natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sabiedrība pieņēma politiku, kas noklusēja GAR riskus, sagrozot faktus perspektīvajiem apdrošinājuma ņēmējiem : Dokumenta „Galvenās iezīmes”, ko piedāvāja perspektīvajiem apdrošinājuma ņēmējiem, sadaļa „Riska faktori” klusēja par GAR riskiem.” „Vēlo pienācēju” rīcības grupas locekļi ziņoja, ka EL tirgotāji ir piedāvājuši viņiem dažādus stāstus, lai remdētu viņu bažas: „ka preses ziņojumi par to, ka GAR saistības varētu būt aptuveni GBP 1,5 miljardi, ir nepareizi; ka to izmaksas sabiedrībai nevarētu pārsniegt GBP 50 miljonus; ka GAR saistības būs „nožogotas” starp GAR apdrošinājuma ņēmējiem; ka pārapdrošināšana ir noslēgta, lai aizsargātu ne- GAR apdrošinājuma ņēmējus.”
Members of the Late-Joiners action group reported that EL salesmen gave them different stories to soothe their concerns: " that press reports that the GAR liabilities might be in the order of £1.5bn were wrong; that the maximum cost to the Society was unlikely to exceed £50m; that the GAR liabilities would be ring-fenced among the GAR policyholders; that reinsurance was in place to protect non-GAR policyholders."
Sk. WE-Conf 2, 38.-40. paragrāfs
see WE-CONF2, para.38-40.
Apdrošinājuma ņēmējs J. Galvin ( WE-File 15) sūdzējās, ka viņa lēmums pirkt Equitable Life polisi daļēji bija pamatots uz EL atkārtotiem apstiprinājumiem par tās stabilo finanšu stāvokli, ko apliecināja “AA” reitings, kas saņemts no starptautiskās reitingu aģentūras Standard & Poor's
Policyholder Mr. John GALVIN (WE-FILE15) complained that his decision to buy an Equitable Life policy was partly based on EL's reassurance of its solid financial standing confirmed by the "AA" rating obtained by the international rating agency Standard & Poor's
Īstenībā S&P reitings EL bija „AA” (investīciju kategorija) no 1993.-1999. gadam, ko pazemināja uz A+ ( watch neg .) tikai 1999. gada maijā, tad zem investīciju kategorijas (BB/ watch neg. ) tikai 2000. gada decembrī.
In fact, the S&P rating of EL was 'AA' (investment grade) from 1993-1999, downgraded to A+ (watch neg.) only in May 1999, then below investment grade (BB/watch neg.) only in December 2000.
Tad to tālāk pazemināja līdz B 2001. gada jūnijā un CCC (augsts neizpildīšanas risks) 2001. gada septembrī.
It was then further downgraded to B in June 2001 and CCC (high default risk) in September 2001.
Kopš 2002. gada 21. februāra S&P kredītreitings nav piešķirts (WE-File 22) (pielikums EL vēstulei WE-File 15).
No credit rating has been awarded by S&P since 21 February 2002 (WE-FILE22). (annex to EL letter in WE-FILE15).
Atsaucoties uz EL maldinošo informāciju apdrošinājuma ņēmējiem, L. Kwantes ( H 7) atcerējās, ka, „ kad Equitable iesūdzēja tiesā par GAR jautājumu, mēs visi saņēmām vēstules, kas informēja, ka viss ir kārtībā, par negatīviem komentāriem presē nav jāuztraucas, un bija ļoti iespaidīga reklāmas kampaņa, kas deva mums visiem drošības sajūtu .”
Referring to misleading information from EL to policyholders, Ms. KWANTES (H7) recalled that " when Equitable went to court on the GAR issue we all received letters to inform us that everything was fine, negative comments that had appeared in the press were nothing to worry about and there was a very impressive advertising campaign which gave us all a sense of security ."
R. Lloyd ( H 5), bijušais Equitable Life pārdevējs Rietumanglijā no 1995. līdz 2001. gadam, skaidri noraidīja visus pieņēmumus par maldinošu pārdošanu, kurā būtu iesaistīti EL pārdevēji: Mūsu klienti gandrīz vienmēr bija pateicīgi par pārdevēju telefona zvaniem ar uzaicinājumu tikties, lai informētu par atjauninājumiem polisē vai gada pārskatā.
In H5 Mr. LLOYD, a former sales representative of Equitable Life in western England between 1995 and 2001, clearly dismissed all allegations of mis-selling by the Equitable sales force: "Telephoning for appointments, often to offer an annual review or a current update on policies, was nearly always welcomed by our clients.
