natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Equitqble „Nemesis” nāca neatkarīga finanšu padomnieka S. Bayliss veidolā, kurš, būdams speciālists pensiju mūža rentes sektorā, bija aktīvs, izplatot ziņas, ka Equitable , pēc viņa domām, negodīgi apietas ar saviem pensiju apdrošinājuma ņēmējiem, jaucot pensiju termiņa nobeiguma vērtības un mūža pensiju gada likmes, lai apdrošinājuma ņēmēji neuzzinātu viņu garantēto mūža pensiju opciju patieso vērtību.
Equitable's Nemesis came in the form of an independent financial adviser, Mr Bayliss, who, being a specialist in the retirement annuity sector, was instrumental in spreading the word that Equitable, in his opinion, had been treating its pension policyholders unfairly by juggling pension maturity values and annuity rates so as to deprive policyholders of the true value of their guaranteed annuity options.
S. Baylis s un citu aģitācija noveda pie tiesas procesa, kura beigās sabiedrība cieta zaudējumu Lordu palātā.
The agitation of Mr Bayliss and others led to the litigation that eventually saw the Society defeated in the House of Lords.
Tādējādi EL šķietami izsmalcinātā pieeja un tās GAR jautājuma noniecināšana kā relatīvi triviāla un ar kopējo ietekmi zem GBP 50 miljoniem ... lika apdrošinājuma ņēmējiem ievērojami piepūlēties, lai saprastu, kā „50 miljonu nieciņš” īstenībā bija GBP 1,5 miljardu gala katastrofa . “
Thus, EL's seemingly sophisticated approach and its dismissal of the GAR issue as being relatively trivial and having an impact of no more than £50 million ... caused (policyholders) to be mightily concerned to learn that a "£50m bagatelle" was, in fact, a £1.5 billion terminal disaster. "
WE 58, 7.-10. lpp.
WE58, page 7-10.
Ja viņi to būtu izdarījuši, viņi noteikti būtu atklājuši, ka tā būtībā ir tās aktīvu izkliedēšanas racionalizēšana un peļņas fonda vadīšana ar intermitējoši negatīvu tehniskās maksātspējas rezervi.
Had they done so, they would necessarily have discovered that it was in essence a rationalisation for dispersal of its assets, and running a with-profits fund on an intermittently negative technical solvency gap.
Saskaņā ar WPWM paradigmu patiesībā nebija piesardzīgi taisnīgas apdrošināšanas vai reālu izredžu piepildīt apdrošinājuma ņēmēju pamatotās ieceres;
Under the WPWM paradigm there was no prudently equitable assurance, or real prospect of fulfilling policyholders’ reasonable expectations;
- Kopš 1987. gada regulatori atļāva peļņas fondam darboties ar galvenokārt negatīvu tehniskās maksātspējas rezervi, kas vēstīja pašreizējiem un nākotnes apdrošinājuma ņēmējiem drīzāk saistības nekā peļņu;
- From 1987 onwards the regulators allowed a with-profits fund to operate on a mostly negative technical solvency gap which betokened liability for present and future policyholders rather than profit;
Regulatori parasti nespēja novērtēt interešu konfliktu sekas starp sabiedrības privātajiem un korporatīvajiem/institucionālajiem klientiem un VSD stāvokli, iesakot sabiedrību kā civildienesta institucionālās pensiju shēmas nodrošinātāju.”
- The regulators generally failed to appreciate the effects of conflicts of interest between the Society’s private and corporate/institutional clients, and the GAD’s position in recommending the Society as a civil service institutional pension scheme provider".
Savā paziņojumā C. Slater ( WE 34) paziņoja, ka vairāk nekā desmit gadu laikā regulatori nespēja pilnībā novērtēt potenciālās briesmas, kas draudēja Equitable Life prakses dēļ, „ kad piešķir piemaksas, kas pārsniedz ieguldījumu peļņu, kas reāli iegūta, un līdzīgi ilgo vēsturi ar saistību nepilnīgu paziņošanu .”
