natgillin/translations-raw huggingface dataset:
F. tā kā Francijas varas iestādes diskriminējoši piemēroja flagrante delicto tikai pret Parlamenta deputātiem, izvēloties tieši viņus no 400 iesaistītajām personām, un tas ir procedūras pārkāpums, kura vienīgais nolūks ir neievērot Protokolu par privilēģijām un imunitāti;
F. whereas the French authorities' discriminatory use of "fraglante delicto" against Members of Parliament alone - selected from more that 400 persons involved - constitutes an abuse of procedure with the sole purpose of circumventing the Protocol on Privileges and Immunities,
G. tā kā Gérard Onesta apgalvo, ka viņa nodoms bija pievērst uzmanība lietai, kuru Eiropas Kopienu Tiesa ierosināja pret Franciju par to, ka tā nebija transponējusi Eiropas Parlamenta pieņemto Direktīvu 2001/18/EK;
G. whereas Mr Onesta maintains that his intention was to draw attention to the fact that the European Court of Justice found against France for failing to transpose the directive 2001/18/CE adopted by European Parliament,
H. tā kā lieta ir delikāta un tās sekas attiecībā uz Eiropas Parlamenta prerogatīvām nav pieņemamas, ir jāpauž nožēla par Francijas tiesas diskriminējošo attieksmi un no tās izrietošajiem politiskajiem aizspriedumiem pret Gérard Onesta civiltiesībām;
H. whereas the issue at stake is extremely delicate and its consequences for the prerogatives of the European Parliament are unacceptable, as the discriminatory attitude of the French court and the resulting political prejudice to Gérard Onesta's civil rights are to be strongly deplored,
I. tā kā pēc valsts tiesisko aizsardzības līdzekļu izmantošanas, Gérard Onesta jebkurā gadījumā ir tiesīgs iesniegt prasību Eiropas Cilvēktiesību tiesā Strasbūrā un Eiropas Parlaments jau apsver atbalsta pasākumus;
I. whereas, after exhausting his domestic remedies, Mr Onesta is in any case entitled to bring his case before the European Court of Human Rights in Strasbourg , and the European Parliament is already considering supportive measures,
J. tā kā ikviens politisks uzbrukums Parlamenta deputātam ir uzbrukums Eiropas Parlamenta kā Eiropas iedzīvotāju demokrātiski ievēlētas politiskas institūcijas integritātei un rada necieņu pret Parlamentu un tā kā Eiropas Parlamentam kā demokrātiskai institūcijai ir saistības aizstāvēt savas prerogatīvas, izmantojot visus tā rīcībā esošos līdzekļus;
J. whereas any case of political persecution of one of its Members is an attack on the integrity of the European Parliament as a political institution, democratically elected by the peoples of Europe, and amounts to a contempt of Parliament and whereas, as a democratic institution, the European Parliament is bound to defend its prerogatives using all the means at its disposal,
1 pauž nožēlu, ka pašlaik 1965. gada 8. aprīļa Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās nepiešķir Eiropas Parlamentam iespējas pieņemt saistošu lēmumu Gérard Onesta aizstāvēšanai un tāpēc nolemj neaizstāvēt viņa imunitāti;
1 Regrets that, as it stands, the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Communities of 8 April 1965 does not afford the European Parliament the means of taking binding action in order to protect Gérard Onesta and therefore decides not to defend his immunity.
2005. gada 25. jūlijā apmēram 400 cilvēki bija sapulcējušies Menvilā (ciematā netālu no Francijas pilsētas Tulūzas), kur viņi piedalījās demonstrācijā pret ģenētiski modificētu pārtiku un izpostīja kukurūzas lauku apmēram 13 000 m² platībā.
On 25 July 2005, about 400 people gathered in Menville (a village near the French city of Toulouse), where they intended to demonstrate against genetically modified food and destroyed a field of maize measuring about 13.000 sq.m.
Kaut gan piedalījās daudzi demonstranti, Tulūzas prokuratūra nolēma apsūdzēt tikai deviņus demonstrantus, no kuriem divus — Eiropas Parlamenta deputātu Gérard Onesta un parlamenta deputātu Noël Mamère pakļāva procedūrai, kādu piemēro pret likumpārkāpējiem, kuri ir aizturēti, izdarot kriminālpārkāpumu.