Ziņas bieži bija labas, un nebija grūti ierosināt jaunus ieguldījumus.
The news was often good and it was not difficult to propose new investments.
Klienti bieži komentēja, ka citi apdrošinātāji nepiedāvā tikpat augstu servisa līmeni ...
The clients often commented on how their other providers did not offer the same level of service ...
Kad GAR jautājums nāca atklātībā un tika apspriests, kas, manuprāt, notika ap 1997. gadu – tad es pirmo reizi par to uzzināju – mēs tūlīt saņēmām instruktāžu no valdes.
When the guaranteed annuity rate issue became known and talked about, which was I believe in around 1997 – that was the first time I had even heard about it – we very quickly received a briefing from the board.
Tajā tika norādīts dot klientiem negarantētu gala piemaksu un GAR, kas attiecās tikai uz garantēto elementu.
The briefing was to give clients a non-guaranteed final bonus and a GAR that only applied to the guaranteed element.
Tas būtu ekvivalents tam, ka klients saņem par 20 % vairāk, nekā viņa taisnīgā daļa fondā.
That would be equivalent to giving that client 20% more than their fair share of the fund.
Tas kā koncepcija nebija grūti saprotams, un to nebija grūti izskaidrot klientiem no šīs vietas tālāk.
This as a concept was not difficult to understand and not difficult to explain to clients from that point on.
Mana personīgā pieredze liecināja, ka to klientu reakcija, kas dzirdēja šo izskaidrojumu, tostarp klientu ar GAR viņu polisēs, bija labvēlīga.”
My own experience was that the response from clients who heard this explanation, including those who had GARs in their policies, was favourable."
Klientu attiecības būtu tādējādi bijušas labas pat 2000. gadā, jo „ pieejā šim jautājumam tajā laikposmā tieši līdz Lordu palātas nolēmumam 2000. gada jūlijā mums bija maz grūtību un ļoti maz problēmu ar mūsu klientiem, viņiem pieņemot mūsu sniegto skaidrojumu .”
Client relations would thus have been good even in 2000 as " by approaching the whole issue during that period right up until the House of Lords ruling in July 2000, we had very little difficulty and very little problem with our clients accepting the explanation we were giving."
R. Lloyd tāpat dedzīgi noliedza pieņēmumus par apzinātu klientu maldināšanu vai nepatīkamu faktu noklusēšanu: „Es nedomāju, ka man kādreiz būtu bijis jautājums, vai es iesaku vai pārdodu kaut ko tādu, ko man nevajadzētu pārdot, un es neticu, ka jebkurš no maniem kolēģiem domātu citādi ...
Allegations of knowingly misleading clients or possibly 'glossing over' unpleasant facts were equally and vehemently denied by Mr. LLOYD: "I do not believe there was ever a point when I questioned whether I was pushing or selling something that I should not be selling, and I do not believe that any of my colleagues felt that way either ...
Es varu jums sacīt, ka tās informācijas ietvaros, ko mēs saņēmām, mums nekad netika teikts: „jūs varat teikt to, bet jums nevajag teikt šo” vai „šis ir patiesais stāvoklis, bet jums tas nav cilvēkiem jāsaka”.
I can tell you that, in terms of the information we were given, we were never ever told: ‘you can say this, but you must not say that’, or ‘here is the true position, but you must not let people know this’.
Tas noteikti nekad tā nav bijis ...
That was never ever the case ...
Es pieņēmu viedokli, ka sabiedrība zināja, ko tā dara, zināja, kā veikt darījumus, un ka tai ir veiksmīgs darba modelis.
I did buy the line that the Society knew what it was doing, knew how to run the business and did have a successful working model.
Tādēļ nekas nebija jānoklusē.
So there was nothing to gloss over.
Es nekad neizjutu nevienā brīdī tajā laikā līdz pat 2000. gada 8. decembrim, kad to slēdza, ka es noklusētu vai slēptu no maniem klientiem informāciju, ko es būtu kaut kā atklājis un neizpaustu ...
I never felt at any point from that stage right up until 8 December 2000, the day it closed, that I was glossing over or keeping from my clients information that I had somehow discovered and was not divulging ...
Protams, es nekad apzināti nemaldināju nevienu no maniem klientiem un es nedomāju, ka kāds no sabiedrības pārstāvjiem būtu turpinājis pārdot līgumus, zinot, ka tie ir maldinoši.