In his statement, Mr. SLATER (WE34) claimed that over more than a decade, the Regulators failed to fully acknowledge the potential danger of Equitable Life's practice of " voting bonuses in excess of the investment returns actually achieved and the similarly long history of understating liabilities ."
Tā neuzturēja apsolīto rezervju fondu ...
It was not maintaining a promised reserve fund ...
Regulators būtu varējis viegli noteikt piramīdas shēmas pastāvēšanu kopā ar rezervju trūkumu un veikt labošanas darbības kā paredzēts direktīvā.”
The regulator could easily have determined the existence of a pyramid scheme together with the absence of reserves and taken remedial action as required by the directive.
Tas bija būtiski, jo īpaši tādēļ, ka deklarētais rezervju fonds bija svarīgs tirdzniecības faktors visā Kopienā.”
This was essential, particularly as the declared presence of a reserve fund was a key selling point throughout the Community."
WE-Conf 23 arī apsūdzēja AK regulatorus nevērībā pret GAR risku atklāšanu un nespējā reaģēt uz tiem, apgalvojot, ka „ jebkāda rūpīga izmeklēšana būtu atklājusi GAR nodrošinājuma trūkumu.
WE-CONF23 also accused the UK Regulators of negligence in recognizing and failure to react to the GAR risk, stating that " any diligent investigation would have revealed the absence of a GAR provision.
Tas, ka regulatori nerīkojās, lai slēgtu Equitable Life vai pieprasītu būtisku rekonstrukciju, iedrošināja direktorus neko nedarīt un tā sarežģīja zaudējumus, ko vēlāk cieta tie, kuriem bija polises 2001. gada16. jūlijā .”
The fact that the regulators did not act to close down Equitable Life or enforce a substantial reconstruction encouraged the directors to do nothing and thus compounded the losses eventually suffered by those who held policies on 16 July 2001 ."
S. Bayliss ( H 5) paziņoja, ka „ nav šaubu, ka FSA jaunajā regulatīvajā režīmā atskaites nebija adekvātas, lai noskaidrotu reālo situāciju vai iespējamās saistības, kas slēpās šajos fondos ...
In H5 Mr. BAYLISS stated that "there was no doubt that ... in the new regulatory regime of the FSA, the returns were not adequate in terms of explaining the true situation or potential liabilities that hid in those funds ...
Viņi pieņēma Equitable stāstu par maksātspējas rezervēm ilgu laiku: kamēr jūs ģenerējat jaunas pārdošanas, lai to atrisinātu, viss ir kārtībā.
They had been buying Equitable’s story on solvency margins for a very long time: as long as you are generating new sales to cope with it, then you are OK.
Ja jūsu jaunie darījumi ir pietiekami lieli, jūs varat aizpildīt caurumus ...
If your new business is big enough, you can backfill the hole ...
Problēma bija tā, ka regulatori saprata, ka ar GAR ir problēma 1998. gadā, un viņi nezināja, ko ar to darīt.
The problem was that the regulators realised there was a problem with GARs in 1998 and they did not know what to do about it.
Attiecībā uz otru jautājumu par iejaukšanos un kad to darīt, regulatori bija saņēmuši informāciju no ombuda noteikti 1997. un 1998. gadā, ka tā bija problēma.
As to the other question of intervention and when, the regulators were aware through the Ombudsman, certainly in 1997 and 1998, that this was an issue.
Viņiem bija dokumenti, kurus mēs bijām nodevuši presei, noteikti 1998. gada vasarā, ja viņiem nebūtu bijusi atsevišķu klientu iesūtītā informācija ...
They had the documentation that we circulated to the press, certainly in the summer of 1998, if they had not had it earlier through individual clients sending it in ...
Es domāju, ka viņiem bija tā pati problēma – vēlēties vai nevēlēties iejaukties.”
