natgillin/translations-raw huggingface dataset:
VSD, ko izveidoja 1919. gadā, nebija analogu citās dalībvalstīs, kurās regulatoriem aktuāro padomu sniedza štata vai neatkarīgie aktuāri. , kas atbildīgs par sabiedrību atskaišu un operāciju aktuāro analīzi saskaņā ar īpašu mandātu („līgumu par pakalpojumu līmeni
The GAD, created in 1919, had no equivalent in other Member States, where actuarial advice was provided to the regulators by either employed or independent actuaries. responsible for the actuarial analysis of company returns and operations, according to a specific mandate ("service level agreements"
Pakalpojumu līmeņa līgumus pārskatīja 1995. un 1998. gadā. ”) un kuram vajadzētu ziņot regulatoram par visām svarīgām lietām, kuras varētu atklāties viņu analīzēs.
The service level agreements were revised in 1995 and 1998. ) and which is supposed to signal to the regulator any elements of concern their analysis might have uncovered.
Tomēr šķiet, ka daļa personāla, kas atbildīgs par apdrošināšanas sabiedrību ikdienas piesardzīgo uzraudzību, ir pārgājuši no DTI uz HMT un vēlāk uz FSA , tādējādi nodrošinot zināmu nepārtrauktību regulatīvajā darbībā un atbildībā.
It appears, however, that part of the staff responsible for 'day-to-day' prudential supervision of insurance companies migrated from DTI to HMT and later to the FSA, thus providing a measure of continuity in regulatory action and responsibility.
Trešās dzīvības apdrošināšanas direktīvas noteikumu piemērošana
Application of Third Life Directive provisions
Attiecībā uz to, kā AK regulatīvās iestādes ir praktiski īstenojušas piesardzīgu un uzņēmējdarbības veikšanas uzraudzību, ES- 1 ir identificējis „ trīs dažādas atšķirību kategorijas starp valsts regulām un 3 LD pantiem, lai gan šo atšķirību iedaba un skaits nesniedz pietiekamus pierādījumus, lai pieļautu, ka AK tiesību akti būtu pārkāpuši EK tiesību aktu „burtu” vai garu attiecībā uz dzīvības apdrošināšanas nozari .”
Relating to the practical implementation of prudential and conduct of business supervision by UK regulatory authorities, ES-1 has identified " three different categories of discrepancies between specific domestic regulations and articles of the 3LD, although the nature and number of such discrepancies does not provide conclusive evidence to suggest that UK legislation has violated the letter or the spirit of EC legislation on life assurance undertaking ."
Minētās atšķirības ietver gadījumus, kuros a) valsts tiesību aktu prasības iet tālāk par direktīvas prasībām (piemēram, ieceltais aktuārs); b) ir prasības, kas varētu skart noteikumus attiecībā uz dalībvalsts kontroles principiem (piemēram, AK tiesību akti neprasa valsts sekretāram informēt citu dalībvalstu kompetentās iestādes par lēmumu atņemt licenci vai ierobežot sabiedrības brīvību izvietot aktīvus); c) prasības attiecībā uz regulatora pilnvarām (piemēram, AK tiesību akti ļauj valsts sekretāram atcelt piesardzīgo regulējumu piemērošanu).
Discrepancies mentioned include cases where a) requirements of domestic law went beyond those of the Directive (e.g. the Appointed Actuary); b) requirements which might have infringed provisions relating to the home country control principle (e.g. UK legislation not requiring the Secretary of State to inform the competent authorities of other MS of a decision withdrawing authorisation or restricting a company's freedom to dispose of its assets); c) requirements in relation to the powers of the regulator (e.g. UK legislation permitting the Secretary of State to waive the application of prudential regulations).
Sk. sīkākas detaļas ES-1, 26. punktā un II pielikuma 9. tabulā
For further details see ES-1, para.26 and Annex II, table 9.