Notwithstanding the participation of such a large number of people, the prosecutors of Toulouse decided to incriminate nine demonstrators only, two of whom, Gérard Onesta, MEP and Noël Mamère, MP, were submitted to the special procedure applicable to offenders found in the act of committing a crime.
Saskaņā ar 2005. gada 15. novembra lēmumu, ko pieņēma Tulūzas tiesas Trešā palāta krimināllietu apelācijai (franču valodā troisième Chambre des appels correctionnels ), kuras kompetencē bija šī lieta, Gérard Onesta piesprieda trīs mēnešus ieslodzījumā, kā arī piesprieda apmaksāt tiesas izdevumus un samaksāt kompensāciju cietušajām pusēm, atlīdzināt izmaksas par piedalīšanos tiesas prāvā un apmaksāt advokātu pakalpojumus.
By decision of 15 November 2005, the third chamber of the Court of Criminal Appeals of Toulouse (in French, troisième Chambre des appels correctionnels ), within whose competence this issue lay, sentenced Mr Onesta to a period of imprisonment of three months and ordered him to pay the costs of the proceedings, to pay compensation to the aggrieved parties and to refund to the aggrieved parties the costs of joining the proceedings and of legal representation therein.
Lai gan vienu no apsūdzētajiem atbrīvoja, pārējiem piesprieda apcietinājumu no diviem līdz četriem mēnešiem, kā arī piesprieda kompensēt izdevumus un atlīdzināt zaudējumus cietušajām pusēm.
While one accused was acquitted, the others were sentenced to periods of imprisonment ranging from two to four months, in addition to the obligation of compensating and refunding the aggrieved parties.
2006. gada 22. martā Eiropas Parlamenta deputāte Monica Frassoni uzrakstīja vēstuli Parlamenta priekšsēdētājam Josep Borell , lai nosodītu pretrunīgo un klaji diskriminējošo attieksmi, kādu minētā tiesa īstenoja pret Gérard Onesta (un arī pret Noël Mamère ).
On 22 March 2006, Ms Monica Frassoni, MEP, wrote a letter to President Borrell in order to denounce the contradictory and apparently discriminatory attitude held by the above-mentioned court against Mr Onesta (and, as far as he was concerned, against Mr Mamère).
Parlamenta priekšsēdētājs Josep Borell nosūtīja vēstuli Juridiskajai komitejai, lai lietu izpētītu padziļināti.
President Borrell then transmitted this letter to the committee on legal affairs to ensure an in-depth analysis of this issue.
Monica Frassoni savā vēstulē uzsvēra:
In her letter, Ms Frassoni highlighted that:
· no 400 demonstrantiem apsūdzēja tikai deviņus un tikai pret diviem piemēroja procedūru “aizturēts pārkāpuma izdarīšanas laikā”, aizbildinoties, ka tikai šie divi demonstranti tika tūlīt atpazīti, neņemot vērā, ka piedalījās arī vairāk pazīstamais José Bové ;
· only 9 demonstrators out of 400 were prosecuted and only two of them (Mr Onesta, MEP, and Mr Mamère, MP) were submitted to the “caught-in-the-act” procedure, under the pretext that only these two had been immediately identified, notwithstanding the presence of the better-known José Bové;
· tikai Eiropas Parlamenta deputātam Gérard Onesta un parlamenta deputātam Noël Mamère piesprieda ilgāku apcietinājumu nekā pārējiem apsūdzētajiem, izņemot José Bové , kuru tiesa atzina par parastu kārtības traucētāju;
· only Mr Onesta, MEP, and Mr Mamère, MP, were sentenced to a period of imprisonment longer than the one applied to all the other accused, except for Mr Bové, who was considered as an habitual offender by the court;
· lai pamatotu Gérard Onesta un Noël Mamère notiesāšanu Francijas tiesa paziņoja, ka „ viņiem kā parlamenta deputātiem bija pieejamas vairāk iespējas nekā jebkuram citam pilsonim, lai viņus sadzirdētu politiskajā forumā, it sevišķi ar pārējo viņu partijas deputātu atbalstu vai ar Asamblejas deputātu atbalstu un, ja nepieciešams, ar plašsaziņas līdzekļiem, esot ekspertiem komunikācijas jomā”;
· in order to justify the conviction of Mr Onesta and Mr Mamère, the French court stated that “in their capacity as Members of Parliament, more so than any other citizens, they had the means available to make their voices heard in political fora, in particular with the support of other elected members of their party, their group in the Assembly and, if necessary, the media, being experts in the art of communication” ;
· Tulūzas tiesas krimināllietu apelācijas palāta ignorēja Francijas tiesu praksi attiecībā uz līdzīgām demonstrācijām, kad apsūdzētos vienmēr atbrīvoja, jo uzskatīja, ka viņiem bija nepieciešams tā rīkoties, lai vajadzības gadījumā izvairītos no apdraudējuma (franču valodā état de nécessité ).