I think they had the same problem of wanting or not wanting to intervene."
Tomēr ne- GAR apdrošinājuma ņēmējs D. Stonebanks ( WE 46) apstrīd dažas no S. Bayliss liecībām, apstiprinot skaidru interešu atšķirību starp GAR un ne- GAR apdrošinājuma ņēmēju grupām un apgalvojot, ka S. Bayliss aizstāv tikai pirmās grupas apdrošinājuma ņēmēju intereses, iesniedzot GAR lietu tiesā un ar to iespējami izraisot Equitable Life sabrukumu.
However, in WE46, non-GAR policyholder Mr. STONEBANKS challenged some of Mr. BAYLISS' evidence, asserting a clear divergence of interests between GAR and non-GAR policyholder groups and claiming that Mr. BAYLISS had been championing only for the rights of the former group, bringing the GAR issue to court and by doing so eventually leading to EL's downfall.
Tā bija savstarpējas, taisnīgas apdrošināšanās sabiedrība, kas izveidota visu locekļu labumam, tādēļ mani aizskāra tas, ka S. Bayliss kaut ko vairāk prasa vieniem ...
"This was a mutual, equitable Society set up for the benefit of all members, so I was appalled that Bayliss should be demanding more for some ...
S. Bayliss vajadzētu saprast, ka tad, ja viņa prasības tiktu apmierinātas, tad ne tikai Equitable būtu jāpārtrauc uzņēmējdarbība, bet, pievienojot GBP 1,5 miljardus viņu saistībām un sagraujot viņu galveno produktu, sabiedrību nebūtu vērts glābt.
Mr.Bayliss must have realised that if his demands were met then not only would Equitable have been put out of business, but, by adding £1.5 billion to their liabilities and destroying their major product, the Society would not have been worth rescuing.
Viņam būtu jāzina, ka, ja Equitable Life apmierinātu viņa prasības , viņiem būtu jāpārtrauc uzņēmējdarbība.
He must have known that if Equitable Life met his demands then they would be put out of business.
Un, tā kā Equitable galvenais produkts nebūtu pārdodams, nevienai sabiedrībai nebūtu jēgas to pārņemt.
And as Equitable's main product was unmarketable, there was no point in any other company taking them over.
Vai S. Bayliss bija izvirzīts no citām lielākajām dzīvības apdrošināšanas sabiedrībām, lai izslēgtu Equitable Life no uzņēmējdarbības?
Was Stuart Bayliss set up by other major LifeCos to put Equitable Life out of business?
Es šaubos, vai mēs to jebkad uzzināsim, taču man tas šķiet vienīgais loģiskais izskaidrojums S. Bayliss rīcībai.
I doubt if we will ever know, but this seems to me the only logical explanation for Mr. Bayliss' actions.
Equitable bija vecākais un sekmīgākais spēlētājs AK pensiju nozarē, un es varu labi saprast, kādēļ citas dzīvības apdrošināšanas sabiedrības būtu priecīgas, ja tā izstātos.”
Equitable was a major and successful player in the UK pensions industry and I can well understand that other LifeCos would like to see them go ."
Iespējamais negodīgums 2001. gada kompromisa shēmā
Alleged Unfairness in the 2001 'Compromise Scheme'
Kad „kompromisa shēma” stājās spēkā (2002. gada 8. februārī) pēc apstiprināšanas AK Augstākajā tiesā, „ vēl bija aptuveni viens miljons cilvēku ar ieinteresētību peļņas fondā .”
When the 'Compromise Scheme' took legal effect (8 February 2002) after approval by the UK High Court "there were still close to a million people with an interest in the with-profits fund."
