natgillin/translations-raw huggingface dataset:
223. lpp. ), ka 2001. gada jūlijā īstenotais samazinājums ir vērtējams ar GBP 4,9 miljardi (ieskaitot GBP 630 miljoni pielāgojumu peļņas mūža rentes vērtībās).
Page 223. that the reduction intimated in July 2001 was valued at £4.9 billion (including a separate adjustment of with profit annuity values of £630 million).
Pēc tam ir veikti papildu pielāgojumi tirgus vērtībām.
Additional market value adjustments have been imposed since then.
Turklāt ienākumi aptuveni 45 000 t.s. peļņas pensiju saņēmējiem ir nepārtraukti samazināti „ līdz punktam, kurā 35 % samazinājumi ir parasti, un ienākumi turpina samazinātie s”, saskaņā ar T. Lake ( H 1).
Furthermore, the incomes of about 45.000 so called with-profits annuitants have been cut continuously " to the point where 35% decreases are now typical and incomes are still declining ", according to Mr LAKE (H1).
FSA paziņoja, ka tā nav veikusi kopējo zaudējumu aprēķinus, rosinot domāt, ka to var izdarīt, tikai apzinot visas polises ( D. Strachan , H 4).
The FSA stated that it has not carried out a calculation of total losses, suggesting that this could only be done on a policy-by-policy basis (Mr STRACHAN, H4).
Turklāt, pat ja būtu zināmi visi skaitļi, būtu ļoti grūti noteikt, kura zaudējumu daļa būtu attiecināma uz sabiedrības sliktu vadību (kas var būt par pamatu prasībām tiesā) un kādā mērā zaudējumi ir ārējo faktoru sekas, piemēram, finanšu tirgu slikta darbība tajā laikā .
Furthermore, even if exact figures were known, it would be rather difficult to determine which part of the losses can be attributed to mismanagement by the Society (and hence give rise to possible claims) and to which extent they were a consequence of external factors, such as the weak performance in financial markets at the time.
C. Thomson ( H 2) apgalvo. ka „ vienīgais zaudējums, kas noteikti ir radies Equitable Life apstākļu dēļ, ir saistīts ar mūža rentes garantēto likmi (GAR), t.i., saistīts ar Hyman nolēmumu 2000. gada jūlijā ”.
Mr THOMSON (H2), claims that " the only loss that is clearly due to the particular circumstances of Equitable Life is related to the Guaranteed Annuity Rates (GARs) i.e. related to the Hyman judgement in July 2000 ".
Citi zaudējumi varētu būt saistīti ar tirgu, proti, krasu tirgus kritumu dēļ šīs desmitgades sākumā, un tie varētu lielākā vai mazākā mērā izpausties arī ar citiem peļņas fondu sniedzējiem.
Other losses would be market-related, namely due to sharp falls in stock-markets during the early years of this decade, and would also have happened to a greater or lesser extent with providers of other with-profits funds.
D. Strachan ( H 4) arī uzskatīja, ka polišu vērtības samazinājumi galvenokārt tika izdarīti tādēļ, ka vērtspapīru tirgos bija ļoti strauja lejupslīde.
Mr STRACHAN (H4) was also of the opinion that the policy cuts were made principally because of the very sharp falls that had occurred in equity markets.
Šo viedokli apstrīd EMAG (sk. turpmāk).
This view is contested by EMAG (see below).
2. lpp. ) norāda, ka „ ir jābūt uzmanīgiem, definējot, ko nozīmē kolektīvie zaudējumi, kurus cieš apdrošinājuma ņēmēji, [jo] peļņas polises ir ieguldījuma līgumi un tātad ir pakļauti ieguldījumu zaudējumiem, kā arī ieguldījumu peļņai normālā uzņēmējdarbības gaitā ”.
Mr THOMSON points out that one " needs to be careful to define what is meant by collective losses incurred by policyholders, [since] the with-profits policies are investment contracts and consequently are subject to investment losses as well as investment profits in the normal course of business ".
