natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komisija publicē ikgadēju ziņojumu, kas salīdzina maksājumu pakalpojumu izmaksas gala lietotājiem dalībvalstīs un sniedz labākās pieredzes sīku izklāstu par izmaksu samazināšanu pēc šīs direktīvas pieņemšanas datuma.
The Commission shall publish an annual report comparing payment service costs to end users in Member States and providing details on best practices of cost reduction, following the date of adoption of this Directive.
1) Skaidrā nauda, kas iemaksāta maksājumu kontā, kā arī visas vajadzīgās darbības rīcībai ar maksājumu kontu.
(1) Cash placed on a payment account as well as all the operations required for operating a payment account.
2) Skaidrās naudas izņemšana no maksājumu konta, kā arī visas vajadzīgās darbības rīcībai ar maksājumu kontu.
(2) Cash withdrawals from a payment as well as all the operations required for operating a payment account.
3) Maksājumu darījumu izpilde, ieskaitot naudas līdzekļu pārskaitīšanu , ja maksājumu līdzekļi ir noguldīti maksājumu kontā pie lietotāja maksājumu pakalpojumu sniedzēja vai pie cita maksājumu pakalpojumu sniedzēja:
(3) Execution of payment transactions, including transfer of funds , where the funds are held on deposit in a payment account with the user’s payment service provider or with another payment service provider:
3) Maksājumu darījumu izpilde, ieskaitot naudas līdzekļu pārskaitīšanu maksājumu kontā pie lietotāja maksājumu pakalpojumu sniedzēja vai pie cita maksājumu pakalpojumu sniedzēja:
(3) Execution of payment transactions, including transfer of funds on a payment account with the user’s payment service provider or with another payment service provider:
5) Tādu maksājuma karšu izsniegšana, kas ļauj maksājumu pakalpojumu lietotājam pārskaitīt naudas līdzekļus.
(5) Issuing of payment cards which allow the payment service user to transfer funds.
5) Tādu maksājuma karšu izsniegšana, kas ļauj maksājumu pakalpojumu lietotājam pārskaitīt kreditētus naudas līdzekļus (debeta kartes) vai kredītlīnijā pieejamus naudas līdzekļus (kredītkartes).
(5) Issuing of payment cards which allow the payment service user to transfer credited funds (debit cards) or funds covered by credit line (credit cards) .
Kredītkaršu izdošana pašreiz netiek regulēta visās ES valstīs.
The issuing of credit cards is currently not regulated in all EU-countries.
Tāpēc būtu jāskaidro, ka maksājumu iestādes saskaņā ar Pielikuma 5. daļu ir tiesīgas izdot maksājumu kartes kā debeta kartes vai kā kredītkartes .
Consequently it should be clarified that payment institutions according to point 5 of the Annex are entitled to issue payment cards as debit cards or credit cards.
6) Maksājumu darījumu izpildīšana, kad naudas līdzekļi ir elektroniska nauda Direktīvas 2000/46/EK nozīmē.
(6) Execution of payment transactions, where the funds are electronic money within the meaning of Directive 2000/46/EC.
7) Naudas pārvedumu pakalpojumi, kur maksājumu pakalpojumu sniedzējs pieņem no maksājumu pakalpojumu lietotāja naudas līdzekļus vienīgi nolūkā nogādāt naudas līdzekļus maksājuma saņēmējam.
(7) Money remittance services where the funds are accepted by the payment service provider from the payment service user for the sole purpose of delivering the funds to the payee.
8) Maksājumu darījumu izpildīšana ar distances saziņas līdzekļu palīdzību, piemēram, ar mobilajiem telefoniem vai citām digitālajām vai informācijas tehnoloģiju ierīcēm, kur pakalpojumu sniedzējs - telekomunikāciju vai informācijas tehnoloģiju sistēmas vai tīkla operators atvieglo tādu preču vai pakalpojumu apmaksu, kas nav digitālas preces vai elektroniskās saziņas pakalpojumi un tādējādi tos nesniedz šīs pašas ierīces palīdzību.
