natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Turklāt kopš galvenajiem notikumiem ELAS (1998.–2000. gadā) patiesībā visiem cietušajiem apdrošinājuma ņēmējiem šobrīd ir iestājies noilgums saskaņā ar AK Ierobežojumu aktu.
Furthermore, since the main events at ELAS date back to 1998-2000, virtually all aggrieved policyholders are by now time barred under the UK Limitations Act.
Tādējādi praksē lielākajam vairumam apdrošinājuma ņēmēju Finanšu ombuda dienests ir bijis vienīgais civiltiesību avots.
In practice, therefore, for the vast majority of policyholders, the Financial Ombudsman Service had been the only source of civil justice.
Teorētiski cietušie apdrošinājuma ņēmēji varētu pamatot savas prasības ar AK regulatora iespējamu kļūdu apdrošinājuma ņēmēju aizsardzībā, uzraugot grāmatvedības kārtošanu, noteikumu ieviešanu un Equitable Life finansiālo situāciju saskaņā ar AK tiesību aktiem.
Aggrieved policyholders could, in theory, base their claims on alleged failure of the UK Regulator to protect policyholders by exercising supervision of accounting and provisioning practices and the financial situation of Equitable Life in accordance with UK law.
Apgalvojumu, ka AK regulējošās iestādes neveica piesardzīgu uzraudzību, ir izteikuši vairāki liecinieki mutiski (skatīt, piemēram, T. Lake , H1 ; P. Weir , H2 ; N. Bellord , H2 ; M. Josephs , H2 , L. Kwantes , H7 , L. Seymour , H7 ; P. Braithwatie , H11 ) un rakstiski (skatīt, piemēram, WE 4 , WE 7 , WE 8 , WE 14 , WE 15 , WE 36 , WE 44 , WE 51 , WE 52 ).
The allegation that the UK regulatory authorities failed in respect of prudential supervision has been put forward by numerous witnesses orally (see for instance Mr LAKE, H1; Mr WEIR, H2; Mr BELLORD, H2; Mr JOSEPHS, H2, Ms KWANTES, H7, Mr SEYMOUR H7, Mr BRAITHWAITE, H11) and in writing (see for instance WE 4, WE 7, WE 8, WE 14, WE 15, WE 36, WE 44, WE 51, WE 52).
Šie apgalvojumi ir izskatīti šī ziņojuma III daļā.
These are covered in Part III of this report.
Daži liecinieki apgalvoja, ka regulators ne tikai nespēja pildīt savas uzrauga funkcijas, bet arī maldināja apdrošinājuma ņēmējus, kas pie tā vērsās Equitable Life jautājumā.
Some witnesses suggested that the regulator not only failed to fulfil its supervisory functions but also misled policyholders who had approached them in relation to Equitable Life.
J. Vinall , piemēram, WE 43 apgalvo, ka viņš vērsās pie FPRI 2001. gada sākumā, kad ELAS maksātspējas problēmas kļuva zināmas un tika plaši atspoguļotas visā AK presē.
Mr VINALL, for instance, claims in WE 43 that he contacted the FSA in early 2001 at a time when the solvency problems faced by ELAS became apparent and were widely reported in the press throughout the UK.
Viņš uzdeva jautājumus par maksātspēju un rezervju līmeņiem un apgalvo, ka FPRI viņam atbildēja, ka uztraukumam nav pamata, lai gan patiesībā regulatoram bija jāzina par šīm problēmām.
He asked questions about solvency and reserve levels and claims to have been told by the FSA that there was no reason for concern, when in fact the problems should have been known to the regulator.
Pēc viņa domām, FPRI ir maldinājusi apdrošinājuma ņēmējus.
In his opinion, the FSA have misinformed policyholders.
Tādējādi viņi turpināja izmantot ELAS pakalpojumus ilgāk, nekā to būtu darījuši pretējā gadījumā, un cieta papildu zaudējumus.
