natgillin/translations-raw huggingface dataset:
C. Grey paziņo, ka SFO ir informējis viņu, ka viņa izvirzītie pieņēmumi tiks izskatīti saistībā ar notiekošo ELAS tiesvedību pret tās bijušajiem direktoriem un auditoriem.
Mr CHASE GREY states that the SFO informed him that the allegations he had put forward would be considered in the light of the then ongoing civil action by ELAS against its former directors and auditors.
Pēc viņa domām ELAS tiesvedība „ ir gandrīz noteikti sākta kā tīšas novilcināšanas taktika [un], lai noslēptu patiesību par ELAS sabrukumu ” ( WE 9
According to him, the civil actions by ELAS " had almost certainly been commenced as a deliberate delaying tactic [and] to conceal the truth behind the ELAS collapse " (WE 9
3. un 4. lpp. ).
Pages 3 and 4. ).
Turklāt C. Grey apgalvo, ka P. Weir ir informējis viņu, ka, neraugoties uz P. Weir atkārtotiem lūgumiem, SFO nav oficiāli atzinis ziņojuma saņemšanu
Furthermore, Mr CHASE GREY claims to have been informed by Mr WEIR that, despite repeated requests by Mr WEIR, the SFO has failed to acknowledge formally the receipt of a report
Ziņojums ir arī reģistrēts komitejā kā WE 7: Equitable Life: G. W. Penrose un pēc viņa – krāpšanas anatomija.
The report referred to has also been registered by the Committee as WE 7: Equitable Life: Penrose and beyond - anatomy of a fraud.
SFO vēlāk nolēma neizmeklēt šo lietu.
The SFO later decided not to investigate the case.
C. Maxwell ( H 4) citēja SKB 2005. gada 19. decembra preses paziņojumu: „Pēc rūpīgas pieejamo pierādījumu izskatīšanas, tostarp G. W. Penrose ziņojuma un sabiedrības rīcībā esošo dokumentu, un pēc rezultāta sabiedrības lietā pret tās bijušajiem auditoriem un dažiem bijušajiem direktoriem, Nopietno krāpšanu birojs apstiprina, ka nav atklājies nekas, kas attaisnotu pilnīgu kriminālizmeklēšanu Equitable Life Assurance Society lietās”.
Mr MAXWELL (H4) quoted from a press release, which the SFO issued on 19 December 2005: " Following careful consideration of the available evidence, including the Penrose Report and material held by the Society and following the result of the Society’s case against its previous auditors and some of its former directors, the Serious Fraud Office confirms that nothing has emerged which would justify a full criminal investigation into the affairs of the Equitable Life Assurance Society ".
WE-Conf 30 satur SFO vēstuli apdrošinājuma ņēmējam, kurā paskaidrots SFO lēmums: „Šis lēmums ir pamatots uz rūpīgu G. W. Penrose ziņojuma analīzi un plašām izmeklēšanām, lai noteiktu, vai ir pietiekami pierādījumi, lai sāktu kriminālizmeklēšanu ar nodomu iesūdzēt tiesā.
WE-CONF 30 contains a letter by the SFO to a policyholder explaining the SFO's decision: " This decision was based on a thorough examination of the Penrose report and extensive enquiries to determine whether there was sufficient evidence to commence a criminal investigation with a view to prosecution.
Mūsu pārskats ņēma vērā Equitable Life civillietas iznākumu pret tās bijušajiem auditoriem un sabiedrības bijušajiem direktoriem un ierēdņiem.
Our review took into account the outcome of the civil proceedings brought by Equitable Life against its former auditors and former company directors and officers.
Kritērijs, ko SFO izmanto šādā novērtējumā, ir tas, vai pierādījumi pret kādu personu vai entītiju ir pietiekami stingri, lai dotu pamatotas izredzes panākt notiesāšanu tiesā.
The test that SFO applies in such assessment is whether the evidence against any individual or entity is sufficiently strong to give reasonable prospect of securing a conviction before a jury.
Par noziegumu vai noziegumiem ir jāpierāda, ka tie nav apšaubāmi.
The offence or offences need to be proved beyond reasonable doubt.
SFO pārbaude secināja, ka attiecībā uz pierādījumiem, kritērijs nav sasniegts.”