(8) Execution of payment transactions by any means of communication at a distance such as mobile telephones or other digital or IT devices where the service provider operating the telecommunication or IT system or network is facilitating the payment of goods or services that are not digital goods or electronic communication services and so are not provided through the device itself.
8) Maksājumu darījumu izpildīšana ar distances saziņas līdzekļu palīdzību, piemēram, ar mobilajiem telefoniem vai citām digitālajām vai informācijas tehnoloģiju ierīcēm, ko darbina pakalpojumu sniedzējs - telekomunikāciju vai informācijas tehnoloģiju sistēmas vai tīkla operators, darbojoties maksājumu pakalpojumu lietotāja vārdā, izņemot gadījumus, kur digitālās preces vai elektroniskās saziņas pakalpojumus pēc būtības sniedz ar šīs pašas ierīces palīdzību un kur maksājums tiek izdarīts tiešā veidā pakalpojuma sniedzējam, kas darbina telekomunikāciju vai IT sistēmu vai tīklu, nevis trešai pusei.
(8) Execution of payment transactions by any means of communication at a distance such as mobile telephones or other digital or IT devices by the service provider operating the telecommunication or IT system or network acting on behalf of the payment service user, except where the digital goods or electronic communication services are provided essentially using the device itself and the payment is made directly to the service provider operating the telecommunication or IT system or network, not to a third party.
9) Maksājumu darījumu izpildīšana ar distances saziņas līdzekļu palīdzību, piemēram, ar mobilajiem telefoniem vai citām digitālajām vai informācijas tehnoloģiju ierīcēm, kur pakalpojumu sniedzējs - telekomunikāciju vai informācijas tehnoloģiju sistēmas vai tīkla operators tikai gādā par naudas līdzekļu pārskaitīšanu, lai apmaksātu digitālās preces vai elektroniskās saziņas pakalpojumus, ko sniedz ar šīs ierīces palīdzību, un neveic nekādu citu iejaukšanos sniegtajā pakalpojumā.
(9) Execution of payment transactions by any means of communication at a distance such as mobile telephones or other digital or IT devices where the service provider operating the telecommunication or IT system or network simply arranges a transfer of funds for the payment of digital goods or electronic communication services provided through the device, without any other intervention in the service provided.
1.A PIELIKUMS (jauns)
ANNEX 1 A (NEW)
Jūs maksājat (maksājuma summa tās dalībvalsts valūtā, no kuras veic darījumu)
You are paying (the amount of the payment in the currency of the Member State in which the transaction originates)
VALŪTAS SIMBOLS XXX
CURRENCY SYMBOL XXX
šādā valūtā (maksājuma valūta)
in (the currency of the payment)
pie maiņas kursa
at an exchange rate of
Maksa par šo pakalpojumu ir (tās dalībvalsts valūtā, no kuras veic darījumu)
The fee for this transaction will be (in the currency of the Member State in which the transaction originates)
Kopējā maksā par šī maksājuma veikšanu (tās dalībvalsts valūtā, no kuras veic darījumu) ir
The total cost of making this payment (in the currency of the Member State in which the transaction originates) is
Maksājums pie personas, kurai Jūs to sūtāt, nonāks
The payment will arrive with the person you are sending it to on
Nedēļas diena, datums, mēnesis, gads
Day of the week, date, month year
Pašreizējā stāvoklī maksājumu sistēmu situācija dažādās valstīs ir ļoti atšķirīga gan attiecībā uz dalībniekiem, gan attiecībā uz regulējumu, noteikumiem, efektivitāti un izmaksām.
At present the state of payment systems varies greatly from one country to the next, as regards the players, the rules, regulation, efficiency and cost.
Turklāt maksājumu sistēmām ir tikai valsts mērogs, un tās aptver gandrīz tikai iekšējo tirgu.
Payment systems, indeed, are essentially national and the market remains domestic.
Pārrobežu maksājumi vidēji atbilst mazāk nekā 4 %, un var pamatoti uzskatīt, ka tie pieaugs ļoti lēni.
Cross‑border payments account on average for less than 4%, a share which will probably increase only slowly.
Komisija ierosina pieņemt direktīvu, lai patiesi izveidotu maksājumu vienotu tirgu.
