natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Saistībā ar patērētāju aizsardzību vispār un ELAS apdrošinājuma ņēmēju aizsardzību īpaši D. Strachan ( H 4) norādīja sekojošo: „FSA sniedz pilnīgu informāciju patērētājiem par saviem mērķiem, plāniem, politiku un noteikumiem .
In relation to the protection of consumers in general and ELAS policyholders in particular Mr STRACHAN (H4) pointed out the following: " The FSA provides full information for consumers about its objectives, plans, policies and rules.
Patērētājiem ir piekļuves iespējas FSA caur Patērētāju palīdzības līniju, [un] mūsu tīmekļa vietne ir svarīgs papildu palīdzības avots patērētājiem, kas sniedz pilnīgu informāciju īpaši viņiem par finanšu produktiem, regulēšanu un viņu tiesībām.
Consumers have access to the FSA through its Consumer Helpline [and] our website is a further important source of assistance for consumers, providing comprehensive information specifically for them on financial products, regulation and their rights.
Atzīstot to jautājumu svarīgumu, kas saistās ar Equitable Life un lielo iesaistīto apdrošinājuma ņēmēju skaitu, šī vietne apkopo informāciju, kas attiecas uz Equitable Life apdrošinājuma ņēmējiem” ( D. Strachan , H 4).
Recognising the importance of issues surrounding Equitable Life, and the large number of policyholders involved, this website brings together information relevant to Equitable Life policyholders " (Mr STRACHAN, H4).
Turklāt viņš atzīmēja , ka „ mēs esam uzņēmušies iniciatīvu par labu Equitable apdrošinājuma ņēmējiem kopš jaunu darījumu slēgšanas .”
Furthermore, he noted that " we have taken initiatives for the benefit of Equitable policyholders since the closure of new business ."
Šajā saistībā viņš atsaucās īpaši uz FSA ietekmes izpausmi uz ELAS , kad tika izstrādāta kompromisa shēma (sk. IV sadaļas 2. punktu).
In this respect he referred in particular to the FSA's exercise of influence on ELAS when the compromise scheme was devised (see section IV.2.)
Noslēgumā, individuālās sūdzības FSA rezultātā nedeva kompensācijas cietušajiem apdrošinājuma ņēmējiem.
In summary, individual complaints to FSA did not result in redress for aggrieved policyholders.
EMAG informēja komiteju, ka lielā sūdzību skaita dēļ FSA veica iekšējo izmeklēšanu ( WE 14
EMAG informed the committee that the large number of complaints led the FSA to set up an internal inquiry (WE 14
Izmeklēšana arī neskāra apdrošinājuma ņēmēju pārestību iespējamo kompensāciju jautājumu.
Nor did the inquiry address the question of possible redress for policyholders' grievances.
Apdrošinājuma ņēmēji arī sūdzējās AK Finanšu ministrijai saskaņā ar EMAG lūgumrakstu ( WE 14
Policyholders also complained to HM Treasury according to EMAG's petition (WE 14
AKFM 2001. gada augustā sāka izmeklēšanu vecākā tiesneša lorda G. W. Penrose vadībā.
In August 2001, HM Treasury set up an inquiry under senior judge Lord Penrose.
Viņa kompetences ietvaros bija to apstākļu izmeklēšana, kuri noveda pie Equitable Life krīzes , un mācība, ko var gūt dzīvības apdrošināšanas uzņēmumi savas uzņēmējdarbības veikšanai, administrēšanai un regulēšanai.
His terms of reference were to inquire into the circumstances leading to the Equitable Life crisis and to identify lessons to be learned for the conduct, administration and regulation of life assurance business.
