmā sarakste 2000. gada jūlijā un augustā bija saistīta ar Lordu palātas sprieduma sekām, bet otrā sarakste 2000. gada decembrī un 2001. gada janvārī bija saistīta ar ELAS nespēju atrast pircēju.
The first exchange during July and August 2000 concerned the implications of the judgement by the House of Lords, while the second during December 2000 and January 2001 referred to the failure of the Society to find a buyer.
Pēc T. Steffen ( H6 ) teiktā, Vācijas Konstitūcijas 17. pants dod katram pilsonim tiesības iesniegt lūgumrakstu valsts iestādēm un nosaka, ka šīm iestādēm ir jāsniedz atbilde.
According to Mr STEFFEN (H6), Article 17 of the German Constitution Law gives every citizen the right to petition authorities and obliges the authorities to respond.
BaFin savā rakstiskajā paziņojumā komitejai ( WE 21
BaFin indicates in its written statement to the committee (WE 21
2. lpp. ) norāda, ka tā no apdrošinājuma ņēmējiem no Vācijas kopš 2000. gada ir saņēmusi 65 jautājumus un sūdzības par Equitable Life .
Page 2. ) that it has received 65 queries and complaints concerning Equitable Life from German policyholders since 2000.
Tā atteicās izskatīt vairumu šo dokumentu, jo tie galvenokārt bija saistīti ar finanšu uzraudzību, kas nav BaFin kompetencē.
It refused to deal with most of them as they predominantly concerned questions of financial supervision, which do not fall within its competence.
BaFin izmeklē tikai tās sūdzības, kurās ir atsauce uz Vācijas civillikuma pārkāpumiem.
BaFin would only investigate complaints that allege contraventions of German civil law.
Citiem vārdiem sakot, šobrīd mēs uzskatām, un es pieņemu, ka tāds uzskats bija arī tolaik, ka Equitable Life nav pārkāpusi nevienu Vācijas tiesību aktu, vismaz mēs neko tādu nezinām. ”
In other words, our current understanding is – and I assume that was also the understanding at the time – that Equitable Life has not broken any German laws, at least we have no knowledge of any such matters " (Mr STEFFEN, H6).
( T. Steffen , H6 ) Divas sūdzības, ko BaFin atbalstīja, neskāra jautājumus, kas bija tieši saistīti ar Equitable Life krīzi.
The two complaints it upheld did not concern issues, which were directly related to Equitable Life's crisis.
BaFin nenorādīja komitejai, vai tā ir saņēmusi sūdzības par nelikumīgu pārdošanu, pamatojoties uz to, ka ELAS neinformēja apdrošinājuma ņēmējus par GPLG risku, un to, vai šādas sūdzības būtu izmeklētas.
BaFin did not indicate to the committee whether it has received complaints that allege mis-selling on the grounds that policyholders were not informed by the Society of the GAR risk and whether or not such complaints would have been investigated.
Kāds apdrošinājuma ņēmējs P. Schäfer WE 10 informēja komiteju par viņa iesniegtu sūdzību BaFin , apgalvojot, ka viņa pensija viņam tika pārdota nelikumīgi, jo Equitable Life viņu neinformēja, ka viņa ieguldījumi tiks apvienoti ar garantētās procentu likmes (GPL) polisēm.
One policyholder, Mr SCHÄFER, informed the committee in WE 10 that he complained to BaFin, alleging that he was mis-sold his pension as he was not made aware by Equitable Life that his investment would be in a common pool with Guaranteed Interest Rate (GIR) policies.
Viņš apgalvo, ka GPL polises ir negatīvi ietekmējušas viņa ieguldījumus.
He argues that the latter have negatively affected his investment.
No viņa sarakstes ar Vācijas iestādēm ( WE-CONF 1 un WE-CONF 10 ) izriet, ka BaFin atteicās izskatīt viņa sūdzību, apgalvojot, ka tā ir saistīta ar „finanšu uzraudzību”, par kuru ir atbildīgs AK regulators, un ieteica viņam vērsties pie FPRI.
From his correspondence with the German authorities (WE-CONF 1 and WE-CONF 10) it appears that BaFin refused to deal with the complaint, arguing that his complaint would concern 'financial supervision', for which the UK regulator would be responsible and referred him to the FSA.
FPRI savukārt ieteica viņam vērsties ar savu lietu pie Vācijas regulatora, jo „ reģistrācijas valsts regulators ir atbildīgs par Vācijā sniegto finanšu konsultāciju un tam būtu jāizlemj, vai jūsu sūdzība ir pamatota ” (skatīt WE-FILE 18 ).
The FSA in turn told him to take the case to the German regulator, because " the host State regulator is responsible for financial advice given in Germany and should be able to adjudicate on whether you have a valid complaint " (see WE-FILE 18).
T. Steffen H6 paskaidroja, ka tad, kad BaFin saņem sūdzības no Vācijas, kuras būtībā attiecas uz FPRI, tā informē attiecīgo Vācijas patērētāju par FPRI kompetenci, kā arī par to, kur viņš var vērsties.
Mr STEFFEN explained in H6 that when BaFin receives German complaints which essentially fall within the remit of the FSA, it informs the German customer on the competence of the FSA and also tells him where he (or she) can make his (or her) representation.