As a result, they stayed with ELAS longer than they would otherwise have done and suffered further losses.
J. Vinall vēlāk iesniegtās sūdzības FPRI un AK sūdzību izskatīšanas komisāram netika atbalstītas.
Mr VINALL's subsequent complaints to both the FSA itself and the UK Complaints Commissioner were not upheld.
FPRI apgalvoja, ka tā nav kompetenta novērtēt, vai ELAS situācija ir problemātiska, un ka patērētāju ziņā ir izdarīt lēmumu attiecībā uz ELAS ( WE 43 ).
The FSA claimed that it was not in a position to assert that there were no problems at ELAS and that there was an onus on consumers to make their own decisions with regard to ELAS (WE 43).
Tāpat FPRI norādīja, ka, spriežot, vai piemērot uzņēmumiem ierobežojumus, tai jāņem vērā plašāka mēroga ietekme, kas šādiem ierobežojumiem var būt uz tirgu un patērētājiem kopumā.
It also pointed out that in making judgements about imposing restrictions on firms, the FSA must take into account the wider impact these may have on the market and on consumers generally.
Arī sūdzību izskatīšanas komisārs atzīmēja, ka regulatoriem ir jābūt piesardzīgiem spriedumu izdarīšanā. „ Atskatoties var izrādīties, ka šāda piesardzība bija nepamatota, bet tas nenozīmē, ka sākotnējais spriedums bija nepārdomāts vai pat neobjektīvs. ”
Similarly, the Complaints Commissioner noted that regulators have to err on the side of caution when they make judgements. "
AK parlamentārais ombuds (skatīt turpmāk) pašlaik izskata to indivīdu sūdzības, kuri apgalvo, ka viņi „ saņēma no FPRI apstiprinājumu, ka nebija pamata uztraukumam par ELAS maksātspēju ” ( WE 43 ).
The UK Parliamentary Ombudsman (see below) is currently considering complaints by many individuals, who allege that they " were assured by the FSA that there was no reason to be alarmed as to the solvency of the Society" (WE 43).
Apdrošinājuma ņēmējiem ir iespējami divi veidi, kā iegūt kompensāciju par regulatora iespējamām kļūdām.
There are two possible avenues available to policyholders to obtain compensation for alleged failings of the regulator.
Ar tiesu nesaistīts – AK parlamentārais ombuds
Non-judicial - the UK Parliamentary Ombudsman
Sūdzības AK parlamentārajam ombudam ir pirmā iespēja, kā cietušie apdrošinājuma ņēmēji var iegūt kompensāciju.
Complaints to the UK Parliamentary Ombudsman constitute the first possibility for aggrieved policyholders to obtain compensation.
Parlamentārā ombuda memorandā Lūgumrakstu komitejai ir detalizēti noteikta ombuda loma vispār un konkrēti attiecībā uz ELAS lietu ( WE 12 ).
A memorandum of the Parliamentary Ombudsman to the Petitions Committee sets out in detail the Ombudsman's role in general and with regard to the ELAS case in particular (WE 12).
Tādējādi „ombuda loma ir izskatīt to indivīdu sūdzības (ko tam nodevuši Pārstāvju palātas locekļi), kas apgalvo, ka ir cietuši nenovērstu netaisnību tāpēc, ka attiecīgās ombuda jurisdikcijā esošās struktūras, pildot savas pārvaldes funkcijas, pieļāvušas kļūdu pārvaldē.
Thus, " the Ombudsman's role is to consider complaints (referred to her by a Member of the House of Commons) from individuals who claim to have suffered an unremedied injustice as a result of maladministration on the parts of the bodies falling within her jurisdiction in the discharge of their administrative function.
Ja ombuds atklāj, ka kļūda pārvaldē ir radījusi (vai veicinājusi) nenovērstu netaisnību, tas sniegs ieteikumus, lai novērstu šādu netaisnību.
