natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tur, kur joprojām pastāv privātie operatori, tie ir kļuvuši atkarīgi no valsts finansējuma, kas nepieciešams, lai segtu neizbēgamos ekspluatācijas deficītus.
Where private operators have remained in existence, they have become dependent on public funding to cover their unavoidable operating deficits.
Tādējādi gan valsts uzņēmumi, gan privātie līgumslēdzēji ir ieguvuši monopolu uz tiesībām sniegt regulārus pakalpojumu un uz valsts finansējuma pieejamību.
As a result, both public enterprises and private contract partners have acquired monopolies on the right to provide scheduled services and on access to public funding.
90. gados tika veikta izpēte par jaunu konkurences, finansēšanas un zonu sadales sistēmu ― „regulēto konkurenci”, kas aizstātu visas iepriekšējās valsts, reģionālās un vietējās sistēmas.
In the 1990s, studies were performed on a new system of competition, financing and allocation of areas, 'regulated competition', which would replace all the different hitherto existing national, regional and local systems.
Tas radīja pieņēmumu, ka nākotnē valsts pasūtījuma procedūras būs jāizmanto visā ES teritorijā.
This created an expectation that in future public procurement procedures would have to be adhered to throughout EU territory.
Dažas dalībvalstis jau paredzēja šādu sistēmu, pārskatot savus tiesību aktus.
Some Member States have already anticipated such a system when revising their national legislation.
Vēlāk Komisija paskaidrojuma rakstā par savu 2000. gada regulas priekšlikumu vērsa uzmanību uz pastāvošo tiesisko regulējumu, jo īpaši uz:
Subsequently, the Commission, in the explanatory memorandum on its proposal for a regulation of 2000, drew attention to the existing legislative framework, particularly:
- EK līguma 73. pantu, kas nosaka, ka atbalsts ir saderīgs ar Līgumu, ja tas ir atlīdzība par tādu saistību izpildi, kuras parasti uzskata par „sabiedriskajiem pakalpojumiem”;
- Article 73 of the EC Treaty, pursuant to which aid is compatible with the Treaty if it represents reimbursement for the discharge of certain obligations inherent in the concept of a 'public service';
- Regulu (EEK) Nr. 1191/69 (grozīta ar Regulu (EEK) Nr. 1893/91), kurā uzskaitītie tie kompensācijas veidi, uz kuriem neattiecas prasība atbalstu darīt zināmu, kā noteikts Līguma 88. panta 3. punktā.
- Regulation (EEC) No 1191/69, as amended by Regulation (EEC) No 1893/91, which enumerates these forms of compensation, which are exempt from the requirement to notify State aid as referred to in Article 88(3) of the Treaty.
Tomēr minētajā regulā nebija noteikts, kādā veidā sabiedrisko pakalpojumu līgumi jāpiešķir vai kādā veidā jāatver tirgi.
However, this Regulation did not lay down how public service contracts should be awarded or how markets should be opened up.
Līgumu piešķiršanu konkrēti regulēja ar Direktīvām 92/50/EK un 93/38/EEK, kuras 2004. gadā aizstāja ar Direktīvām 2004/17/EEK un 2004/18/EEK.
The award procedure was partially regulated in Directives 92/50/EC and 93/38/EEC, which in 2004 were to be replaced by Directives 2004/17/EEC and 2004/18/EEC.
Tomēr ir daudzi līgumi (un jo īpaši koncesijas), kuriem šīs procedūras nepiemēro.
However, there are many contracts (and particularly concessions) to which these procedures do not apply.
Savukārt regula, ko Komisija toreiz piedāvāja, kā arī vēlākie grozītie priekšlikumi paredzēja šādas procedūras.
The Regulation as then proposed by the Commission and also the later amended proposals, on the other hand, did provide for them.
Komisija vērsa uzmanību arī uz situācijas izmaiņām, ko izraisīja lielu starptautisku uzņēmumu parādīšanās.
The Commission also drew attention to the change in the situation due to the rise of large international corporations.
Tie piedāvāja no valsts iestādēm un privātiem koncesionāriem pārņemt autobusu, tramvaju un dzelzceļa pakalpojumus ar nosacījumu, ka tie saņems finansiālu kompensāciju par paredzamo ekspluatācijas deficītu, tostarp līdzekļus, kas tiem ļaus strādāt ar peļņu.
These offer to take bus, tram and rail services over from public authorities and private concession-holders on condition that they receive financial compensation for the anticipated operating deficit, including a grant which enables them to operate at a profit.