Viņš norāda, ka Equitable Life ir novērtējusi zaudējumus, ko radījuši sabiedrības īpašie apstākļi, vairākos veidos ( WE 47).
He indicates that Equitable Life has assessed losses caused by the Society's special circumstances in several ways (WE 47).
Pirmkārt, saistībā ar tiesvedību pret bijušajiem auditoriem un bijušajiem direktoriem
Firstly, in connection with the litigation against the former auditors and former directors
Sk. arī IV iedaļas 1. punktu tā „ uzklausīja padomu par iespējamajiem zaudējumiem, kas radās pamatojoties uz sabiedrības vērtību 2001. gadā, ja noteiktas darbības būtu veiktas agrāk ”.
See also point IV.1. , it " took advice on possible losses arising based on the value of the Society in 2001 if certain actions had been taken earlier ".
Tas atklāja zaudējumus līdz GBP 2,05 miljardiem sabiedrībai (t.i., locekļiem kopumā kā īpašniekiem, bet ne apdrošinājuma ņēmējiem).
This revealed losses of up to £2.05 billion to the Society (i.e. to members in aggregate as owners but not to policyholders).
Otrkārt, sabiedrība novērtēja zaudējumus, ko cieta polises bez GAR kā rezultātu no GAR saistībā ar kompromisa shēmu (sk. turpmāk
Secondly, the society assessed the losses suffered by policies without GARs as a result of the impact of GARs in connection with the Compromise Scheme (see below
Sk. IV iedaļas 2. punktu ).
See IV.2. ).
Zaudējumi, kurus risināja shēma, kas nenosedza visus ne- GAR apdrošinājuma ņēmējus, sasniedza līdz GBP 850 miljonu.
The losses addressed by the scheme, which did not however cover all non-GAR policyholders, amounted to £850 million.
Labošanas shēma
The Rectification Scheme
Sk. arī IV iedaļas 3. punktu , kas koriģēja iepriekšējās aiziešanas pensijā, lai ņemtu vērā GAR , kas veidoja GBP 103 miljonus, varētu arī tikt ņemta vērā.
See also IV.3. , which corrected past retirements to allow for GAR, amounting to £103 million, might also be taken into consideration.
Kopējie ar GAR saistītie zaudējumi varētu būt maksimāli ap 5 % no polišu vērtības, saskaņā ar C. Thomson ( H 2, WE 47), līdzinoties aptuveni GBP 1,5 miljardi tajā laikā.
Total GAR related losses would be a maximum of around 5% of policy value, according to Mr THOMSON (H2; WE 47), equalling around £1.5 billion at the time.
Tomēr G. W. Penrose ziņojums secina, ka pārāk li ELAS piemaksas bija nozīmīgs ELAS finanšu vājuma cēlonis, kas prasīja polišu vērtības samazināšanu ( WE 16)
The Penrose report, however, concludes that over-bonusing was a significant cause for the financial weakness of ELAS, which required the cuts in policy values (WE 16)
Cita starpā 691. lpp. .
inter alia page 691. .
Atsaucoties uz lorda G. W. Penrose ziņojumu, EMAG paziņoja, ka pēdējais ir aprēķinājis kopējo piemaksu vērību, kas reāli izmaksāta aizejošiem apdrošinājuma ņēmējiem 90. gados, kā GBP 1,8 miljardi, pie kā būtu jāpieskaita (nezināma, bet ievērojama) kopējā papildu piemaksu summa, kas ietverta esošajās polisēs, lai iegūtu kopējo pārmērīgo piemaksu summu. „ Neatkarīgi no novērtēšanas metodes pārmērīgi augsto piemaksu izmaksāšana noveda pie tā, ka Equitable Life bija vismaz GBP 2 miljardi aktīvu iztrūkums, kas atbilda apmēram pusei no polišu vērtības samazinājuma 2001. gada 16. jūlijā “ ( WE – Conf 16).
