natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Pat ja Eiropa turpmāko divdesmit gadu laikā spēs pāriet uz energoefektivitāti un atjaunojamo energoresursu izmantošanu, mūsu atkarība no naftas un gāzes būtiski nesamazināsies.
Even if the EU is able to shift towards energy efficiency and renewable sources of energy within the next two decades, our dependency on oil and gas will not diminish dramatically.
Mēs varam samazināt šo atkarību, tomēr mēs nevaram no tās izvairīties.
We can reduce this dependency but not escape it.
Tāpēc mums būs jāizmanto ārpus mūsu robežām atrodošies resursi, un mēs aizvien vairāk cīnīsimies par piekļuvi enerģijai.
Consequently, we will have to source beyond our borders and we will increasingly be competing for energy.
Šī iemesla dēļ mūs jārisina šī atkarības problēma, izmantojot ārpolitiku enerģētikas jomā un piemērotus instrumentus.
That is why we have to manage this dependency through foreign policy on energy with appropriate instruments.
Daži no lielākajiem patērētājiem (ASV, Ķīna) energoapgādes drošību ir padarījuši par to ārpolitikas un drošības politikas prioritāti.
Some major consumers (US, China) have promoted energy supply security as a priority in their foreign and security policy.
Dažas ES dalībvalstis arī ir jau izvēlējušās šādu pieeju.
Some EU Member States have already followed this approach.
Tomēr šodien ES līmenī Kopienai nav piešķirtas pilnvaras ar ārpolitiku saistītos enerģētikas jautājumos un „vienotas nostājas ieņemšana” ir tikai mērķis, kurš ne tuvu nav panākts.
However, on the EU level there is today no Community competence on external energy matters and "speaking with one voice" remains an objective far away from the reality.
Tomēr aizvien vairāk tiek apjausta ar enerģētiku saistīto drošības jautājumu stratēģiskā nozīmība un ģeopolitiskā dimensija.
Nevertheless, the awareness about the strategic importance and geo-political dimensions of energy related security matters is growing.
Eiropadomei 2006. gadā adresētajā dokumentā ar nosaukumu „Ārpolitika, kurā jāievēro Eiropas vajadzības pēc enerģijas” Augstais pārstāvis ir izvirzījis šo jautājumu, aicinot uzsākt plašākas debates, kuru rezultātā vajadzēja sagatavot vispārēju rīcības plānu.
In its paper on "An external policy to serve Europe's energy interests", addressed in 2006 to the European Council, the High Representative has raised the issue by calling for a wider reflection which should have led to an overall Action Plan.
Lai gan tas, ka Padome to pieņēma 2007. gadā, viennozīmīgi veicināja iekšējā enerģijas tirgus stiprināšanos, panākumi saistībā ar ārpolitiku enerģētikas jomā ir daudz pieticīgāki, jo to pamatā ir deklarācijas, nevis konkrēti plāni, kā īstenot jaunu un tālejošu politiku.
While its adoption by the Council in March 2007 has undoubtedly contributed to the consolidation of internal energy market, in the area of foreign policy on energy, the progress was far too modest based on declarations rather than concrete plan on how to proceed to a new ambitious policy.
Ceļā uz kopēju Eiropas ārpolitiku enerģētikas jomā
Towards a common European Foreign Policy on Energy
Referents uzskata, ka energoapgādes drošība ir jāuzskata par Eiropas Savienības vispārējās drošības svarīgu elementu.
The rapporteur believes that energy security must be regarded as an essential component of the overall security of the European Union.
Viņš ar nožēlu atzīmē, ka pagaidām nav izveidots atbilstošs līgumiskais pamats.
He regrets that there is still no treaty basis for it.
Tāpēc viņš atzinīgi vērtē to, ka 2007. gada jūnija Eiropadomes sanāksmē apstiprinātais Starpvaldību konferences mandāts saistībā ar jauno Reformu līgumu paredz jaunus noteikumus par solidaritāti enerģētikas jomā.