Par pēdējo jautājumu lords G. W. Penrose atzīmē, ka viņš bija „ uzaicinājis atsevišķus apdrošinājuma ņēmējus palīdzēt [viņam] noformulēt viņu prasības, lai ... palīdzētu veidot viedokli par iespējamajām sabiedrības saistībām .. .” un ka saņemtā informācija „ parādīja, ka prasības ir ļoti būtiskas ” ( WE 16
On the latter issue, Lord Penrose notes that he had " invited individual policyholders to assist [him] by formulating their claims in order to ... help form a view about the potential liabilities of the Society ... " and that the information thus received " made clear that very substantial claims were involved " (WE 16
Tomēr lords G. W. Penrose uzsver, ka viņš „ nevar izspriest apdrošinājuma ņēmēju sūdzības ” un paziņo, ka „ daudzu izteiktās ieceres, ka šis ziņojums sniegs viedokļus par prasību likumību un to vērtību, tiks neizbēgami pieviltas ” ( WE 16
However, Lord Penrose emphasises that he " cannot adjudicate on the policyholders' complaints " and states that " the expectation that many have expressed that this report will provide views on the validity of claims and their value will inevitably be disappointed " (WE 16
Tomēr lords G. W. Penrose noteikti norādīja, ka Equitable notikumu cilvēciskais iespaids ir jānovērtē pietiekami augstu un ka „... kaitējums [ir ticis] nodarīts ne tikai apdrošinājuma ņēmēju finanšu resursiem, bet viņu pašcieņai un viņu pārliecībai par savu spēju pārvaldīt savas lietas ”( WE 16
Nevertheless, Lord Penrose was keen to point out that the human impact of the events at Equitable should not be understated and that "... damage [was] done not only to policyholders' financial resources but to their self-esteem and their confidence in their ability to manage their affairs " (WE 16
Viņš secina, ka „ ar nedaudziem izņēmumiem tie, kuri ir cietuši, ir bijuši šīs afēras nevainīgi upuri ” ( WE 16)
He concludes that " with few exceptions, those who have suffered have been the innocent victims of this affair " (WE 16)
Nobeigumā , ne R. Baird , ne G. W. Penrose ziņojums, ne arī kādas citas oficiālas izmeklēšanas
In conclusion, neither the Baird and Penrose reports nor any of the other official investigations
Paužot apdrošinājuma ņēmēju frustrāciju, EMAG sūdzas ( WE 44), ka „ ziņojums pēc ziņojuma tiek publicēts, bet nevienam nav pilnvaru nosaukt vainīgo vai piešķirt kompensāciju ”.
Expressing the frustration of policyholders, EMAG complains in WE 44 that " report after report has been published but none had the remit to address culpability or authorise compensation ".
Šī iedaļa analizē Equitable Life veiktās darbības, reaģējot uz krīzi, un vai tās ir nesušas atvieglojumu apdrošinājuma ņēmējiem.
This section examines actions undertaken by Equitable Life in response to the crisis and whether these have served to bring relief to policyholders.
Mums arī bija skaidrs, ka nav reālistisku izredžu sekmīgi iesūdzēt tiesā AK regulatoru ” ( C. Thomson , H 2).
We were also clear that there was no realistic prospect of successfully suing the UK regulator " (Mr THOMSON (H2).
ELAS iesniedza konsultāciju, ko tā saņēma no vadoša konsultanta ( WE 71).
ELAS provided the advice it received from leading Counsel as WE 71.
Dokumentā apsvērtas iespējamās sabiedrības un/vai apdrošinājuma ņēmēju prasības pret piesardzīgajiem uzraudzītājiem un uzņēmējdarbības veikšanas regulatoriem.
The document considers potential claims by the Society and/or policyholders against both the prudential regulators and conduct of business regulators.
Juridiskā firma norāda, ka „ mēs neuzskatām, ka sabiedrības celšana tiesā pret regulatoriem varētu atmaksāties ” un tādēļ ieteica sabiedrībai „ neierosināt šādu prāvu .”
The law firm indicates that " we do not consider that legal action by the Society against the regulators would be cost-effective " and therefore advised the Society " not to proceed with such an action ."
