natgillin/translations-raw huggingface dataset:
32. atzinīgi vērtē Eiropas uzņēmumu pašregulācijas Eiropas sistēmas stāšanos spēkā, kuras mērķis ir panākt to, lai pusaudži un bērni varētu drošāk izmantot mobilos telefonus, un uzsver, ka Komisijai ir jāsniedz konkrēti un saistoši priekšlikumi Eiropas mērogā attiecībā uz informāciju par to, kā droši izmantot internetu un mobilo telefonu;
Welcomes the entry into force of the self regulatory framework for European companies concerning the safer use of mobile telephones by juveniles and children and accordingly stresses the need for the Commission to make specific proposals binding at European level to ensure safety awareness and vigilance with regard to Internet navigation and the use of mobile telephones;
34. prasa, lai Komisija atbalsta bērniem un pusaudžiem, kam ir problēmas paredzēta Eiropas zaļā telefona numura izveidi, jo šie zaļie numuri var veicināt nepilngadīgo noziedzības novēršanu;
Calls on the Commission to continue its work on setting up a free Europe-wide telephone hotline for children and young people with problems, since such hotlines can make a significant contribution to preventing juvenile delinquency;
– attiecībā uz to preventīvo pasākumu finansējumu, kuri iekļauti esošajās Kopienas programmās, un jaunas budžeta izdevumu kategorijas izveidi integrētiem pasākumiem un tīkliem, lai apkarotu nepilngadīgo noziedzību,
- funding for preventive measures under existing Community programmes and the creation of a new budget heading for integrated actions and networks to combat juvenile delinquency,
– saistībā ar pētījumu publicēšanu un turpmāko Komisijas paziņojumu par šīs problēmas apmēru Eiropā un, izmantojot valstu ekspertu tīklu, atbilstīga sagatavošanās, lai izstrādātu integrētu pamatprogrammu nepilngadīgo noziedzības apkarošanai;
- the publication of a study and, subsequently, a Commission communication on the extent of the problem in Europe and suitable preparations through a network of national experts for the drafting of an integrated framework programme to combat juvenile delinquency;
– labākās pieredzes meklējumus noziedzības profilaksē, jo īpaši privāto un sabiedrisko struktūru labākās sadarbības veidu meklējumus,
- consideration of best prevention practices and, in particular, forms of cooperation between private and public bodies,
– vairāku darbam ar nepilngadīgajiem likumpārkāpējiem nesen izveidotu sistēmu, piemēram, „atjaunojošās tiesvedības” novērtēšanu un efektivitātes analīzi ilgtermiņā,
- measuring and analysing the possible long-term effectiveness of recently developed systems for the treatment of juvenile offenders, such as restorative justice,
– labākās pieredzes apmaiņu starptautiskā, valsts un vietējā līmenī, ņemot vērā pašu pozitīvāko pieredzi saistībā ar vardarbības apkarošanas programmu Daphne , kuras daudzus vardarbības apkarošanas pasākumus var saukt par labāko praksi,
- exchanging best practices at international, national and local level, including the very positive experiences made with the European anti-violence programme Daphne, whose many efficient projects against violence can be cited as examples of best practice,
– garantijas, ka šajos pakalpojumos un praksē uzmanības centrā ir bērnu un pusaudžu tiesību aizsardzība, kā arī atbilstīgs atbalsts vecākiem,
- ensuring that these services and practices focus on the protection of the rights of children and adolescents and adequate support for parents;
– Eiropas jaunatnes aizsardzības modeļa izveidi, kura galvenais mērķis nav sankciju piemērošana, bet kurš ir vērsts uz profilaktiskiem pasākumiem sociālā un izglītības jomā, lai sniegtu atbalstu jauniešiem, uz atbalstu tādiem principiem, kā cieņa, vienlīdzība un kopējās tiesības un pienākumi,
developing a European model for the protection of young people, the main focus of which is not punishment but the social welfare of and educational support for young people and the promotion of values of respect and equality and the rights and obligations of everyone,