· the Court of Criminal Appeals of Toulouse contradicted the traditional approach of French courts as regards similar demonstrations, where the accused had always been acquitted because they were deemed to have acted in the need to avoid danger (in French, état de nécessité ).
Saskaņā ar Monica Frassoni teikto visi šie fakti ir pietiekami skaidri, lai pieņemtu, ka minētā tiesa nolēma piespriest stingrāku sodu Gérard Onesta un Noël Mamère tikai tāpēc, ka viņi ir parlamenta deputāti, tādējādi paužot neobjektīvu un diskriminējošu attieksmi.
According to Ms Frassoni, all these elements are sufficiently clear to admit that the above-mentioned court decided to punish Mr Onesta and Mr Mamère more seriously just in the view of their capacity of parliamentarians, thus revealing a biased and discriminatory attitude.
Visbeidzot 2006. gada 16. maijā, saskaņā ar Reglamenta 6. panta 3. punktu Monica Frassoni uzrakstīja jaunu vēstuli Parlamenta priekšsēdētājam Josep Borell , oficiāli lūdzot aizstāvēt Gérard Onesta deputāta privilēģijas un imunitāti.
Finally, on 16 May 2006, pursuant to Rule 6 (3) of the Rules of Procedure, Mrs Frassoni wrote a new letter to President Borrell, officially asking for the defence of privileges and immunities of Mr Onesta.
Parlamenta priekšsēdētājs piekrita Monica Frassoni iniciatīvai un 2006. gada 31. maijā plenārsēdē tika sniegts formāls paziņojums par šo procedūru.
The latter eventually agreed with Mrs Frassoni's initiative and the formal announce of such a procedure was given during the plenary sitting of 31 May 2006.
LIKUMS UN VISPĀRĪGI APSVĒRUMI PAR
LAW AND GENERAL CONSIDERATIONS ON THE IMMUNITY OF
EIROPAS PARLAMENTA DEPUTĀTA IMUNITĀTI
MEMBERS OF THE EUROPEAN PARLIAMENT
1965. gada 8. aprīļa Protokolā par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 9. un 10. pantā
As known, Articles 9 and 10 of the Protocol on the privileges and immunities of the European Communities (PPI)(
() Protokoli, kuri pievienoti oriģinālajiem līgumiem, ir daļa no Kopienas primārajiem tiesību aktiem un tiem ir tāds pats juridiskais statuss kā līgumiem.
() The protocols annexed to the original Treaties form part of primary Community law and have the same legal status as the Treaties themselves.
Ar spriedumu lietā attiecībā uz Kopienas ierēdņu atbildību par īpašuma nodokli tika paskaidrots, ka Protokola noteikumu pārkāpums ir līgumu saistību pārkāpums.
The judgment in a case concerning the liability of Community officials for property tax made clear that a breach of the provisions of the PPI represented a breach of the obligations arising out of the Treaties (judgment of 24 February 1988, Commission v. Belgium , Case 260/86, ECR.
(1988. gada 24. februāra spriedums lietā 260/86 Komisija pret Beļģiju , ECR 966). ir teikts:
966). ) read as follows:
„Attiecībā uz Eiropas Parlamenta deputātiem nevar veikt izmeklēšanas darbības, viņus nevar aizturēt vai sākt tiesvedību sakarā ar viedokli, ko viņi pauduši, vai balsojumu, ko viņi veikuši, pildot pienākumus.”
Members of the European Parliament shall not be subject to any form of inquiry, detention or legal proceedings in respect of opinions expressed or votes cast by them in the performance of their duties.
„Eiropas Parlamenta sesiju laikā deputātiem ir:
During the sessions of the European Parliament, its Members shall enjoy:
Ja Eiropas Parlamenta deputātu aiztur pārkāpuma izdarīšanas laikā, viņš nevar atsaukties uz imunitāti, un tā neliedz Eiropas Parlamentam izmantot tiesības kādam no tā deputātiem atņemt imunitāti.”