3.a) Notikumu hronika ar „kompromisa shēmu”
3a) Timeline surrounding the 'Compromise Scheme'
2000. gada 20. jūlijā : Lordu palātas nolēmums , atbalstot Apelācijas tiesas nolēmumu, paziņoja par nelikumīgu diferencēto piemaksu izmaksu par GAR polisēm (tādējādi piespiežot EL izlikt sevi pārdošanai)
20 July 2000 : House of Lords ruling , upholding the Appeal Court's ruling, declared unlawful the payout of differential bonus levels on GAR policies (thus forcing EL to put itself up for sale)
WE 58 izskaidro, kā „ Equitable pieeja izmaksu kontroles un operatīvajai efektivitātei ... nozīmēja, ka tā vienmēr būs īpaši nepievilcīga iespējamajam pircējam (pat neskarot problēmas ar garantētajām mūža rentēm) tā vienkāršā iemesla dēļ, ka tā ir kļuvusi tik efektīva un neproduktīva, ka varētu būt tikai ļoti maza peļņa ieguldītājam, ja sabiedrība kaut kad sadalās.
WE58 explains how "Equitable's approach to cost controls and operating efficiency... meant that it was always going to be peculiarly unattractive to a prospective purchaser (even leaving aside problems with guaranteed annuities) for the simple reason that it had become so efficient and lean that there would be only very slim profits to be generated for a shareholder were the Society ever to de-mutualise".
2000. gada 8. decembrī : EL izbeidz jaunu darījumu noslēgšanu un paaugstina soda maksas par līdzekļu izņemšanu līdz 10%
8 December 2000 : EL closed to new business and increases penalty fees for withdrawing funds to 10%
Equitable Life 2000. gada 8. decembrī zaudēja savu investīciju kredītreitingu (AA/A+, kāds tai bija kopš 1993. gada), jo S&P pazemināja to uz BB/Watch negative ( WE-File 22) .
On 8 Dec 2000 Equitable Life lost its investment grade credit rating (AA/A+ held since 1993), as S&P downgraded it to BB/Watch negative (WE-FILE22).
2000. gada 20. decembrī: EL Valde iesniedz atlūgumu
20 December 2000: EL Board offered their resignation
2001. gada 5. februārī : Halifax piekrita maksāt GBP 1 miljardu, lai nopirktu EL operatīvos aktīvus (pārdošanas spēkus un nepeļņas polises), solot papildu līdzekļus, ja tiks atrasts kompromiss par peļņas polisēm
5 February 2001 : Halifax agreed to pay £1 billion to buy EL's 'operating assets' (sales force and non-with-profits policies), promising additional funds in case a compromise is found over with-profits policies
„ Equitable Life noteikti nav “nopirkusi” kompānija Halifax plc.
" Equitable Life certainly has not been "bought" by Halifax plc.
Ar Halifax saistītie darījumi respektēja dažās sabiedrības operācijas un neskāra Equitable demutualizāciju un/vai tās ilgtermiņa uzņēmējdarbības nodošanu kādai personai.
The arrangements entered into with Halifax were in respect of certain operations of the Society and did not involve the demutualisation of Equitable and/or the transfer of its long term business to any person.
Atbilstīgi Equitable palika savstarpējās dzīvības apdrošināšanas birojs, kas pieder tā locekļiem.”
Accordingly, Equitable remained a mutual life office owned by its members ."
( WE 58, 13. lpp.) .
(WE58, page 13).
2001. gada 14. februārī : EL uzdeva Nicholas Warren , QC, izpētīt jautājumus, kas saistīti ar GAR lietu
14 February 2001 : EL instructed Nicholas Warren, QC to examine issues arising from GAR case
2001. gada 10. maijā : N. Warren ziņojuma projekts ierosināja, ka ne- GAR apdrošinājuma ņēmējiem ir likumīgas tiesības par maldinošu pārdošanu
10 May 2001 : The ' Warren draft report' suggested non-GAR policyholders have valid rights for mis-selling
2001. gada 16. jūlijā: EL samazināja polišu vērtību par 16% (pret 2000. gada beigu līmeni)
16 July 2001: EL reduced policy values by 16% ( of end-2000 level)
WE-Conf 16 sūdzas, ka EL izlēmis par vienādu polišu vērtības samazinājumu, neatkarīgi no to ilguma, tā vietā, lai samazinātu gala piemaksas
WE-CONF16 claimed EL decided for a flat rate cut in policy value, irrespective of their duration, instead of a cut to final bonuses
EL izpilddirektors C. Thomson ( H 8) paziņoja, ka šādu lēmumu pieņēma, „lai panāktu lielāku taisnīgumu visiem apdrošinājuma ņēmējiem” (paskaidrojumi nav doti) „pēc vairāku variantu apspriešanas ar aktuāru.” , kā ieteicis jaunais ieceltais aktuārs P. Nowell , vainojot nelabvēlīgos akciju tirgus apstākļus.