Saskaņā ar EK līguma 10. pantu dalībvalstīm un to administratīvajām aģentūrām ir jādarbojas „lojālā sadarbībā”, un šajā kontekstā kompetentajām dalībvalstu regulatīvajām iestādēm tiek uzlikts pienākums veikt uzraudzības funkcijas ar pienācīgu uzcītību, lai gan 3 LD noteikumi piešķīra tām „ ievērojamu rīcības brīvību attiecībā uz piemērotāko darbības virzienu katrā gadījumā, t.i., kad un ar kādiem līdzekļiem iejaukties, lai novērstu vai pārtrauktu noteikumu pārkāpumus” (ES-1, 28. punkts)
Under Article 10 of the EC Treaty, Member States and their administrative agencies have to act in 'sincere cooperation', in this context specifically imposing on competent national regulatory authorities a duty to exercise supervisory functions with due diligence, although the provisions of 3LD awarded them "considerable discretion as to the appropriate course of action in any given case, i.e. as to when and by what means to intervene in order to prevent or terminate irregularities" (ES-1, para.28)
Piesardzīga uzraudzība
Prudential Supervision
Piesardzīgu uzraudzību dzīvības apdrošināšanas nozarē var definēt kā:
Prudential supervision in the life assurance business can be defined as:
· Nodrošināšanu, ka sabiedrības, kuras nav piemērotas un atbilstošas, kurām nav pienācīgu resursu un stabilas pārvaldības, neturpina darbību dzīvības apdrošināšanas uzņēmējdarbībā;
· Ensuring that companies who are not fit and proper, not appropriately resourced and soundly managed, do not carry on life insurance business
· Apdrošinājuma ņēmēj u aizsardzību pret risku, ka apdrošināšanas sabiedrības var izrādīties nespējīgas apmaksāt likumīgas prasības vai apmierināt apdrošinājuma ņēmēju pamatotas izredzes.
· Protecting policyholders against the risk of life assurance companies being unable to pay valid claims or being unable to meet policyholders' reasonable expectations
Piesardzības prasības korporatīvai vadīšanai un finanšu pārvaldīšanai
The prudential requirements for corporate governance and financial management
Prudential requirements include i.e. for directors, managers and controlling shareholders to be 'fit and proper', the principle of 'sound and prudent management', minimum solvency margins, minimum guaranteed funds etc. , kas jāievieš AK regulatoriem, izrādījās lielā mērā līdzīgas piesardzības prasībām citās dalībvalstīs, izņemot AK raksturīgās iezīmes kā „ apdrošinājuma ņēmēju pamatotas izredzes” (PRE) , VSD un sabiedrības aktuārs (ieceltais aktuārs).
Prudential requirements include i.e. for directors, managers and controlling shareholders to be 'fit and proper', the principle of 'sound and prudent management', minimum solvency margins, minimum guaranteed funds etc.. to be enforced by UK regulators appeared broadly equivalent to prudential requirements in other Member States, except for the addition of UK-specific features such as the concept of 'policyholders' reasonable expectations' (PRE), the GAD and the Company Actuary (Appointed Actuary).
2.a) Laikposms no 1982.–1998. gadam
2a) Period 1982 - 1998
Saskaņā ar Apdrošināšanas sabiedrību aktu 1982, kurā bija ietverti noteikumi, kas paredzēti saistībā ar 1 LD ieviešanu, Tirdzniecības un rūpniecības ministrija ( DTI ) bija atbildīga par apdrošināšanas sabiedrību piesardzīgu uzraudzību (tostarp Equitable Life ), kā arī par politiku un likumdošanu šajā nozarē.
Under the Insurance Companies Act 1982 , which had incorporated provisions required by the implementation of the 1LD, the Department of Trade and Industry (DTI) was responsible for prudential supervision of insurance companies (including Equitable Life) as well as for policy and legislation in this sector.
Līdz 1998. gada 4. janvārim DTI sektoram, kas bija pazīstams kā „Apdrošināšanas direktorāts”, bija tieša atbildība par piesardzīgu apdrošināšanas regulēšanu (t.i., par firmu maksātspējas nodrošināšanu) ar Valdības statistikas departamenta (VSD) palīdzību.
Until 4 January 1998, the DTI department known as the "Insurance Directorate" had immediate responsibility for prudential insurance regulation (i.e. ensuring firms were solvent), with the assistance of the Government Actuary's Department (GAD).
„ VSD sāka sniegt aktuāros padomus apdrošināšanas jautājumos piesardzīgai kompetentai iestādei pagājušā gadsimta 60. gados.
"GAD began to provide actuarial advice on insurance matters to the prudentially competent authority in the 1960s.