– vispārējās un profesionālās izglītības programmu izstrādi nepilngadīgajiem, lai veicinātu viņu sociālo iekļaušanos un nostiprinātu patiesu iespēju vienlīdzību ar mūžizglītības palīdzību, kas pieejama visiem, izglītību, kas nekavējoties būtu efektīva visiem un Barselonas mērķu īstenošanu, kas ir priekšnosacījums efektīvai vardarbības novēršanai; atbalstu pastāvošajām iniciatīvām šajā jomā, kuras īsteno jaunatnes organizācijas,
- drawing up educational and vocational training programmes for juveniles in order to facilitate their social integration and achieve genuine equal opportunities through lifelong learning for everyone; efficient education for everyone from the outset and the implementation of the Barcelona objectives, which are a precondition for the effective prevention of violence; support for existing initiatives undertaken by youth organisation in that regard,
– koordinētu programmu valstu tiesībsarga, policijas spēku un tiesu iestāžu darbinieku, kompetentu valsts struktūru un uzraudzības iestāžu personāla nepārtrauktām mācībām,
- organising a coordinated programme of continuous training for national ombudsmen, police forces and members of the judiciary, competent national bodies and supervisory authorities,
– vietējo un reģionālo iestāžu atbildīgo dienestu, jauniešu organizāciju un izglītības iestāžu saziņas tīkla izveidi;
- networking the responsible services of the local and regional authorities, youth organisations and the educational community;
kopīgs pārskats par dalībvalstu politiskajām pamatnostādnēm, un tā izplatīšana,
- a joint survey and dissemination of the results of national policies,
– forumu un konferenču, kurās piedalās valstu eksperti, organizēšana,
- the organisation of conferences and platforms (forums) with the participation of national experts,
– saziņas un informācijas apmaiņas veicināšana starp kompetentajām iestādēm un sociālajām struktūrām, izmantojot internetu, un tādas tīmekļa vietnes veidošana, kas paredzēta tieši šiem jautājumiem,
- promotion of communication and information between the competent authorities and Community bodies via the Internet and the creation of a web page specialising in these matters,
Vairumā Eiropas valstu sabiedrībā pašlaik plaši izplatīts uzskats, ka aizvien pieaug to likumpārkāpumu skaits, ko izdara nepilngadīgie, un pieaug kaitējums, ko tie izraisa; šo uzskatu apstiprina arī valstu statistika un starptautiskā izpēte un pētījumi.
There is currently a widespread perception in most European societies that there has been a progressive increase in juvenile delinquency and a heightening of the danger it poses, a perception also confirmed by national statistics and international research and studies.
Etioloģiskā pieeja nepilngadīgo noziedzībai mūsdienās
Aetiological approach to contemporary juvenile delinquency
Ir ārkārtīgi grūti noteikt precīzus nepilngadīgo likumpārkāpumu cēloņus.
It is extremely difficult to identify the exact reasons for delinquent behaviour in a juvenile.
Tas ir tāpēc, ka konkrētā darbība, ko veic nepilngadīgais, izpaužas kontekstā ar kompleksu socializācijas un sabiedriskās kontroles procesu.
This is because the specific act carried out by the juvenile is expressed in the context of a complex process of socialisation and social control.
Tomēr droši iespējams noskaidrot divas lietas.
Nevertheless, it is possible to make two reliable ascertainments.
Pirmkārt, nekādā gadījumā nepilngadīgo likumpārkāpumi nav „sociāla slimība”, un nepilngadīgo likumpārkāpēju uzvedība nav izskaidrojama ar fizisku, intelektuālu vai mentālu nenormālību.
Firstly, it is in no way the case that juvenile delinquency is a 'social disease' and that the behaviour of juvenile delinquents is attributable to physical, intellectual or mental abnormalities.
Otrkārt, lai analizētu sliktu vai ne tik sliktu nepilngadīgo uzvedību, mums jāpārbauda vide, kurā viņi attīstās: ģimene, skola, draugi un sociālie apstākļi.
Secondly, in order to analyse the behaviour of juveniles, delinquent or not, we must examine the environment in which they are developing: family, school, friends and social setting.
