natgillin/translations-raw huggingface dataset:
S. uzsverot to, ka valstīs, kurās ir norisinājušies konflikti un kurās vēlēšanu sistēmas un vēlēšanas ir organizējusi ANO (piemēram, Ruanda, Afganistāna un Austrumtimora), ir daudz lielākas iespējas, ka sievietes tiek ievēlētas valsts amatos, jo ANO ir īstenojusi dzimumu līdzsvarotāku pārstāvību tur;
S. stressing that countries that have been the scene of conflict and have had their electoral systems designed and elections organized by the UN are more likely to have more women holding elected office (such as Rwanda, Afghanistan and East Timor) because of the UN imposition of a more balanced gender representation,
T. tā kā ir jāmaina kultūras izpratne par dzimumu līdzsvaru lēmumu pieņemšanā, rīkojot izpratni veicinošas kampaņas, un tā kā bieži ir jāmaina sabiedrības attieksme, lai panāktu dzimumu līdzsvaru;
T. considering the importance of changing the cultural acceptance of balanced decision-making through awareness-raising campaigns and whereas achieving gender balance in politics often requires changes in public attitudes,
U. ņemot vērā, ka ģimenes pienākumu sadalījums starp sievietēm un vīriešiem ietekmē sieviešu pilnvērtīgu līdzdarbību politikā;
U. bearing in mind the fact that the sharing of family responsibilities between women and men has an impact on the full participation of women in politics,
V. atzīstot nevalstisko un brīvprātīgo organizāciju galveno nozīmi, ietekmējot sabiedrības viedokli kopumā, lai tā pieņem dzimumu līdzsvaru politikā;
V. recognising the key role of non-governmental and voluntary associations in attempting to influence society as a whole to accept a more equitable gender balance in politics,
W. tā kā sievietes, darbojoties pamatlīmenī, var sniegt un ir jau sniegušas pozitīvu ieguldījumu, veicinot izpratni par pārmaiņām dzimumu līdztiesības jautājumos, kā arī būtiskos sociālos un politiskos jautājumos kopumā;
W. considering that women can and have made a positive contribution to bringing about a culture of change on gender issues and on essential societal and political issues as a whole through their involvement at grassroots level,
X. ņemot vērā agrīnas izglītības un apmācības nozīmi, lai nodrošinātu to, ka sievietes iegūst zināšanas, spējas un pašapziņu, lai varētu pilnvērtīgi darboties politikā un sabiedrības labā;
X. considering the importance of early education and training to ensure that women develop the knowledge, skills and confidence needed to fully participate in society and politics,
Y. ņemot vērā ieguldījumu, ko ir devušas sievietes, lai pievērstu uzmanību savām īpašajām vajadzībām, piemēram, profesionālās dzīves un ģimenes apvienošana, ar dzimumu saistītas nevienlīdzības attiecībā uz atalgojumu ietekme uz politiku visās sabiedrības jomās, kā arī sieviešu vajadzības un vēlmes konfliktu skartos reģionos, lai nākotnes politikā iekļauj dzimumu līdztiesības perspektīvu un lai tā veicina demokrātiju kopumā;
Y. considering the contribution made by women in shedding light on the particular needs of women (such as the reconciliation of professional and private lives, the influence of the gender pay gap on policy-making across all sectors of society, the needs and aspirations of women in areas of conflict) so that future policy integrates a gender perspective and better serves democracy as a whole,
Z. uzsverot, ka sieviešu savstarpējai atzīšanai saistībā ar pozitīvo ieguldījumu starptautiskajā politikā ir būtiska nozīme, ka attīstās dzimumu ziņā līdzsvarotāka politiskā kultūra, un ņemot vērā, ka Nobela Miera prēmiju ir saņēmušas tikai 12 sievietes no 92 laureātiem,
Z. stressing that women's recognition by their peers for their positive contribution to international politics is essential in contributing to a more gender-balanced political culture and noting that only 12 of the 92 Nobel Peace Prize Laureates have been women,