Where the Ombudsman finds that maladministration has caused (or has contributed to) an unremedied injustice, she will make recommendations to remedy such an injustice.
Tomēr ombuds nav pilnvarots likt kādai struktūrai pieņemt tā ieteikumus.
However, the Ombudsman has no power to compel a body to accept her recommendations.
Tomēr ombuda ieteikumus parasti pieņem un nodrošina atbilstīgus tiesiskās aizsardzības līdzekļus.
Nevertheless, her recommendations are normally accepted and a suitable remedy provided.
Ja tā nenotiek, ombuds ar īpaša ziņojuma palīdzību var vērsties pie Parlamenta”.
Where it does not happen, the Ombudsman may bring this to Parliament's attention by means of a special report. "
EMAG savā lūgumrakstā apgalvo, ka 2001. gadā vairāk nekā 600 AK apdrošinājuma ņēmēju pieprasīja ombudam veikt izmeklēšanu ( WE 14
EMAG states in its petition that in 2001, more than 600 UK policyholders demanded an investigation by the Ombudsman (WE 14
Pēc šīs izmeklēšanas ombuds savā 2003. gada jūnijā publicētajā ziņojumā secināja, ka piesardzīgais regulators nebija pieļāvis kļūdu pārvaldē.
Following the investigation, the Ombudsman concluded in her report published in June 2003 that there was no maladministration on the part of the prudential regulator.
Tomēr pēc G. W. Penrose ziņojuma publicēšanas tika uzsākta otra izmeklēšana (par spīti tam, ka FPRI pret to iebilda
However, subsequent to the publication of the Penrose report, a second investigation was launched (despite reported opposition against it from the FSA
2005. gada 9. novembra lūgumraksta Nr. 29/2005 papildinājums par FPRI un FOD, 10. lpp. ), apskatot ilgāku laika periodu un ar tiesībām izmeklēt arī Valdības statistikas departamenta (VSD) darbību.
Addendum to petition 29/2005 dated 9 November 2005 concerning FSA and FOS; page 10. ), covering a wider period and with powers to investigate also the actions of the Government's Actuary Department (GAD).
Šī izmeklēšana pašlaik tiek veikta.
This investigation is currently ongoing.
Ombuda izmeklēšanas darba uzdevums ir „ noteikt, vai sakarā ar kļūdu pārvaldē, ko pieļāvušas valsts struktūras, kas atbildīgas par apdrošināšanas sabiedrības Equitable Life Society un/vai Valdības statistikas departamenta piesardzīgu uzraudzību, laika posmā pirms 2001. gada decembra indivīdiem ir nodarīta netaisnība; un ieteikt atbilstošu kompensāciju par jebkuru nodarīto netaisnību ” ( WE 12
The terms of reference for the Ombudsman's investigation are " to determine whether individuals were caused injustice through maladministration in the period prior to December 2001 on the part of the public bodies responsible for the prudential regulation of the Equitable Life Assurance Society and/or the Government's Actuary Department; and to recommend appropriate redress for any injustice so caused " (WE 12
B pielikums. ).
Annex B. ).
Ombuds neizmeklēs to, vai tolaik AK reglamentējošais režīms bija pareizi ieviests, vai arī to, vai tas atbilst ES tiesību aktu prasībām, bet tikai to, vai tas tika pareizi pārvaldīts.
The Ombudsman will not investigate whether the UK regulatory regime at the time was properly conceived or whether it meets the requirements of EU law but only whether it was properly administered.
Tāpat ir svarīgi atzīmēt, ka ombuda izmeklēšana attiecas tikai uz periodu līdz 2001. gada decembrim, jo FPRI, kas no minētā datuma tika noteikta par vienīgo regulatoru, neietilpst ombuda jurisdikcijā.
It is also important to note that her investigation only covers the period up to 1 December 2001, as the FSA, which was established as the sole regulator from that date, is not a body within her jurisdiction.
