natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sociālie tīkli mums bija alternatīva parastajiem medijiem.
Social media was the alternative media for us.
Tā mums izdevās paziņot cilvēkiem, ko mēs darām, un atklāt Mubaraka režīma realitāti.
This is how we managed to convey to people what we were going through and reveal to them the reality of Mubarak's regime.
Mēs ziņojām par mūsu demonstrācijām un piesaistījām cilvēkus.
We announced our demonstrations and got people to participate in them.
Ar sociālajiem medijiem spējām piekļūt kritiskajai masai.
Social media was key to reaching critical mass.
Taču pašreizējais režīms izmanto sociālos medijus, lai vērstos pret mums.
But the current regime is using social media to counter-attack.
Tas izveido viltus aktīvistu kontus, sniedz nepareizu informāciju un izplata baumas.
It creates fake activist accounts, gives false information and spreads rumours.
Tādējādi tas rada iespaidu, ka cilvēki ielās atbalsta pašreizējo režīmu.
And so it creates the impression that the people on the street are for the current regime.
Pašreizējais režīms, Augstākā bruņoto spēku padome (SCAF), ir būtībā sapratis Mubaraka kļūdas saskarsmē ar revolūciju un cenšas izmantot mūsu līdzekļus, lai mūs salauztu.
The current regime, the Supreme Council of Armed Forces (SCAF), has realised the mistakes Mubarak made in dealing with the revolution and is trying to turn the means we used against him to break us.
Vai jūs baidāties, ka atgriezīsies vecais režīms?
Are you afraid the old regime will return?
Būtībā pašreizējais režīms ir daļa no vecās kārtības, tāpēc mēs nevaram īsti teikt, ka vecais režīms ir beidzies.
The current regime is part of the old order, so we cannot really say that the old regime has ended.
Taču šis ir vēl sīkstāks nekā vecais.
But they are even more ferocious than the old guard.
Tas izmanto visus iespējamos līdzekļus, lai atriebtos tiem, kas aicina darīt galu militārajai varai.
They are using all possible means to take revenge on those calling for an end to military rule.
Tie, kas bruņotajos spēkos iebilst pret SCAF zvērībām, ir cietumā un tiek spīdzināti.
Those in the armed forces that object to the atrocities of the SCAF are imprisonned and tortured.
Ko jūs domājat par islāmistu partijas panākumiem Tunisijā un Ēģiptē?
What do you think about the success of Islamist parties in Tunisia and Egypt?
Jums būtu jācenšas labāk izprast islāmu un neuzskatīt islāmistus par vienīgajiem islāma pārstāvjiem.
You should try to better understand Islam and not just look at Islamists as the only representatives of Islam.
Kā vakar teica baronese Eštone, islāms ir lieliska reliģija, un jums nevajadzētu ļaut sevi maldināt ar dažu ekstrēmistu sagrozīto islāma versiju.
As Baroness Ashton said yesterday, Islam is a great religion and you should not fall for the deformation of Islam by some extremists.
Kas ES un Eiropas Parlaments varētu darīt, lai atbalstītu pāreju uz demokrātiju arābu valstīs?
What could the EU and EP do to support the transition to democracy in the Arab world?
Es noraidu jebkāda veida ārvalstu iejaukšanos, taču domāju, Eiropas Parlamentam būtu jāuzstāj uz vispārējo humanitāro tiesību piemērošanu.
I am against any form of foreign intervention, but I think the EP should insist on the application of universal humanitarian laws.
Tāpat uzskatu, ka Eiropas Parlamentam būtu jāizmanto savas attiecības ar valdībām, lai tās pārliecinātu pārtraukt palīdzēt SCAF ar ieročiem un citiem līdzekļiem.
It should use its relationships with governments to convince them to stop supporting the SCAF with weapons and other means.
Taču Ēģiptes pilsoniskās sabiedrības ziņā ir nodrošināt, lai Ēģiptē tiktu ievērotas cilvēktiesības.