2000. gada 20. jūlijā Komisija pauda vēlmi ar regulu, ko ierosināja ar COM(2000)0007 , garantēt pārredzamību un vienādu attieksmi pret uzņēmumiem, tādējādi nodrošinot, lai ilgtermiņa koncesiju dēļ, ko valsts iestādes piešķir operatoriem, ar kuriem tās tradicionāli sadarbojas vai ar kuriem tām ir labas attiecības, citi ieinteresētie uzņēmumi neceltu prasības tiesā.
On 20 July 2000, the Commission indicated its desire to guarantee transparency and equal treatment of enterprises by means of the regulation proposed in COM(2000)0007 , thus ensuring that the award by competent authorities of long-term concessions to operators with which they had traditional relationships or were on friendly terms did not result in legal action being brought by other interested businesses.
Lai to panāktu, tika ierosināts, ka starp uzņēmumiem jāievieš konkurence, un to panāktu, aicinot uzņēmumus piedalīties konkursos par sabiedrisko pakalpojumu līgumiem uz pieciem gadiem.
In order to achieve this, it was proposed that competition should be introduced between businesses, to be effected by inviting them to tender for five-year public-service contracts.
Citi uzņēmumu atlases veidi būtu iespējami tikai izņēmuma gadījumos.
Other forms of selection of businesses would only remain possible in exceptional cases.
Vietējās pašvaldības un reģionālās iestādes, lietotāju organizācijas, vides organizācijas un arodbiedrības izvirzīja nopietnus iebildumus pret prasību visos gadījumos izmantot valsts pasūtījuma procedūras.
Local and regional authorities, users' organisations, environmental organisations and trade unions raised serious objections to the requirement to carry out public procurement procedures in every case.
Tās šādi rīkojās daļēji tāpēc, ka uzskatīja, ka šāda prasība beigu beigās novedīs pie tā, ka daudzie valstij piederošie pilsētu un reģionālie operatori vairs nevarēs pastāvēt, jo attiecīgie uzņēmumi ir izveidoti, lai pēc iespējas efektīvāk apkalpotu vietējo tirgu, nevis lai konkurētu kādā tālākā vietā.
They did so partly out of an expectation that ultimately this requirement would make it impossible for the many publicly owned urban and regional operators to remain in existence, because the businesses in question were established to serve a home market as effectively as possible and not with the aim of competing in some remote place.
Pietiktu, ka tie tikai vienreiz zaudētu konkursa procedūrā, piemēram, ja tie neizturētu cenu konkurenci ar kādu lielāku uzņēmumu, un tie būtu jālikvidē.
They would only need to be eliminated from a tender procedure once, for example because of price competition from a larger business, in order to go into liquidation.
Turklāt visi attiecīgie uzņēmumi iebilda pret ierosinātajiem piecu gadu līgumiem, jo kontinuitātes trūkums kavēs ieguldījumus.
In addition, all the businesses concerned objected to the proposed five-year term for contracts, because such a lack of continuity would hamper investment.
Tā kā uzaicinājumus piedalīties konkursos paredzēja izsludināt regulāri, arodbiedrības aicināja pārvadājumu darbiniekus aizsargāt pret atlaišanu vai pret sliktākiem nodarbinātības nosacījumiem ar jauno līgumslēdzēju.
If invitations to tender were to be issued periodically, trade unions called for transport staff to be protected against dismissal and against poorer terms of employment with a new contractual partner.
Avoti dažādajās dalībvalstīs vērsa uzmanību uz lielajām atšķirībām valstu praksē un uz to, ka nav vēlams uzspiest vienādus noteikumus ES līmenī, ignorējot pieredzi, kas gūta atšķirīgajā valstu praksē.
Sources in the various Member States drew attention to the wide variation of practices between countries and the undesirability of imposing uniform rules at EU level while ignoring the experience gained by means of those practices.
Atbilstoši šiem iebildumiem Parlaments 2001. gada 14. novembrī pieņēma grozījumus pirmajā lasījumā ar 317 balsīm pret 224 balsīm, cita starpā lai tramvaju un metro pakalpojumus un regulārus autobusu pakalpojumus attālumos līdz 50 km varētu sniegt bez valsts pasūtījuma procedūras.
In accordance with these objections, Parliament adopted amendments at first reading on 14 November 2001 by 317 votes to 224, inter alia to make it possible to provide tram and underground services and scheduled bus services within a range of 50 km without a public procurement procedure.
Gadījumos, kad šādu procedūru izmantotu, konkurence jābalsta ne vien uz cenu, bet arī uz daudzumu, bet līgumu termiņus pagarināja līdz 8 gadiem autobusu pakalpojumiem un 15 gadiem dzelzceļa pakalpojumiem.