The SFO review concluded that, respective of the evidence, the test would not be met. "
T. Lake ( H 1) kritizēja, ka „ dīvaini, ka SFO vajadzēja divus gadus, lai izlemtu, ka nav jāsāk kriminālizmeklēšana, lai gan ir skaidri maldinoši dati Equitable Life ikgadējos paziņojumos apdrošinājuma ņēmējiem ”.
Mr LAKE (H1) criticised that " bizarrely, the SFO took two years to decide that there was no case to investigate despite the quite evident misrepresentations on Equitable's annual statements to policyholders ".
P. Braitwaite ( H 1) tomēr uzsvēra, ka „ [ EMAG ] nav mājienu, ka SFO nebūtu izskatījis iespēju, ka ir notikusi krāpšana ”.
Mr BRAITWAITE (H1), however, underlined that " there is no insinuation from [EMAG] that the SFO did not look at the possibility that fraud had taken place " .
WE 31
In WE 31
6. lpp. tomēr ir apgalvots, ka Anglijas krimināllikums par sarežģītām krāpšanām finanšu jomā ir neveiksmīgā un neefektīvā stāvoklī: „SFO ir liELAS grūtības panākt apsūdzības, un tā rezultāti ir ļoti slikti .”
Page 6. it is claimed, however, that English criminal law on complex financial frauds is in an unfortunate and ineffective state: " The SFO has great difficulty in obtaining convictions and its track record is very poor ".
Pieņēmumus par maldinošu pārdošanu, kas ir sīkāk izklāstīti šā ziņojuma III daļā, komisijai mutiski un rakstiski iesniedza daudzi apdrošinājuma ņēmēji.
Allegations of mis-selling, which are outlined in more detail in Part III of this report, were put forward to the committee by numerous policyholders orally and in writing.
Klientus, kā stāsta, Equitable nekad neinformēja (vai informēja maldinoši) par riskiem, kas saistīti ar to, ka viņu līdzekļi bija vienā kopējā fondā ar GAR polisēm.
Customers were reportedly never informed (or misled) by Equitable about the risks associated with the fact that their funds were to be in a common pool with GAR-policies.
It īpaši tie apdrošinājuma ņēmēji, kuri bija iegādājušies polises 90. gadu beigās, kad GAR saistības kļuva par reālu risku (it īpaši saistībā ar notiekošo Hyman prāvu), sūdzējās, ka viņi nav pienācīgi informēti un tādēļ apgalvo, ka ELAS viņiem ir maldinoši pārdevis polises.
In particular, those policyholders who had purchased their policies in the late 1990s, when the GAR liabilities became a material risk (in particular in the light of the ongoing Hyman case) complained that they were not properly informed and therefore claim that ELAS mis-sold policies to them.
Apdrošinājuma ņēmēji ziņoja arī par citiem maldinošas pārdošanas pieņēmumiem, t.i.. ka ELAS tirdzniecības materiāli apgalvoja, ka peļņas fonds izlīdzina ieņēmumu un aktīvu vērtību fluktuācijas un ka ELAS agresīvi veicināja esošo ELAS polišu „sajaukšanu” ar jaunākām ieguldījumu polisēm, kas bija ļoti ienesīgas ELAS sabiedrībai (jo ģenerēja jaunus darījumus un komisijas naudas, kā arī prasīja pat mazākas kapitāla rezerves).
Policyholders also made other mis-selling allegations, i.e. that ELAS sales material claimed that the 'with-profits' fund was smoothing out fluctuations in earnings and asset values (which was not the case), and that ELAS aggressively pushed the 'churning' of existing ELAS policies towards newer investment policies which were highly profitable for ELAS (as they generated new business and commissions and required even smaller capital reserves).
Ir vērts atzīmēt, ka dažus no apdrošinājuma ņēmēju pieņēmumiem apstiprināja divi bijušie ELAS tirdzniecības aģenti (sk. R. Lloyd mutisko liecību ( H 5) un M. Power rakstisko liecību ( WE-File 2)), kuri apgalvoja, ka viņus pašus ir maldinājusi sabiedrība.
It is worthwhile noting that some of the allegations made by policyholders were confirmed by two former ELAS salesmen (see oral evidence given by Mr LLOYD (H5) and Mr POWER (WE-FILE 2)) who claimed that they themselves were misled by the Society.
Piemēram, R. Lloyd , tirdzniecības aģents Apvienotajā Karalistē, paziņoja komitejai: „Man liekas, ka mūs visus ir piekrāpusi Equitable Life valde.
Mr LLOYD for instance, a salesman in the UK, told the committee the following: " I feel that we were all let down by the board of Equitable Life.