But it is up to Egyptian civil society to make sure that human rights are applied and upheld in Egypt.
Vai, jūsuprāt, Saharova balvas saņemšana varētu palīdzēt jūsu lietai?
Will the Sakharov Prize help your cause?
Varbūt tā nav noderīga manai lietai Ēģiptē, taču tā man palīdzēs atbalstīt miera procesu un humānās vērtības starptautiskā mērogā.
It might not be useful for my cause in Egypt, but it will help me work for peace and humanitarian values at an international level.
Tālākejošs mērķis ir izveidot labākas attiecības starp valstīm.
Our bigger aim is to create better relationships between countries.
Kad cilvēki būs sasnieguši savas tiesības visā pasaulē, viņi varēs būt radošāki un produktīvāki.
Once people all over the world have attained their right they can be more creative and more productive.
Lībijas visilgāk ieslodzījumā pavadījušais politieslodzītais Ahmeds al Sanusi tagad ir viens no valsts vadītājiem.
Ahmed El Senussi Once Libya's longest serving political prisoner, Ahmed El Senussi is now one of the country's leaders.
Pirms Saharova balvas pasniegšanas ceremonijas mēs ar viņu sarunājāmies par viņa cīņu un Lībijas nākotni.
Before he received the European Parliament's Sakharov Prize for Freedom of thought in Strasbourg we spoke with him about his struggle and Libya's future.
Vai Saharova balva palīdzēs atjaunot Lībiju?
Will receiving the Sakharov Prize help rebuild Libya?
Tā ļoti palīdzēs man un Lībijas iedzīvotājiem, jo ​​šī ir pirmā reize, kad kāds no Lībijas saņēmis šādu balvu.
It will be of great help to me and the Libyan people, because this is the first time that a Libyan received such a prize.
Ja jūs man palīdzēsiet pienācīgi darīt manu darbu, tad tā palīdzēsiet arī Lībijas iedzīvotājiem.
So if you help me to do my job properly it will help the Libyan people.
Kas ES un Eiropas Parlaments jādara, lai atbalstītu pāreju Lībijā?
What could the EU and EP do to support the transition in Libya?
Kāda ir situācija Lībijā šobrīd?
What is the situation in Libya at the moment?
Lībijas iedzīvotāji ir ļoti laimīgi, jo ir atbrīvojušies no diktatora.
The Libyan people are extremely happy today, because they got rid of the dictator.
Cilvēki ar prieku gaida jaunu nākotni, kas balstīsies uz demokrātiju un vārda brīvību.
They are looking forward to a new future built on democracy and freedom of expression.
Daži varbūt uzskata, ka Lībijā varētu sākties pilsoņu karš, taču tas nekad nenotiks.
Some people might think that Libya could descend into civil war, but there is no way that this is going to happen.
Cilvēki darīs visu, ka ir viņu spēkos, lai saglabātu šo jauno brīvību.
People will do everything that they can to keep this new liberty and freedom.
Tunisijā un Ēģiptē jau ir notikušas vēlēšanas.
There have been elections in Tunisia and Egypt.
Kad to piemēram sekos Lībija?
When will Libya follow?
Situācija Tunisijā un Ēģiptē ir savādāka, jo tām ir jau izveidotas sistēmas ar drošības spēkiem un armiju.
Tunisia and Egypt are different cases, because they have systems in place, with security forces and an army.
Lībija mums tā visa trūkst, tāpēc mums ir jāsāk no nulles.
In Libya we lack all that so we have to start from scratch.
Tātad pagaidām mēs nevaram pateikt, kad notiks vēlēšanas.
So, for the time being we can not say when elections will take place.
Mums vispirms ir jāizveido spēcīga valsts, armija un policijas spēki.
First we have to build a strong state, an army and police forces.
Un pēc tam būs vēlēšanas.
And after that we will have elections.
Jūs ieslodzījumā pavadījāt vairāk nekā 30 gadus.