Where such a procedure was held, competition should be based not only on price but also on quality, while the contract terms were extended to 8 years for bus services and 15 years for rail.
IV Padomes kopējā nostāja
The Council's common position
Pēc pirmā lasījuma pagāja vairāk nekā seši gadi, līdz Padomei izdevās vienoties par kopējo nostāju regulas priekšlikumam.
After first reading it was more than six years before the Council succeeded in agreeing a common position on the proposal for a regulation.
Viens no faktoriem, kas palīdzēja, bija tas, ka 2005. gada 20. jūlijā ar COM(2005)0319 Komisija iesniedza pārskatītu priekšlikumu, lielā mērā ievērojot nostāju, ko Parlaments pieņēma 2001. gadā.
One factor which helped it to do so was that on 20 July 2005 in COM(2005)0319 the Commission submitted a revised position, largely adhering to the position adopted by Parliament in 2001.
2006. gadā, Austrijas prezidentūras laikā, Padome panāca līdzīgu vienošanos, pēc kuras Vācijas prezidentūra pabeidza priekšlikuma izstrādi, pilnveidojot dažus aspektus attiecībā uz saikni starp šo regulu un Direktīvu 2004/18/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, un Direktīvu 2004/17/EEK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs.
In 2006, under the Presidency of Austria, the Council reached a similar conclusion, after which the German Presidency finalised the proposal, with a few refinements regarding the relationship between this regulation and Directive 2004/18/EEC on the coordination of procedures for the award of public works contracts, public supply contracts and public service contracts, and Directive 2004/17/EEC coordinating the procurement procedures of entities operating in the water, energy, transport and postal services sectors.
Šo priekšlikuma variantu raksturo lielāka dalībvalstu papildināmība, nekā bija paredzēts Komisijas 2000. gada priekšlikumā; piemēram, tiks saglabāta iespēja pārvadājumus starp pilsētām un konurbācijas zonām nodrošināt operatoriem, kuru īpašnieks ir valsts.
This version of the proposal is characterised by greater subsidiarity for the Member States than provided for in the Commission proposal of 2000; in particular, it will remain possible for transport to be provided in towns and conurbations by publicly owned operators.
V Referenta ierosinājumi
V. Consideration by the Committee on Transport and Tourism
Pašlaik pastāv liela vienprātība starp Parlamenta nostāju pirmajā lasījumā 2001. gadā, Komisijas 2005. gada pārskatīto priekšlikumu un Padomes 2006. gada kopējo nostāju.
There is now a large measure of agreement between Parliament's position at first reading in 2001, the Commission's revised position of 2005 and the common position of the Council of 2006.
Šī vienprātība ir referenta priekšlikuma pamatā.
Your rapporteur bases his proposal on this agreement.
Viņa grozījumi skar jautājumus, ko nevalstiskās organizācijas izvirzījušas par tiesisko noteiktību un kvalitāti.
The amendments which he proposed to Parliament's Committee on Transport and Tourism dealt with points raised by non-governmental organisations regarding legal certainty and quality.
Viena no šīs regulas piemērošanas sekām būs darbības kontinuitātes samazināšanās.
One consequence of the application of this regulation could be a reduction in the continuity of operation.
Tas nozīmē, ka attiecīgajiem darbiniekiem būs regulāri jāsaskaras ar nopietnu neskaidrību par savu darba vietu nākotni, jo līgumslēdzēja maiņa var izraisīt kolektīvas atlaišanas.
This means that the employees concerned would regularly face serious uncertainty about the future of their jobs because a change of contractual partner could result in collective redundancies.
Pat tad, ja darbiniekus pieņemtu darbā cits operators, ciestu viņu nodarbinātības nosacījumi.
Even if employees were recruited by another operator, their terms of employment might suffer.
Pirmajā lasījumā Parlaments nolēma darbiniekiem nodrošināt labāku aizsardzību.
This is similar to the situation with business closures and takeovers.
Padomes kopējā nostājā, kuras pamatā, kā Parlaments prasīja pirmajā lasījumā, ir lielāka dalībvalstu izvēles brīvība, ir teikts, ka būtu vēlami pasākumi, kas reglamentē darbinieku pāreju (4. panta 5. un 6. punkts), bet nav noteikts, ka tie ir obligāti.
The Council's common position, which, as requested by Parliament at first reading, is based on greater freedom of choice for Member States, does mention the desirability of arrangements governing the transfer of staff (Article 4(5) and (6)), but does not make them compulsory.
Grozījumi Nr. 3, 17, 19 un 20 to paredz, bet konkrētās kārtības izvēli atstāj dalībvalstu ziņā, saskaņā ar vietējām tradīcijām.