EL CEO Mr. Thomson (H8) claimed this decision was taken " to achieve greater fairness for all policyholders " (no specifications given, ndr) " after having considered a range of options with the AA ." as recommended by the new Appointed Actuary Mr. Nowell, blaming adverse stock market conditions.
This in spite of the FTSE-100 stock index declining only 6% between July 2001-April 2002 and EL's relatively low equity exposure (46%).
This in spite of the FTSE-100 stock index declining only 6% between July 2001-April 2002 and EL's relatively low equity exposure (46%).
For further details, see WE-CONF16 (pages 3-4) claiming that " half of the policy value cut derived from EL paying excessive bonuses for more than a decade".
For further details, see WE-CONF16 (pages 3-4) claiming that " half of the policy value cut derived from EL paying excessive bonuses for more than a decade".
2001. gada augustā EL liedza piekļuvi Financial Review
August 2001 EL denied access to the Financial Review
2001. gada 20. septembrī : EL sagatavoja kompromisa shēmas projektu saskaņā ar 1985. gada Apdrošināšanas sabiedrību akta 425. iedaļu, pamatojoties uz GAR izpirkšanu ar mērķi stabilizēt sabiedrības finanses; shēma ir jāapstiprina apdrošinājuma ņēmējiem un Augstākajai tiesai.
20 September 2001 : EL drafted the Compromise Scheme pursuant to section 425 of the Insurance Companies Act 1985, based on a GAR buy-out and aimed at stabilizing the company's finances; the scheme is subject to policyholders' and High Court approval
Sk arī EL 2001. gada 29. oktobra vēstuli apdrošinājuma ņēmējiem WE-Conf 19
see also letter of 29 October 2001 from EL to policyholder in WE-CONF19.
2001. gada 1. decembrī : FSA kļuva par pilnīgi likumīgu AK vienīgo regulatoru
1 December 2001 : FSA became fully operational as UK single regulator
Oficiālais kompromisa shēmas priekšlikums tika nosūtīts apdrošinājuma ņēmējiem
Formal Compromise Scheme Proposal was sent to policyholders
2001. gada 7. decembrī : FSA publiski apstiprināja kompromisa shēmu tā Shēmu cirkulārā
7 December 2001 : FSA publicly endorsed the Compromise Scheme in its Scheme Circular
FSA materiāls ietvēra Ian Glick QC un Richard Snowden divus viedokļus un Nicholas Warren QC un Thomas Lowe divus viedokļus, kas sniegti uz sabiedrības norādījumu ( WE-Conf 2, 3. punkts)
the FSA material included two opinions of Ian Glick QC and Richard Snowden and two opinions of Nicholas Warren QC and Thomas Lowe given on instruction of the Society (WE-CONF2, para.3).