Referring to the report by Lord Penrose, EMAG stated that the latter calculated the cost of excess bonuses actually paid away to departing policyholders during the 1990s at £1,800 million, to which it would be necessary to add the (un-quantified but substantial) total excess bonuses included in continuing policies in order to arrive at the total cost of over bonusing: " Whichever method is used, over-bonusing resulted in Equitable Life being at least £2 billion short of assets, representing about half of the policy value cut of 16th July 2001 " (WE-CONF 16).
Uzskatu, ka papildu piemaksu paziņošana 90. gados ievērojami vājināja Equitable Life finanses un ka polišu vērtības samazināšana 2001. gada 16. jūlijā bija domāta šādu papildu piemaksu kompensēšanai, stingri atbalsta liecības no grāmatvedības firmām ( WE-Conf 23 un WE - Conf 24) un A. Boswood juridiskais atzinums ( WE 76): „ Lai gan vērtspapīru tirgus kritumi kopš 1999. gada decembra varētu pamatot aptuveni 5,6 % no īstenotā 16 % samazinājuma, pārējais radās no vajadzības, pirmkārt, kompensēt GAR izmaksas ... un , otrkārt, vajadzības pārbalansēt peļņas fondu, lai saskaņotu aktīvus ar kopējo polišu vērtību ...
The view that declaring excess bonuses in the 1990s seriously weakened Equitable Life's finances and that the policy value cut on 16 July 2001 was intended to recoup such excess bonuses is strongly supported by evidence from accountant firms (WE-CONF 23 and WE-CONF 24) and a legal opinion of Mr BOSWOOD (WE 76): " Whereas the stock market falls since December 1999 might have accounted for around 5,6% of the 16% cut implemented, the remainder was due to, first, the need to recoup GAR costs ... and, second, the need to rebalance the With Profits Fund to bring assets in line with aggregate policy values ...
Patiesais aktīvu nepietiekamības cēlonis nebija vis kritums tirgū, bet gan pārlieku lielo piemaksu maksājumi 90. gados .”
The real cause of the insufficiency of assets was not the fall in equity markets but, rather the payment of excess bonuses during the 1990s ".
Izskaidrojot, kā bija radusies nepieciešamība 16 % samazinājumam 2001. gada jūlijā, C. Slater izskaidroja ( WE 34
Explaining how the need for the 16% cut of July 2001 had arisen, Mr SLATER highlighted in WE 34
3. un 4. lpp. ), kā vairāk nekā 10 gadu laikā EL nebija līdzsvarojusi savu polišu vērtības ar aktīvu vērtībām, tādējādi uzkrājot iztrūkumus katru gadu no 1989. gada līdz 2000. gadam (pat ļoti nozīmīgus deficītus, piemēram, 28 % 1990. gadā un 20 % 1994. gadā).
Pages 3 and 4. how, over more than a decade, EL had not balanced its policy values with asset values, thus accumulating deficits each year from 1989 to 2000 (even very substantial deficits, such as 28% in 1990 and 20% in 1994).
Tā rezultātā „ kopējo piemaksu paziņošanas politika, kas pārsniedz patieso ieguldījumu lielumu, iedrošināja simtus tūkstošus nevainīgu jaunu ieguldītāju, un sabiedrība stipri paplašinājās.
As a result of this " policy of declaring total bonuses in excess of actual investment performance encouraged hundreds of thousands of innocent new investors and the Society expanded hugely.
Atbildot uz jautājumu, C. Thomson apstiprināja, ka saskaņā ar normāliem aktuālajiem principiem viņš būtu sagaidījis tomēr, ka aktīvu vērtība būtu pārsniegusi polišu vērtību par 6-7 % tajā laikā.
In response to a question, Thomson confirmed that under normal actuarial principles he would have expected there however to have been an excess in the value of assets over policy values of perhaps 6-7% at that time.