Manuprāt, tās pienākums bija informēt apdrošinājuma ņēmējus un tirdzniecības personālu par riskiem, kas saistīti ar papildu summu pievienošanu pastāvošajam peļņas fondam, un es domāju, ka šiem riskiem bija jābūt zināmiem 1998. gadā vai varbūt vēl agrāk. ...
In my opinion, it had the duty to tell the policyholders and the sales staff about the risks associated with adding further sums to the existing with-profits fund and I believe that those risks should have been known by 1998, and possibly sooner. ...
Tagad es domāju, ka mani maldināja par riskiem, kas saistīti ar peļņas fondu. ...
With hindsight, I believe I was misled about the risks associated with the with-profits fund. ...
Skaidrs, ka es nedomāju tā tajā laikā, bet tagad, skatoties atpakaļ, es domāju, ka kaut ko vajadzēja darīt, lai novērstu jauno klientu – ne to, kas jau tajā bija – naudas ieskaitīšanu fondā, kura saistības bija lielākas, nekā līdzekļi.
Obviously I did not at the time, but looking back now, I believe that something should have been done to prevent further clients – other than those already in it – committing money to a fund that had liabilities that were beyond its means.
No šīs dienas viedokļa mēs pārdevām peļņas līdzekļus tādā veidā, kas bija pārdrošs gan no ieņēmumu izņemšanas, gan peļņas mūža renšu viedokļa” ( H 5) .
In hindsight, we were selling the with-profits fund in a way that, from what we now know, was reckless both for income drawdown and for with-profit annuities " (H5).
Attiecībā uz peļņas pensijas saņēmējiem ir turklāt apgalvots, ka pircējiem tajā laikā netika paskaidrots, ka liela daļa no viņu ienākumiem ir jāklasificē mūža rentes terminos kā „negarantēti”: „Ne līgums, ne produkta apraksts nenorādīja, ka mūža rentes gala piemaksu var pilnībā likvidēt ar sabiedrības rīcības brīvību un ka šis elements varētu pēc dažiem gadiem veidot pat 50 % no mūža rentes ienākuma.
As regards with-profits annuitants, it is further alleged that it was not explained to the purchasers at the time that a large part of their income was to be classified under the terms of the annuity as 'un-guaranteed': " What neither the contract nor the product literature indicated was that the Final Bonus Annuity could be removed in its entirety at the sole discretion of the Society and that this element might represent after a few years as much as 50% of the annuity income.
Tas ir neaptverami ... , ka kāds, kurš to saprastu un meklētu drošu ienākumu savam mūžam, ... būtu jebkad pircis šādu produktu” ( WE 23
It is inconceivable ... that anybody who understood this and was seeking a secure income for life ... would ever have bought such a product " (WE 23
S. Bain , finanšu žurnālists, ( H 8) pievērsa komitejas uzmanību tam, ko viņš apraksta, kā „organizētu maldinošas pārdošanas kultūru” saistībā ar t.s. „pārvaldītajām pensijām”, ko sabiedrība ieviesa 1995. gadā.
Mr BAIN, financial journalist, in H8 drew the committee's attention to what he described as an " orchestrated culture of mis-selling " in connection with so-called 'managed pensions' which were introduced by the Society in 1995.
Tās bija ienākuma izņemšanas pensiju polises, kas ļāva apdrošinājuma ņēmējam izņemt ienākumu no pensijas polises, tajā stadijā nepārvēršot visu pensijas polisi mūža rentē.
These were income drawdown pension policies, whereby the policyholder is enabled to take an income from a pension policy without at that stage converting the whole pension policy into an annuity.
Šis jautājums ir sīki izskatīts šā ziņojuma III daļā.
This issue is dealt with in detail in Part III of this report.
Vairāki apdrošinājuma ņēmēji uzskata, ka viņiem ir prasības pret sabiedrību, jo viņi cieta zaudējumus no sabiedrības prakses pārcelt piemaksas 90. gados kā lords G. W. Penrose ir norādījis savā ziņojumā ( WE 16
A number of policyholders consider they have a claim against the Society because they suffered losses due to the Society's practice of over-allocating bonuses during the 1990s, as Lord Penrose identified in his report (WE 16
Lords G. W. Penrose apstrīdēja uzskatu, ka sabiedrības problēmas būtu tieši saistāmas ar Hyman prāvu, un parādīja, ka fondam bija liels deficīts 90. gadu laikā, kas radās no ELAS pārmērīgi augstām izmaksām šajā laikposmā.
