natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Šis pants uzskaita darbības, kas jāveic piederības dalībvalsts kompetentajai iestādei apdrošinājuma ņēmēju tiesību aizsargāšanai, kad apdrošināšanas sabiedrībām ir radušās grūtības finansiālo garantiju izpildē.
This article lists the actions to be taken by the competent authority of the home Member State to protect policyholders’ rights when assurance companies are facing difficulties in complying with their financial guarantees.
Tas konkrēti raksturo apstākļus, kad šādas darbības ir jāveic, formalitātes, kas jāievēro, un apstākļus, pie kuriem piederības dalībvalsts drīkst aizliegt sabiedrībai brīvu rīkošanos ar aktīviem.
It specifies the circumstances under which such actions may be taken, the formalities that are to be observed and the circumstances under which the home Member State may prohibit the company's free disposal of assets.
Ja dzīvības apdrošināšanas sabiedrība nepilda 17. panta prasības, piederības dalībvalsts kompetentā iestāde, paziņojusi par savu nodomu saistību dalībvalsts kompetentajām iestādēm, drīkst aizliegt tai brīvi rīkoties ar saviem aktīviem.
If an undertaking does not comply with Article 17, the competent authority of its home Member State may prohibit the free disposal of its assets after having communicated its intention to the competent authorities of the Member States of commitment.
Lai uzlabotu tādas dzīvības apdrošināšanas sabiedrības finanšu stāvokli, kuras maksātspējas rezerve ir kļuvusi mazāka par 19. pantā norādīto obligāto apjomu, sabiedrības piederības dalībvalsts kompetentā iestāde pieprasa iesniegt apstiprināšanai finanšu stabilitātes atjaunošanas plānu.
For the purposes of restoring the financial situation of an undertaking the solvency margin of which has fallen below the minimum required under Article 19, the competent authority of the home Member State shall require that a plan for the restoration of a sound financial position be submitted for its approval.
Ārkārtas gadījumos, ja kompetentā iestāde uzskata, ka dzīvības apdrošināšanas sabiedrības finanšu situācija vēl pasliktināsies, tā var arī ierobežot vai aizliegt brīvu rīkošanos ar sabiedrības aktīviem.
In exceptional circumstances, if the competent authority is of the opinion that the financial situation of the undertaking will further deteriorate, it may also restrict or prohibit the free disposal of the undertaking's assets.
Tā informē pārējo dalībvalstu iestādes, kuru teritorijā dzīvības apdrošināšanas sabiedrība darbojas, par visiem pasākumiem, kādus tā veikusi, un šīs valstis pēc minētās valsts lūguma veic tādus pašus pasākumus.
It shall inform the authorities of other Member States within the territories of which the undertaking carries on business of any measures it has taken and the latter shall, at the request of the former, take the same measures.
Ja maksātspējas rezerve kļūst mazāka par garantiju fondu, kas noteikts 20. pantā, piederības dalībvalsts kompetentā iestāde pieprasa apstiprināšanai iesniegt īstermiņa finanšu plānu.
If the solvency margin falls below the guarantee fund as defined in Article 20, the competent authority of the home Member State shall require the undertaking to submit a short-term finance scheme for its approval.
Tā var ierobežot vai aizliegt brīvu rīcību ar dzīvības apdrošināšanas sabiedrības aktīviem.
It may also restrict or prohibit the free disposal of the undertaking's assets.
Tā informē pārējo dalībvalstu iestādes, kuru teritorijā sabiedrība attiecīgi darbojas, un šīs valstis pēc minētās valsts lūguma veic tādus pašus pasākumus.
It shall inform the authorities of other Member States within the territories of which the undertaking carries on business accordingly and the latter shall, at the request of the former, take the same measures.
Gadījumos, kas paredzēti 1., 2. un 3. punktā, kompetentās iestādes var veikt arī citus pasākumus, lai aizsargātu apdrošināto personu intereses.
The competent authorities may further take all measures necessary to safeguard the interests of the assured persons in the cases provided for in paragraphs 1, 2 and 3.