Sabiedrībai 2000. gada sākumā trūka aktīvu (vai tā bija piešķīrusi pārāk augstas piemaksas) par aptuveni 10 % (3 %+ 7 %) vai GBP 2,5 miljardiem.
At the beginning of 2000 the Society was short of assets (or had voted excessive bonuses) of about 10% (3%+7%) or £2½ billion.
Tā bija aptuveni tā summa, ko ieguva ar 16 % polišu vērtības samazināšanu 2001. gada 16. jūlijā .”
This was approximately the amount recovered by the 16% cut of policy values on 16th July 2001. "
Kā izklāstīts WE 8, apdrošinājuma ņēmēji var, atkarībā no personīgajiem apstākļiem, ciest papildu zaudējumus, tādus kā soda nauda par pāragru izstāšanos, legālas maksas vai atkārtotas ieguldīšanas izmaksas, pie zaudējumiem, ko viņi cieš polišu vērtības vai mūža rentes izmaksu samazināšanas dēļ.
As outlined in WE 8, policyholders may, depending on personal circumstances, also have incurred supplementary costs, such as penalties for early withdrawals, legal costs or reinvestment expenses, in addition to damages they have suffered as a consequence of cuts in policy values or annuity payments.
Komiteja ir saņēmusi daudzus rakstiskus paziņojumus no apdrošinājuma ņēmējiem, kas apraksta viņu personīgos zaudējumus
The committee received numerous written representations from policyholders, which illustrate their personal losses
Sk., piemēram, WE-File 1, WE-File 2, WE-File 3, WE-File 4, WE-File 5, WE-File 6 WE-File 7, WE-File 8, WE-File 9 WE-File 11, WE-File 12, WE-File 13, WE-File 14, WE-File 15, WE-File 16, WE-File 19, WE - File 20, WE - File 33, WE-Conf 3, WE-Conf 19. ienākumu vai polišu vērtības samazināšanas rezultātā.
See, for instance, WE-FILE 1, WE-FILE 2, WE-FILE 3, WE-FILE 4, WE-FILE 5, WE-FILE 6, WE-FILE 7, WE-FILE 8, WE-FILE 9, WE-FILE 11, WE-FILE 12, WE-FILE 13, WE-FILE 14, WE-FILE 15, WE-FILE 16, WE-FILE 19, WE-FILE 20, WE-FILE 33, WE-CONF 3, WE-CONF 19. as a result of reductions in incomes or policy value.
Bez tam vairāki liecinieki atsaucās uz personīgajiem zaudējumiem ( P. Weir , H 2; B. Knowd , H 2; P. Scawen , H 3) vai ilustrēja „raksturīgus gadījumus” ( M. J. Weyer un P. Scawen , H 3) viņu mutiskajās liecībās komitejā.
Moreover, several witnesses referred to personal losses (Mr WEIR, H2; Ms KNOWD, H2; Mr SCAWEN, H3) or illustrated 'typical cases' (Mr WEYER and Mr SCAWEN, H3) in their oral testimonies before the committee.
Piemēram, P. Scawen , ELAS pensijas saņēmēju pārstāvis, norāda, ka „ mans ienākumu zaudējums gan tagad, gan nākotnē ir milzīgs.
For instance, Mr SCAWEN representing ELAS annuitants indicates that " my loss of income both to date and in the future is enormous.
Daudziem pensiju saņēmējiem, kuru vienīgais ienākumu avots ir sabiedrība, viņu nākotnes dzīves līmenis samazināsies un daudzos gadījumos viņi meklēs finanšu pabalstu no savām ģimenēm vai sociālās nodrošināšanas, vai arī būs spiesti pārdot savas mājas, lai eksistētu.
For many annuitants, where their only source of income is from the Society, their future standard of living has to decline and in many cases they will be seeking financial support from their families or social security, or be forced to sell their homes in order to subsist.