Tie ietvēra padomus par atsevišķām sabiedrībām, par jauniem pilnvarojuma pieteikumiem, lai veiktu dzīvības apdrošināšanas uzņēmējdarbību, un par politikas jautājumiem, kam bija vai nu vispārīgs raksturs, vai arī saistība ar atsevišķām sabiedrībām...
This included advice on individual companies, on new applications for authorisation to write life insurance business and on policy issues, either of a general nature or relating to the affairs of particular companies...
VSD darbojās tikai kā padomdevējs piesardzīgai kompetentajai iestādei.
GAD acted solely as an adviser to the prudential competent authority.
Visas pilnvaras saskaņā ar nolikumu saglabāja piesardzīgā kompetentā iestāde, kurpretim VSD nebija pilnvarots uzdot sabiedrībai vai tās ieceltajam aktuāram veikt jebkādas darbības, bet tikai sniegt padomu piesardzīgai kompetentajai iestādei, lai palīdzētu tai uzraudzības pienākumu izpildē.
All powers under the statute were retained by the prudential competent authority, with GAD having no authority to instruct a company or its Appointed Actuary to take any actions, but only to provide advice to the prudential competent authority to assist it in the fulfilment of its supervisory responsibilities.
Pēdējos gados VSD sarakstījās ar sabiedrībām par tehniskiem jautājumiem tieši.”
In practice in later years of the period GAD corresponded with companies directly on technical matters."
VSD atskaitījās Finanšu ministram; Departamenta ministrs ir Ekonomikas un finanšu ministrijas finanšu sekretārs.
Institutionally, the GAD reported to the Chancellor of the Exchequer and its Department Minister is the Financial Secretary to the Treasury.
Praksē „VSD pienākums bija pārraudzīt katras dzīvības apdrošināšanas sabiedrības finanšu stāvokli, tostarp izanalizēt gada normatīvās atskaites, ceturkšņu normatīvās atskaites... un citu informāciju, apspriest jautājumus ar sabiedrību un it īpaši ar iecelto aktuāru, lai noskaidrotu visas neskaidrības un, ja iespējams, atrisinātu pretrunas .
In practice, " it was the responsibility of GAD to monitor the financial position of each life insurance company, including examination of annual regulatory returns, quarterly regulatory returns ... and other information, to discuss matters with the company, and in particular with the Appointed Actuary, to clear up any uncertainties and, if possible, to resolve any disagreements.
VSD tad ziņotu DTI ...
GAD would then report to DTI ...
VSD izveidoja savus darba noteikumus, lai definētu, kas ir pieņemams ... izdeva pamatnostādnes ieceltajiem aktuāriem vēstuļu veidā ...”
GAD developed its own working rules to define what was acceptable ... issued as guidance to Appointed Actuaries in the form of letters ..."
VSD bija vairāk resursu un tehniskās pieredzes nekā ierēdņiem DTI apdrošināšanas nodaļā.
GAD had more resources and technical expertise than the officials in the insurance division of the DTI.
Taču spēku līdzsvars bija pārvirzījies vairāk uz uzraudzībā iesaistīto personālu tajā laikā, kad uzraudzības pienākums pārgāja no DTI uz HMT 1997. gadā, daļēji tādēļ, ka tai bija lielāks un kvalificētāks uzraudzības personāls .”
But the balance of power had shifted more to the staff involved in supervision by the time responsibility for supervision transferred from the DTI to the Treasury in 1997, partly as a result of increased numbers and better quality of supervision staff" .
AK valdība 1997. maijā paziņoja par vienota nozares regulatora (vēlākā FSA ) izveidošanu, kas būtu neatkarīgs no valdības un kuram būtu jāpārņem deviņu pastāvošo pašregulējošo iestāžu pienākumi.
In May 1997, the UK Government announced the creation of a single industry regulator (the future FSA), independent from government, which was to take over the roles of nine existing self-regulating bodies.
2.b) Laikposms no 1998. līdz 2001. gadam
2b) Period 1998 - 2001
Kamēr tika veidota FSA , HMT uzņēmās (no 1998. gada 5. janvāra līdz 1999. gada 1. janvārim) „ pilnīgu atbildību kā piesardzīgas uzraudzības kompetenta iestāde, kas ir atbildīga par DTI iepriekšējām darbībām šajā statusā .”