Hereby, he welcomes that the IGC mandate for the new Reform Treaty, adopted by the European Council of June 2007 foresees new provisions on energy solidarity.
Tajā pašā laikā referents uzskata, ka ir pienācis laiks izmantot ne tikai pašreizējos mehānismus, un tāpēc viņš aicina īstenot kopēju Eiropas ārpolitiku enerģētikas jomā, to nodrošinot ar piemērotiem instrumentiem.
The rapporteur believes, however, that it is time to go beyond the existing frameworks and calls for a common European foreign policy on energy to be implemented and equipped with appropriate instruments.
Jaunās politikas pamatā jābūt solidaritātei un diversifikācija, kā arī ilgtspējības veicināšanai.
This new policy should be based on solidarity and diversification and on the promotion of sustainability.
Tai jābūt saskaņotai (to jāatbalsta ar visu ES politikas virzienu, dalībvalstu un rūpniecības nozares palīdzību) un saskanīgai ar plašākiem ES ārpolitikas mērķiem, piemēram, konfliktu novēršanas un cilvēktiesību veicināšanas mērķi.
It should be coherent (backed by all Union policies, the Member States and industry) and consistent with the EU's broader foreign policy objectives such as conflict prevention and the promotion of human rights.
Tās efektivitāte būs atkarīga no ES spējas apvienot tās ievērojamos kopējos resursus un tos izmantot kopēju interešu labā.
Its effectiveness will depend on the EU availability to gather its considerable collective resources and put them at the service of shared interests.
Tam būs nepieciešama sadarbība ar ražotājvalstīm, tranzītvalstīm un patērētājvalstīm, kā arī „enerģijas diplomātijas” pastiprināšana.
This would require engaging with producer, transit and consumer countries and to intensify "energy diplomacy".
27 ES dalībvalstīm vienpusīgas darbības enerģētikas jomā būs jāaizstāj ar kopēju enerģijas solidaritātes politiku.
The EU's 27 Member States need to replace their current preference for energy unilateralism with a new common policy of energy solidarity.
Tikai darbojoties kopīgi, Eiropa var cerēt, ka sadarbība ar galvenajiem piegādātājiem notiks uz vienlīdzīgiem noteikumiem.
It is only by acting collectively that Europe can hope to deal with main suppliers on even terms.
Tāpēc ar jaunās politikas palīdzību vajadzētu radīt sinerģijas, kuras nodrošinātu Eiropas Savienībai apgādes drošību, kā arī stiprinātu ES lomu un spējas darboties ārpolitikas jomā un tās uzticamību pasaulē.
The new policy should therefore create synergies ensuring security of supply for the European Union and enhance the EU's strength and capacity for action in foreign policy, as well as its credibility as a global actor.
Svarīgi ir uzsvērt, ka, lai gan dalībvalstīm vajadzētu saglabāt to likumīgās un suverēnas tiesībās izvēlēties izmantojamos enerģijas veidus, kā arī lemt par piegādes struktūru utt., saskaņotas un koncentrētas kopējās ārpolitikas enerģētikas jomā izveide palielinātu visu valstu ārējo energoapgādes drošību un ES spējas efektīvākā veidā risināt šodienas problēmas.
It is important to underline that while individual Member States should retain the legitimate and sovereign right to choose their internal energy mix and to decide on the supply structure etc., the development of coherent and focused common foreign policy on energy would enhance the collective external energy security and increase the EU's potential to face more efficiently today's challenges.
Referents ir pārliecināts, ka saskaņa ar subsidiaritātes principu šādas politikas izveide nodrošinātu dalībvalstu līmenī veikto pasākumu būtisku pievienoto vērtību un ka tas ir vienīgais vieds, kā efektīvi risināt ar enerģētikas politiku saistītos jautājumus.
The rapporteur is convinced that the development of such a policy would bring substantial added value according to subsidiarity principle to efforts made at national level and this is the only way to tackle efficiently the energy policy issue.