Tāpēc katru cēloni un nosacījumu, kas saistīts ar nepilngadīgo likumpārkāpumiem, var izsekot līdz šiem atskaites punktiem.
Every cause and factor, therefore, relating to juvenile delinquent behaviour can be traced back to these points of reference.
Tomēr vajadzīga piesardzība, nosakot faktiskos cēloņus.
However, caution is called for in identifying the actual causes.
Piemēram, nevis vecāku bieža fiziska prombūtne vai nepilngadīgo uzaugšana ģimenēs, kurās ir tikai viens no vecākiem, nenovēršami izraisa likumpārkāpumus, bet gan vecāku būtiska nespēja veikt savus pienākumus, rūpējoties par bērniem, vai tas, ka finansiālu, sociālu un/vai starppersonisku problēmu dēļ nav veselīgu un labu attiecību starp vecākiem un bērniem vai starp pašiem vecākiem.
For example, it is not the frequent physical absence of the parents or the fact of growing up in single-parent families which necessarily result in delinquency as much as the essential inability of the parents to carry out their duties of care towards their children or the absence of a healthy and quality relationship - because of financial, social and/or interpersonal problems - between the parents and children or between the parents themselves.
Tā nav atsevišķu skolēnu vaina, bet skolu sistēmas nespēja pārvarēt viņu stigmatizāciju un atstumtību.
It is not the failure of individual pupils but the inability of the school system to overcome their stigmatisation and marginalisation.
Visbeidzot, nevis imigranta identitāte noved pie likumpārkāpumu izpausmēm, bet gan viņa sociālā atstumtība.
Finally, it is not the identity of an immigrant which leads to an expression of delinquency but his social marginalisation.
Mūsdienās un jo īpaši šādā vecumā nepilngadīgos iesviež pieaugušo pasaulē tādi ārējie spēki kā plašsaziņas līdzekļi, tehnoloģijas un it īpaši internets, un bieži nepilngadīgie uz šo iejaukšanos viņu dzīvē reaģē agresīvi.
In this day and age particularly, however, juveniles who find themselves catapulted into the adult world by external factors such as the media, technology and especially the internet frequently react aggressively to this invasion of their lives.
Modeļi nepilngadīgo noziedzības problēmas risināšanai
Models for the management of juvenile delinquency
Vispārīgi runājot, likumpārkāpumu pārvaldība un to sociālā kontrole ievērojami attīstījusies.
In general terms, the management of delinquency and its social control has developed significantly.
Tā sākās ar aizsargāto modeli, ar kuru pieaugušie katrā gadījumā noteica nepilngadīgā likumpārkāpēja tiesības un viņa uzvedības „uzlabošanas” metodes.
It started with the protected model, whereby adults determined in each case the rights of the juvenile offender and the methods of 'improving' his behaviour.
Pēc tam tika izstrādāts atbildības modelis, kurā nepilngadīgajam no paša sākuma ir īpašas atzītas tiesības, un likumpārkāpumu apkarošanas pasākumu mērķis ir „izglītība caur atbildību”.
Then the responsibility model was developed whereby the juvenile has specific, recognised rights from the outset and the aim of measures to combat delinquent behaviour is 'education through responsibility'.
Pašreizēja pieeja atbildības modelī cenšas ietvert atjaunojošo tiesvedību, procesā iesaistot pašus cietušos un tiecoties puses samierināt, atlīdzinot kaitējumu.
The current approach seeks to incorporate restorative justice in the responsibility model, involving the victims themselves in the process and aiming to reconcile the parties by making good the damage.
Tomēr saistībā ar nepilngadīgo noziedzības novēršanu un pašreizējiem problēmas risinājuma modeļiem jāapskata vēl kāds ļoti svarīgs apsvērums.
There is, however another crucial consideration relating to the management of juvenile delinquency and the current models.
Pret oficiālo sociālās kontroles sistēmu kopumā nepilngadīgie ir īpaši naidīgi, kā arī jutīgāki, ņemot vērā, ka nav beigusies viņu personības attīstība, viņu vecumu un ierobežotos finanšu līdzekļus.