While the FSA was being created, HM Treasury assumed (from 5 January 1998 until 1 January 1999) " full responsibility as prudential competent authority, answerable for DTI's past actions in that capacity " (WE32)
WE 32, 7.ii) punkts Pārejas posma laikā DTI Apdrošināšanas direktorāta personālu uz laiku pārcēla uz HMT līdz pārcelšanai uz FSA .
As part of the transitional phase, the DTI Insurance Directorate staff was transferred temporarily to the Treasury, pending transfer to the FSA.
Tādējādi HMT bija tieši atbildīga par tādu apdrošināšanas sabiedrību kā Equitable Life piesardzīgu regulēšanu.
The Treasury was therefore directly responsible for the prudential regulation of insurance companies such as Equitable Life.
No 1999. gada 1. janvāra, veicot pārejas pasākumus, HMT nodeva ikdienišķo apdrošināšanas sabiedrību uzraudzību kā ārpakalpojumu FSA , saglabājot galīgo atbildību un regulatīvo funkciju, līdz FSA saņēma pilnīgas likumā noteiktās pilnvaras ar Finanšu pakalpojumu un tirgu akta (FSMA) pieņemšanu 2000. gadā.
From 1 January 1999, as part of a transitional arrangement, the Treasury outsourced the day-to-day supervision of insurance companies to the FSA, remaining ultimately in charge and retaining its regulatory role until the FSA was given full statutory powers by the Financial Services and Markets Act 2000 (FSMA) .
2.c) Laikposms pēc 2001. gada
2c) Period post-2001
Tagad FSA ir neatkarīga nevalstiska iestāde, ar garantiju ierobežota sabiedrība, ko finansē finanšu pakalpojumu nozare.
Today the FSA is an independent non-governmental body, a company limited by guarantee and financed by the financial services industry.
HMT ieceļ FSA Valdi, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs, izpilddirektors, trīs rīkotājdirektori un 10 direktori.
The Treasury appoints the FSA Board, currently consisting of a Chairman, a Chief Executive Officer, three Managing Directors, and 10 non-executive directors.
Valde nosaka vispārējo politiku, bet ikdienas vadība ir izpilddirektora pienākums.
The Board sets out overall policy, with day-to-day management being the responsibility of the Executive.
Kā vienīgais finanšu regulators FSA atskaitās HMT un caur to – AK Parlamentam.
As sole financial regulator, the FSA is accountable to the Treasury, and through it to the UK Parliament.
FSA ieguva pilnīgi visas regulatīvās pilnvaras 2001. gada 1. decembrī, un tagad tās sastāvā viena no deviņām nozaru komandām īpaši nodarbojas ar apdrošināšanas nozari.
The FSA gained full regulatory powers on 1 December 2001 and currently has, out of nine sector teams, one specifically dedicated to the supervision of the insurance sector.
Tās galvenie uzdevumi ir riska noteikšana (noteikt iespējamos apdrošināšanas riskus un koordinēt darbības to atvieglošanai), kontaktu pārvaldīšana ar daudzām ārējām ieinteresētām pusēm apdrošināšanas nozarē, FSA prasību un politikas saskaņas uzraudzīšana, jo tā ietekmē apdrošināšanas nozari, un vajadzības gadījumā jaunu noteikumu un prasību interpretācija.
Its key functions are risk-identification (identify emerging insurance risks and coordinate ways to mitigate these), managing contacts with a wide range of external stakeholders for the insurance sector, keeping under review the coherence of FSA requirements and policies as they bear on the insurance sector and, if needed, interpreting new rules and requirements.
Katru gadu ikvienam FSA pilnvarotam apdrošinātājam ir jāiesniedz apdrošināšanas normatīvā atskaite, kurā ir pārbaudīta finanšu informācija un auditoru ziņojumi.
Every year, each insurer authorized by the FSA must send it an insurance return containing audited financial information and auditors' reports.
Uzņēmējdarbības veikšanas ( CoB ) regulēšana
Conduct of Business (CoB) Regulation
Uzņēmējdarbības veikšanas noteikumu mērķi dzīvības apdrošināšanas nozarē var definēt kā tāda stāvokļa sasniegšanu, kad
The purpose of the Conduct of Business rules in the life assurance business can be defined as ensuring that:
· tirgū piedāvātie mazumtirdzniecības apdrošināšanas produkti ir piemēroti ieguldītājiem,
· retail insurance products offered on the market are suitable to investors
· ieguldītāji saprot visus riskus, kas saistīti ar polisi, ko viņi saņem,
· investors understand all risks involved in the policy they take out
· reklāma par apdrošināšanas produktiem ir godīga, skaidra un nav maldinoša savā vēstījumā,
· advertisements for insurance products are fair, clear and not misleading in their message
· veiktspējas prognozes ir pamatotas uz adekvātiem attaisnojumiem.