Šai sakarā viņš izvirza vairākus konkrētus priekšlikumus, atbalstot pakāpenisku pieeju kopējai Eiropas ārpolitikai enerģētikas jomā un uzskatot, ka kopējai Eiropas ārpolitikai enerģētikas jomā jābūt balstītai uz tādiem principiem kā diversifikācija, vienotība, aizstāvot ES intereses, solidaritāte krīzes situācijās, kā arī sadarbība ar galvenajām ražotājvalstīm, tranzītvalstīm un patērētājvalstīm.
He makes a number of concrete proposals to this end, supporting a gradual approach towards a common European foreign policy on energy, considering that the common European energy policy should be built on the principles such as - diversification, unity in defending the EU's interests, solidarity in crisis situations, and strengthened cooperation with major producer, transit and consumer countries.
Viņš ierosina vairākas novatoriskas idejas, kurām vajadzētu palīdzēt īstenoto šo ambiciozo projektu.
He proposes a series of innovative ideas which should help to carry out this ambitious project:
· Tāda Augstā ierēdņa ārpolitikai enerģētikas jomā izveide, kuram būtu piešķirta dubultkompetence un kurš būtu atbildīgs par visu politikas virzienu saskaņošanu saistībā ar energoapgādes drošības ārējiem aspektiem (piemēram, enerģija, vide, tirdzniecība, transports, konkurētspēja).
· The creation of a post of a "double hatted" High Official on Foreign Energy Policy, who would be responsible for coordinating all policies related to all external aspects of energy security (e.g. energy, environment, trade, transport, competition).
Saskaņotā veidā izveidotas sinerģijas noteikti stiprinātu ES spējas aizsargāta tās intereses saistībā ar energoapgādes drošību.
Building synergies in a coherent way would certainly strengthen the EU's ability to protect its energy security interests.
Šis institucionālais jauninājums ir nozīmīgs instruments.
This institutional "nouveauté" constitutes an important tool.
Mums vajadzētu atcerēties Jean Monnet izteikumu par to, ka „nekas nedarbojas bez institucionāla balsta”.
We should remember Jean Monnet's saying that "nothing functions without institutional anchor".
· Komisijai adresēts aicinājums līdz 2007. gada beigām izstrādāt konkrētu plānu kopējās ārpolitikas enerģētikas jomā izveidei , norādot īstermiņa, vidēja termiņa un ilgtermiņa mērķus, uzdevumus un pasākumus un iekļaujot precīzu grafiku to īstenošanai.
· Appeal on the Commission to set up by the end of 2007 a precise "road- map" leading to the formation of a common foreign policy on energy , indicating short, medium and long term objectives, targets and steps with specific time-frame for implementing them.
Referents uzskata, ka ir nepieciešams sākt izmantot iekšējos virzošos spēkus un pāriet no deklarācijām uz darbībām.
The rapporteur considers that this is necessary to engage the internal dynamic and move from declarations to action.
Šajā sakarā aicina Komisiju iesniegt Eiropas Parlamentam ikgadēju progresa ziņojumu par jaunās politikas galveno mērķu īstenošanu, novērtējot to, kā trešās valstis ievēro tādus ES iekšējā tirgus noteikumus kā pārredzamība, savstarpīgumu princips, atbilstība ES konkurences tiesībām.
In this regard, he calls on the Commission to submit to the European Parliament an annual Progress report concerning the implementation of the main objectives of the new policy, including the assessment of the observance by the third countries of the rules governing the EU internal market, such as transparency, principle of reciprocity, compliance with the EU competition law.
Referents uzstāj, ka EP ir cieši jāuzrauga, kā šī jaunā politika tiek veidota.
The rapporteur insists in the close monitoring by the EP of progress in the development of the new policy.
· Nepieciešamība izstrādāt visaptverošu diplomātiju enerģētikas jomā , koncentrējoties ne tikai uz ES apgādes drošību.
· Need to develop a broad form of energy diplomacy , which must not be focused only on the EU's own security of supply.
Energoapgādes drošībai ir jākļūst par vienu no kaimiņattiecību politikas stūrakmeņiem.