Šie cilvēki piesardzīgi krāja naudu no savas izpeļņas, lai nodrošinātu komfortablu dzīves veidu pensijas gados, bet šo dzīves veidu viņiem nozaga sabiedrība” (WE 23
These people prudently set aside money from their earnings to provide themselves with a comfortable lifestyle during their retirement, a lifestyle that has been stolen from them by the Society " (WE 23
Lai gan ir skaidrs, ka individuālie zaudējumi ievērojami atšķiras atkarībā no polises klases, kompromisa vienošanās pieņemšanas vai nepieņemšanas un citiem individuāliem apstākļiem, komitejas iegūtie pierādījumi apstiprina lorda G. W. Penrose uzskatu, ka „ ir skaidrs, ka daudzi Equitable apdrošinājuma ņēmēji ir cietuši un turpinās piedzīvot reālas finansiālas grūtības, tādēļ, ka viņu ienākumi, kurus viņi cerēja saņemt no saviem ietaupījumiem, ir ļoti dramatiski samazinājušies ” ( WE 16
While it is clear that the individual losses differ considerably, depending on the class of policy, acceptance or not of the compromise agreement and other individual circumstances, the evidence obtained by the committee confirms the view of Lord PENROSE, who states in his report that " it is clear that many Equitable policyholders have suffered and will continue to experience real financial hardship as a result of seeing the returns they had expected from their savings very dramatically reduced " (WE 16)
L. Kwantes ( H 7) skāra līdzīgu stīgu: „[Tas] ir radījis tik daudz traumu tik daudziem cilvēkiem.
Ms KWANTES in H7 struck a similar note: "[It] caused so much trauma to so many people.
Es esmu dzirdējusi no daudziem cilvēkiem, ka viņi nav gulējuši daudzas naktis ilgā laikposmā.
I have heard from so many people who really have had sleepless nights over a long period of time.
Cilvēki ir kļuvuši fiziski slimi šo pārdzīvojumu dēļ, kas ir ļoti skumji.”
People have become physically ill over it, which I think is very sad ."
Kā iepriekš minēts, dažādu kategoriju apdrošinājuma ņēmējus krīze ir ietekmējusi atšķirīgā mērā.
As mentioned above, the various classes of policyholder are affected to different degrees.
Vispārīgi runājot, apdrošinājuma ņēmējiem bez GAR , kuri bija nopirkuši polises pēc 1988. gada, vajadzēja apmaksāt rēķinu, lai īstenotu Lordu palātas nolēmumu („ Hyman lieta”), kas pieprasīja sabiedrībai izpildīt saistības pret GAR apdrošinājuma ņēmējiem.
Generally speaking, policyholders without GAR's who had purchased policies after 1988 have had to foot the bill for the implementation of the judgement by the House of Lords ("Hyman case"), which ordered the Society to meet its commitments to GAR policyholders.
Daži no viņiem pat pievienojās pēc Lordu palātas nolēmuma, jo „ sabiedrība turpināja noslēgt jaunus darījumus pēc Lordu palātas nolēmuma 2000. gada 20. jūlijā līdz 2000. gada 8. decembrim, kad to slēdza jaunu darījumu noslēgšanai ” ( WE-Conf 21).
Some of them even joined after the House of Lords judgement as the " Society continued to take in new business from after the decision of the House of Lords on 20 July 2000 until it closed to new business on 8 December 2000 " (WE-CONF 21).
Saskaņā ar P. Weir ( H 2), Equitable vēlo ieguldītāju rīcības grupas priekšsēdētāja, liecību, vēlie pienācēji “ tika pierunāti ieguldīt naudu Equitable Life vēl ilgi pēc tam, kad sabiedrība zināja, ka tā ir dziļā krīzē … un vēlāk viņiem prasīja maksāt par visām problēmām, kad viņi nebija ieguvuši neko no solītajiem ienākumiem ”.
According to Mr WEIR (H2), Chairman of the Equitable Late Contributors Action Group, the late joiners " were persuaded to invest money with Equitable Life long after the society knew that it was in deep trouble ... and later on were asked to pay for all the problems without having gained from any of the supposed benefits ".