Immunity cannot be claimed when a Member is found in the act of committing an offence and shall not prevent the European Parliament from exercising its right to waive the immunity of one of its Members.
Attiecībā uz 9. panta piemērošanu, ir jāpiebilst, ka apsūdzības, kas izvirzītas pret Gérard Onesta , neattiecas uz viņa izteikto viedokli vai veikto balsojumu, pildot Eiropas Parlamenta deputāta pienākumus: saskaņā ar šajā sakarā izstrādātajiem noteikumiem un Juridiskās komitejas ievēroto vispārpieņemto praksi, Protokola par privilēģijām un imunitāti 9. pantā norādītā tiesvedības nepiemērošana attiecas tikai uz “viedokli” un “balsojumu” un nevis uz fizisku rīcību, pat ja minētās personas nodoms ir bijis paust viedokli .
As for the applicability of Article 9, it must be remarked that the charges brought against Mr Onesta do not refer to the opinions expressed or votes cast in the performance of his duties as a member of the European Parliament: according to the doctrine developed in this respect and to the practice followed by the Committee on Legal Affairs, the non-liability provided by Article 9 of the PPI only covers 'opinions' and 'votes' and not physical acts, even if the latter intend to express an opinion.
Attiecībā uz 10. pantu, ņemot vērā, ka apsūdzības, kas izvirzītas pret Gérard Onesta , attiecas uz darbībām, kas veiktas Francijā, kuras pilsonis ir Gérard Onesta , ir piemērojama tikai rindkopa saskaņā ar kuru „ Eiropas Parlamenta sesiju laikā deputātiem ir: a) savā valstī — imunitāte, ko piešķir attiecīgās valsts parlamenta deputātiem”.
As for Article 10, given that the charges brought against Mr Onesta refer to facts committed in France, whose citizenship he enjoyed at that moment, the only applicable part is the one pursuant to which " during the sessions of the European Parliament its Members shall enjoy: a) in the territory of their own State, the immunities accorded to members of their parliament ".
Francijas parlamenta deputāta imunitāte ir ļoti līdzīga tai, kāda tiek izmantota Eiropas Parlamentā, balstoties uz Protokolu par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās.
The scope of the parliamentary immunity in France is very similar to the one that serves the functioning of the EP, based on the PPI.
Francijas konstitūcijas 26. pantā teikts:
Article 26 of the French Constitution reads as follows:
„Pret parlamenta deputātu nevar ierosināt lietu, veikt izmeklēšanu, apcietināt, aizturēt vai tiesāt par pausto viedokli vai veikto balsojumu, pildot pienākumus.
No Member of Parliament shall be prosecuted, investigated, arrested, detained or tried in respect of opinions expressed or votes cast in the exercise of his duties.
Parlamenta deputātu nevar apcietināt par smagu kriminālpārkāpumu vai citu nopietnu pārkāpumu, ne arī pakļaut citiem uzraudzības vai daļējas uzraudzības pasākumiem bez Asamblejas, kurā ievēlēts deputāts, prezidija atļaujas.
No Member of Parliament shall be arrested for a serious crime or other major offence, nor shall he be subjected to any other custodial or semi-custodial measure, without the authorization of the Bureau of the assembly of which he is a member.
Šā da atļauja nav vajadzīga smaga kriminālpārkāpuma vai cita nopietna pārkāpuma gadījumā, kas izdarīts flagrante delicto, vai ir pasludināts galīgais spriedums.
Such authorization shall not be required in the case of a serious crime or other major offence committed flagrante delicto or a final sentence.
Parlamenta deputāta aizturēšana, pakļaušana uzraudzībai vai daļējai uzraudzībai, vai lietas izskatīšana ir jāatliek parlamenta sesijas laikā, ja to pieprasa parlaments, kurā deputāts ir ievēlēts.
The detention, subjection to custodial or semi-custodial measures, or prosecution of a Member of Parliament shall be suspended for the duration of the session if the assembly of which he is a member so requires.
Asambleja var sapulcēties saskaņā ar savām tiesībām uz papildu sesijām, lai varētu, ja nepieciešams, piemērot minēto pantu.”