Energy security should constitute one of the cornerstones of the Neighbourhood Policy.
Cieša sadarbība enerģētikas jomā un iespēja dalīties ar enerģijas resursiem viens no visefektīvākajiem un nepieciešamākajiem uzticību vairojošiem pasākumiem.
Close cooperation in the energy field and the possibility of sharing energy reserves constitute one of the most effective and indispensable confidence-building measures.
· Konkrētu noteikumu, tostarp saistībā ar apgādes drošību, tranzītu un ieguldījumiem, iekļaušana Līgumos, kā tas jau norādīts sarunu mandātā saistībā ar jaunu Reformu līgumu.
· Inclusion of concrete provisions in the Treaties, covering security of supply, transit and investment, as already indicated in the negotiating mandate for the new Reform Treaty.
Patiesībā referenta vēlme ir piešķirt ES institucionālas pilnvaras risināt sarunas ar ražotājvalstīm un tranzītvalstīm par vispārējo politisko pamatu energoapgādes drošības nodrošināšanai.
In fact, the rapporteur's desire would be to equip the EU with institutional competence to negotiate the overall political energy security framework with producer and transit countries.
· Konsultācijas starp dalībvalstīm un Komisiju par stratēģiskiem lēmumiem saistībā ar galvenajiem divpusējiem nolīgumiem ar trešām valstīm, iesakot Komisijai un dalībvalstīm sadarboties, ja noslēgtie divpusējie nolīgumi ir pretrunā ar visas ES vai citu dalībvalstu interesēm, tādejādi mazinot šo nolīgumu negatīvo ietekmi.
· Consultation among Member States and the Commission on strategic decisions concerning major bilateral agreements with third countries, proposing that where bilateral agreements have been reached, which run contrary to the interest of the EU as whole or other Member States, the Commission and the Member States should work together to neutralise any negative effects of such agreements.
Tā ir solidaritātes principa praktiska izpausme, un tā attiecas uz lēmumiem, kuri ir jau pieņemti, piemēram, uz lēmumu par Baltijas jūras cauruļvada celšanu.
This is a practical reflection of the principle of solidarity and refers to decisions which have been already taken like the construction of Baltic pipeline.
Īpaša uzmanība būtu jāpievērš tādas infrastruktūras izveidei energoapgādes krīzes situācijām, jo īpaši gāzes sektorā, kuru varētu izmantot, lai nepieciešamības gadījumā palīdzētu dalībvalstīm.
Building-up of energy crisis infrastructure, especially for gas, which could be used to assist the Member States in need, should also be given special attention.
· „ Energoapgādes drošības klauzulas” iekļaušana visos nolīgumos ar ražotājvalstīm un tranzītvalstīm, tādējādi izveidojot rīcības kodeksu un skaidri nosakot, kādi pasākumi ir jāveic, ja viens no partneriem pārtrauc piegādi;
· Inclusion of so called "energy security clause" in all agreements with producer and transit countries, which lay down a code of conduct and explicitly outline measures to be taken in the event of disruption of supply by one of the partners.
· Par prioritāriem jāpadara visi energoapgādes dažādošanas projekti , kuru mērķis ir radīt jaunus transporta koridorus, piemēram, Vidusāzijas–Dienvidkaukāza–Eiropas Savienības koridoru, jo īpaši Nabuko cauruļvada celšana, elektrotīklu savstarpēju sasaistīšana, kā arī Eiropas un Vidusjūras elektrības un gāzes infrastruktūras gredzenu izveide un Odesas–Gdaņskas projekta realizācija.
· Prioritization of all diversification projects creating new transport corridors, such as Central Asia-South Caucasus-Europe corridor, in particular the construction of the Nabucco pipeline, the interconnection of electricity grids and the completion of the Euro-Mediterranean electricity and gas infrastructure rings and Odessa-Gdansk project.