Līdzīgi EMAG pierāda ( WE-Conf 16), ka 16% pamatmaksas polišu vērtības samazinājums vissmagāk skāra tos apdrošinājuma ņēmējus bez GAR , kuri pievienojās vēlu un nekad nebija guvuši labumu no lielām piemaksām.
Similarly, EMAG argues in WE-CONF 16 that the 16% flat rate policy value cut fell more heavily upon those non-GAR policyholders who joined late and had therefore never benefited from the over-bonusing.
Šo viedokli atbalsta A. Boswood ( WE 76
This view is supported by Mr BOSWOOD in WE 76
C. Thomson ( H 8) pauda atšķirīgu uzskatu: „ Noteikta tarifa piemērošanas samazinājumiem mērķis bija panākt lielāku taisnīgumu visiem apdrošinājuma ņēmējiem .
Mr THOMSON (H8) took a different view: " The reason for applying reductions at a flat rate was to achieve greater fairness to all policyholders.
Šo lēmumu pieņēma valde pēc vairāku variantu apspriešanas ar iecelto aktuāru”.
That decision was taken by the board having considered a range of options with the appointed actuary ".
Otro grupu dēvē par „ievilinātajiem pensijas saņēmējiem”.
The second group is referred to as 'trapped annuitants'.
Kā P. Scawen ( H 3) norādīja komitejai: „ mēs nevaram vai mums nav atļauts nodot mūsu polises citam nodrošinātājam .
As Mr SCAWEN (H3) pointed out before the committee, " we cannot or are not allowed to transfer our policies to another provider.
Tādējādi sabiedrība var samazināt un ir samazinājusi mūsu mūža rentes maksājumus par ievērojamām summām, manā gadījumā par aptuveni 40 % ar iespējamiem turpmākiem manu ienākumu samazinājumiem atlikušajā manas dzīves daļā”.
Thus, the Society can reduce and has reduced our annuity payments by substantial sums, in my case by some 40%, with the prospect of continuing reductions in my income for the rest of my life ".
Pēc notikumiem ELAS ir bijis pastāvīgs apdrošinājuma ņēmēju sašutums un prasība pēc paskaidrojumiem un kompensācijām.
After the events at ELAS, there has been continuing outrage and demand from the policyholders for explanation and redress.
Saskaņā ar EMAG lūgumrakstu Eiropas Parlamentam ( WE 14
According to EMAG's petition to the European Parliament (WE 14
28. lpp. )daudzi no viņiem ir sūdzējušies tieši AK regulatīvajai iestādei FSA veidolā (Finanšu pakalpojumu iestāde).
Page 28. ), many of them complained directly to the UK regulatory authority in the form of FSA (Financial Services Authority).
EMAG saka, ka FSA ir noraidījusi visas sūdzības ( WE 14
EMAG says that the FSA rejected all complaints (WE 14
FSA pārstāvji komitejai nesniedza īpašus komentārus par apdrošinājuma ņēmēju sūdzību izskatīšanu FSA ( H 4), bet drīzāk atsaucās uz AK Finanšu ombudu kā kompetento struktūru šādu sūdzību izskatīšanai.
The FSA's representatives before the committee did not make any specific comments on the treatment by FSA of policyholders' complaints (H4) but rather referred to the UK Financial Ombudsman as the competent body for dealing with such complaints.
D. Strachan tikai atzīmēja vispār, ka „ mēs jūtam līdz apdrošinājuma ņēmēju stāvoklim un saprotam viņu izjūtu stiprumu, kas ir licis viņiem iesniegt šīs sūdzības, taču uzskatām, ka šīs sūdzības atspoguļo neizpratni par to, ko regulatoram būtu vajadzējis sasniegt un ko tam būtu jāvar sasniegt tādā lietā kā Equitable Life ”.