· performance forecasts are based on adequate justifications.
80. gadu beigās uzņēmējdarbības veikšanas ( CoB ) regulēšanu reglamentēja 1986. gada „ Finanšu pakalpojumu akts ”, kas aizvietoja 1958. gada „ Viltotu investīciju novēršanas aktu ” un ar ko izveidoja regulatīvo režīmu mazumtirdzniecības ieguldījumu uzņēmējdarbības turpināšanai.
In the late 1980s, the Conduct of Business (CoB) regulation was governed by the " Financial Services Act" of 1986 , which had replaced the " Prevention of Fraud Investments Act " of 1958 and established a regulatory regime for the carrying on of retail investment business.
Operatoriem bija vai nu jāiegūst pilnvarojums no Vērtspapīru un investīciju padomes ( SIB ), kas bija vēlākās Finanšu pakalpojumu iestādes kodols, vai jākļūst par tādas pašregulējošas organizācijas ( SRO ) biedru, kas uzrauga savus biedrus, atsaucoties uz viņu pašu noteikumiem.
Operators had either to obtain authorisation from the Securities & Investments Board (SIB), the core of the later Financial Services Authority, or to become a member of a Self-regulating Organisation (SRO) which supervised members by reference to their own rule books.
Tādējādi SRO ieguva spēku no līgumattiecībām ar saviem biedriem un kontrolētiem neatkarīgiem finanšu padomniekiem vai citiem cilvēkiem, kas saistīti ar mazumtirdzniecības ieguldījumu produktu tirgošanu iedzīvotājiem.
Thus, SROs derived their power from their contractual relationship with their members and regulated independent financial advisers or other subjects related to the marketing of retail investment products to the general public.
SRO arī izskatīja sūdzības par maldinošu pārdošanu.
SRO dealt also with complaints about mis-selling.
Tomēr, „ ja SRO būtu jāizslēdz dzīvības apdrošinātājs no biedru kopuma, izslēgšanas mērķis nebūtu atņemt tam pilnvarojumu turpināt apdrošināšanas uzņēmējdarbību vai pārdot polises, bet tikai nodrošinātu dzīvības apdrošinātāja pāriešanu SIB aprūpē .”
However, " if an SRO were to expel a life office from membership, the effect would not be to deprive it of its authorisation to carry on insurance business or to sell its policies but merely to transfer the life office to the care of the SIB."
Finanšu pakalpojumu akts , ko pieņēma 1986. gadā, iecēla divas īpašas SRO par uzņēmējdarbības veikšanas uzraudzītājām
The Financial Services Act of 1986 had designated two particular SRO for Conduct of Business supervision
AK un Īrija bija „vienīgās dalībvalstis, kurām bija CoB regulatori, kas darbojās atsevišķi no piesardzīgajiem regulatoriem; to pilnvaras bija stingri ierobežotas, un tos uzskatīja par jaunākajiem partneriem uzraudzībā" ( ES -1, 6. lpp.) :
The UK and Ireland were "the only MS to have CoB regulators who operated separately from the prudential supervisors; their powers were strictly limited and they were regarded as the junior partner in supervision" (ES-1, page 6). :
Dzīvības apdrošināšanas un paju fondu uzraudzības organizācija ( LAUTRO )
- LAUTRO (Life Assurance and Unit Trust Regulatory Organisation)
Finanšu starpnieku pārvaldnieku un mākleru regulatīvā asociācija ( FIMBRA )
- FIMBRA (Financial Intermediaries Manager and Broker Regulatory Association)
Tās apvienoja 1994. gadā, izveidojot Privāto ieguldījumu iestādi ( PIA )
In 1994 these were merged into the PIA
Attiecības starp piesardzīgo uzraudzītāju un uzņēmējdarbības veikšanas uzraudzītāju Apvienotajā Karalistē bija kritiskas, taču pareizai apdrošināšanas sabiedrību uzraudzībai bija būtiski svarīga cieša sadarbība un apmaiņa ar informāciju.