The Commission has proposed a directive which would create a genuine single market in payments.
Pat ja dažas Komisijas prognozes šķiet pārāk optimistiskas, nav šaubu, ka šāda tirgus izveide, pateicoties valstu tiesību aktu saskaņošanai, ļautu novērst dažus šķēršļus un tai būtu labvēlīga ietekme uz izaugsmi.
Even if some of the Commission’s predictions appear optimistic, there is no doubt that the creation of such a market, by harmonising national laws, would remove certain obstacles and have positive effects on growth.
Referents principā atbalsta Komisijas iniciatīvu un pilnīga juridiska ietvara izveidi maksājumu pakalpojumiem Eiropas Savienības iekšienē.
Your rapporteur approves the Commission’s initiative in principle and supports the introduction of a full legal framework for payment services within the European Union.
Viņš uzskata, ka šis direktīvas priekšlikums ir izvirzīts piemērotā laikā, lai varētu sekmīgi īstenot kredītiestāžu nozares iniciatīvu Vienotas euro maksājumu telpas ( Single Euro Payment Area – SEPA ) izveidei ar mērķi integrēt valstu maksājumu infrastruktūru un produktus Euro zonā.
He takes the view that this proposal for a directive comes at an opportune moment in terms of aiding the success of the banking sector’s initiative of establishing a Single Euro Payment Area ( SEPA) with the objective of consolidating national infrastructures and products in the euro zone.
Komisijas iniciatīvā galvenā uzmanība ir pamatoti pievērsta elektroniskajiem maksāšanas līdzekļiem, kam ir jāaizstāj maksājumi skaidrā naudā, kuri ir apgrūtinoši.
The Commission’s initiative rightly concentrates on the electronic payment methods which are destined to replace expensive cash methods.
Saskaņota attiecīgo produktu regulējuma ieviešanai un maksājumu pakalpojumu integrācijai būtu jāļauj racionalizēt infrastruktūru, patērētājiem un lietotājiem sniedzot lielāku izvēli un augstāku aizsardzības līmeni.
Establishing harmonised regulation of products and consolidating payment services should allow infrastructures to be rationalised, offering consumers and users a wider choice and a higher level of protection.
Šis regulējums, padarot cenas pārredzamas, samazinātu izmaksas un veicinātu veselīgas konkurences attīstību.
This legal framework would lower costs through price transparency and the development of healthy competition.
Progress, kas panākts maksājumiem piemērojamā normatīvā regulējuma ietvara saskaņošanas jomā, joprojām ir ierobežots, un tas ir jāturpina.
Progress to date in harmonising the legal framework for payments remains limited and is worth pursuing.
Komisija Parlamentam iesniegto direktīvas priekšlikumu sāka gatavot jau sen – 2000. gadā, un tā par to ir apspriedusies ar ieinteresētajām pusēm un ekspertiem un veikusi ietekmes novērtējumu.
The proposal for a directive submitted to Parliament has been in preparation by the Commission for a long time, beginning in 2000, with interested parties and experts being consulted and an impact analysis carried out.
Izvirzītie mērķi ir pastiprināt konkurenci starp valstu tirgiem, vienlaikus nodrošinot konkurences nosacījumu vienlīdzību, uzlabot tirgus pārredzamību gan pakalpojumu sniedzējiem, gan lietotājiem un precizēt lietotāju un pakalpojumu sniedzēju tiesības un pienākumus.
The declared objectives are to enhance competition between national markets and ensure a level playing field, to increase market transparency for both providers and users, and to clarify the rights and obligations of users and providers.
Tāpēc sākotnējā priekšlikumā pēc tam, kad ir definēta direktīvas darbības joma (I sadaļa), tiek definētas to dalībnieku kategorijas, kam ir atļauts sabiedrībai sniegt maksājumu pakalpojumus, blakus kredītiestādēm izveidojot jaunu pakalpojumu sniedzēju kategoriju – maksājumu iestādes (II sadaļa), precizējot pārredzamības un informācijas prasības (III sadaļa) un nostiprinot maksājumu pakalpojumu lietotāju un šo pakalpojumu sniedzēju tiesības un pienākumus (IV sadaļa).