Certainly I never knowingly misled any of my clients and I do not believe any of the Society’s representatives would have continued selling contracts that they knew were misleading.
Es nedomāju, ka tā varētu būt patiesība.
I do not believe that to be the case.
No šīs dienas viedokļa mēs pārdevām peļņas fondu tādā veidā, kas bija pārdrošs gan no ieņēmumu krišanās, gan peļņas mūža pensiju viedokļa.
I think that, in hindsight, we were selling the with-profits fund in a way that, from what we now know, was reckless both for income drawdown and for with-profit annuities.
Tas bija bojāts priekšlikums, bet mēs to nezinājām.
It was a damaged proposition, but we did not know that.
Tas bija bojāts tādēļ, ka tāda bija patiesā saistību daba šajā fondā, bet mēs to nezinājām.”
It was damaged because of the true nature of the liabilities in that fund, but we did not know that."
R. Lloyd pieļāva tomēr, ka to produktu riska profils kurus viņi pārdeva, precīzi neatbilda realitātei, taču tirgotāji šķietami par to nezināja: „ Es domāju, ka vislielākā kļūda bija tā, ka mums tika atļauts pārdot peļņas fondu kā zema līdz vidēja riska, kad patiesībā tam vajadzētu būt aplīmētam ar brīdinājuma plakātiem no visām pusēm kopš aptuveni 1998. gada ...
Mr. LLOYD admitted, however, that the risk profile of the products they were selling did not accurately reflect the reality, although the sales force had been apparently unaware of this: " I think the biggest mistake by far was the question of how we were allowed to sell the with-profits fund as low-to-medium risk when it almost certainly should have had a warning plastered all over it from about 1998 onwards ...
Es tā nedomāju tajā laikā, bet tagad, uzzinot visas šīs lietas, saprotu, ka mums vajadzēja saņemt brīdinājumu.
I did not think it at the time, but in retrospect and hearing all the points being made I think we should have had a warning.
Valdei vajadzēja brīdināt mūsu klientus, ka mūsu peļņas fonds nebūtu jāvērtē kā zema līdz vidējam riska fonds, jo bija neatrisināti jautājumi un līdz to atrisināšanai mums vajadzētu no tā izstāties ...
The board should have been warning our clients that our with-profits fund should not be treated as low-to-medium risk, because there were issues that were unresolved and while they were unresolved, if anything, we should have withdrawn it ...
Tagad es domāju, ka mani maldināja par riskiem, kas saistīti ar peļņas fondu.
With hindsight, I believe I was misled about the risks associated with the with-profits fund.
Es tā domāju tagad, es noteikti nedomāju tā tajā laikā ...
I believe that now, I most certainly did not at the time ...
Es domāju, ka kaut ko vajadzēja darīt, lai novērstu jauno klientu – ne to, kas jau tajā bija – naudas ieskaitīšanu fondā, kura saistības bija lielākas, nekā līdzekļi.”
I believe that something should have been done to prevent further clients – other than those already in it – committing money to a fund that had liabilities that were beyond its means."
Beidzot, par tirdzniecības materiālu R. Lloyd arī noliedza pieņēmumus, ka tas būtu veidots klientu maldināšanai, jo „ materiāls nebija, kā es redzēju to tajā laikā, domāts kāda maldināšanai.
Finally, on the selling material, Mr. LLOYD also denied allegations it was made to mislead clients, as " the material was not, as I saw it at the time, designed to mislead anyone.
Tas sniedza cilvēkiem priekšstatu par to, ko mēs uzskatījām par stabilu, labi pārvaldītu sabiedrību un fondu, un iedrošināja cilvēkus ieguldīt uz iepriekšējos gados sasniegtā darbības līmeņa pamata.”
It was giving people a view of what we thought was a sound, well-run company and fund and encouraging people to invest because of the performance we had achieved over the years."
4.b) Pieņēmumi par maldinošu pārdošanu un faktu sagrozīšanu citās dalībvalstīs
4b) Allegations of mis-selling and misrepresentation in other Member States
Ziņojot par citiem iespējamiem maldinošas pārdošanas gadījumiem ārpus AK, L. Seymour ( H 7), apdrošinājuma ņēmējs, kurš savu polisi izņēmis Beļģijā, stāstīja, ka „ ELAS tirdzniecības personāls vērsās pie potenciālajiem klientiem visā Kopienā, paziņojot, ka ir iespējams ieguldīt ELAS pensiju polisēs, jo ir mainīts likums.