Mr STRACHAN (H4) only noted in general that " we sympathise with the position of policyholders and understand the strength of feeling that has led them to make a series of complaints but we consider that these complaints reflect a misunderstanding of what regulators could or should have achieved in a case such as Equitable Life ".
Viņš piebilda, ka „ regulatīvā sistēma nevar novērst visas kļūmes un tai tas nav jādara ”.
He added that " a regulatory system neither can nor should aim at avoiding all failures ".
WE 32 un WE 37 izklāsta FSA regulatīvos mērķus saskaņā ar Finanšu pakalpojumu un tirgu akta 2000 2. sadaļu.
WE 32 and WE 37 outline the FSA's regulatory objectives according to Section 2 of the Financial Services and Markets Act 2000.
Tā nosaka, ka FSA ir atbildīga cita starpā gan par tirgus uzticības saglabāšanu, gan par patērētāju aizsardzību.
Hence, the FSA is responsible, among other things, for preserving both market confidence and consumer protection.
Daži apdrošinājuma ņēmēji ir izteikuši neapmierinātību ar to veidu, kādā FSA ir centusies sasniegt pēdējo mērķi attiecībā uz Equitable Life un izvirza stingru pieņēmumu, ka FSA ir centusies traucēt apdrošinājuma ņēmējiem saņemt kompensācijas un nav izpildījusi uzdevumu aizsargāt patērētājus.
Some policyholders have expressed dissatisfaction with the way in which FSA has pursued the latter objective with regard to Equitable Life and put forward the strong allegation that the FSA has tried to obstruct policyholders from getting redress and failed in its role to protect consumers.
EMAG apgalvo ( WE 44), ka „FSA ir kompromitējusies attiecībā uz ieguldītāju aizsardzību, jo tās ikgadējas darbības izmaksas ... finansē nozare ” un sauc to par „ struktūru ar monopolisku kontroli pār patērētāju aizsardzību, kas atrodas nozares algu maksātāju verdzībā ”.
EMAG claims in WE 44 that " the FSA is compromised in respect of investor protection because its annual running cost ... is funded by the industry " and calls it " a body with monopolistic control over consumer protection, whilst being in thrall to its industry paymasters ".
Īpaši EMAG apgalvo, ka FSA nespēja ieviest vispārēju pieeju cietušo ieguldītāju kompensācijām.
Specifically, EMAG alleges that FSA had failed to impose a generic approach to compensating aggrieved investors.
Tā pat apvainoja FSA par „ slēpšanas organizēšanu ”, lai novērstu kompensāciju izmaksas: „ Ir notikusi sistemātiska tiesību atņemšana uz jebkādu efektīvu kompensāciju izmaksu ” ( WE 44).
It even accused the FSA of having " orchestrated a cover-up " in order to avoid compensation payouts: " There has been systematic foreclosure of any effective means of redress " (WE 44).
Mēs esam likumā paredzēts regulators, ko nodibinājis Parlaments; ...
We are a statutory regulator established by Parliament; ...
Regulētajām firmām visos finanšu sektoros ir jāmaksā par regulēšanas izdevumiem.
Regulated firms across all financial sectors must pay for the costs of regulation.
Mūsu nodevu iekasēšanas pilnvaras ir paredzētas likumā, un nodevas tiek iekasētas obligāti katrā no vairāk nekā 33 000 firmu, kuras mēs regulējam, saskaņā ar objektīvām formulām un pasākumiem.
Our fee-raising powers are statutory and our fees are levied compulsorily on each of the 33,000 or more firms we regulate according to a series of objective formulae and measures.
FSA personālam, kurš uzrauga firmas, nav politiskas vai operatīvas saistības ar nodevu iekasēšanas procesu, ko veic īpaša vienība FSA struktūrā ar īpašu vadības informēšanas līniju caur FSA valdi.”
The FSA staff who supervise firms have no policy or operational involvement in the fee-levying process, which is managed by a separate organisational function within FSA with a separate management reporting line through to the FSA board ."