2002. gada 11. janvārī : Apdrošinājuma ņēmēji balsoja par kompromisa shēmu tā apstiprināta, ja to atbalsta vairāk nekā 50 % individuālo apdrošinājuma ņēmēju, kas pārstāv 75 % no abu veidu polišu vērtības (gan GAR , gan ne- GAR )
11 January 2002 : Policyholders voted on the Compromise Scheme: approved if endorsed by over 50% of individual policyholders representing 75% of the value of both types of policies (GAR and non-GAR)
2002. gada 28. janvārī : EL paziņoja, ka apdrošinājuma ņēmēji ir nobalsojuši pārliecinoši par labu darījumam (98 % ne- GAR , 99 % GAR apdrošinājuma ņēmēju)
28 January 2002 : EL announced policyholders voted overwhelmingly in favour of the deal (98% non-GAR, 99% GAR policyholders)
2002. gada 8. februārī : Augstākā tiesa apstiprināja kompromisa shēmu, kas tūlīt stājās spēkā ; EL piemēroja 10 % izstāšanās sodu; Halifax injicēja EL solītos GBP 250 miljonus
8 February 2002 : High Court approved Compromise Scheme which became immediately operational; EL applied 10% exit penalty; Halifax injected the promised £250 million into EL
2002. gada 15. aprīlī/1. jūlijā: EL samazināja termiņa beigu vērtību peļņas polisēm par 4 % un 6 % , palielinot iziešanas sodu līdz 14 %; vienlaikus EL 2001. gada ziņojums uzrāda bagātīgas piemaksas jaunajam priekšsēdētājam un izpilddirektoram
15 April/1 July 2002 : EL cut maturity value of with profits policies by 4% and 6% , raising exit penalty to 14%; at the same time, the EL 2001 report showed lavish bonuses paid to new Chairman and CEO
WE 29, pielikumā A.30 papildina: „ C. Thomson , kurš ķļuva par izpilddirektoru 2001. gada martā, saņēma piemaksu GBP 275 000 pie kopējas algas paketes GBP 347 758 par gadu, kas beidzās 2001. gada decembrī; V. Treves , kas pārņēma EL priekšsēdētāja vietu 2001. gada februārī, saņēma piemaksu GBP 250 000 papildus algai GBP 58 750.”
WE29, annex A.30 details: " Charles Thomson, who became CEO in March 2001, was given a bonus of £275.000 in addition to his total remuneration package of £347.758 for the year to December 2001; Vanni Treves, who took over as EL chairman in February 2001, was given a bonus of £250.000 in addition to his remuneration of £58.750 ."
Par šo jautājumu C. Thomson paskaidroja ( H 8), ka lēmumu par šo piemaksu piešķiršanu pieņēma „ EL atlīdzību komiteja sera P. Otton vadībā un vienprātīgi apstiprināja sabiedrības valde.
On this issue Mr. Thomson explained in H8 that the decision to award these bonuses was reached "by the EL remuneration committee, chaired by Sir Philip Otton, and unanimously endorsed by the Society's Board.
Piedāvājot izskaidrojumu tam, kā izveidojās vajadzība samazināt par 16 % polišu vērtību 2001. gada jūlijā, C. Slater iesniedza diagrammu
In suggesting an explanation on how the need for the 16% cut in policy values of July 2001 had arisen, Mr. SLATER submitted a chart
WE 34, 2. lpp.; dati pamatoti uz G. W. Penrose ziņojuma konstatējumiem , kas parāda, ka vairāk nekā 10 gadu laikā EL nebija saskaņojusi tās polišu vērtību ar aktīvu vērtību, tā uzkrājot ievērojamus deficītus katru gadu no 1989. gada līdz 2000. gadam ar maksimumiem 28 % 1990. gadā un 20 % 1994. gadā.
WE34, page 2; data based on findings of the Penrose Report. showing that, over more than a decade, EL had not balanced its policy values with asset values, thus accumulating substantial deficits every year from 1989 to 2000, with peaks of 28% in 1990 and 20% in 1994.
Tā rezultātā „ kopējo piemaksu paziņošana ar vērtību, kas pārsniedz patieso ieguldījumu veiktspēju, iedrošināja simtus tūkstošus nevainīgu jaunu ieguldītāju, un sabiedrība stipri paplašinājās. ”
As a result of this " policy of declaring total bonuses in excess of actual investment performance encouraged hundreds of thousands of innocent new investors and the Society expanded hugely.