Turklāt ombuds var izmeklēt tikai tās darbības, kas saistītas ar ELAS piesardzīgu regulēšanu; tas nevar izskatīt sūdzības par uzņēmējdarbības veikšanu vai tirdzniecības jautājumiem, jo pašregulējošas struktūras, kuras bija atbildīgas par šādu regulēšanu, nav un nekad nav bijušas ombuda jurisdikcijā.
Likewise, the Ombudsman can only inquire into the actions of those charged with the prudential regulation of ELAS; she cannot consider complaints about the conduct of business or marketing issues because the self-regulatory bodies that were responsible for such regulation are not - and have never been - within the Ombudsman's jurisdiction.
Vairāki liecinieki norādīja uz ombuda veiktās izmeklēšanas nozīmīgumu.
A number of witnesses pointed out the importance of the Ombudsman's investigation.
C. Thomson ( H2 ) uzskatīja, ka ombuda ziņojums ir apdrošinājuma ņēmēju lielākā cerība iegūt kompensāciju.
Mr THOMSON (H2) took the view that the Ombudsman's report is the policyholders' best hope for compensation.
Tāpat E. Terták ( H1 ) apgalvoja, ka „ [Komisija] konsekventi uzskata, ka ombuda otrais ziņojums ir Equitable Life upuru labākā iespēja iegūt kompensāciju ”.
Likewise, Mr TERTÁK (H1) stated that "[the Commission] have consistently taken the view that the second report of the Ombudsman offers the best chance for victims of Equitable Life to obtain redress ".
Komisārs C. McCreevy H8 to apstiprināja: „ Ziņojums ir cietušo apdrošinājuma ņēmēju un pensionāru labākā un, iespējams, vienīgā iespēja saņemt kompensāciju .”
Commissioner McCREEVY in H8 confirmed this: " The report represents the best chance – perhaps the only chance – for aggrieved policyholders and pensioners to receive compensation ".
Apdrošinājuma ņēmēji, šķiet, bija vienisprātis par ombuda ziņojuma nozīmīgumu un mudināja komiteju sagaidīt tā publicēšanu, pirms komisija sagatavo savu galīgo ziņojumu.
Policyholders seem to agree on the significance of the Ombudsman's report and urged the committee to wait for it to be published before making its own final report.
Turklāt viņi pauda bažas par to, vai AK valdība īstenotu shēmu, lai realizētu iespējamos ombuda ieteikumus izmaksāt kompensāciju.
Furthermore, they expressed concern as to whether the UK Government would implement a scheme giving effect to possible recommendations by the Ombudsman to pay compensation.
Šajā saistībā viņi atsaucās uz neseno fondēto pensiju lietu, kad 125 000 cilvēku zaudēja ievērojamu daļu savu noteikto premiālo fondēto pensiju, kad 1997. gada aprīlī un 2004. gada martā šādas shēmas tika pārtrauktas, nenodrošinot pietiekamus līdzekļus, lai izmaksātu solītās piemaksas.
In this context, they referred to a recent case on occupational pensions, where as many as 125,000 people lost significant parts of their defined benefit occupational pensions when such schemes wound up between April 1997 and March 2004 without sufficient funds to pay the benefits promised.
2006. gada martā parlamentārais ombuds publicēja ziņojumu „ Ticība solījumam par pensijām ”, kurā konstatēts, ka valdības pieļautā kļūda pārvaldē nozīmēja to, ka zaudējumus cietušie neapzinājās, kādu risku tie uzņemas, un viņiem tika liegta iespēja šo risku samazināt.
In March 2006, the Parliamentary Ombudsman published a report, ' Trusting in the pensions promise ', which found that Government maladministration had meant that those who suffered loss had not realised the risks they ran and had been denied the opportunity to reduce them.
Ombuds ierosināja, ka valdībai ir jāapsver, vai nevajadzētu īstenot pasākumus, lai atjaunotu skarto pensijas saņēmēju pamatpensiju un papildu piemaksas.