Lord Penrose challenged the view that problems at the Society were directly attributable to the problems of the Hyman litigation and showed that the fund was largely in deficit during the 1990s, as a result of excessive payouts by ELAS throughout this period.
Pēc ziņojuma publikācijas 2004. gada 8. martā ELAS šķietami pauda uzskatu, ka tam būtu stipra aizsardzība, ja apdrošinājuma ņēmēji mēģinātu celt prasības pret to, pamatojoties uz lorda G. W. Penrose konstatējumiem (sk. WE-Conf 29
Following the publication of the report on 8 March 2004, ELAS apparently expressed the view that it would have a strong defence if policyholders sought to bring claims against it on the basis of Lord Penrose's findings (see WE-CONF 29
FSA vēlāk veica savu izmeklēšanu ar ārējo ekspertu atbalstu, lai novērtētu „ iespējamās prasības pret Equitable Life Assurance Society , kas izriet no lorda G. W. Penrose ziņojuma”.
The FSA subsequently carried out its own investigation with the support of external experts in order to assess " the potential claims against the Equitable Life Assurance Society arising from the report by Lord Penrose ".
Komisija ieguva stipri rediģētu FSA novērtējuma versiju, kas secina, „ ka nav nozīmīga riska, ka būs sekmīgas prasības uz sabiedrības piemaksu prakses pamata ” ( WE - Conf 29
The committee obtained a heavily edited version of the FSA's assessment, which concludes " that there is not a significant risk that there will be successful claims on the basis of the Society's bonus practice " (WE-CONF 29
Tomēr šajā rediģētajā dokumentā nav šā secinājuma pamatojuma vai izskaidrojuma.
However, no reasoning or explanation for this conclusion is contained in this edited document.
FSA publicēja informācijas dokumentu ar padomiem ELAS apdrošinājuma ņēmējiem par dažādiem jautājumiem savā interneta vietnē 2004. gada jūlijā ( WE-File 29).
In July 2004, the FSA published an information document with advice for ELAS policyholders about various issues on its website (WE-FILE 29).
Tajā FSA apstiprināja savu uzskatu, ka „ vispārējām prasībām pret Equitable Life attiecībā uz tās pamatojumu piemaksu piešķiršanai 90. gados nav izredzes gūt panākumus” (WE-File 29
In it the FSA confirmed its view that " generic claims against Equitable Life regarding its basis for allocating bonuses during the 1990s are unlikely to succeed " (WE-FILE 29
Apdrošinājuma ņēmējiem, kuri uzskatīja, ka viņiem ir prasības pret ELAS , bija iespēja vai nu prasīt kompensāciju no Finanšu ombuda dienesta (FOD) vai celt prasību pret ELAS tiesā, ja viņi nav iesaistījušies kompromisa shēmā vai citādi pieņēmuši tādu kompensācijas piedāvājumu no sabiedrības, kas izslēdz tiesisku darbību.
Policyholders who believed they had claims against ELAS had the possibility either to seek redress from the Financial Ombudsman Service (FOS) or to pursue legal action against ELAS before the courts, provided that they were not covered by the Compromise Scheme or otherwise accepted an offer of compensation from the Society that ruled out legal action.
Komiteja saņēma FOD sagatavoto memorandu ( WE 27
The committee received a memorandum prepared by the FOS (WE 27
Memorands, ko sagatavoja Finanšu ombuda dienests ES Izmeklēšanas komitejai par ELAS ; 2006. gada 31. maijā ), kas izklāsta FOD iesaistīšanos sūdzībās pret ELAS un izklāsta FOD likumīgo un regulatīvo jomu, tā nozīmi, pilnvaras un pienākumus.
Memorandum prepared by the Financial Ombudsman Service for the EU Committee of Inquiry into ELAS; 31 May 2006. ), which outlines the involvement of the FOS in complaints made against ELAS and sets out the statutory and regulatory scope of the FOS, its role, powers and responsibilities.
Tādējādi FOD tika nodibināts ar Finanšu dienestu un tirgu aktu 2000 ( FSMA ).
Thus, the FOS was established pursuant to the Financial Services and Markets Act 2000 (FSMA).
Tas apvienoja sešas iepriekšējās iestādes, tostarp Privāto ieguldījumu iestādi, Ombuda biroju, kas agrāk bija uzraudzījis dažādas AK finanšu pakalpojumu nozares.