Komiteja ir saņēmusi vairākus dokumentus no tiesas prāvas Lietā ELAS pret Ernst&Young ( WE-Conf 4).
The committee has received a number of documents from the Court case ELAS vs. Ernst&Young (WE-CONF 14).
Saskaņā ar tiesas dokumentiem tika pieļauti divu veidu pārkāpumi.
According to the court documents, two types of breach were alleged.
Pirmkārt, katrā no gadiem 1997., 1998. un 1999. ir pieļauts, ka normatīvajām atskaitēm būtu bijis jāietver ļoti ievērojami tehniskie nodrošinājumi attiecībā uz GAO .
First, in each of the years 1997, 1998 and 1999 it is alleged the statutory accounts should have included very substantial technical provisions in relation to GAOs.
Otrkārt, katram no gadiem 1998. un 1999. tika arī pieļauts, ka atskaitēm būtu bijis jāatspoguļo iespējamās saistības un nenoteiktības attiecībā uz Hyman prāvu.
Second, for each of the years 1998 and 1999 it was also alleged that the accounts should have disclosed contingent liabilities and uncertainties in respect of the Hyman litigation.
ELAS apgalvoja, ka ir cietusi zaudējumus, nepārdodot uzņēmējdarbību un aktīvus (1998. gada septembrī vai 2000. gadā), zaudējumus no šādas pārdošanas izredzēm un zaudējumus no piemaksu deklarēšanas, kuras nebūtu vajadzējis deklarēt.
ELAS claimed to have suffered loss by not selling the business and assets (either in September 1998 or 2000), loss of the chance of such sales and loss by declaring bonuses which would not have been declared.
C. Thomson ( H 2) norādīja, ka šajās prāvas piedzenamie zaudējumi bija korporatīvi zaudējumi, t.i., sabiedrības kā veseluma vērtības pazemināšanās, bet ne individuālo apdrošinājuma ņēmēju zaudējumi.
Mr THOMSON (H2) pointed out that the loss pursued through these proceedings was corporate loss, i.e. the diminution of the value of the society as an entity and not individual policyholder losses.
C. Thomson ( H 8) uzskatīja, ka „ diemžēl nevienu nevar saukt pie atbildības par to, kas ir noticis ”, jo mums būtu „ grūti noticēt, ka viss tā notika nejaušības dēļ ”.
In H8 Mr THOMSON deemed it " a pity that nobody can be held to account for what happened " because he would have " some difficulty in believing that this was entirely accidental " (H8).
4. lpp. ). „ ELAS priekšsēdētājs ... - jurists pēc profesijas - un izpilddirektors ... katrs izskaidroja ( manuprāt ar lielu liekulību) vajadzību pārtraukt šīs darbības uz tā pamata, ka ELAS prāvas laikā ir atklājis, ka viņi nespēj pierādīt zaudējumus,- jautājums, ko kompetentam juristam vajadzēja pārbaudīt pirms prāvas sākšanas ” ( WE 40
The ELAS Chairman ... - by profession a lawyer - and (the)Chief Executive ... have each explained (in my view with great hypocrisy) the need to discontinue these actions on the basis that ELAS in the course of the proceedings had found that they were unable to prove loss, a point a competent lawyer would have checked before proceedings commenced " (WE 40
Vēstulē apdrošinājuma ņēmējiem 2005. gada 2. decembrī ( WE 35 pielikumā) ELAS sniedz šādu paskaidrojumu par tiesvedību pret bijušajiem direktoriem: „Jūsu valde iesniedza prasības, pamatojoties uz sīka juridiskā padoma rūpīgu analīzi.
In a letter of 2 December 2005 addressed to policyholders (annexed to WE 35), ELAS provides the following explanations in relation to the litigation against former directors: " Your board launched the claims based on careful consideration of detailed legal advice.