Katra dalībvalsts veic vajadzīgos pasākumus, lai 1., 2. un 3. punktā paredzētajos gadījumos saskaņā ar likumu varētu aizliegt tās teritorijā atrodošos aktīvu brīvu izmantošanu, ja dzīvības apdrošināšanas sabiedrības piederības dalībvalsts tā lūdz un norāda, uz kuriem aktīviem šādi pasākumi attiecināmi.
Each Member State shall take the measures necessary to be able in accordance with its national law to prohibit the free disposal of assets located within its territory at the request, in the cases provided for in paragraphs 1, 2 and 3, of the undertaking's home Member State, which shall designate the assets to be covered by such measures.'
Nespēja izveidot pietiekamas tehniskās rezerves: 1982. gada ICA valsts sekretāram piešķir tiesības ierobežot sabiedrības brīvo rīcību ar tās aktīviem, ja viņam liekas, ka sabiedrība nav spējusi nodrošināt savus pasīvus ar pietiekami drošiem, peļņu nesošiem un tirgojamiem aktīviem.
Failure to establish sufficient technical provisions: the ICA 1982 grants the Secretary of State the power to restrict a company’s freedom to dispose of its assets, if it appears to him that the company has failed to cover its liabilities by assets of appropriate safety, yield and marketability.
Pretēji direktīvai, vietējie tiesību akti neprasa, lai valsts sekretārs paziņo citu dalībvalstu kompetentajām iestādēm par savu lēmumu ierobežot kādas sabiedrības brīvu rīcību ar tās aktīviem.
Unlike the Directive, domestic legislation does not require the Secretary of State to communicate its decision to restrict a company’s freedom to dispose of its assets to the competent authorities of other Member States.
Nespēja saglabāt pieprasīto maksātspējas rezervi: AK līmenī 1982. gada ICA 32. iedaļas 1. punkta grozījums nosaka, ka apdrošināšanas sabiedrībai, ja tā nespēj saglabāt pieprasīto maksātspējas rezervi, ir jāiesniedz valsts sekretāram pēc viņa pieprasījuma finanšu stabilitātes atjaunošanas plāns.
Failure to maintain the required solvency margin : at UK level, section 32(4) of the ICA 1982, as amended, prescribes that when an insurance company fails to maintain the required margin of solvency it must, at the request of the Secretary of State, submit to him a plan for the restoration of a sound financial position.
Ja valsts sekretārs uzskata, ka plāns ir nepietiekams, sabiedrībai ir jāpiedāvā izmaiņas šajā plānā.
If the Secretary of State considers the plan inadequate, the company must propose modifications to it.
Ja valsts sekretārs plānu pieņem, sabiedrībai tas ir jāīsteno.
Once the Secretary of State accepts the plan, the company must give effect to it.
Direktīva skaidri nosaka, ka piederības dalībvalsts kompetentajai iestādei ir jāpieprasa atjaunošanas plāns, ja notiek šāds pārkāpums.
The Directive clearly prescribes that, should this irregularity occur, the competent authority of the home Member State must request the restoration plan.
Turpretī vietējais noteikums paredz, ka sabiedrība iesniedz atjaunošanas plānu „pēc valsts sekretāra pieprasījuma..."
By contrast, the domestic provision stipulates that the company must “… at the request of the Secretary of State…” submit a restoration plan.
Vietējo noteikumu tādējādi var skaidrot kā valsts sekretāra apveltīšanu ar ārkārtējām tiesībām pieprasīt atjaunošanas plānu, nevis kā pienākuma uzlikšanu viņam to pieprasīt.
The domestic provision can thus be construed as conferring a prerogative to the Secretary of State to request the submission of the restoration plan, rather than imposing an obligation on him to request it.
Nespēja novērst maksātspējas rezerves krišanos zemāk par garantijas fondu : AK līmenī ICA 33. iedaļas grozījums nosaka, ka tad, kad apdrošināšanas sabiedrības maksātspējas rezerve ir kļuvusi mazāka par garantijas fondu (viena trešā daļa no pieprasītās maksātspējas rezerves), sabiedrībai pēc valsts sekretāra pieprasījuma jāiesniedz viņam īstermiņa finanšu plāns.