She recommended that the Government should consider whether it should make arrangements for the restoration of the core pension and non-core benefits of those affected.
AK valdība noraidīja gan parlamentārā ombuda iegūtos datus par kļūdu pārvaldē, gan tā ieteikumus.
The UK Government rejected both the Parliamentary Ombudsman's finding of maladministration and her recommendation.
AK parlamenta Īpašā komiteja valsts pārvaldes jautājumos ļoti kritizēja valdības nostāju šajā jautājumā un pauda bažas par ietekmi, kāda šai nostājai var būt uz ombuda konstitūcijā noteikto lomu: „Mēs piekrītam ombudam, ka tika pieļauta kļūda pārvaldē.
The UK Parliament's Select Committee on Public Administration was highly critical of the government's position on this issue and expressed concern about the implications it may have for the Ombudsman's constitutional role: We agree with the Ombudsman that maladministration occurred.
Valdības informācija par pensijām bija nepilnīga, un pat saprātīgi cilvēki būtu maldināti.
Government information about pensions was deficient and reasonable people would have been misled.
Turklāt valdībai vajadzēja pienācīgi izskatīt ombuda ieteikumus, nevis uzreiz pieņemt, ka tie ievērojami apgrūtinās valsts finanses.
Moreover, the Government should have considered the Ombudsman's recommendations properly, rather than immediately assuming that they would place large burdens on the public purse.
Šī ir otrā reize mazāk nekā 12 mēnešu laikā, kad ombuds ir ziņojis parlamentam, ka tas ir konstatējis netaisnību, kas nav vai netiks novērsta.
This is the second time in less than 12 months that the Ombudsman has reported to Parliament that she has found injustice that has not been, or will not be, remedied.
Kopumā tikai četri šādi ziņojumi ir tikuši sagatavoti.
Only four such reports have ever been made.
Sistēma, kas izveidota ar 1967. gada parlamentārā komisāra aktu, darbojas tikai tad, ja ir vispārēja sapratne starp ombudu, parlamentu un valdību par to, ko nozīmē kļūda pārvaldē un kam ir pilnvaras to noteikt.
The system established by the Parliamentary Commissioner Act 1967 will only work if there is a common understanding between the Ombudsman, Parliament and Government as to what constitutes maladministration, and who has authority in identifying it.
Valdība ir pārsteidzīgi noraidījusi ombuda iegūtos datus par kļūdu pārvaldē.
The Government has been far too ready to dismiss the Ombudsman's findings of maladministration.
Mūsu izmeklēšanas ir pierādījušas, ka šie iegūtie dati bija patiesi.
Our investigations have shown that these findings were sound.
Būtu ārkārtīgi neveiksmīgi, ja valdība sāktu vienkārši noraidīt iegūtos datus par kļūdu pārvaldē, jo īpaši gadījumos, kad šīs komitejas izmeklēšanā ir pierādīts, ka šai lietai tiešām bija jāpievērš uzmanība.
It would be extremely unfortunate if Government became accustomed simply to reject findings of maladministration, especially if an investigation on this Committee proved there was indeed a case to answer.
Katras lietas pamatā par kļūdu pārvaldē ir kāds, kas cietis no netaisnības.
At the heart of every case of maladministration is someone who has suffered injustice.
Vēršot visas pūles uz to, lai noliegtu iegūtos datus par kļūdu pārvaldē, nevis apsvērtu, kādi tiesiskās aizsardzības līdzekļu būtu piemēroti un proporcionāli, valdība ir papildus kaitējusi sūdzību iesniedzējiem.
By concentrating its energy on denying findings of maladministration, rather than on considering what remedies might be practical and proportionate, the Government has caused further distress to complainants.
Valdība ir kavējusi šo cilvēku problēmu atrisināšanu. ”
It has delayed any resolution of their problems ."