After defining the scope of the directive (Title I), therefore, the initial proposal goes on to define the categories of players authorised to provide payment services to the public, creating alongside the credit institutions a new category of service provider – the payments institution (Title II) –, setting out the transparency and information requirements (Title III) and stating the rights and obligations of users and providers of payment services (Title IV).
Direktīvas priekšlikuma pamatā ir EK līguma 47. panta 2. punkts un 95. panta 1. punkts.
The proposal for a directive is based on Article 47, paragraph 2, and Article 95, paragraph 1, of the EC Treaty.
Jūsu referents aicina izdarīt dažādus sākotnējā priekšlikuma grozījumus, lai to padarītu efektīvāku un lai ņemtu vērā nozares tehniskos ierobežojumus, vienlaikus saglabājot mērķi, attīstot godīgu konkurenci, samazināt lietotāju izmaksas.
Your rapporteur suggests making certain changes to the initial proposal in order to make it more effective and to take account of the industry’s technical constraints while maintaining the objective of reducing costs for the user by developing fair competition.
I - Priekšmets, darbības joma un definīcijas
I – Subject matter, scope and definitions
Direktīvas darbības joma ir jāierobežo, to piemērojot tikai maksājumiem, ko maksājumu pakalpojumu sniedzēji, kas atrodas Kopienā, veic eiro vai dalībvalstu valūtās neatkarīgi no tā, vai tie ir maksātāja vai maksājuma saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzēji.
The scope of the directive must be limited to payments made in euro or the national currencies of the Member States by providers of payment services located in the Community, whether they are the payment service providers of the payer or the payee.
Šāda darbības joma atbilstu mērķim iekšējā tirgū likvidēt robežas.
This field of application would be consistent with the objective of doing away with borders in the single market.
Tā ļautu izvirzīt maksājumu pakalpojumu sniedzējiem pieņemamas prasības, jo uz visām iesaistītajām personām attiektos vieni un tie paši Kopienas noteikumi.
It would enable acceptable requirements to be formulated for payment service providers, given that the various players would all be governed by the same Community legal framework.
Komisijas mērķis pieņemt noteikumus, ko maksājumu pakalpojumiem piemērotu attiecībā uz visu pasaules valstu valūtām, patiesībā nav reāls vai labākajā gadījumā ļoti priekšlaicīgs.
The Commission’s desire to enact rules applicable to payment services involving the currencies of all the countries of the world is currently unrealistic and, to say the least, very premature.
Niecīgā to pārrobežu maksājumu proporcija, ko lietotāju kategorijām, uz ko attiecas direktīva, veic ārpus Eiropas, neattaisno to, ka pieņemtajiem noteikumiem būtu tik plaša darbības joma kā tā, kas noteikta direktīvas sākotnējā priekšlikumā.
The very marginal proportion of cross-border payments outside the Community in the categories of users targeted by the directive does not justify such a broad field of application for the rules as that defined in the initial proposal for a directive.
Tomēr attiecībā uz maksājumiem ārpus Kopienas direktīvā iekļautie principi var būt labas prakses noteikumi, no kuriem maksājumu pakalpojumu sniedzēji varētu lietderīgi iedvesmoties vai kurus tie varētu ieviest pēc pašu ierosmes.
The principles contained in the directive could nevertheless constitute rules of good practice for payments outside the Community, which payment service providers could well take as a basis or follow voluntarily.
II - Maksājumu pakalpojumu sniedzēji
II – Payment service providers
Jaunas dalībnieku kategorijas – maksājumu iestāžu – ieviešana maksājumu pakalpojumu tirgū jāveic kopā ar precīzākiem noteikumiem, lai nodrošinātu patērētāju aizsardzību un drošību un lai nepieļautu, ka tiktu kropļota konkurence ar kredītiestādēm.
The introduction into the payment services market of a new category of player – the payment institution – must be accompanied by more precise provisions in order to guarantee safety and protection for consumers and to avoid creating distortions of competition with the credit institutions.