Reporting further mis-selling allegations outside of the UK, Mr. SEYMOUR (H7), a policyholder who took out his policy in Belgium, related that "ELAS sales personnel approached potential customers throughout the Community stating that it was possible to invest in ELAS pension policies due to changes in the law.
Tas nosacīja, ka šīs polises sauc par „starptautiskām” polisēm un tās tiek administrētas atsevišķi sabiedrības filiālēs ārpus AK ...”
It stated that these policies were called “international” policies and were separately administered by a branch office outside the UK ..."
Vēl viens dokuments
Another document
Pārdošanas dokumenti tika iesniegti, sk. WE 53 pierādīja, ka ELAS ir solījis nodrošināt kaut kādu „ izlīdzināšanas fondu ”, kas pamatojas uz rezervju uzkrāšanu: „ELAS paziņoja, ka tā darbina savu pensiju fondu kā izlīdzināšanas fondu, uzturot rezerves.
Sales documents were submitted, see WE53. proved that ELAS had been claiming to provide something of a "smoothing fund" based on the build up of reserves: " ELAS claimed it was running its pension fund as a smoothing fund by holding reserves.
Piemaksas tika deklarētas katru gadu un tika raksturotas kā „garantētas”.
The bonuses were declared annually and were specified as being 'guaranteed'.
Pārdošanas brīdī sabiedrība bija pārliecinājusi potenciālos pircējus, ka starptautiskās polises ir nodalītas no AK peļņas fonda."
At the point of sale the company had assured potential purchasers that the 'international' policies were separate from the UK with-profit fund."
Viņi arī uzsvēra, ka viņu tirdzniecības materiāla saturs bija precīzs, viņu uzņēmējdarbības norise stabila, jo viņu ieguldījumu darbību uzraudzīja „uzticams AK regulators” ( ELAS pārstāvju vārdi).”
They also stressed that the content of their sales material was accurate, that the conduct of their business (was) sound, because their investment activity was regulated by the 'reliable UK regulator' (words of the ELAS representatives)."
Apdrošinājuma ņēmējs D. McCarthy ( WE-File 16) ziņoja, ka viņa lēmumu pievienoties Equitable Life ietekmēja Equitable apgalvojums, ka tā ir „ Īrijas apdrošinājuma ombuda shēmas ” locekle.
Policyholder Mr. McCARTHY (WE-FILE16) reported that his decision to join Equitable Life was influenced by the Equitable's claim that it was a member of the "Insurance Ombudsman of Ireland Scheme".
A. Berry ( WE-File 13), Īrijas apdrošinājuma ņēmēja, jautāja, kā bija iespējams, ka „ Equitable tās stāvoklī varēja atļaut slēgt jaunus darījumus (Īrijā) vēl 2000. gada aprīlī.
Mr. BERRY (WE-FILE13), an Irish policyholder, asked how it was possible that " the Equitable, in its circumstances, could be allowed to write new business (in Ireland ) as late as April 2000.
Tā varēja to darīt tikai regulējošās iestādes rupjas pienākumu nepildīšanas dēļ .”
It could only do so because of gross dereliction of duty on the part of the Regulating Authority."
Apdrošinājuma ņēmējs J. Duggan ( WE-File 14) apgalvoja, ka Equitable Life polise viņam ir pārdota kā „ pakļauta Īrijas tiesību aktiem ”.
Policyholder Mr. DUGGAN (WE-FILE14) claimed the Equitable policy had been sold to him as being " subject to the laws of Ireland ".
Apdrošinājuma ņēmējs A. Troy ( WE-File 4) uzskatīja, ka viņam maldinoši pārdota polise 1999. gada decembrī, jo „ sabiedrībai bija liELAS grūtības ar saistībām pensiju fondiem AK ... un mani par to neinformēja. ”
Policyholder Mr. TROY (WE-FILE4) considered he was mis-sold his policy in December 1999 as " the company had major difficulties with its liabilities to pension funds in the UK ... and I was not made aware or privy to this."
Apdrošinājuma ņēmējs J. O’Farrell ( WE-File 9) sūdzējās, ka viņš „ nekad netika informēts par GAR saistībām, kas apdraud fondu, un iespējamajām sekām attiecībā uz maniem pensiju fondiem, kuriem vajadzēja daļēji finansēt šo saistību .”
Policyholder Mr. O'FARRELL (WE-FILE9) complained that he " was never informed of the potential GAR liability looming over the fund and the possible consequences to my pensions funds having to partly finance that liability."