Īpašā komiteja valsts pārvaldes jautājumos: „Attiecīgais ombuds: ombuda ziņojums par pensijām un to veidojošajiem rādītājiem”; 2005.–2006. gada sesijas sestais ziņojums; tā iespiešanu 2006. gada 20. jūlijā pasūtīja Pārstāvju palāta.
Public Administration Select Committee: "The Ombudsman in Question: the Ombudsman’s report on pensions and its constitutional implications"; Sixth Report of Session 2005–06; Ordered by The House of Commons to be printed 20 July 2006.
http://www.publications.parliament.uk/pa/cm200506/cmselect/cmpubadm/1081/108102.htm Valdība neatkāpās no savas nostājas, reaģējot uz secinājumiem un ieteikumiem, kas bija minēti Īpašās komitejas ziņojumā.
http://www.publications.parliament.uk/pa/cm200506/cmselect/cmpubadm/1081/108102.htm The government maintained its position in its response to the conclusions and recommendations in the Select Committee’s report.
Kā P. Braithwaite ( H11 ) informēja komiteju, daži no cietušajiem centās panākt, lai Augstākajā tiesā tiktu juridiski pārskatīts lēmums noraidīt ombuda iegūtos datus un ieteikumus.
As Mr BRAITHWAITE (H11) informed the committee, some of the victims sought a judicial review of the decision to reject the Ombudsman's findings and her recommendation before the High Court.
Tiesa savā 2007. gada 21. februāra spriedumā (skatīt WE-FILE 30
In its judgement of 21 February 2007 (see WE-FILE 30
L. Kwantes ( H7 ) izteica līdzīgu piezīmi: „ Mani māc bažas, ka valdība var bez grūtībām rīkoties līdzīgi, kad parlamentārais ombuds iesniegs ziņojumu par Equitable Life, un tās ir nopietnas bažas. ...
Ms KWANTES (H7) struck a similar note: " My concern is that the Government can very easily do the same thing when the Parliamentary Ombudsman reports on Equitable Life, and that is a real concern. ...
Man ir sajūta, ka, ja valdība var vienkārši ignorēt ieteikumus un palikt nesodīta, tā ir atklāta ņirgāšanās par ombuda sistēmu. ”
My feeling is that, if a government can just ignore what is recommended with such impunity, it makes a total mockery of the ombudsman system. "
P. Scawen apgalvo WE 23/2
Mr SCAWEN states in WE 23/2
6. lpp. , ka „ pēdējā pieredze nevairo uzticību ”.
Page 6. that " recent experience does not encourage confidence ".
Viņš piebilda, ka „ tas mums nepalīdz, ja ir bijusi kļūda pārvaldē un rezultātā valdība neņem vērā attiecīgo ziņojumu un neko nedara, lai atlīdzinātu cietušajiem par savu nekompetenci ” ( WE 23/2
He added that " it is no help to us if there has been maladministration if at the end of the day, the Government takes no notice of the report and takes no action to compensate victims of its incompetence " (WE 23/2
Līdzīgas bažas WE-CONF 19 ir paudis J. Newman .
Similar concerns are expressed in WE-CONF 19 by Mr NEWMAN.
L. Seymour ( H7 ) atsaucās uz kāda laikraksta rakstu, citējot C. Thomson , kas apgalvoja, ka viņš „neliek pārāk li ELAS izredzes uz to”, ka parlamentārā ombuda ziņojuma rezultātā tiks izmaksāta kompensācija.
Mr SEYMOUR (H7) referred to a newspaper article quoting Mr THOMSON who apparently said that he was 'not overly hopeful' that the Parliamentary Ombudsman's report would lead to compensation.