Failure to prevent the solvency margin from falling below the guarantee fund : at UK level, section 33 of the ICA, as amended, prescribes that when the margin of solvency of an insurance company falls below the guarantee fund (one-third of a required margin of solvency), the company must, at the request of the Secretary of State, submit to him a short-term financial scheme.
Ja valsts sekretārs uzskata, ka plāns ir nepietiekams, sabiedrībai ir jāpiedāvā izmaiņas šajā plānā.
If the Secretary of State considers the scheme inadequate, the company must propose modifications to it.
Ja valsts sekretārs plānu pieņem, sabiedrībai tas ir jāīsteno.
Once the Secretary of State accepts the scheme, the company must give effect to it.
Akts uzsver apdrošināšanas sabiedrības pienākumu sniegt īstermiņa finanšu plānu, bet neuzliek valsts sekretāram pienākumu to pieprasīt.
The Act places the emphasis on the insurance company’s obligation to submit the short-term financial scheme but does not impose an obligation on the Secretary of State to request it.
Dalībvalstu, kurās aktīvi ir izvietoti, pienākumi: AK tiesību akti paredz iespēju, ka valsts sekretārs var ierobežot kādas EK sabiedrības brīvu rīcību ar tās aktīviem pēc sabiedrības piederības dalībvalsts uzraudzības iestādes pieprasījuma.
Duties of the Member States where the assets are located : UK legislation does envisage the possibility that the Secretary of State may restrict an EC company’s freedom to dispose of its assets at the request of the supervisory authority of the company’s home State.
Kompetentās iestādes pilnvaras aizliegt brīvi rīkoties ar aktīviem: pēc AK tiesību aktiem 1982. gada ICA piešķir valsts sekretāram pilnvaras ierobežot sabiedrības brīvu rīcību ar saviem aktīviem.
The power of the competent authority to prohibit the free disposal of assets: under UK legislation, the ICA 1982 confers on the Secretary of State the power to restrict a company’s freedom to dispose of its assets.
1982. gada ICA 37. iedaļa, 40. iedaļas A punkts un 45. iedaļa nosaka šo pilnvaru īstenošanas pamatojumu un izpildāmās formalitātes.
Sections 37, 40(A) and 45 of the ICA 1982 govern the grounds for the exercise of this power and the formalities to be observed.
Akta 37. iedaļas 3. punkts nosaka pamatojumu, uz ko balstoties valsts sekretārs drīkst ierobežot sabiedrības brīvu rīcību ar saviem aktīviem: ja valsts sekretārs ir izdevis (un nav atcēlis) norādījumu, kas atņem (11. iedaļa) vai aiztur (12. iedaļas A punkts) atļauju sabiedrībai veikt apdrošināšanas uzņēmējdarbību; balstoties uz to, ka pēc valsts sekretāra domām sabiedrība nav spējusi izpildīt savu pienākumu saglabāt minimālo maksātspējas rezervi (32. iedaļa) vai ka tā nav spējusi pildīt pienākumus attiecībā uz aktīvu izvietojumu un valūtu (35. iedaļa); pamatojoties uz to, ka, pēc valsts sekretāra domām, sabiedrības pasīvi nav noteikti atbilstīgi vērtēšanas noteikumiem vai vispārpieņemtām grāmatvedības metodēm; pamatojoties uz to, ka pēc valsts sekretāra domām sabiedrība nav spējusi pasīvus nodrošināt ar pienācīgas drošības, ienesīguma un pārdodamības aktīviem (35.A iedaļa).
Section 37(3) of the Act lays down the following grounds on the basis of which the Secretary of State may restrict a company’s freedom to dispose of its assets: where the Secretary of State has given (and not revoked) a direction withdrawing (section 11) or suspending (section 12(A)) a company’s authorisation to carry on insurance business; on the grounds that it appears to the Secretary of State that the company has failed to satisfy its obligation to maintain a minimum solvency margin (section 32) or has failed to comply with the obligations relating to the localisation and currency of the assets (section 35); on the grounds that it appears to the Secretary of State that the company’s liabilities have not been determined in accordance with valuation regulations or generally accepted accounting methods; on the grounds that it appears to the Secretary of State that the company has failed to cover its liabilities by assets of appropriate safety, yield and marketability (section 35A).