Ar interesantu paziņojumu šajā saistībā nāca klajā S. Power , bijušais EL tirdzniecības pārstāvis Īrijā ( WE-File 2), kurš sacīja, ka ir uzzinājis „ par GAR jautājumu no Sunday Times 1998. gada beigās.
An interesting statement in this context was made by Mr. Seamus POWER, a former EL sales representative in Ireland (WE-FILE2), who said that he had heard " about the GAR issue through the Sunday Times in late 1998.
Tajā laikā bija aptuveni 12 tirdzniecības aģentu, un neviens no mums nekad neko nebija dzirdējis par garantētajām mūža rentēm, jo tās netika pārdotas Īrijā .
By then there were about 12 sales people and none of us had ever heard about the guaranteed annuities, as they were never sold in Ireland .
Mēs jautājām vadībai par šo situāciju, un mums sacīja, ka tas uz mums neattiecas un mums jāturpina pārdošana.”
We asked the management about the situation and were told it was nothing to do with us and to get on with the sales."
Pēc uzzināšanas par tiesas prāvu 1999. gada jūlijā vadība viņam sacīja, ka „ tai nav sakara ar Starptautisko nodaļu, jo šīs polises nekad nav šeit pārdotas, un mūsu fondi ir nošķirti ”.
Hearing about the Court case coming up in July 1999, he was told " as not having anything to do with the International Branch as these policies were never sold here and our funds were 'ring-fenced'."
Pēc zaudējuma apelācijas tiesā „ mums lika turpināt pārdošanu, jo fondi ir nošķirti, un mūs neietekmēs iznākums pat visliktākajā gadījumā ...
After the lost appeal case " we were told to keep selling as we re 'ring-fenced' and would not be affected by the outcome even in the worst case ...
Mēs turpinājām pārdošanu, un darbā pieņēma jaunus tirdzniecības aģentus ...
We continued to sell and more sales staff were recruited during this time ...
Kad EL aizliedza jaunu darījumu noslēgšanu, mūs visus atlaida.
When EL was closed to new business, we were all made redundant.
Tad ieviesa soda naudas, un tas ieslēdza daudzus apdrošinājuma ņēmējus tādā stāvoklī, kad vajadzēja izvēlēties starp 10 % polišu vērtības samazināšanu un ieguldījumu saglabāšanu.
Then the penalties were introduced and locked many policyholders into the position of either taking a 10% reduction in policy value or staying invested.
Šķiet, ka EL vadība zināja, ka sabiedrībai ir ievērojamas problēmas 1998. gadā, un es domāju, ka visas pēc tam pārdotās polises būtu jāanulē.”
It appears that the management of EL knew there were significant problems within the Society in 1998 and I think all policies sold after this date should be void."
M. O’Dea ( H 4) paziņoja, ka Equitable Life darbināja tās Īrijas filiāli no 1991. līdz 2001. gadam un slēdza to jauniem darījumiem 2000. gada decembrī vienlaikus ar AK galveno biroju.
In H4, Ms O'DEA stated that Equitable Life operated its Irish branch from 1991 to 2001 and closed to new business in December 2000 at the same time as the UK Head office.
Noraidot to Īrijas apdrošinājuma ņēmēju pieņēmumus, kuri sūdzējās, ka Equitable Life viņus ir nepareizi informējusi (t.i., ka viņi ir nopirkuši – vai būtu nopirkuši – atsevišķā nošķirtā Īrijas fondā, ko neietekmē saistības AK fondā), EL izpilddirektors C. Thomson ( H 8) atbildēja, ka „ Īrijas polisēm ir atsevišķa izmaksu sērija un iedomāti iezīmēti aktīvi, kas ļauj Īrijas darījumu ieguldījumu peļņai atspoguļot ieguldījumu peļņu Īrijā.
Countering allegations put forward by Irish policyholders who claimed to have been falsely informed by Equitable Life (i.e. that they had bought - or would be buying - into a separate 'ring-fenced' Irish fund unaffected by liabilities arising within the UK fund) EL CEO Mr. THOMSON (H8) replied that "Irish policies had a separate bonus series and notionally earmarked assets, allowing investment returns in Irish business to reflect investment returns in Ireland.
Tā, piemēram, 16 % polišu vērtības samazinājums, ko piemēroja AK 2001. gadā, neskāra Īrijas polises.”
So, for example, the 16% policy value reductions which applied in the UK in 2001 did not apply to Irish policies."