Maksājumu pakalpojumu darbība ir komercdarbība, kas tās rakstura dēļ ir jāveic, ievērojot noteikumus par konkurenci un noteikumus, kas aizsargā patērētājus vai lietotājus.
The activities of payment services are commercial activities which must, as such, be exercised in accordance with the rules of competition and the rules protecting consumers and users.
Šī apsvēruma dēļ tiek ierosināti vairāki grozījumi, kas attiecas uz maksājumu iestāžu statusu un to kontroli, jo īpaši lai attaisnotu patērētāju un lietotāju uzticību.
This consideration leads us to propose a number of amendments relating to the status of payment institutions and the controls exercised over them, inter alia in order to secure consumer and user confidence.
Šajā sakarā jūsu referents atbalsta noteikumu, ar kuru saskaņā maksājumu iestādes darbībai ir jāsaņem atļauja.
Seen from this angle, your rapporteur is in agreement with the rule whereby the activities of a payment institution would be subject to authorisation.
Tomēr viņš ierosina noteikt prasību, ka maksājumu iestādēm ir jābūt minimālajam kapitālam, kura summa atbilstu reāli veiktajam darbības veidam.
He nevertheless proposes requiring the holding of a minimum capital by payment institutions, the size of which would be proportionate to the activities actually engaged in.
Turklāt klientu naudas līdzekļi ir jāaizsargā iestādes maksātnespējas gadījumā, un tas tiek veikts, ieviešot noteikumu par naudas līdzekļu nošķiršanu.
In addition, clients’ funds would have to be protected against bankruptcy of institutions by the introduction of a ring-fencing mechanism.
To darbība ir jāierobežo un strikti jānošķir no cita veida komercdarbības.
Their activities should be limited and rigorously separated from other commercial activities.
No direktīvas ir izslēgta tādu noguldījumu pieņemšana, kas nav tieši saistīti ar maksājumu, un kredītu izsniegšana.
The reception of deposits not directly linked to a payment and the granting of credit would be excluded.
Šīm iestādēm ir jābūt pakļautām valsts iestādei, kuras kompetencē ir kredītiestāžu kontrole, lai kontroles īstenošanā nodrošinātu vienādu pieeju un praksi, pat ja šīs kontroles pakāpe atšķirtos no kredītiestāžu kontroles.
These establishments should be subject to controls by the national authority responsible for overseeing credit institutions in order to guarantee consistent philosophy and practice in the exercise of controls, even if the degree of control was different in the case of payment institutions.
Maksājumu iestāžu darbību pretēji tam, kas ierosināts Komisijas priekšlikumā, jāļauj veikt tikai juridiskām personām, kurām šim nolūkam piešķirta īpaša atļauja.
Contrary to what the Commission proposes, exercise of the activities of payment institutions should be restricted to authorised legal persons.
Atkāpe, kas fiziskām vai juridiskām personām ļautu maksājumu pakalpojumu sniegšanas darbību veikt, neievērojot visus šīs pakalpojumu sniedzēju kategorijas pienākumus, ir jānoraida, pat ja sniegtais pamatojums ir nākotnē ļaut sekmēt „ šo pakalpojumu sniedzēji pakāpenisku pāreju un neoficiālās ekonomikas uz oficiālo sektoru ”.
In our opinion, the derogation allowing natural or legal persons to provide payment services without being bound by all the obligations of this category of service provider should be removed, even though the reason given is that of facilitating ‘the gradual migration of these providers from the unofficial economy to the official sector’ .
Referenta iesniegtie grozījumu priekšlikumi ir vērsti uz to, lai proporcionāli pastiprinātu maksājumu iestāžu statusu un kontroli, un ir paredzēti, lai patērētājiem vai lietotājiem garantētu drošību, ko viņi no maksājumu sistēmas var pamatoti gaidīt.
The amendments proposed by your rapporteur aim to reinforce in a proportionate fashion the status and control of payments institutions and are intended to provide consumers and users with the security they are entitled to expect from a payment system.