You were imprisoned for more than 30 years.
Vai jūs nekad nezaudējāt cerību?
Did you ever lose hope?
Pirmkārt, es esmu musulmanis un ticu, ka pat ļoti grūtos brīžos jāsaglabā pacietība.
First of all, I am a Muslim and I believe even if you face very hard times, you should remain patient.
Šis 31 gads man bija pārbaudījums, un man izdevās izdzīvot.
These 31 years were a test for me and I managed to survive.
Otrkārt, es ticu tam, ko darīju manas valsts labā (A.El Sanusi organizēja apvērsumu pret Kadafi – red.), un tas palīdzēja man izturēt grūtos apstākļus cietumā.
The second reason was that I believe in what I did for my country (staged a coup against Gaddafi) and that helped me withstand the difficult conditions in prison.
Tagad šie centieni ir attaisnojušies, un es par to esmu ļoti priecīgs.
And now these efforts have been rewarded and I am very happy.
Vai jūs varat piedot tiem, kas nolaupīja jūsu dzīvi?
Can you forgive those that stole your life?
Es viņiem piedodu, jo zinu, ka cilvēki dažreiz dara lietas, par ko viņi nav pārliecināti.
I forgive them because I know that people sometimes do things that they are not convinced about.
Ir kāds, kas mani spīdzināja, kamēr es biju cietumā, un tagad es viņu redzu Bengāzī, taču es nekad nedomāju kaut kā viņam atmaksāt.
There is someone who tortured me while I was in prison and I see him now in Benghazi, but I never think about doing anything to him.
Es viņu atstāju viņa sirdsapziņai.
I leave him to his conscience.
Mans sapnis ir piepildījies.
My dream has come true.
Es neprasu atriebību.
I don't ask for revenge.
Laureātiem balvu pasniegs EP priekšsēdētājs Ježijs Buzeks 14.decembrī plenārsesijas laikā Strasbūrā.
It will be presented to the winners by President Jerzy Buzek at Parliament's formal session in Strasbourg, on 14 December.
Šī gada Saharova balvu saņems Asmaa Mahfouz (Ēģipte), Ahmed al-Zubair Ahmed al-Sanusi (Lībija), Razan Zaitouneh (Sīrija), Ali Farzat (Sīrija) un kā pēcnāves atzinību - Mohamed Bouazizi (Tunisija).
Parliament's 2011 Sakharov Prize goes to Asmaa Mahfouz (Egypt), Ahmed El Senussi (Libya), Razan Zaitouneh (Syria), Ali Ferzat (Syria) and posthumously to Mohamed Bouazizi (Tunisia).
Balvai šo grupu izvirzīja EPP, S&D, ALDE un Zaļo politiskās grupas.
This nomination was submitted jointly by the EPP, S&D, ALDE and Green groups.
Balvas piešķiršana ir atbalsta simbols visiem tiem, kuru darbība vērsta uz cieņas, demokrātijas un pamattiesību aizstāvību arābu valstīs un ārpus tām."
He added, their award was "a symbol for all those working for dignity, democracy and fundamental rights in the Arab world and beyond."
A.Mahfouz pievienojās Ēģiptes 6.aprīļa jaunatnes kustībai 2008.gadā un palīdzēja organizēt streikus, cīnoties par pamattiesībām.
Ms Mahfouz joined the Egyptian April 6th Youth Movement in 2008, helping to organise strikes for fundamental rights.
Viņa bija pakļauta Mubaraka atbalstītāju uzbrukumiem un, iedvesmojoties no Tunisijas piemēra, sāka pati organizēt protestus.
Sustained harassment of journalists and activists by the Mubarak regime as well as the Tunisian example prompted Ms Mahfouz to organise her own protests.
Viņas Youtube, Facebook un Twitter ziņojumi palīdzēja motivēt ēģiptiešus aizstāvēt savas tiesības.
Her Youtube videos, Facebook and Twitter posts helped motivate Egyptians to demand their rights in the Tahrir Square.