Visi instrumenti, sākot ar politiskiem dialogiem un Kopienas politiku tādās jomās kā tirdzniecība, attīstība, konkurence, pētniecība un vide un beidzot ar finansiālām dotācijām un aizdevumiem, tostarp Eiropas Investīciju bankas un Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības bankas dotācijām un aizdevumiem, ir jāizmanto saskaņotā veidā, lai tādējādi paātrinātu šo infrastruktūras projektu pabeigšanu.
All instruments ranging from political dialogues and Community policies such as trade, development, competition, research and environment through to financial grants and loans, including those of the EIB, EBR, should be used in a coherent manner to speed up the completion of these infrastructure projects.
Turklāt referents:
Furthermore, the rapporteur :
Referents pilnībā apzinās, ka līdz jaunas kopējas ES ārpolitikas izveidei enerģētikas jomā vēl ejams tāls un sarežģīts ceļš un ka, kā tas parasti notiek ar jaunām idejām, ir iespējama pretestība un bažas par lielāku pilnvaru piešķiršanu Komisijai šajā stratēģiski nozīmīgajā jomā.
The rapporteur is fully aware that there is still a long and difficult way towards establishing a new common EU foreign policy on energy and, as it usually occurs with new ideas, there might be some resistance and fears to confer more responsibility to the Commission in this strategically important area.
Tomēr kopēji draudi drošai energoapgādei prasa kopēju atbildes reakciju, un tas ir vienīgais efektīvais veids, kā ievērot visas ES un tās dalībvalstu ilgtermiņa intereses.
However, common threats to secure energy supplies necessitate a common response and this is the only efficient way to satisfy long term interests of the Union as a whole and its Member States.
Tas būtu arī jauns stimuls lielākai Eiropas integrācijai.
This would also serve as a new impetus to greater European integration.
Ņemot vērā pašreizējās problēmas, ir nepieciešama tālejoša un pārliecinoša pieeja.
The reality of present challenges calls for an ambitious and courageous approach.
Eiropas Savienības tika izveidota, balstoties uz konkrētiem sasniegumiem, kuru pamatā bija skaidrs nākotnes redzējums un atbilstoši instrumenti.
Today's European Union was built on concrete achievements, with the vision and instruments to serve it.
Šī ziņojuma mērķis ir ļaut tam notikt vēl vienu reizi.
The objective of this report is to let it happen once again!
ATZINUMS Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komiteja
OPINION of the Committee on Industry, Research and Energy (*)
(*) Komiteju iesaistīšanas procedūra — Reglamenta 47. pants
(*) Procedure with associated committees - Rule 47 of the Rules of Procedure
Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komiteja aicina Ārlietu komiteju kā atbildīgo komiteju savā rezolūcijas priekšlikumā iekļaut šādus ierosinājumus:
The Committee on Industry, Research and Energy calls on the Committee on Foreign Affairs, as the committee responsible, to incorporate the following suggestions in its motion for a resolution:
3. uzsver, ka labi koordinēta Eiropas enerģijas resursu tīkla un patiesi konkurētspējīga iekšējā enerģētikas tirgus izveide stiprinās ES stāvokli attiecībā uz ārējiem piegādātājiem;
Emphasises that the creation of a well-coordinated European energy network and the establishment of a truly competitive internal energy market will strengthen the EU’s position vis-à-vis external suppliers;
5. uzsver to, cik svarīgi ir pieņemt vienprātīgu nostāju attiecībā pret trešām valstīm, lai nodrošinātu, ka ES, dalībvalstu un nozaru līmeņa diskusijās tiek pārstāvēts vienots viedoklis;
Stresses the importance of adopting a one voice approach toward third countries in order to ensure that a uniform message is sent in the discussions held at EU, Member State and industry levels;
12. atgādina Krievijas Federācijas apņemšanos provizoriski piemērot Enerģētikas hartas nolīgumu, kuru ir parakstījusi arī Krievija, saskaņā ar tā 45. panta 1. punktu; mudina Komisiju un Padomi pieprasīt Krievijas Federācijas rīkoties saskaņā ar tās apņemšanos enerģētikas jomā;