Equitable Life augstākā vadība skaidri apzinājās riskus, kurus tā uzņemas.
Equitable Life's senior management clearly recognised the risks they were taking.
2001. gada 27. jūnijā jaunā direktoru valde uzklausīja izpilddirektora C. Thomson viedokli par peļņas līmeni, ko viņš būtu sagaidījis 1999. gada beigās.
On 27 June 2001 the new board of directors heard Chief Executive Charles Thomson’s view of the level of surplus he would have expected at the end of 1999.
C. Thomson komentēja, ka 2000. gada sākumā polišu vērtības pārsniegums pār aktīvu vērtību bija aptuveni 3 %, kam būtu jābūt pieņemamās robežās.
Thomson commented that at the beginning of 2000, the excess of policy values over the value of assets was approximately 3%, which would have been within the acceptable range.
Atbildot uz jautājumu, C. Thomson apstiprināja, ka saskaņā ar normāliem aktuārajiem principiem viņš būtu sagaidījis tomēr, ka aktīvu vērtība būtu pārsniegusi polišu vērtību par 6-7 % tajā laikā.
In response to a question, Thomson confirmed that under normal actuarial principles he would have expected there however to have been an excess in the value of assets over policy values of perhaps 6-7% at that time.
2000. gada sākumā sabiedrībā bija aktīvu trūkums (vai tā bija balsojusi par papildu piemaksām) par aptuveni 10 % (3 %+7 %) vai GBP 2,5 miljardiem.
At the beginning of 2000 the Society was short of assets (or had voted excessive bonuses) of about 10% (3%+7%) or £2½ billion.
Zaudējums GAR lietā 2000. gada jūlijā palielināja šo iztrūkumu līdz GBP 4 miljardiem.
The loss of the GAR case in July 2000 increased this shortage to £4 billion.
Tā bija aptuveni tā summa, ko ieguva ar 16 % polišu vērtības samazināšanu 2001. gada 16. jūlijā.”
This was approximately the amount recovered by the 16% cut of policy values on 16th July 2001."
( WE 34, 3.-4. lpp.)
WE34, page 3-4.
Atsaucoties uz Hyman prāvas iznākumu un tā sekām, WE 46 citē N. Cazalet , AKTM padomnieku dzīvības apdrošināšanas jautājumos, sakot par GAR apdrošinājuma ņēmējiem: „Viņi paši sev iešāva galvā.
Referring to the outcome of the Hyman litigation and its consequences, WE 46 cited Mr. Ned CAZALET, an advisor to the UK Treasury on life insurance, saying of the GAR policyholders : "They just shot themselves in the head.
Viņi varēja uzvarēt tiesā.
They could win a court victory.
Jautājums ir: Kādas ir uzvaras sekas?
The question is: What are the consequences of winning?
Equitable ir palikusi ar rēķinu par GBP 1,5 miljardi, lai segtu garantētās mūža pensijas.
The Equitable is left facing a possible bill of £1.5 billion to cover the guaranteed annuity rates.
Tai nav naudas šim nolūkam.”
It does not have that kind of money to spare."
Nobeidzot GAR jautājumu neoficiālākā tonī, N. Cazalet noslēdz: „ Iedomājieties Equitable kā konfekšu Smartie s kārbu.
Wrapping up the GAR issue on a more informal note, Mr. CAZALET concluded: " Think of the Equitable as a box of Smarties.
Skolotāja apsola katram bērnam četras konfektes.
The teacher promises a group of children four each.
Taču kārba izrādās mazāka, nekā skolotāja bija domājusi, un katram bērnam klasē iznāk tikai pa trim konfektēm.
But the tube is smaller than the teacher thought and, when the sweets are shared between the whole class, there are only enough for three each.
Neapmierinātie skolēni prasa pildīt solījumu.
The disappointed group demands the promise be kept.