Šā padoma skatījumā Valde uzskatīja, ka tā būtu mūsu kā direktoru pienākumu nepildīšana un mūsu atbildības pret apdrošinājuma ņēmējiem neievērošana neizvirzīt prasības jūsu vārdā, kamēr saglabājās procesa rentabilitāte .
In the light of that advice, the Board considered that it would have been a dereliction of our duties as directors and our responsibilities to policyholders not to pursue the claims on your behalf, while it remained cost-effective to do so.
Mēs esam turpinājuši apkopot prasības ar juridisko grupu, lai nodrošinātu, ka mēs būtu saskaņā ar prasību spēka pieaugumu un prasību izmaksu efektivitāti.
We have continued to review the claims with the legal team throughout, in order to ensure that we kept up to date with developments in the strength and cost-effectiveness of the claims.
Pamatojoties uz mūsu juridiskās grupas stingru padomu, mēs secinājām, ka mums ir jāpanāk vienošanās ar bijušajiem direktoriem uz viszemāko izmaksu pamata. ...
Based on the firm advice of our legal team, we concluded that we must settle the litigation against the former directors with as little additional costs as possible. ...
Protams, tas nav iznākums, uz kuru cerēja tie, kas tik smagi strādāja tā labā pēdējos četrus gadus, un mums ir ārkārtīgi žēl, ka mēs nespējām tiesvedības ceļā panākt kompensācijas apdrošinājuma ņēmējiem .
Clearly, this is not the outcome for which we have worked so hard over the last four years and we are extremely sorry that we have been unable, through the Courts, to secure redress for policyholders.
Lords G. W. Penrose ir nonācis pie skaidriem un spēcīgiem secinājumiem par sabiedrības sabrukumu.
Lord Penrose reached clear and forceful conclusions as to the downfall of the Society.
Tomēr mums ir jāpieņem, ka tā ir cita lieta pierādīt tiesai, ka bijušo direktoru pienākums veido atbildību, kas ved pie tiesiskas atbildības un kompensācijām.”
However, we must accept that it is a different matter to satisfy a Court that the role of the former directors constitutes a responsibility that leads in law to culpability and redress ."
Kompromisa shēma ir vispusīgi izanalizēta ziņojuma IV daļā.
The Compromise Scheme is dealt with exhaustively in Part IV of the report.
Tomēr, ņemot vērā tās svarīgumu cietušo apdrošinājuma ņēmēju stāvoklim, dažus tās aspektus vēlreiz aplūkosim turpmāk ar īpašu uzsvaru uz apdrošinājuma ņēmēju izteiktajām bažām.
However, given its relevance for the situation of aggrieved policyholders, certain aspects of it will be revisited below with particular emphasis on the concerns expressed by policyholders.
AK Sabiedrību akta 1985 425. iedaļa paredz iespēju sabiedrībām īstenot „kompromisa vienošanās shēmu” starp sabiedrību un tās locekļiem vai kreditoriem vai to daļu, kurai vajadzīga ieinteresēto pušu un tiesas piekrišana.
Section 425 of the UK Companies Act 1985 enables a company to put into effect 'a compromise scheme of arrangement' between the company and its members or its creditors or any class of them, subject to the consent of interested parties and of the court.
Shēma kļūst saistoša, ja to apstiprina skaitlisks vairākums, kas pārstāv trīs ceturtdaļas kreditoru vērtībā vai kreditoru klasē vai dalībnieki vai dalībnieku grupa un tiesa (sk. ES 3
The scheme becomes binding if it is approved by a majority in number representing three-fourths in value of the creditors or class of creditors or members or class of members and by the court (see ES 3
27. un 28. lpp. ).
Pages 27 and 28. ).
ELAS izveidoja šādu shēmu ar nodomu stabilizēt peļņas fondu samazinot tā pakļaušanu iedarbībai un vienlaikus izslēdzot tiesisko darbību risku pret ELAS par maldinošu pārdošanu, pamatojoties uz pieņēmumu par nespēju atklāt risku nākamajiem ne apdrošinājuma ņēmējiem.