Ar Apdrošināšanas uzņēmumu (Trešās apdrošināšanas direktīvas) 1994. gada noteikumiem grozītā Akta 45. iedaļa piešķir valsts sekretāram atlikuma pilnvaras „veikt tādu darbību, kas, pēc viņa domām, ir piemērota, lai aizsargātu sabiedrības apdrošinājuma ņēmējus vai iespējamos apdrošinājuma ņēmējus pret risku, ka sabiedrība var nebūt spējīga pildīt savas saistības vai ‑ ‑ ilgtermiņa darbības gadījumā – īstenot apdrošinājuma ņēmēju vai iespējamo apdrošinājuma ņēmēju pamatotās izredzes”.
Section 45 of the Act, as amended by the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994, confers on the Secretary of State a residual power “to take such action as appears to him to be appropriate for the purpose of protecting policyholders or potential policyholders of the company against the risk that the company may be unable to meet its liabilities or, in the case of long-term business, to fulfil the reasonable expectations of policyholders or potential policyholders”.
Šādas atlikuma pilnvaras, ko var izmantot vienīgi tad, ja valsts sekretārs uzskata, ka šos mērķus nevar pienācīgi sasniegt, izmantojot pilnvaras, kas skaidri minētas Aktā no 38. iedaļas līdz 44. iedaļai, ietver sevī valsts sekretāra pilnvaru ierobežot sabiedrības brīvu rīcību ar saviem aktīviem.
Such residual power, which can only be exercised when the Secretary of State considers that those purposes cannot be appropriately achieved by the exercise of the powers expressly mentioned by the Act in sections 38 to 44, includes the Secretary of State’s power to restrict the company’s freedom to dispose of its assets.
45. iedaļas 2. punkts būtībā atkārto pamatojumus, kas uzskaitīti 37. iedaļas 3. punktā par to, uz kāda pamata valsts sekretārs drīkst ierobežot sabiedrības brīvu rīcību ar tās aktīviem.
Paragraph 2 of section 45 basically reiterates the grounds enumerated by section 37(3) on the basis of which the Secretary of State may restrict the company’s freedom to dispose of its assets.
Attiecībā uz formalitātēm, kas jāievēro, Akts nosaka, ka, izmantojot jebkuru no pilnvarām, ko Akts piešķir, valsts sekretāram ir „jānosaka, uz kāda pamata viņš tās izmanto”.
With respect to the formalities to be observed, the Act prescribes that when exercising any of the powers conferred by the Act, the Secretary of State must “state the ground on which he is exercising it”.
Lai ierobežotu sabiedrības brīvu rīcību ar tās aktīviem, valsts sekretāram ir jāsaņem tiesas rīkojums.
To restrict a company’s freedom to dispose of its assets, the Secretary of State must apply to the Court for an injunction.
40.A iedaļā nosaka, pie kādiem nosacījumiem tiesa var pēc valsts sekretāra iesnieguma dot pieprasīto rīkojumu.
Section 40A prescribes the conditions under which the Court may, on the application of the Secretary of State, grant the requested injunction.
Šāds ierobežojums attiecas tikai uz sabiedrības „EK saistībām”.
Such restriction is limited to the value of the company’s “EC liabilities”.
Tas izriet no iepriekš citētajiem noteikumiem, ka valsts sekretāra pilnvara iesaldēt sabiedrības aktīvus pēc AK tiesību aktiem ir plašāka nekā tā pilnvara, ko direktīva piešķir dalībvalsts kompetentajai iestādei.
It stems from the provisions cited above that the power of the Secretary of State to freeze a company’s assets under UK legislation is broader than that conferred by the Directive to Member State’s competent authorities.
Citiem vārdiem sakot, valsts sekretārs var ierobežot sabiedrības brīvu rīcību ar tās aktīviem pie vairākiem apstākļiem, nekā to izņēmuma kārtā paredz direktīva.
In other words, the Secretary of State can restrict a company’s freedom to dispose of its assets in more circumstances than those exceptionally envisaged by the Directive.
Attiecībā uz valsts sekretāra pilnvaras iesaldēt sabiedrības aktīvus īstenošanu tomēr jāievēro īpašas formalitātes, tostarp nepieciešamība vērsties tiesā ar prasību dot rīkojumu, kas direktīvā nav noteiktas.