III - Maksājumu pakalpojumus reglamentējošo nosacījumu pārredzamība
III - Transparency of conditions for payment services
III sadaļā iekļautie noteikumi, kas attiecas uz to nosacījumu pārredzamību, ar kādiem tiek sniegti maksājumu pakalpojumi, un to izmaksu pārredzamību, kā arī uz informāciju, kas jāsniedz maksājumu pakalpojumu lietotājiem, kopumā ir apmierinoši.
The provisions contained in Title III relating to the transparency of conditions for payment services and their cost, as well as to the information to be given to users of payment services, are generally satisfactory.
Tomēr ir vajadzīgi precizējumi vai grozījumi attiecībā uz dažiem tehniskiem vai praktiskiem jautājumiem.
Some clarifications and changes nevertheless need to be made on a number of technical and practical points.
Patērētājiem vai lietotājiem jo īpaši ir jāsniedz daži skaidri un īsi elementi, tostarp veidlapas veidā, kas viņiem ļauj salīdzināt dažādo maksājumu pakalpojumu sniedzēju piedāvājumus un savu izvēli izdarīt, pamatojoties uz attiecīgo informāciju.
Notably, consumers and users should be provided with clear, succinct information, inter alia in the shape of a form, so that they can compare the offers of different payment service providers and choose on the basis of a full knowledge of the facts.
IV - Tiesības un pienākumi, kas saistīti ar maksājumu pakalpojumu sniegšanu un lietošanu
IV - Rights and obligations linked to the provision and use of payment services
IV sadaļa, kas nosaka tiesības un pienākumus, kuri ir saistīti ar maksājumu pakalpojumu sniegšanu un lietošanu, ir vērsta pareizajā virzienā.
Title IV, which defines the rights and obligations linked to the provision and use of payment services, is going along the right lines.
Valstu tiesību sistēmu saskaņošana maksājumu jomā ļautu sniegt atbalstu centieniem, ko kredītiestāžu nozare īsteno, lai ieviestu SEPA – iniciatīvu, kuru atbalsta jūsu referents.
Harmonisation of national legal systems governing payment would underpin the efforts of the banking sector to put in place the SEPA, an initiative which has the support of your rapporteur.
Tomēr ir jāprecizē vai jāuzlabo daži jautājumi, lai attiecības starp maksājumu pakalpojumu sniedzējiem un lietotājiem būtu līdzsvarotāki.
However, certain points need to be clarified or improved with a view to making relations between payment service providers and users more balanced.
Attiecībā uz izpildes laiku mērķis D + 1 nākotnē šķiet reāls, jo tiks samazināta direktīvas darbības joma, proti, tā attieksies tikai uz maksājumiem, ko veic iekšējā tirgū un dalībvalstu valūtās.
With regard to the execution time, the J+1 objective seems realistic in the long term, provided that the scope of the directive was narrowed to cover only payments made within the single market in the currencies of the Member States.
Lai gan pašreizējie vai nākotnes tehniskie risinājumi ļauj vai ļaus ievērojami samazināt maksājumu apstrādi, tomēr to reālai ieviešanai ir vajadzīga infrastruktūra, kuras izmaksas ir samērā lielas.
While present or future technology may allow the time taken to process payments to be considerably reduced, the fact remains that implementation in reality calls for expensive infrastructure.
Tāpēc šajā posmā ir jāievēro princips par proporcionalitāti starp to, cik lietotājam ir lietderīgs īss maksājuma izpildes laiks, un šī maksājuma izmaksām.
The principle of proportionality between the real usefulness to the user of a short payment execution time and the cost of the payment must therefore be borne in mind.
Turklāt nebūtu pārsteidzoši, ja konkurence starp maksājumu pakalpojumu sniedzējiem izpaustos ne tikai izmaksās, bet arī izpildes laikā saistībā ar piedāvāto cenu.
And, indeed, there is nothing to prevent competition between payment service providers from being exercised not only in the area of price, but also in that of execution time set against price.
Šajos apstākļos būtu vietā D + 1 mērķi pavirzīt uz 2012. gadu, un ikreiz, kad ir nepieciešama valūtas maiņa, piešķirt papildu termiņu.
This being the case, it would be advisable to postpone the J+1 objective until 2012 and to extend it each time that currency exchange was necessary.