ELAS devised such a scheme with the intention of stabilizing the with-profits fund by reducing exposure to GARs and, at the same time, eliminating the risk of legal action against ELAS for mis-selling on the basis of alleged failure to disclose the GAR risk to prospective non-GAR policyholders.
Praksē tas nozīmētu, ka apdrošinājuma ņēmēj i iegūtu viņu polišu vērtības pieaugumu par 17,5 % apmaiņā pret atteikšanos no tiesībām uz garantētu mūža pensijas procentu likmi.
In practice, it was proposed that GAR policyholders would get an increase of 17.5% in their policy value in exchange for giving up their rights to a guaranteed annuity rate.
Vienlaikus apdrošinājuma ņēmējiem bez piedāvāja 2,5 % polišu vērtības pieaugumu
At the same time, non-GAR policyholders were offered an increase of 2.5 % in policy values
Pensijas saņēmējiem piedāvāja 2,5% kopējās mūža rentes pieaugumu (sk. WE 23, 19. lpp.) apmaiņā pret atteikšanos izvirzīt prasības, vai nu tiesvedības ceļā vai caur Finanšu ombuda dienestu.
Annuitants were offered a 2.5% uplift on the Total Gross Annuity (see WE 23, page 19). in return for giving up their right to pursue claims, either by legal action or through the Financial Ombudsman Service.
Saskaņā ar ES 3
According to ES 3
30. lpp. shēma bija intensīvu konsultāciju procesa rezultāts, iesaistot apdrošinājuma ņēmējus un regulatorus un tapa intensīvas reklamēšanas apstākļos.
Page 30. , the Scheme was the result of an extensive consultation process involving policyholders and regulators and was developed under intense publicity.
Tādēļ „ laiks, kas pieejams attīstības pabeigšanai un shēmas apstiprināšanai, bija daudz īsāks, nekā parasti būtu vajadzīgs šādas sarežģītības shēmas izveidošanai ” ( ES 3
Hence, " the time available for the completion of the development and the approval of the scheme was much shorter than a scheme of such complexity would normally require " (ES 3
Shēma beidzot ieguva Equitable apdrošinājuma ņēmēju visu klašu pārliecinoša vairākuma atbalstu
The Scheme finally met with the approval of an overwhelming majority of each class
GAR un ne- GAR apdrošinājuma ņēmēji bija dažādās balsošanas klasēs .
GAR and non-GAR policyholders were in different voting classes. of Equitable's policyholders.
Ir jāatzīmē, ka tiesnesis Lloyd noraidīja ierosinājumu, ka ārzemju apdrošinājuma ņēmēji būtu jāuzskata par atsevišķu klasi balsošanas nolūkiem par kompromisa vienošanos
It is notable that Mr Justice Lloyd rejected the suggestion that overseas policyholders should be treated as a separate class for the purposes of voting for the compromise agreement.
Argumenti par labu šim lēmumam ir izklāstīti ES 3, 32. un 33. lpp. .
The arguments for this decision are outlined in ES 3, pages 32 and 33.
Arī peļņas pensiju saņēmēji netika uzskatīti par atsevišķu klasi.
Nor were the with-profits annuitants treated as a separate class.
Kompromisa shēma stājās spēkā 2002. gada 8. februārī pēc apstiprināšanas Augstākajā tiesā.
The compromise scheme took legal effect on 8 February 2002 after approval by the High Court.