The exercise by the Secretary of State of his power to freeze a company’s assets is subject, however, to the observance of special formalities - including the need to apply before a court for an injunction – which are not prescribed by the Directive.
Nav skaidrības par 12. panta piemērojamību „Equitable Life” krīzei.
The applicability of Article 12 to the Equitable Life crisis is unclear.
AK regulators apgalvoja, ka šis pants nav būtisks, un savu neiejaukšanos 90. gados attaisnoja, paziņojot, ka „ Equitable” vienmēr ir bijusi maksātspējīga, un tā savos regulatīvajos pārskatos vienmēr ir ziņojusi, ka tā pašreiz pilda regulatora maksātspējas prasības” ( David Strachan, kā teikts H 4).
The UK regulator claimed that this article was not relevant and justified its lack of intervention in the 1990’s by stating that, "Equitable has always been solvent and in its regulatory returns it has always reported that it is currently meeting its regulatory solvency requirements" (David STRACHAN, as stated in H4).
Tā kā maksātspējas rezervi ELAS vienmēr formāli ievēroja, panta 3. punkts nekad netika izmantots.
Given that the solvency margin was always formally respected by ELAS, paragraph 3 of the article was never activated.
Papildu informāciju par šo sk. iedaļu par 25. pantu par maksātspējas rezervi un III daļu par regulatīvo rīcību.
For further information on this point, see the section on Article 25 on the Solvency margin and Part III on Regulatory Action.
Atšķirības starp 3LD un īstenošanas noteikumiem AK tiesību akti piešķir valsts sekretāram pilnvaras iejaukties saskaņā ar 3 LD , ja apdrošināšanas uzņēmums atrodas finanšu grūtībās.
Divergences between the 3LD and implementing provisions: UK legislation confers to the Secretary of State the power, in line with the 3LD, to intervene in the case of assurance undertakings facing financial difficulties.
Tomēr pretēji direktīvai valsts sekretārs drīkst pieprasīt atjaunošanas plāna vai īstermiņa finanšu pasākumu plāna iesniegšanu.
However, contrary to the Directive, the Secretary of State may request the submission of a restoration plan or a short finance scheme.
Turklāt valsts sekretārs drīkst ierobežot sabiedrības brīvību rīkoties ar tās aktīviem pie apstākļiem, kuru skaits ir lielāks, nekā to paredz 3 LD .
In addition, the Secretary of State may restrict the company’s freedom to dispose of its assets in more circumstances than those envisaged by the 3LD.
13. pants – Atļaujas anulēšana
Article 13 - Withdrawal of authorisation (Articles 26 of 1LD and 39 of CD)
Šis pants saskaņo piederības valsts kompetentās iestādes pamatojumu atļaujas anulēšanai attiecībā uz apdrošināšanas sabiedrību.
This article harmonises the grounds for withdrawal of authorisation in respect of an assurance company by the competent authority of the home Member State.
Turklāt anulēšanas gadījumā šis noteikums uzliek noteiktus pienākumus piederības un mītnes dalībvalstij.
In addition, this provision places some obligations on the home Member State and on the host Member State in the event of withdrawal.
Tas arī apskata dažas formālas procedūras, kas jāievēro.
It also deals with some procedural formalities that must be observed.
Direktīvā 79/267/EEK tiek aizstāts ar šādu tekstu:
of Directive 79/267/EEC shall be replaced by the following:
Licenci, ko dzīvības apdrošināšanas sabiedrībai piešķīrusi piederības dalībvalsts kompetentā iestāde, šī iestāde var atsaukt, ja sabiedrība:
Authorization granted to an assurance undertaking by the competent authority of its home Member State may be withdrawn by that authority if that undertaking:
a) nav izmantojusi licenci 12 mēnešu laikā, nepārprotami atsakās no tās vai ir pārtraukusi darbību ilgāk par sešiem mēnešiem, ja vien attiecīgā dalībvalsts nav paredzējusi licences derīguma izbeigšanos šādos gadījumos;
(a) does not make use of the authorization within 12 months, expressly renounces it or ceases to carry on business for more than six months, unless the Member State concerned has made provision for authorization to lapse in such cases;
b) vairs nepilda licences piešķiršanas nosacījumus;
(b) no longer fulfils the conditions for admission;
c) atvēlētajā laikā nav spējusi veikt pasākumus, kas iekļauti atjaunošanas plānā vai finanšu plānā, kas minēti 37. pantā;
(c) has been unable, within the time allowed, to take the measures specified in the restoration plan or finance scheme referred to in Article 24;
d) nepilda pienākumus, ko tai uzliek attiecīgi noteikumi.