In general, juveniles are particularly hostile to the official system of social control, to which they are more susceptible, given the incomplete development of their personality, their age and limited financial resources.
Turklāt darbības, kur ir tikai pazīmes, ka jaunietis varētu kļūt likumpārkāpējs, vai situāciju, kurā vienkārši pastāv likumpārkāpuma risks (piemēram, aiziešana no mājām un tiekšanās pēc neatkarības), nepamatoti pielīdzina likumpārkāpumam.
Moreover, even acts of pre-delinquent behaviour or situation in which there is simply an inherent risk of delinquency (such as leaving home and seeking independence) are unjustifiably equated with delinquent behaviour.
Tiesību aktiem un pasākumiem, kas attiecas uz nepilngadīgajiem, būtu jābūt liberāliem un jāparāda lielākā iespējamā sapratne un iecietība pret nepilngadīgajiem un viņu problēmām, neapzīmējot viņus kā sirgstošus ar kāda veida sociālu slimību un neaprakstot jebkuru neatkarības mēģinājumu kā likumpārkāpumu.
Legislation and measures for managing juveniles should be liberal, and show the greatest possible understanding and tolerance towards juveniles and their problems without labelling them as suffering from forms of social pathogeny or describing any attempt at self determination as delinquency.
Mūsdienu vadības metodei būtu jāiet kādu soli tālāk un pēc brīvības atņemšanas pakāpeniskas aizvietošanas ar citām alternatīvām (brīvības atņemšanas soda nepiemērošana un tiesas neiesaistīšana ) jāpārslēdzas uz nepilngadīgo nodarījumu dekriminalizāciju un nesodīšanu ( depenalisation ).
Modern management approach should go one step further and, after gradually replacing custodial measures by other alternatives (deinstitutionalisation and dejudicialisation), switch to decriminalisation and depenalisation of juvenile acts.
Tas prasa sodu atcelšanu vairumā lietu un vienlaikus socializējošo organizāciju nostiprināšanu, kā arī reālu profilaktisku pasākumu veikšanu.
This requires the abolition of penalties' in the majority of cases and, at the same time, the strengthening of socialising organisations and taking genuine preventive measures.
Ētiku un uzvedības standartus nemaina likumi un sodi, bet jauniešu izglītošana „brīvībā” un pēc iespējas plašāka sociālo iesaistīšana, kas pastiprinās uzticēšanos paaudžu starpā, ģimenei, skolām, valstij, kaimiņiem, draugiem un sabiedrībai kopumā.
Morals and standards of behaviour are not changed by laws and penalties but by educating young people 'in freedom' and the broadest possible social involvement which will strengthen trust between the generations, the family, the school community, the state, the neighbourhood, friendships and society as a whole.
Profilakse, sociālā integrācija un tiesību akti šajā jomā — pasākumu trīs pīlāri
The three pillars of prevention, social integration and legislative management measures
A. Profilakses mehānismi
A. Preventive mechanisms
Profilaksei būtu jābūt nepilngadīgo noziedzības apkarošanas stratēģijas svarīgākajai un galvenajai daļai.
Prevention should be the primary and main part of a strategy for combating juvenile delinquency.
Iemesls tam, kāpēc vēsturiski prioritāte tika dota „apspiešanai”, līdz pat mūsdienām galveno uzsvaru liekot uz sodīšanu, ir tas, ka profilakses politika prasa daudz laika (tās rezultāti nav redzami uzreiz, tāpēc valdības un politiķi negūst tūlītējus politiskus ieguvumus), un ir sevišķi dārga.
The reason why historically 'repression' took precedence, while even up to the present the main emphasis is on penalization, is because prevention policies are long-term (their results are not immediately visible, which deprives governments and politicians of any immediate political gains), and particularly expensive.
Laikus veikta labklājības valsts iejaukšanās, lai palīdzētu ģimenēm un nepilngadīgajiem pirms likumpārkāpumu parādīšanās, ir ievērojami dārgāka nekā kriminālas vai civilprocesa lietas ierosināšana; vēl dārgāka tā ir tad, ja profilakses stratēģija prasa vairāku atšķirīgu sektoru darbību, prasa iesaistīto organizāciju kopēju atbildību un tiešu un netiešu sociālo līdzdalību.