The relationship of the prudential supervisor with the conduct of business supervisor was critical in the UK, while close cooperation and information-sharing was vital to ensuring proper supervision of insurance companies.
Lai to atzītu par SRO, PIA bija jābūt „ spējīgai un gatavai veicināt un uzturēt augstus integritātes un godīgas darbības standartus ieguldījumu uzņēmējdarbībā un jāsadarbojas, apmainoties ar informāciju un veicot citas darbības ar Valsts sekretāru un citām iestādēm, struktūrām vai personām, kas ir atbildīgas par ieguldījumu uzņēmējdarbības vai citu finanšu pakalpojumu uzraudzību vai regulēšanu .”
As a condition for recognition as an SRO, PIA had to be “ able and willing to promote and maintain high standards of integrity and fair dealing in the carrying of investment business and to co-operate, by the sharing of information and otherwise, with the Secretary of State and any other authority, body or person having responsibility for the supervision or regulation of investment business or other financial services .”
Kamēr bažas par CoB varētu norādīt uz plašāku panīkumu sabiedrībā, kas būtu jāanalizē piesardzīgajam uzraudzītājam, CoB regulatori arī interesējās par piesardzības problēmām, kas ietekmēja dzīvības apdrošinātāju, jo šādas problēmas varētu norādīt uz realizācijas materiālu sīkākas izpētes nepieciešamību, lai pārliecinātos, ka tie nav maldinoši.
While CoB concerns could be symptomatic of spotting a wider malaise in the company, which needed to be pursued by the prudential supervisor, the CoB regulators also had an interest in any prudential problems affecting a life office, since such problems could indicate a need to scrutinise marketing materials more closely, to ensure that they were not misleading.
Līdz 1999. gada 1. janvārim, kad FSA pārņēma ikdienas pārraudzību pār atbilstību PIA uzņēmējdarbības vadības noteikumiem kopā ar dzīvības apdrošinātāju piesardzīgu uzraudzību, abi regulatori darbojās, ievērojot atšķirīgus tiesību aktus dažādās jomās un maz sazinoties oficiālā veidā, kā arī neveidoja nekādas regulāras informācijas apmaiņas procedūras.
Before 1 January 1999, when FSA took over the day-to-day monitoring of compliance with PIA’s conduct of business rules together with the prudential supervision of life offices, the two regulators operated under separate legislation in different locations with little formal contact and did not set up any regular information-sharing procedures.
Kopš 1999. gada personāls, kas bija atbildīgs par dzīvības apdrošinātāju ikdienas uzraudzību saskaņā ar abu dienestu līgumu par pakalpojumu līmeni, atradās vienā FSA ēkā, taču lēmumu pieņemšanas pilnvaras palika PIA Valdes rokās attiecībā uz CoB noteikumiem un HMT rokās attiecībā uz piesardzības jautājumiem, kamēr FSMA stājās spēkā 2001. gada beigās.
From 1999 onwards, the staff responsible for the day-to-day supervision of life offices under the two services level agreements were located in the same building in FSA but decision-making powers remained with the PIA Board for CoB rules and with HMT for prudential matters until FSMA came into force at the end of 2001.
Abām pusēm bija vajadzīgs zināms laiks, lai iegūtu labāku sapratni par otras puses mērķiem un prioritātēm un iemācītos strādāt kopā.
It took some time for each side to acquire a better understanding of the objectives and preoccupations of the other and to learn how to work together.
Kad FSMA stājās spēkā 2001. gada 1. decembrī, SRO tika atlaistas, un FSA kļuva par vienīgo uzņēmējdarbības veikšanas regulējošo iestādi dzīvības apdrošināšanas sabiedrībām, paliekot arī par piesardzības uzraudzītāju.
On 1 December 2001 (when the FSMA came into force) the SRO were dissolved and the FSA became, in addition to being the prudential supervisor, the sole Conduct of Business regulatory authority for life insurance companies.
Ieceltais aktuārs ( AA )
The Appointed Actuary (AA)
Jēdzienu „ieceltais aktuārs” ieviesa ar 1974. gada „Apdrošināšanas sabiedrību aktu”, un desmitiem gadu tam ir bijusi kritiska pieskaņa AK regulatīvājā sistēmā.
The concept of Appointed Actuary (AA) was introduced by the "Insurance Companies Act" of 1974 and has been for decades a critical feature of the UK regulatory system.