Tomēr viņš apstiprināja, ka Īrijas uzņēmējdarbība bija daļa no sabiedrības kopējā peļņas fonda.
He confirmed however that the Irish business was nonetheless part of the Society’s single with-profits fund.
Bet WE - Conf 28 precizēja, ka , lai gan bija pareizi, ka Īrijas polises necieta no 16 % vērtības pazemināšanās 2001. gada jūlijā, „ to kompensēja, piešķirot Īrijas apdrošinājuma ņēmējiem austākas soda naudas un zemākas piemaksas.”
But WE-CONF28 highlighted that, although it was correct that the Irish policies had not suffered the 16% policy value reduction in July 2001, " to compensate for this, higher penalties and lower bonuses were awarded to Irish policyholders."
Sk. papildu informāciju WE-Conf 28 pielikumos
see further details in the annexes to WE-CONF28.
WE-Conf 21 paziņoja, ka „ nekas EL produktu literatūrā neliecināja, ka Īrijas ieguldījumi tiktu kaut kā turēti atsevišķi no pārējiem peļņas fondiem.”
WE-CONF21 stated that "there existed nothing in EL's product literature which stated that Irish investments would somehow be kept separate from the rest of the with-profits funds."
Šo paziņojumu atbalstīja ISFRA ( WE 80), apgalvojot, ka „ nav nekādu pierādījumu, kas atbalstītu pieņēmumus, ka EL ir paziņojusi par norobežota Īrijas fonda eksistenci .”
This statement was supported by ISFRA in WE80 claiming that " no evidence has been presented to support the allegations that EL were representing that an Irish 'ring-fenced' fund existed".
Tomēr šo paziņojumu neatbalsta liecība ( WE-Conf 28), kurā pierādīts, ka EL preses konferencē Dublinā 2000. gada 14. martā „Terry Curtis, Equitable Life AK starptautiskais aktuārs … paziņoja, ka Apelācijas tiesas nolēmums neattiecas uz Īrijas apdrošinājuma ņēmējiem, kuri ir norobežoti no viņu AK līdziniekiem.”
This statement was however not supported by evidence in WE-CONF28, which proved that at an EL press conference in Dublin on 14 March 2000 " Terry Curtis, International Actuary of Equitable Life UK ... stated that the Court of Appeal ruling had no impact on Irish policyholders who are ring-fenced from their UK counterpoints."
WE-Conf 28 arī uzsver to, ka šo preses konferenci „tikai 4 mēnešus pirms burbuļa plīšanas Lordu palātas nolēmuma veidā EL izmantoja, lai izveidotu tās „Eiropas fondu” Īrijā...
WE-CONF28 also underlines the fact that this press conference, " just 4 months before the bubble burst in the form of the House of Lords ruling, had been used by EL to launch its 'European Fund' in Ireland...
Tas bija bezatbildīgi un ļauni.
This was irresponsible and sinister.
Izveidošanas laiks skaidri norāda, ka sabiedrība bija cieši apņēmusies izvilkt pēc iespējas daudz naudas no Īrijas tirgus ...”
The timing of the launch indicates clearly that the Society was intent on extracting the maximum amount of money from the Irish market ..."
Abi paziņojumi skaidri norāda, ka EL publiski norādīja uz atsevišķu Īrijas fondu, un lika Īrijas apdrošinājuma ņēmējiem maldīgi noticēt, ka viņi iegulda atsevišķā EL fondā, kas ir nošķirts no AK galvenā fonda.
Both statements clearly indicate that EL was publicly referring to a separate Irish fund, and making Irish policyholders falsely believe that they were - or had been - buying into an EL fund which was separate from the main UK fund.
Atsaucoties uz EL šķietamajām „starptautiskajām polisēm”, L. Seymour ( H 7) arī ziņoja, ka, kad Equitable Life problēmas 1999. gada beigās tika plaši atspoguļotas presē, Equitable 2000. gada janvārī rakstīja visiem „starptautiskajiem” apdrošinājuma ņēmējiem , „apliecinot viņiem, ka viņu polises tiešām ir atsevišķas un tās neietekmēs jebkāds tiesas nolēmums par sabiedrības AK fondiem .
Referring to EL's alleged 'International Policies' Mr. SEYMOUR (H7) also reported that when problems at Equitable Life were being widely reported in the press in late 1999, Equitable wrote to all 'international' policyholders in January 2000 " reassuring them that their policies were indeed separate and would be unaffected by any court ruling on the company’s UK funds.