The assembly concerned shall convene as of right for additional sittings in order to permit the preceding paragraph to be applied should circumstances so require.
Pamatojoties uz iepriekš minētajiem punktiem un pieejamajiem dokumentiem, ir jāsecina, ka no juridiskā viedokļa nevar uzskatīt, ka Gérard Onesta lieta attiecas uz jautājumu par deputāta imunitāti, kura ir jāaizstāv Eiropas Parlamentam .
On the grounds of the above-mentioned elements and of the available documents, it has to be concluded that, from a legal point of view, Mr Onesta’s case cannot be regarded as a case of immunity to be defended by the European Parliament.
Gérard Onesta lieta attiecas uz Francijas likumdošanu .
Ultimately, Mr Onesta's case entirely falls under French legislation .
Precīzāk, minētais Francijas konstitūcijas 26. pants nevar ietekmēt Gérard Onesta deputāta tiesības : pirmkārt, viņš netiks pakļauts nevienam uzraudzības pasākumam, jo viņa notiesāšana ir atlikta saskaņā ar Francijas kriminālkodeksa 132-29 pantu un 132-38 pantu; otrkārt, lai gan tiesa viņam jau ir piespriedusi samaksāt civilpersonām, šis jautājums neattiecas uz Francijas konstitūcijas 26. pantu.
Concretely, the abovementioned Article 26 of French Constitution cannot endanger Mr Onesta's prerogatives as a parliamentarian : firstly, he will not be subjected to any custodial measure, as his conviction has been suspended under the conditions laid down by Articles 132-29 to 132-38 of the French criminal code; secondly, although he has also been sentenced to pay a sum to the civil parties, this case is not covered by Article 26 of French Constitution.
Tomēr ir jāuzsver, ka minētais Tulūzas Krimināllietu apelācijas tiesas sprieduma teksts, ar kuru Gérard Onesta ir piespriests stingrāks sods tikai tāpēc, ka viņš ir Parlamenta deputāts, ir ievēlēto deputātu klaja diskriminēšana , jo tiek uzskatīts, ka deputātiem var būt pieejami citi daudz efektīvāki viedokļa paušanas līdzekļi un tāpēc viņiem nav atļauts iesaistīties sabiedrības demonstrācijās tādā pašā veidā kā pārējiem pilsoņiem, no kā var izdarīt nepieņemamu secinājumu, ka Parlamenta deputāti var uzstāties tikai politiskajās asamblejās un ārpus šiem forumiem viņiem ir mazāk tiesību un komunikācijas līdzekļu kā jebkuram citam pilsonim.
However, it must be stressed that the above-mentioned passage of the sentence of the Court of Criminal Appeals of Toulouse, where Mr Onesta is more severely punished only in the view of his capacity of parliamentarian, constitutes a clear discrimination against elected politicians , in so far as it seems that, since they can have other and more effective means of expression, they are not permitted to engage in public demonstrations in the same way as other citizens, which would entail the unacceptable conclusion that parliamentarians can only act in political assemblies and that, out of those fora, they enjoy fewer rights and means of expression than any other citizen.
Juridiskā komiteja, balstoties uz iepriekš minētajiem apsvērumiem un pēc Gérard Onesta uzklausīšanas, kā arī izskatot iemeslus deputāta imunitātes aizstāvēšanai vai neaizstāvēšanai, uzskata, ka pieprasījums aizstāvēt Gérard Onesta deputāta imunitāti un privilēģijas neattiecas uz 1965. gada 8. aprīļa Protokolu par privilēģijām un tiesībām Eiropas Kopienās.
On the basis of the above considerations, the Committee on Legal Affairs, having heard Mr Onesta and having examined the reasons for and against defending his immunity, considers that the request for defence of the immunity and privileges of Mr Gérard Onesta does not fall within the scope of the Protocol on the privileges and immunities of the European Communities of 8 April 1965.