H8 C. Thomson paskaidroja savu paziņojumu: „ Ir divi priekšnoteikumi, lai valdība izmaksātu kompensāciju parlamentārā ombuda ziņojuma rezultātā: pirmkārt, ombudam ir jāatrod kļūda pārvaldē, kuras rezultātā apdrošinājuma ņēmējiem tika nodarīta netaisnība; otrkārt, valdībai ir jāapstiprina šie iegūtie dati un ieteikums izmaksāt kompensāciju.
In H8 Mr THOMSON explained his statement: " There are two preconditions to the payment of government compensation arising from the Parliamentary Ombudsman’s report: firstly that the Ombudsman should find maladministration leading to injustice to policyholders; and secondly that the Government accepts those findings and the recommendation for compensation.
Savā komentārā es norādīju, ka otrais priekšnoteikums automātiski neizriet no pirmā. ”
My comment reflected that the second does not automatically follow from the first ."
Sākotnēji ombuda ziņojumu bija paredzēts publicēt 2006. gada pavasarī (skatīt WE 12 ).
The publication of the Ombudsman's report was originally foreseen for spring 2006 (see WE 12).
Vēlāk ziņojuma publicēšana tika atlikta līdz 2006. gada beigām.
Subsequently, publication of the report was postponed until the end of 2006.
Parlamentārais ombuds savā 2006. gada 16. oktobra vēstulē paziņoja par papildu atcelšanu, norādot, ka ziņojums netiks publicēts līdz 2007. gada maijam (skatīt WE-FILE 19 ).
By letter of 16 October 2006, the Parliamentary Ombudsman announced a further delay, announcing that the report will not be published before May 2007 (see WE-FILE 19).
Tiesas ceļā – lietas izskatīšana tiesā
Judicial - proceedings before the court
Cietušie apdrošinājuma ņēmēji varētu arī uzsākt tiesvedību pret regulatoru AK tiesās.
Aggrieved policyholders could also take legal action against the regulator before the UK courts.
Tomēr, kā norādīja T. Lake ( H1 ), „ pilsoņu ... centieniem ... iegūt kompensāciju AK tiesās ir ievērojami šķēršļi ”.
However, as Mr LAKE (H1) pointed out, " the obstacles in the way of ... a citizen obtaining redress in the UK courts are formidable ". "
Viņš apgalvoja, ka „ pilsoņiem ir jāpierāda, ka regulators pārsniedzis pilnvaras, un to ir ārkārtīgi grūti izdarīt ”.
Against the regulator, the citizen must prove misfeasance, which is a very high hurdle ", he said.
Tāpat arī L. Seymour atzīmēja H7 , ka „ tādām sabiedriskām struktūrām kā regulatoram ir augstākā imunitāte pret apsūdzību un ka, ierosinot lietu attiecīgajā dalībvalstī pret valdību, lai iegūtu kompensāciju, būtu juridisks šķērslis pierādīt pilnvaru pārkāpšanu ”. „ Pilnvaru pārkāpšana būtībā nozīmē to, ka valdība varētu kaut ko izdarīt nepareizi un tas nav pamatoti, ja vien var pierādīt, ka tas tika izdarīts ar iepriekšēju nodomu.
Likewise, Mr SEMOUR noted in H7 that " public bodies such as the regulator have Crown immunity from prosecution, and that action within the Member State against the Government for remedy would have to pass a high legal hurdle of proof of misfeasance ". "
Tas ir galvenais šķērslis, kas jāpārvar. ”
Misfeasance means effectively that the Government could do something wrong, and is not liable, unless it can be proven it was done maliciously.
Turklāt T. Lake ( H1 ) uzsvēra, ka tiesvedība pret regulatoru būtu saistīta ar ievērojamu finansiālo risku cietušajiem apdrošinājuma ņēmējiem, līdzīgi tam, kas minēts iepriekš attiecībā uz iespējamu tiesvedību pret ELAS .
In addition, Mr LAKE (H1) stressed that court action against the regulator would entail a considerable financial risk for aggrieved policyholders, similar to what has been noted above in relation to possible court proceedings against the Society.