Sabiedrība novērtē, ka tad, kad kompromisa shēma stājās spēkā, „ vēl bija gandrīz miljons cilvēku ar ieguldījumiem peļņas fondā ”, lai gan ievērojams apdrošinājuma ņēmēju skaits bija izstājies 2001. gada laikā ( WE 47
The Society estimates that when the Compromise Scheme took effect, " there were still close to a million people with an interest in the with-profits fund ", although a significant number of policyholders had left during 2001 (WE 47
Equitable Valde tajā laikā paziņoja, ka shēma ietver „ taisnīgu vērtības kompensāciju GAR apdrošinājuma ņēmējiem, pamatojoties uz viņu atdoto juridisko tiesību „reālistisku novērtējumu”...tā samērīgi sadala kompensāciju dažādām GAR apdrošinājuma ņēmēju grupām saskaņā ar viņu tiesībām; tā samazina šo kompensāciju par jebkuras iespējamās sūdzības kompensāciju, no kā atsacījušies GAR apdrošinājuma ņēmēji; kompensācija ir tādā veidā, kas paredz proporcionālu GAR apdrošinājuma ņēmēju polišu vērtības pieaugumu gan garantētajā, gan negarantētajā formā ” ( WE 29
Equitable's Board claimed at the time that the Scheme involved "fair value compensation to GAR policyholders based on a ‘realistic estimate’ of the value of their legal rights given up ..., it apportions the compensation to different GAR policyholders in accordance with their rights; it reduces that compensation by the value of any possible claim for compensation given up by the non-GAR policyholders and the compensation takes the form of a proportionate increase in GAR policyholders’ policy values in both guaranteed and non-guaranteed form " (WE 29
Sk. WE 29, 19. lpp. ).
see WE 29, page 19. ).
Pretēji tam apdrošinājuma ņēmēju pārstāvji apgalvoja, ka shēma ir „ netaisnīga ”
By contrast, representatives of policyholders claimed that the scheme was " inequitable "
Lūgumraksta 29/2005 (9.11.2005.) papildinājums attiecībā uz FSA un FOD, 2. lpp. un ka tā „ tīšām jauc un samazina juridiskā padoma vērtību, [norādot], ka apdrošinājuma ņēmējiem bez [GAR] ir stingri argumenti iesūdzēšanai par maldinošu pārdošanu ”.
Addendum to petition 29/2005 dated 9 November 2005 concerning FSA and FOS; page 2. and that it " deliberately obfuscated and discounted legal advice [indicating] that policyholders without [GAR] had a strong case for mis-selling"
Kā izklāstīts II iedaļas 3. punktā C. Thomson pauda atšķirīgu uzskatu (H 8): „ Vienotas likmes piemērošanas samazinājumiem mērķis bija panākt lielāku taisnīgumu visiem apdrošinājuma ņēmējiem .
As outlined under point II.3., Mr THOMSON (H8) took a different view: " The reason for applying reductions at a flat rate was to achieve greater fairness to all policyholders.
A. Boswood savā liecībā ( WE 76
Mr BOSWOOD in his opinion (WE 76
3. lpp. ) atbalsta EMAG uzskatu, ka vienotas likmes samazinājums neņēma vērā pārmērīgās piemaksas agrākajiem apdrošinājuma ņēmējiem.
Page 3. ) supports the view of EMAG that the flat-rate cut failed to take into account the over-bonusing to early policyholders.
EMAG uzskata, ka kompromisa shēma ir radījusi ELAS iespēju labot situāciju.
EMAG believes that the Compromise Scheme had given ELAS an opportunity to rectify the situation.
Tā vietā shēma paredzēja pieaugumus GAR par 17,5 % pret ne- GAR pieaugumu 2,5 %.
Instead, the scheme proposed GAR uplifts of 17.5% against non-GAR uplifts of 2.5%.
Lords G. W. Penrose savā ziņojumā izvairās no komentāriem par kompromisa shēmas taisnīgumu ( WE 16
In his report, Lord PENROSE declines to comment on the fairness of the Compromise Scheme (WE 16
Turklāt apdrošinājuma ņēmēji ir sacījuši komitejai, ka pieaugumi polišu vērtībā nav garantēti: „ Dažu nedēļu laikā 2,5 % pieaugums mīklaini pārvērtās par 4 % samazinājumu ” ( P. Weir, H 2), tādējādi apdrošinājuma ņēmēji „ zaudēja tiesības uz kompensāciju apmaiņā pret pieaugumu, kas izrādījās par čeku, kas jāapmaksā ” ( N. Bellord , H 2).