Mahfouz tika apcietināta, taču aktīvistu spiediena rezultātā viņa tika atbrīvota pret drošības naudu.
After being detained by the Supreme Council of Armed forces, she was released on bail due to pressure from prominent activists.
Ahmed al-Sanusi pavadījis Lībijas cietumos 31 gadu par Kadafi režīma apvērsuma mēģinājumu.
Mr Ahmed El Senussi, also known as the longest-serving "prisoner of conscience", spent 31 years in Libyan prisons as a result of an attempted coup against Colonel Gaddafi.
Tagad, esot Nacionālās pārejas padomes sastāvā, viņa darba veltīts demokrātisko vērtību nostiprināšanai Lībijā.
A member of the National Transitional Council, he is now working to "achieve freedom and race to catch up with humanity" and establish democratic values in post-Gaddafi Libya.
Šo informāciju aktīvi izmantoja starptautiskie plašsaziņas līdzekļi.
Her posts have become an important source of information for international media.
Pašreiz viņai jāslēpjas no varas iestādēm, kas juristi apvaino spiegošanā, turklāt apcietināts ir viņas vīrs un jaunākais brālis.
She is now hiding from the authorities who accuse her of being a foreign agent and have arrested her husband and younger brother.
A.Farzat, pazīstams Sīrijas režīma un tās prezidenta kritiķis.
Mr Ferzat, a political satirist, is a well-known critic of the Syrian regime and its leader President Bashar al-Assad.
Šī gada augustā Sīrijas drošības aģenti konfiscēja visus zīmējumus, piekāva viņu un salauza abas rokas.
In August 2011, the Syrian security forces beat him badly, breaking both his hands as "a warning", and confiscated his drawings.
M.Bouazizi, Tunisijas tirgonis aizdedzināja sevi, protestējot pret varas iestāžu nemitīgo cilvēku pazemošanu.
Mr Bouazizi, a Tunisian market trader set himself on fire in protest at incessant humiliation and badgering by the Tunisian authorities.
Līdzcilvēku dusmas, ko izraisīja šī rīcība, galu galā noveda pie Tunisijas prezidenta gāšanas.
Public sympathy and anger inspired by this gesture led to the ousting of Tunisian President Zine El Abidine Ben Ali.
Tā nosaukta fiziķa un politiskā disidenta Andreja Saharova vārdā.
Sakharov Prize for freedom of thought
Balva tika izveidota 1988. gadā, un to piešķir personībām un kolektīviem, kas cenšas aizstāvēt cilvēktiesības un pamatbrīvības.
The Sakharov Prize for freedom of thought, named in honour of the Soviet physicist and political dissident Andrei Sakharov, has been awarded by the European Parliament every year since 1988 to individuals or organizations that have made an important contribution to the fight for human rights or democracy.
Eiropas Parlaments piešķir prēmiju par cilvēktiesību aizstāvību 50 000 eiro apjomā svinīgā sanāksmē Strasbūrā decembra plenārsesijas laikā.
The prize is accompanied by an award of €50,000.
2011.gada gada divi finālisti ir arī Dmitrijs Bandarenko baltkrievu aktīvists un Baltkrievijas Žurnālistu apvienības loceklis, un San Hosē de Apartado Miera kopiena no Kolumbijas.
This year, the other two shortlisted finalists were Belarusian civil activist and journalist Dzmitry Bandarenka and the Columbian San José de Apartadó Peace Community.
EP Saharova balvas mājas lapa - šeit Preses relīze par trīs finālistiem (20.10.2011) - šeit 2011.gada balvas kandidātu saraksts (angļu val.) - šeit
"Contributed to historic change in the Arab world" - Buzek Sakharov Prize web page Press release on the three finalists (20.10.2011) Press release on the five nominations (15.09.2011) List of candidates 2011
Muhameds Buazizi
Mohamed Bouazizi
Muhameda Buazizi māte ar dēla portretu. ©BELGA/MAXPPP/P.dePoulpiquet Muhameds Buazizi, tirgotājs no mazas Tunisijas pilsētiņas, pierādīja, ka vēsturi neraksta tikai politiķi vai militārie līderi.