Timely intervention by the welfare state to assist families and juveniles before the emergence of delinquent behaviour is clearly considerably more expensive than criminal or civil prosecution, even more so when a prevention strategy requires action from several different sectors, calling for joint responsibility and social participation directly and indirectly by the organisations involved.
Saistībā ar to ievērojams sabiedrības un valsts panākums būtu, ja valstu un Kopienas līmenī tiktu pieņemts nepilngadīgo (likumpārkāpēju un cietušo) sociālās profilakses un solidaritātes kodekss, kas būtu atsaistīts no krimināltiesu sistēmām.
In this respect, it would be a considerable achievement for society and the State at national and Community level to adopt a code of social prevention and solidarity for juveniles (offenders and victims), which is dissociated from the criminal justice systems.
B. Sociālās integrācijas mehānismi
B. Social integration mechanisms
Lai gan pašlaik uzmanība koncentrēta uz to, kādos veidos aizsākas likumpārkāpumi un kādi ir to cēloņi, ārkārtīgi svarīgi ir arī nodrošināt problēmas risinājumu.
Despite the current focus on the ways in which delinquent behaviour commences and the reasons for this, it is also extremely important to provide a way out of it.
Kā jau minēts, kriminālprocess (arī tā izglītojošā forma) labākajā gadījumā ir neadekvāts un sliktākajā gadījumā faktiski nepiemērots līdzeklis nepilngadīgo likumpārkāpēju reintegrācijai un mierīgai atpakaļiekļaušanai ģimenes, skolas vai sociālajā vidē, ko viņi ar savu uzvedību gribēja atgrūst.
As already mentioned, criminal procedure (even its educational form) is at best inadequate and at worst actually unsuitable for the reintegration and smooth reincorporation of juvenile delinquents into the social setting of family, school or the environment which they were trying to reject with their behaviour.
Atjaunot nepilngadīgo uzticēšanos savai tiešajai un plašākajai sociālajai videi un sajūtu, ka viņi tai ir piederīgi, ir svarīgākais veids, kā cīnīties ar likumpārkāpumiem.
The restoration of juveniles' trust in their immediate and broader social environment and the feeling that they belong to that environment is their most important way out of delinquency.
Taču to nevar panākt ar sodiem un sankcijām, bet ar viņu integrēšanu visos sociālās vides aspektos un pasākumos, nodrošinot viņu apmācību, mierīgu integrāciju darba tirgū, aizsargājot viņu tiesības uz pašizteikšanos un aktīvu līdzdalību lēmumu pieņemšanā vietējā un valsts līmenī, piedāvājot viņiem radošu brīvā laika nodarbju un izklaides iespējas.
However, this is not achieved through penalties and sanctions but by integrating them into all aspects and activities of their social environment - ensuring their education, smooth integration into the labour market, protecting their right to self expression and active participation in decision-makings at local and national level, offering them the possibility of creative leisure activities and recreation.
C. Tiesību akti nepilngadīgo noziedzības pārvaldības jomā
C. Legislative management measures
Kā iepriekš minēts, visatbilstīgākie tiesību akti šajā jomā attiecas uz:
As noted above, the most appropriate legislative measures take the form of four 'de-';
– dekriminalizāciju: t.i., tādu darbību vai mazsvarīgu pārkāpumu svītrošanu no krimināli sodāmo nodarījumu saraksta, kur ir tikai pazīmes, ka jaunietis varētu kļūt likumpārkāpējs;
- decriminalisation: i.e. the declassification of acts such as pre-delinquent behaviour or minor offences,
– nesodīšanu: sodu atcelšanu par lielāko vairākumu likumpārkāpumu un to aizvietošanu ar izglītojošiem un integrācijas pasākumiem;
- depenalisation: the abolition of penalties for the broad majority of offences and their substitution by educational and integrative measures,
– tiesnešu neiesaistīšanu: tiesas spriešanu pārcelšanu no tiesām uz sociālajiem vidutājiem, kas atkarībā no likumpārkāpuma veida var būt skolu komitejas (skolotāji, skolēni un vecāki), apvienības tuvākajā apkārtnē vai vietējā līmenī (piemēram, sociālais tiesībsargs), sociālie darbinieki utt.;
- dejudicialisation: transferring the administration of justice from the courts to social mediators which may be, depending on the type of delinquent behaviour, school committees (teachers, pupils and parents), associations at neighbourhood or local level (e.g. social ombudsman), social workers etc.,
– brīvības atņemšanas soda nepiemērošanu: izvairīšanās no tādu spriedumu pasludināšanas, kas saistīti ar brīvības atņemšanu labošanas iestādēs.