Amendments to insert a requirement for such arrangements while leaving it to the Member States to decide the details, in accordance with national traditions, did not secure a majority when put to the vote in the Committee on Transport and Tourism.
Grozījumi Nr. 1, 9, 10, 23, 24, 28, 39 un 40 ir paredzēti, lai novērstu daudzu uzņēmumu paustās bažas, ka samazināsies tiesiskā noteiktība.
Nor did amendments to provide for particular national circumstances and protect the Member States concerned against effects particularly unfavourable to them.
Grozījumi Nr. 5, 6, 8, 12, 14 un 15 ir paredzēti, lai nepieļautu tādus kompensāciju maksājumus, kas nesedz izmaksas un kas uzņēmumiem nodarītu tādu kaitējumu, ka nevarētu garantēt pakalpojuma kontinuitāti.
The Committee accepted the Council's definition in Article 2(c) of areas for which contracts can be concluded: any area smaller than a Member State is eligible.
Grozījumi Nr. 11 un 25 paredz īpašus valsts apstākļus un aizsargā attiecīgās dalībvalstis pret sekām, kas tām ir īpaši nelabvēlīgas.
Proposals to delete the option of direct award of contracts, which the Council wished to include in Article 5(6), were rejected, but, by a small majority, this option was restricted to a shorter transition period and on the other hand, in Article 5(4), by a large majority, extended in the case of contracts with SMEs.
Grozījuma Nr. 26 mērķis ir samazināt birokrātiju un izmaksas, kas saistītas ar valsts pasūtījuma procedūrām.
In addition, amendments were adopted relating to avoiding compensation payments which do not cover costs, which would so undermine businesses that continuity of service could not be guaranteed, as well as concerning arrangements for appeal and the conditions which should apply to subcontracting.
Šie papildinājumi, kuru pamatā ir praksē sastaptās situācijas, ir līdzsvaroti, un ar tiem Padomē panāktais kompromiss tiek nevis apšaubīts, bet atbalstīs.
In view of these relatively small amendments to the common position, your rapporteur anticipates that it will be possible to reach agreement with the Council at second reading, so that, within seven years of the Commission's having submitted this proposal, the legislative procedure can be concluded.
par Zaļo grāmatu: Zaudējumu atlīdzināšanas prasības par EK konkurences noteikumu pārkāpšanu
on the Green Paper on Damages actions for breach of the EC antitrust rules
Bert Doorn , Juridiskā komiteja
Bert Doorn , Committee on Legal Affairs
(*) Komiteju ciešāka sadarbība – Reglamenta 47. pants
(*) Enhanced cooperation between committees - Rule 47
– ņemot vērā Komisijas Zaļo grāmatu: Zaudējumu atlīdzināšanas prasības par EK konkurences noteikumu pārkāpšanu ( COM(2005)0672 ) (Zaļā grāmata par zaudējumiem),
– having regard to the Green Paper on Damages actions for breach of EC antitrust rules ( COM(2005)0672 ) (Green Paper on Damages),
- ņemot vērā Komisijas ziņojumu par konkurences politiku 2004. gadā ( SEK(2005)0805 ),
- having regard to the report from the Commission on competition policy 2004 ( SEC(2005)0805 ),
- ņemot vērā Parlamenta 1961. gada 15. novembra rezolūciju
- having regard to its resolution of 15 November 1961
- ņemot vērā Komisijas paziņojumu par sadarbību starp valstu konkurences institūcijām (VKI) un Komisiju, izskatot lietas, kas ir EK līguma 85. un 86. panta darbības jomā
- having regard to the Commission Notice on cooperation between national competition authorities (NCAs) and the Commission in handling cases falling within the scope of Articles 85 or 86 of the EC Treaty
- ņemot vērā 2000. gada 23. un 24. marta Lisabonas, 2001. gada 15. un 16. jūnija Gēteborgas, 2001. gada 14. un 15. decembra Lākenas, 2002. gada 15. un 16. marta Barselonas, kā arī 2003. gada 20. un 21. marta, 2004. gada 25. un 26. marta, 2005. gada 22. un 23. marta un 2006. gada 23. un 24. marta Briseles Eiropadomes prezidentūru secinājumus,
- having regard to the Presidency conclusions of the Lisbon European Council of 23 and 24 March 2000, the Gothenburg European Council of 15 and 16 June 2001, the Laeken European Council of 14 and 15 December 2001, the Barcelona European Council of 15 and 16 March 2002, and the Brussels European Councils of 20 and 21 March 2003, 25 and 26 March 2004, 22 and 23 March 2005, and 23 and 24 March 2006,
- ņemot vērā augsta līmeņa darba grupas ziņojumu, kuru publicēja 2004. gada novembrī, par Lisabonas stratēģiju „Risinot problēmas — Lisabonas stratēģija izaugsmei un nodarbinātībai”,