Pieprasījums aizstāvēt Gérard Onesta deputāta imunitāti un privilēģijas
Request for defence of the immunity and privileges of Gérard Onesta
par Austrijas Republikas, Beļģijas Karalistes un Somijas Republikas ierosmi pieņemt Padomes lēmumu attiecībā uz sadarbību starp dalībvalstu līdzekļu atguves dienestiem noziedzīgi iegūtu līdzekļu vai citu īpašumu meklēšanas un identificēšanas jomā
on the initiative by the Republic of Austria, the Kingdom of Belgium and the Republic of Finland with a view to the adoption of a Council Decision concerning cooperation between Asset Recovery Offices of the Member States in the field of tracing and identification of proceeds from, or other property related to, crime
– ņemot vērā Austrijas Republikas, Beļģijas Karalistes un Somijas Republikas ierosmi (7259/2006),
– having regard to the initiative by the Republic of Austria, the Kingdom of Belgium and the Republic of Finland (7259/2006),
– ņemot vērā ES līguma 39. panta 1. punktu, saskaņā ar kuru Padome ir apspriedusies ar Parlamentu ( C6‑0122/2006 ),
– having regard to Article 39(1) of the EU Treaty, pursuant to which the Council consulted Parliament ( C6‑0122/2006 ),
– ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ziņojumu ( A6‑0388/2006 ),
– having regard to the report of the Committee on Civil Liberties, Justice and Home Affairs ( A6‑0388/2006 ),
5. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt Parlamenta nostāju Padomei, Komisijai, kā arī Austrijas Republikas, Beļģijas Karalistes un Somijas Republikas valdībai.
Instructs its President to forward its position to the Council and Commission, and the governments of the Republic of Austria, the Kingdom of Belgium and the Republic of Finland.
Austrijas Republikas, Beļģijas Karalistes un Somijas Republikas ierosinātais teksts
Text proposed by the Republic of Austria, the Kingdom of Belgium and the Republic of Finland
Ja dalībvalstī ir vairāk nekā divi dienesti, kuriem uzdots atvieglināt noziedzīgi iegūtu līdzekļu meklēšanu un identifikāciju, tikai divi norīkotie dienesti drīkst darboties kā valsts kontaktpunkti.
Where a Member State has more than two units charged with the facilitation of the tracing and identification of proceeds of crime, only two units may be designated national contact points.
Ierosinot šo grozījumu, tiek precizēts, ka nav jāveido jauns valsts kontaktpunkts gadījumā, ja dalībvalstij jau ir līdzekļu atguves dienesti, kuriem šādas pilnvaras varētu piešķirt.
The proposed amendment makes clear that there is no need to set up a new national contact point if a Member State already has asset recovery units which would be given that competence.
Piešķirot attiecīgajiem dienestiem šīs pilnvaras, tikai diviem dienestiem var uzdot valsts kontaktpunkta pienākumu izpildi.
If that competence is to be allocated to such units, only two of them can be designated national contact points.
Katra dalībvalsts norāda dienestu, kas ir valsts līdzekļu atguves dienests šā panta nozīmē.
Each Member State shall indicate the unit which is a national Asset Recovery Office within the meaning of this Article.
Dalībvalstis rakstiski dara zināmu šo informāciju un jebkuras turpmākas izmaiņas Padomes Ģenerālsekretariātam.
Member States shall notify this information and any subsequent changes to the General Secretariat of the Council in writing.
Tas nekavē citus dienestus, kam uzdots atvieglināt noziedzīgi iegūtu līdzekļu meklēšanu un identifikāciju, veikt informācijas apmaiņu saskaņā ar 3. un 4. pantu.
That shall not preclude other units which are charged with the facilitation of the tracing and identification of proceeds of crime from exchanging information under Articles 3 and 4.
Tas nekavē citus dienestus, kam uzdots atvieglināt noziedzīgi iegūtu līdzekļu meklēšanu un identifikāciju, veikt informācijas apmaiņu ar līdzekļu atguves dienestu citā dalībvalstī saskaņā ar 3. un 4. pantu.
That shall not preclude other units which are charged with the facilitation of the tracing and identification of proceeds of crime from exchanging information under Articles 3 and 4 with the Asset Recovery Office of another Member State .
Ar šo grozījumu tiek precīzāk formulēta nepieciešamība nodrošināt informācijas apmaiņu starp dienestiem, kuriem uzdots atvieglināt noziedzīgi iegūtu līdzekļu meklēšanu un identifikāciju.
The proposed amendment specifies more clearly the need for exchange of information between offices charged with facilitating the tracing and identification of assets.
Jebkurš līdzekļu atguves dienests var lūgt informāciju 1. pantā minētajām vajadzībām.
An Asset Recovery Office may make a request for information for a purpose stated in Article 1.