Recalls the Russian Federation’s commitment to apply the Energy Charter Treaty, to which the Russian Federation is a signatory, provisionally, in accordance with Article 45(1) thereof; urges the Commission and the Council to require the Russian Federation to act in accordance with its commitments in the field of energy;
15. uzskata par nepieņemamu, ka enerģijas piegādi izmanto kā politisku instrumentu; aicina Padomi un Komisiju kopēji reaģēt uz šīm darbībām, kā arī izrādīt atbalstu un solidarizēties ar attiecīgajām dalībvalstīm;
Considers the use of energy supply as a politically motivated policy instrument unacceptable; calls on the Council and the Commission to react to these acts jointly and demonstrate their support of and solidarity with the Member States concerned;
18. pauž satraukumu par nesenajiem notikumiem, kuru rezultātā varētu samazināties ES spēja dažādot gāzes piegādi un tranzīta ceļus, proti, iniciatīvu iespējama starptautiskā gāzes karteļa radīšanai; aicina Komisiju un dalībvalstis īstenot aktīvu augstākā līmeņa politiku, lai ES varētu dažādot izmantotos dabasgāzes avotus;
Is alarmed by the recent development which could diminish the EU’s ability to diversify its gas suppliers and transit routes, namely the alleged initiative to create an international gas cartel; calls on the Commission and the Member States to pursue active policies at the highest political level to enable the EU to diversify its natural gas sources;
Attīstības komitejaS SNIEGTAIS ATZINUMS
OPINION of the Committee on Development
Virzība uz kopēju Eiropas ārpolitiku enerģētikas jomā
on Towards a common European foreign policy on energy
2. uzsver, ka ES sadarbībā ar jaunattīstības valstīm energoapgādes jomā ir jāiekļauj ilgtspējības aspekts; uzsver, ka vienam no mērķiem vajadzētu būt nodrošināt, ka jaunattīstības valstis ir spējīgas nacionālajos lēmumu pieņemšanas procesos ņemt vērā ar klimatu saistītus apsvērumus, izveidot pareizi darbojošos enerģijas tirgus, piedalīties starptautiskajās iestādēs un īstenot ilgtspējīgas enerģētikas politiku, galveno uzmanību pievēršot efektivitātei un neizsīkstošajiem enerģijas avotiem;
Stresses that the EU's cooperation with developing countries in the field of energy supply must incorporate the aspect of sustainability; considers that one objective should be to ensure that developing countries have the capacity to take account of climate considerations in national decision-making processes, have properly functioning energy markets, can participate in international institutions and have the capacity to develop policies for sustainable energy, giving priority to both efficiency and renewables;
9. uzsver, ka bīstamā situācija saistībā ar enerģiju un klimatu var izraisīt starptautiskas krīzes un konfliktus, nopietni ietekmējot demokrātiju, cilvēktiesības un attīstību, kā to pierāda konflikts Darfūrā; tāpēc aicina starptautisko sabiedrību paralēli vides un attīstības apsvērumiem vairāk atzīt enerģijas un klimata problēmu drošības dimensiju;
Stresses that a precarious energy and climate situation is likely to be the trigger for international crises and conflicts, with catastrophic consequences for democracy, human rights and development, as exemplified by the conflict in Darfur; therefore calls for an increased recognition by the international community of the security dimension of the energy and climate challenge, along with its economic, environmental and developmental concerns;
Starptautiskās tirdzniecības komitejas SniegtAIS ATZINUMS
OPINION of the Committee on International Trade
Virzība uz kopēju Eiropas ārpolitiku enerģētikas jomā
towards a common European foreign policy on energy
4. lai veicinātu godīgu starptautisko konkurenci, aicina Komisiju PTO sarunās atbalstīt īpašus noteikumus par enerģijas tirgus pārredzamību un it īpaši par pasākumiem, kas varētu izraisīt tirdzniecības traucējumus;
Calls on the Commission to promote fair competition at international level by taking action within the World Trade Organisation (WTO) in support of specific rules on the transparency of the energy market and, in particular, on trade-distorting measures;