Mohamed Bouazizi's mother showing his photo ©BELGA/MAXPPP/P.dePoulpiquet Mohamed Bouazizi proves that history is not written only by military leaders or politicians.
Tāpat kā daudzus citus jaunus tunisiešus viņu nomāca apspiestība un perspektīvu trūkums.
A market trader from a small town in the Tunisian hinterland, Bouazizi was one among many young men frustrated by oppression and a lack of prospects.
Jau iepriekš viņš bija sūdzējies par amatpersonu uzmākšanos, taču, kad 2010.gada decembrī tika konfiscētas viņa preces un pats viņš tika piekauts, viņa pacietības kauss bija pilns.
He had complained about harassment by officials previously, but the confiscation of his wares in December 2010 and a further beating by officials pushed him over the edge.
Mohameds aizdedzinājās gubernatora ēkas priekšā.
Tragically, in protest, he set himself on fire in front of the governor's office.
Apkārtējie mēģināja liesmas apslāpēt, taču jaunietis jau bija guvis nopietnus apdegumus, kuru rezultātā viņš šīgada 4.janvārī mira.
Bystanders tried to douse the flames, but he was severely burned and succumbed to his injuries on 4 January 2011.
Cenšoties apslāpēt sabiedrības dusmas, Tunisijas prezidents Ben Ali apmeklēja komā esošo Buazizi slimnīcā.
In an attempt to calm public outrage, Tunisia's long-time President Ben Ali visited the comatose Bouazizi in hospital.
Taču tauta vairs nebija nomierināma, un prezidenta Ben Ali režīms tika gāzts.
But public sympathy and anger inspired by Bouazizi's death finally led to the ousting of Ben Ali and his regime.
Nemieri strauji pārņēma citas arābu pasaules valstis, aizsākot tā dēvēto „Arābu pavasari”.
Uprisings also erupted in other North African and Arab countries such as Egypt, Libya and Syria, collectively known as the "Arab Spring".
Ali Farzats
Ali Ferzat
Ali Farzats ©BELGA/AFP/R.Haddad Ali Farzata ierocis ir pildspalva.
Ali Ferzat ©BELGA/AFP/R.Haddad Ali Ferzat's weapon is the pen.
Vairāk nekā 15 000 politiskā satīriķa un Arābu karikatūristu apvienības līdera karikatūras gadu desmitiem ir izsmējušas diktatorus.
A political satirist and leader of the Arab Cartoonists' Association, Ferzat's more than 15,000 caricatures have been ridiculing dictators for decades.
1989. gadā Farzats ar ne visai glaimojošu Irākas diktatora Sadama Huseina portretu izpelnījās pēdējā draudus ar nāvi.
A less than favourable portrait of the Iraqi dictator Saddam Hussein led to the latter calling for Ferzat's death in 1989.
Viņa karikatūras bija aizliegtas arī Lībijā un Jordānā.
His cartoons are banned in Libya and Jordan.
Neskatoties uz briesmām, Farzats turpināja kritizēt varas ļaunprātīgu izmantošanu gan ārzemēs, gan paša dzimtenē Sīrijā.
Despite the danger, Ferzat has never ceased to criticise the abuse of power abroad and in his home country of Syria.
Taču, kad Sīrijā šīgada martā sākās „Arābu pavasara” nemieri, viņš kļuva vēl izaicinošāks, iedvesmojot sacelšanos ar Basara al Asada karikatūrām.
But when the Arab Spring uprisings began to spread to Syria in March 2011, he became more daring than before.
Taču režīms viņa humoru nesaprata.
His caricatures ridiculing Bashar al-Assad's rule helped to inspire the revolt.