- deinstitutionalisation: avoiding custodial sentences in correctional or penitentiary institutions.
Ģimenes loma
The role of the family
– Ģimene kā faktors un cēlonis: ļoti svarīga ir ārējo (kas attiecas uz ģimenes struktūru) un iekšējo (kas attiecas uz to, kā tā darbojas) ģimenes apstākļu ietekme.
- The family as a factor and a cause: the impact of external (relating to the structure of the family) and internal (relating to how it operates) family conditions is crucial.
Uzraudzības un kontroles trūkums no vecāku puses un vecāku pašu likumpārkāpumi tiek uzskatīti par stāvokli sevišķi pasliktinošiem faktoriem.
The lack of supervision and control by parents and delinquent behaviour by the parents themselves are considered to be particularly aggravating factors.
– Ģimene saistībā ar profilakses politiku: ģimene kā socializējoša institūcija palīdz ieaudzināt likumu ievērošanu un respektēšanu.
- The family in the context of prevention policies: the family as a socialising institution helps cultivate compliance with and respect for the law.
– Ģimene sociālās reintegrācijas procesa laikā: galvenais reintegrācijas procesa pamats ir iekļaut nepilngadīgo ģimenē kā kopumā, atjaunojot attiecības ar vecākiem un citiem ģimenes locekļiem.
- The family during the process of social reintegration: the main launch pad for the reintegration process is to incorporate the juvenile within the family as a whole by restoring relations with parents and the other members of the family.
Lai panāktu veiksmīgu iznākumu, šajā posmā ļoti svarīgi ir arī nodrošināt nepilngadīgo ar finansiālu, sociālu un psiholoģisku atbalstu.
It is also crucial at this stage to provide the juvenile with financial, social and psychological support if the outcome is to be successful.
– Ģimene kriminālprocesa posmā: ja nepilngadīgais saņem notiesājošu spriedumu ar brīvības atņemšanu, sevišķi svarīgi, ka viņš turpina sazināties ar ģimenes locekļiem, turpretim alternatīvu pasākumu gadījumā nepilngadīgā vecāku uzraudzība un gādība ir būtiska.
- The family at the stage of the penal process: where the juvenile receives a custodial sentence in an institution, it is particularly important that he continues to have contact with the members of his family, whereas in the event of alternative measures, the supervision and care of the juvenile's parents are essential.
Ir svarīgi vecākus aktīvi iesaistīt tiesas prāvā un, kamēr nepilngadīgais izcieš sodu, nodrošināt viņiem nepārtrauktu apmācību un informāciju, kas ļautu viņiem sniegt savam bērnam pienācīgu palīdzību.
It is also essential that the parents be actively involved during the legal proceedings and while the juvenile is serving his sentence and receive ongoing training and information to enable them to provide appropriate support for their child.
Skolas loma
The role of the school
– Skola kā vieta, kur izpaužas likumpārkāpumi: vardarbība skolā ir īpaša nepilngadīgo likumpārkāpumu forma, kuru viņi izmanto, lai izpaustu antagonismu, kas pašos sākumos radies skolas vidē, vai lai pārnestu uz šo vidi ģimenes problēmas vai problēmas, kas saistītas ar plašāku apkārtni.
- The school as a place of expression of delinquent behaviour: violence at school is a particular form of juvenile delinquency used either to express antagonism created at the outset in the school environment or to transfer to that environment family problems or problems associated with the broader neighbourhood.