(d) fails seriously in its obligations under the regulations to which it is subject.
Ja licenci atsauc vai beidzas tās derīgums, piederības dalībvalsts kompetentā iestāde par to attiecīgi informē pārējo dalībvalstu kompetentās iestādes un tās veic pasākumus, kas liedz dzīvības apdrošināšanas sabiedrībai to teritorijā sākt jaunus darījumus, izmantojot tiesības veikt uzņēmējdarbību vai pakalpojumu sniegšanas brīvību.
In the event of the withdrawal or lapse of the authorization, the competent authority of the home Member State shall notify the competent authorities of the other Member States accordingly and they shall take appropriate measures to prevent the undertaking from commencing new operations within their territories, under either the freedom of establishment or the freedom to provide services.
Piederības dalībvalsts kompetentā iestāde sadarbībā ar šīm iestādēm veic visus pasākumus, kas vajadzīgi apdrošināto personu interešu aizsardzībai, un jo īpaši ierobežo dzīvības apdrošināšanas sabiedrības aktīvu brīvu izmantošanu, ievērojot 24. panta 1. punktu, 2. punkta otro daļu vai 3. punkta otro daļu.
The home Member State's competent authority shall, in conjunction with those authorities, take all necessary measures to safeguard the interests of the assured persons and shall restrict, in particular, the free disposal of the assets of the undertaking in accordance with Article 24 (1), (2), second subparagraph, or (3), second subparagraph.
Lēmumi atsaukt licenci precīzi jāpamato un jāpaziņo attiecīgajai dzīvības apdrošināšanas sabiedrībai.
Any decision to withdraw an authorization shall be supported by precise reasons and notified to the undertaking in question.
AK tiesību aktos jau pirms 3LD pieņemšanas pastāvēja vairāki nosacījumi licences anulēšanai (piemēram, ja sabiedrība divpadsmit mēnešu laikā neizmanto licenci; ja sabiedrība izsaka nepārprotamu atteikumu; ja nespēj pildīt pielaides nosacījumus).
Several grounds for withdrawing an authorisation already existed in UK legislation before the adoption of the 3LD (e.g. the undertaking does not make use of the authorisation within twelve months; the undertaking expressly renounces; failure to fulfil the conditions for admission).
Gadījumos, kad sabiedrība pārtrauc uzņēmējdarbību ilgāk par sešiem mēnešiem, AK noteikumi atļauj valsts sekretāram anulēt licenci, ja „sabiedrība pārtrauc darboties dzīvības apdrošināšanā vai jebkāda veida apdrošināšanā”, bet nemaina valsts sekretāra tiesības anulēt ar vismaz sešu mēnešu perioda ievērošanu.
In cases where the undertaking ceases to carry on business for more than six months, the UK provision allows the Secretary of State to withdraw the authorisation if the undertaking “ceases to carry on insurance business or insurance business of any class” but does not qualify the Secretary of State’s right of withdrawal to the observance of a minimum period of six months.
Attiecībā uz nespēju veikt pasākumus, kas noteikti atjaunošanas plānā AK tiesību akti dod valsts sekretāram pietiekamu rezervi licences anulēšanai, ja pēc viņa domām sabiedrība nav spējusi pildīt nekāda veida pienākumu, kas uz to attiecas atbilstīgi ICA aktam vai 1986. gada Finanšu pakalpojumu aktam.
Regarding failure to adopt the measures prescribed by the restoration plan, UK legislation confers on the Secretary of State ample margin to withdraw an authorisation if it appears to him that a company has failed to satisfy any kind of obligation to which it is subject by virtue of the ICA Act or the Financial Services Act 1986.