It brought together the six former regimes, including the Personal Investment Authority (PIA) Ombudsman Bureau, which had previously covered various sectors of UK financial services.
Citi noteikumi, kas izveidoti saskaņā ar FSMA , nosaka FOD jurisdikciju un procedūru, saskaņā ar kuru ir jāizskata sūdzības.
Other rules made pursuant to the FSMA set out the jurisdiction of FOS and the procedure which it must adopt in considering complaints.
FOD ir pakļauts arī pārejas noteikumiem, kas ietverti gan FSMA , gan citos AK tiesību aktos, kas aptver daļēji pabeigtu sūdzību izskatīšanu saskaņā ar iepriekšējām shēmām un sūdzību par faktiem un izlaidumiem, kas notikuši pirms FOD izveidošanas.
The FOS is also subject to transitional provisions contained in both the FSMA and other UK Statutory Instruments, which cover the handling of partly completed complaints under former schemes and complaints about facts and omissions which occurred before the introduction of the FOS.
Equitable Life gadījumā atbilstīgā iepriekšējā ombuda shēma ir Privāto ieguldījumu iestādes (PII) shēma, kuru darbināja .
In the case of Equitable, the relevant former ombudsman scheme is the Personal Investment Authority scheme operated by the PIA Ombudsman Bureau Ltd.
Šī shēma prasīja, lai omuds ievēro visus piemērojamos tiesību aktus, likuma augstāko spēku vai attiecīgo tiesu iestādi.
This scheme required the ombudsman to observe any applicable enactment, rule of law or relevant judicial authority.
FOD ir jāpieņem lēmumi par sūdzībām, kuras bija sākotnēji iesniegtas PII ombudam saskaņā ar PII kritērijiem un tādējādi jāievēro visi piemērojamie noteikumi vai tiesu prakse.
The FOS must decide on complaints which were originally submitted to the PIA Ombudsman in accordance with the PIA criteria and thus observe any applicable statute or case law.
Pretstatā tam attiecībā uz jaunajām sūdzībām FOD ir jāizlemj, kas ir taisnīgi un pamatoti visos lietas apstākļos, ņemot vērā visus piemērotos tiesību aktus vai tiesu praksi (sk. ES 3
By contrast, in the case of new complaints the FOS must adjudicate what is fair and reasonable in all the circumstances of the case, taking account of any applicable statute or case law (see ES 3
FOD raksturo sevi kā neatkarīgu publisku struktūru, kas izveidota, lai risinātu atsevišķus strīdus starp patērētājiem un finanšu pakalpojumu firmām neoficiāli un kā alternatīvu tiesām.
The FOS describes itself as an independent public body set up to resolve individual disputes between consumers and financial services firms informally and as an alternative to the courts.
http://www.financial-ombudsman.org.uk/about/index.html Patērētāji var iesniegt sūdzības FOD bez maksas.
http://www.financial-ombudsman.org.uk/about/index.html Consumers may lodge complaints with the FOS free of charge.
Sūdzības vispār ir tiesīgas iesniegt privātpersonas, mazie uzņēmumi un organizācijas attiecībā uz sūdzībām, kas izriet no klienta vai potenciālā klienta attiecībām.
Eligible complainants are, in general, private individuals, small businesses and organisations in relation to complaints which arise out of a customer or potential customer relationship.
Sūdzētājam nav jādzīvo vai jābūt reģistrētam Apvienotajā Karalistē.
The complainant is not required to live or be based in the United Kingdom.
FOD obligātā jurisdikcija attiecas uz ikvienu licencētu firmu, pret kuru ir izvirzīta sūdzība, ja tā attiecas uz darbību, ko regulē ar FSMA un kas ir pakļauta obligātajiem jurisdikcijas noteikumiem.
The FOS’s compulsory jurisdiction extends to any authorised firm against which a complaint is made where the complaint relates to an activity regulated under the FSMA and is subject to the compulsory jurisdiction rules.
Būtībā ar nedaudziem izņēmumiem visas pilnvarotās firmas ir pakļautas FOD obligātajai jurisdikcijai.
Essentially, subject to limited exceptions, all authorised firms are subject to the compulsory jurisdiction of FOS.
Šāda jurisdikcija aptver tādu pilnvarotu firmu darbības vai nolaidības, kas veic reglamentētu darbību , tostarp iecelta pārstāvja darbības.