25.augustā maskēti un bruņoti vīri Farzatu Damaskas centrā izvilka no viņa automašīnas un brutāli piekāva, salaužot abas rokas.
Unfortunately, the regime didn't share his sense of humour and on 25 August he was reportedly pulled from his vehicle in Umayyad Square in central Damascus by masked gunmen.
Garāmgājēji viņu atrada guļam ceļa malā un aizveda uz slimnīcu.
He was then badly beaten and his hands were broken.
Uzbrucēji bija konfiscējuši viņa naudasmaku un zīmējumus.
Passersby later found him dumped at the side of the airport road and took him to hospital.
Uzzinot par notikušo, Sīrijas opozīcijas locekļi pauda sašutumu, un vairāki aktīvisti nomainīja savu "Facebook" profila bildi pret savainotā Farzata attēlu, tādējādi paužot solidaritāti.
His briefcase and the drawings in them were allegedly confiscated by the assailants.
Es veltīju manas karikatūras mūsdienu ideāliem – brīvībai, demokrātijai, mīlestībai un mieram.
Syrian opposition members expressed outrage at his ordeal, and several online activists changed their Facebook profile picture to that of the hospitalised Ferzat in solidarity with the cartoonist.
Ar tām es stājos pretim mūsdienu ļaunumam – netaisnībai, apspiestībai, diktatūrai, terorismam, vides degradācijai un korupcijai.
I devote my cartoons to contemporary ideals: freedom, democracy, love, and peace.
Ali Farzats Ali Farzata mājas lapa (arābu valodā) "Youtube" video par Ali Farzata karikatūrām
I pitted them against contemporary evils: injustice, repression, dictatorship, terrorism, environmental degradation, corruption Ali Ferzat Ferzat's website (in Arabic)
Razana Zaitunē
Razan Zaitouneh
Sīriešu protesti Latākijā. ©BELGA/EPA Tā kā cilvēktiesību advokāte un žurnāliste Razana Zaitunē vēl arvien slēpjas no Sīrijas varasiestādēm, Eiropas Parlaments nolēma viņas attēlu nepublicēt.
Syrians protesting in Latakia, Syria. ©BELGA/EPA Although she is one the five winners of this year's Sakharov Prize for Freedom of Thought, the Parliament decided not to publish photos of Razan Zaitouneh, who is still in hiding from the government somewhere in Syria.
Razanas ieraksti blogā un tviterī bija svarīgs informācijas avots starptautiskajiem medijiem.
Her posts and tweets were an important source of information for the international media.
Tagad viņa slēpjas no varasiestādēm, kas viņu apsūdz spiegošanā un ir apcietinājušas viņas vīru un jaunāko brāli.
She is now hiding from the authorities who accuse her of being a foreign agent and have arrested her husband and younger brother.
Viņas mērķis ir panākt prezidenta Bašara al Asada atstādināšanu no amata un saukšanu Starptautiskās krimināltiesas priekšā.
Her aim is the sacking of President Bassar Al Assad and his trial before the International Criminal Court.
Apzinoties Razanas pieaugošo ietekmi, Asada padotie centās viņu apklusināt.
Aware of her growing influence, Assad's forces tried to silence her.
Ahmeds al Zubairs Ahmeds al Sanusi
Ahmed EL Senussi
1970. gadā, gadu pēc Kadafi vadītā militārā apvērsuma, Sanusi nolēma, ka no Kadafi jātiek vaļā un jāpiedāvā valstij izvēle starp monarhijas atjaunošanu un republikas izveidošanu.
In the early 70s, shortly after a low-ranking Libyan officer staged a coup against King Idris, EL Senussi wanted to rid Libya of Gaddafi and offer the country the choice between restoring the monarchy or installing a republic.
Taču apvērsums neizdevās, un al Sanusi tika notiesāts uz nāvi.
But the coup failed and he was sentenced to death.
18 gadus viņu neviens nedrīkstēja apmeklēt; pirmos deviņus gadus cietumā viņš pavadīja izolācijā un tika spīdzināts.