- having regard to the report published in November 2004 by the High Level Group on the Lisbon Strategy, entitled 'Facing the challenge - The Lisbon Strategy for growth and employment',
OV L 68, 6.3.2004., 1. lpp. , Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regulu (EK) Nr.773/2004 par Komisijas īstenotu tiesvedību saskaņā ar EK līguma 81. un 82. pantu
1. , Commission Regulation (EC) No 773/2004 of 7 April 2004 relating to the conduct of proceedings by the Commission pursuant to Articles 81 and 82 of the EC Treaty
- ņemot vēra starptautiskos instrumentus, kas atzīst tiesības uz efektīvu juridisko aizsardzību un īpaši Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju, Starptautisko paktu par civiltiesībām un politiskajām tiesībām un Starptautisko paktu par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām, kā arī tiem pievienotos protokolus,
- having regard to the international instruments that recognise the right to effective judicial protection and in particular the Universal Declaration of Human Rights, the International Covenant on Civil and Political Rights and the International Covenant on Economic, Social and Cultural Rights, as well as the protocols thereto,
- ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. pantu un tai pievienotos protokolus,
- having regard to Article 6 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms and the protocols thereto,
- ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu,
- having regard to Article 47 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union,
- ņemot vērā Reglamenta 45. pantu,
- having regard to Article 45 of its Rules of Procedure,
– ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu un Juridiskās komitejas atzinumu ( A6-0133/2007 ),
– having regard to the report of the Committee on Economic and Monetary Affairs and the opinion of the Committee on Legal Affairs ( A6‑0133/2007 ),
A. tā kā konkurences politika vienmēr ir bijusi Eiropas integrācijas projekta daļa un tai ir svarīga nozīme Eiropas Savienības attīstības procesā;
A. whereas competition policy has formed part of the European integration venture from the outset and is key to the process of the construction of the European Union,
B. tā kā brīva un neizkropļota konkurence ir būtiski svarīga, lai sasniegtu Lisabonas stratēģijas un Gēteborgas stratēģijas mērķus, kā arī nodrošinātu iekšējā tirgus darbību, likumīgu uzņēmējdarbību, patērētāju interešu aizsardzību un Eiropas Savienības mērķu sasniegšanu, bet pret konkurenci vērsta rīcība negatīvi ietekmē šo mērķu sasniegšanu,
B. whereas free and undistorted competition is essential to achieving the objectives of the Lisbon-Göteborg strategy, the vitality of the internal market, entrepreneurial excellence, consumer interests and the goals of the European Union, while anti-competitive behaviour is prejudicial to those objectives,
C. tā kā EK līguma 81.un 82. pants ir tiesību akta noteikumi, kuriem ir tieša ietekme un kuri atbildīgajām iestādēm ir automātiski jāpiemēro; tā kā šie noteikumi ievieš individuālas tiesības, kas tiesu iestādēm ir patiesi jāaizsargā saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas praksi, it īpaši saistībā ar tiesas spriedumu lietā 26/62
C. whereas Articles 81 and 82 of the EC Treaty are public policy provisions that have direct effects and that should automatically be applied by the competent authorities; whereas they create rights between individuals, which the judicial authorities should safeguard effectively in line with the case law of the Court of Justice of the European Communities, including the judgment in case 26/62
NV Algemene Transport-en Expeditie Onderneming van Gend en Loos pret Nīderlandes Ieņēmumu dienestu, Recueil , 1963, 1. lpp.
NV Algemene Transport-en Expeditie Onderneming van Gend en Loos v Netherlands Inland Revenue Administration [1963] ECR-1.
( Van Gend un Loos ), kas ir jo īpaši svarīga, jo ir pirmā no šādām lietām,
(Van Gend & Loos), which is notable, in particular, for being the precursor to subsequent cases,
D. tā kā ES dalībvalstīs konkurences tiesības īsteno galvenokārt ar publisko tiesību instrumentu palīdzību un tā kā dalībvalstu līmenī pastāv ievērojamas atšķirības un šķēršļi, kas var atturēt potenciālos prasītājus no atlīdzības pieprasīšanas;
D. whereas in the Member States, competition law is chiefly enforced through public-law channels and considerable differences and obstacles exist at Member State level which may prevent potential claimants from pursuing actions for compensation,