Such jurisdiction covers acts or omissions by an authorised firm carrying out a regulated activity, including acts of appointed representatives.
Pirms griešanās pie FOD patērētājam ir jāiesniedz rakstiska sūdzība tieši attiecīgajā firmā.
Before resorting to the FOS, a consumer is required to complain in writing directly to the firm in question.
Ja viņš nav apmierināts ar firmas atbildi, viņš var iesniegt sūdzību FOD.
If he is not satisfied by the firm’s response, he can bring the complaint before FOS.
Ombuds nevar izskatīt sūdzību, ja sūdzības iesniedzējs iesniedz to vairāk nekā sešus mēnešus pēc tam, kad firma ir nosūtījusi tās pēdējo atbildi vai vairāk nekā sešus gadus pēc sūdzībā ietvertā notikuma vai (ja vēlāk) vairāk nekā trīs gadus no datuma, kad kļuva zināms (vai vajadzētu pamatoti būt kļuvušam zināmam), ka viņam ir iemesls sūdzēties.
The Ombudsman cannot consider a complaint if the complainant refers it more than six months after the date on which the firm sends its final response or more than six years after the event complained of or (if later) more than three years from the date on which he became aware (or ought reasonably to have become aware) that he had cause for complaint.
Ombuds var izskatīt sūdzības ārpus šīm laika robežām, ja, pēc viņa domām, neiekļaušanās laika robežās bija ārkārtēju apstākļu rezultāts vai firma neiebilst pret sūdzības izskatīšanu (sk. ES 3
The Ombudsman can consider complaints outside those time limits when, in his view, the failure to comply with the time limits was as a result of exceptional circumstances or where the firm does not object to the consideration of the complaint (see ES 3
Apstākļi, kuros ombuds var noraidīt sūdzību bez izmeklēšanas, ir noteikti DISP 3.3.1.
The circumstances in which the Ombudsman may dismiss a complaint without investigating it are laid down in DISP 3.3.1
Ja, piemēram, viena sūdzība paceļ jautājumus ar plašāku saistību kā gadījumu, kurā iesaistīti daudzi patērētāji, FSA var sākt plaša mēroga akciju ( ES 3
If, for instance, a single complaint raises issues with wider implications, e.g. a large number of consumers are involved, action may be undertaken by the Financial Services Authority on a large scale (ES 3
Ja FOD uzskata, ka sūdzības iesniedzējam ir pamatota prasība, tas var pieprasīt iesaistītajai firmai izmaksāt kompensāciju.
If the FOS considers that a complainant has a valid claim, it can order the firm in question to pay compensation.
FOD lēmums ir galīgs un saistošs firmai un ir pakļauts maksimālajam piespriestajam sodam līdz GBP 100 000 plus procentu likme
A determination by the FOS is final and binding on the firm, subject to a maximum enforceable award of £100.000 plus interest.
Ombuds var ieteikt firmai izmaksāt augstāku summu, kas nav obligāti ( WE 27, 3. lpp.) .
The Ombudsman may recommend to a firm a payment of a higher sum that is not mandatory (WE 27, page 3).
Ja prasītājs nav apmierināts ar FOD lēmumu, viņš/viņa ir tiesīgs griezties tiesā, ievērojot tiesību aktos noteiktos laika un citus ierobežojumus.
If the complainant is not satisfied with the FOS's decision, he/she remains free to take legal action subject to any statutory limitations on timing etc.
Ja prasītājs lēmumu pieņem, tas ir saistošs.
If the decision is accepted by the complainant, it is binding.
Attiecības starp FOD un FSA reglamentē Saprašanās memorands ( MoU ).
A Memorandum of Understanding (MoU) governs the relationship between the FOS and the FSA.
Tas ir sīki aplūkots liecībā WE 83
This is dealt with in detail in WE 83
12.-17. lpp. : Starp citām lietām MoU izceļ, ka „katrs ir operatīvi neatkarīgs, un tam ir noteiktas funkcijas”, tas apkopo FSA un FOD attiecīgos pienākumus un nodrošina sadarbības struktūru.
Pages 12-17. : Among other things, the MoU points out that " each is operationally independent and has distinct functions ", it summarises the respective responsibilities of the FSA and the FOS and provides a framework for cooperation.
Tas satur arī noteikumus par informācijas apmaiņu starp abām struktūrām.
It also contains provisions on information-sharing between the two bodies.