For 18 years he received no visitors and the first nine years in prison were marked by solitary confinement and torture.
Viņa kameras logi bija aizklāti, tādēļ gadiem ilgi viņš neredzēja arī saules gaismu.
The windows of his cell were blocked; he didn't see sunlight for years.
Šajā laikā nomira al Sanusi sieva, taču par viņas nāvi viņš uzzināja tikai vairākus gadus vēlāk.
His wife died during this time, but he only learned of her death years later.
2001. gadā viņš tika apžēlots, atzīmējot Kadafi militārā apvērsuma 32.gadadienu.
In 2001, on the 32nd anniversary of Gaddafi's coup, he was pardoned .
Viņa veselība bija sagrauta.
His health was ruined.
Cietumā viņš bija pavadījis 31 gadu, sešu gadus vairāk nekā Nobela miera prēmijas laureāts Nelsons Mandela.
He had spent 31 years in prison, six years longer than Nobel Peace Prize laureate Nelson Mandela.
Ka Lībijas visilgāk ieslodzījumā pavadījušais pilsonis viņš tagad ir Nacionālās Pārejas padomes loceklis un pārstāv politieslodzītos.
As Libya's longest serving prisoner, he now serves on the National Transitional Council and represents political prisoners.
Asma Mafuza
Asmaa Mahfouz
Asma Mafuza ©Flickr/Maggieosama Video ir pavisam vienkāršs: jauna sieviete lakatā lūkojas kamerā.
Asmaa Mahfouz ©Flickr/Maggieosama It's a simple video: a young, veiled woman looking straight into the camera.
Viņas balss ir spēcīga, taču nav skaļa vai draudoša, fonā neskan ne mūzika, ne kaujas kliedzieni — tās ir četrarpus minūtes tiešas, nemontētas runas.
Her voice is forceful but not loud or threatening, there is no music and no battle cry - four and half minutes of straight talk, no cuts, no fancy editing.
Taču Asmas Mafuzas aicinājumam pievienoties mazai protestētāju grupai un pretoties apspiestībai bija liela iedarbība.
But Asmaa Mahfouz' call to join the small group of protesters and stand up to oppression was strong.
Viņas video un ieraksti sociālajās vietnēs "Facebook" un "Twitter" šīgada februārī pamudināja tūkstošiem cilvēku doties uz Tahrira laukumu Kairā un prasīt brīvību un cilvēktiesības.
Her video and posts on Twitter and Facebook helped motivate thousands to descend into Cairo's Tahrir Square in February 2011 and call for freedom and human rights.
Vēlāk drosmīgā sieviete stāstīja žurnālistiem, ka pēc tam, kad video bija kļuvis populārs, viņai tika draudēts ar nāvi.
She later told journalists that she received death threats after her video became popular.
Taču tas viņu neapturēja.
But that hasn't stopped her.
Asma Mafuza ir simbols pārliecības vadītu cilvēku spējai ietekmēt sabiedrību un gāzt nedemokrātisku valdību.
Asmaa Mahfouz is a symbol of the power of committed individuals to influence their society and topple undemocratic government.
Viņa ir dzimusi 1985. gadā, studējusi ekonomiku Kairas Universitātē un vēlāk strādājusi datoru kompānijā.
Born in 1985, she studied economics at Cairo University and later worked for a computer company.
2008. gadā viņa pievienojās Ēģiptes 6. aprīļa jaunatnes kustībai — jaunu aktīvistu grupai, kas izveidoja Facebook lapu un izmantoja blogus un tvitera ierakstus, lai atbalstītu 6.aprīlī rūpniecības pilsētā El Mahalla El Kobra plānoto streiku.
In 2008 she joined the Egyptian April 6th Youth Movement, a group of young Egyptian activists that started a Facebook page and used blogs and Twitter posts to support a strike planned for 6 April, 2008, in the industrial city of El-Mahalla el-Kobra.