Moreover, policyholders told the committee that the increases in policy values were not guaranteed: " Within a matter of weeks, the 2.5% increase magically turned into a 4% reduction " (Mr WEIR, H2), so policyholders " lost their rights to redress in return for an uplift which turned out to be a cheque that bounced " (Mr BELLORD, H2).
Tiešām, pēc tam, kad polišu vērtības pieaugums bija kreditēts 2002. gada 1. martā, sabiedrība paziņoja tālāku samazinājumu par 4 % 2002. gada 15. aprīlī, kas vairāk nekā likvidēja 2,5 % pieaugumu, kas tika kreditēts ne-GAR apdrošinājuma ņēmējiem pirms tikai sešām nedēļām.
Indeed, after the uplift in policy values had been credited on 1 March 2002, the Society announced a further cut of 4% on 15 April 2002, which more than eliminated the 2.5% uplift credited to non-GAR policyholders just six weeks before.
Peļņas pensijas saņēmēji cieta līdzīgu triecienu, kad sabiedrība samazināja vispārējās atdeves likmi par 4 % pēc vienošanās apstiprināšanas.
The with-profits annuitants suffered a similar experience, as the Society reduced the Overall Rate of Return by 4% subsequent to the approval of the agreement.
Tādēļ daži apdrošinājuma ņēmēji pauda šaubas par kompromisa vienošanās juridisko spēkā esamību (sk., piemēram, P. Weir mutisko liecību ( H 2) un P. Scawen , WE 23
Therefore, some policyholders expressed doubts as to the legal validity of the compromise agreement (see for instance oral statement by Mr WEIR, H2 and Mr SCAWEN, WE 23
Tirgus kustības nozīmēja, ka mums attiecīgi bija jāsamazina negarantētās piemaksas.
Market movements meant that we had to reduce non-guaranteed bonus subsequently.
Šis risks bija skaidri identificēts dokumentos.. .”
That risk was clearly identified in the documents... "
( WE-Conf 5
(WE-CONF 5
1. un 2. lpp. )
Pages 1 and 2. ) .
Tomēr profesors Blake uzskata ( WE 29
However, Professor BLAKE suggests in WE 29
6. lpp. ), ka Valdes apdrošinājuma ņēmējiem sniegtā informācija par kompromisa shēmas priekšlikumu bija nepietiekama.
Page 6. that the information provided to policyholders by the Board in connection with the Compromise Scheme Proposal was inadequate.
Cita starpā viņš kritizē to, ka „ lielākā daļa informācijas par fonda stāvokli bija novecojusi, nebija gandrīz nekādas informācijas par to, kas notiks ar fondu pēc [kompromisa shēmas stāšanās spēkā un] nebija skaidri uzrakstīts, no kā ... apdrošinājuma ņēmēji atsakās, balsojot par [shēmu] ” ( WE 29
Among other things, he criticised that " most of the information concerning the status of the fund was out of date, there was virtually no information on what was going to happen to the fund after [the compromise scheme would take effect and it] was not clearly spelled out what ... policyholders were foregoing by voting for the [scheme] " (WE 29
P. Scawen arī apgalvo, ka sabiedrības finanšu pilnīgais stāvoklis nav atklāts.
Mr SCAWEN also claims that the full state of the Society's finances had not been disclosed.
Pretējā gadījumā peļņas pensiju saņēmēji „ noteikti nebūtu pieņēmuši piedāvājumu ” ( WE 23
Otherwise, with-profits annuitants would " surely not have accepted the offer " (WE 23