2. atzinīgi vērtē pēdējo vēlēšanu rezultātus, kuru rezultātā sievietes ieņem visaugstākos amatus, piemēram, valsts vadītājas Somijā, Libērijā un Čīlē un valdību vadītājas Vācijā, Jamaikā un Dienvidkorejā;
Welcomes the results of recent elections that brought women to the highest functions as Heads of State in Finland, Liberia and Chile, and the appointment of women as Heads of Government in Germany, Jamaica and South Korea;
6. norāda uz to, ka sieviešu līdzdalības zemais līmenis lēmumu pieņemšanas un vadības galvenajās vietās ir bieži saistīts ar problēmām, apvienojot profesionālo un ģimenes dzīvi, ar ģimenes pienākumu nevienlīdzīgu sadalījumu un diskrimināciju darbavietā un profesionālajā izglītībā;
Draws attention to the fact that the low level of participation by women in centres of decision-making and governance is often linked to problems with combining work and family life, to the unequal distribution of family responsibilities and to discrimination at work and in occupational training;
11. pauž nožēlu, ka tik maz sieviešu darbojas kā īpašās un pilnvarotās pārstāves un sūtnes, ANO ģenerālsekretāra pilnvarotās un īpašās padomdevējas, kā arī citos augsta līmeņa ANO amatos kopumā;
Regrets the under-employment of women as Special and Personal Representatives and Envoys, and Personal and Special Advisers of the United Nations Secretary-General and in other high-level positions in the United Nations as a whole;
15. atzinīgi vērtē Padomes lēmumu izsūtīt dalībvalstīm jautājumus ar nolūku iegūt informāciju par pasākumiem, kurus tās ir veikušas, lai īstenotu ANO Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1325; aicina Padomi informēt Parlamentu par saviem atzinumiem;
Welcomes the Council decision to send out a questionnaire to the Member States requesting information on steps that they have taken towards the implementation of UNSC Resolution 1325; and calls on the Council to share its findings with the Parliament;
26. aicina dalībvalstis un Komisiju atbilstošos gadījumos veicināt izglītojošas programmas, kas veido pilsoņos, īpaši jaunos cilvēkos, izpratni par sieviešu līdztiesību pilnvērtīgi piedalīties politiskajā dzīvē jau agrīnā vecumā;
Calls on the Member States and the Commission whereas appropriate to promote educational programmes that sensitise citizens, with particular attention to young people, to the equal rights of women to participate fully in political life from an early age;
29. aicina topošo Eiropas Dzimumu līdztiesības institūtu sadarboties ar neatkarīgām iestādēm, piemēram, paritātes novērošanas centru vai neatkarīgo valsts līmeņa starpniecības iestādi, lai uzraudzītu valsts politiku, kas vērsta uz sieviešu un vīriešu līdzdalības politiskajā un sabiedriskajā dzīvē līdzsvarošanu;
Calls on the future European Institute for Gender Equality to liaise with independent bodies, such as a parity observatory or a special independent mediation body established at national level, with a view to monitoring governmental policies in the field of balanced participation of women and men in political and public life;
Īpaši mudina ANO rīkot jaunu Pasaules sieviešu konferenci, tādējādi nodrošinot pienācīga pasaules mēroga foruma izveidi, lai risinātu sieviešu tiesību jautājumu un uzturētu to desmit gadus pēc ceturtās pasaules sieviešu konferences, kas notika 1995. gadā Briselē;
Strongly encourages the UN to call for a new World Conference on Women, ensuring the creation of an appropriate worldwide forum to address women's rights and maintain momentum, ten years after the Fourth World Conference on Women that took place in Beijing in 1995;
35. aicina Komisiju analizēt un izplatīt tādu starptautisko un valsts pasākumu paraugpraksi, kas vērsti uz sieviešu līdzdalību augstākā līmeņa amatos starptautiskās politikas jomā;
Calls on the Commission to analyse and disseminate best practices on international and national measures aimed at enhancing the participation of women in the highest-level positions of international politics;
38. aicina ES dalībvalstu valdības izskaust negatīvo sabiedrības nostāju par sieviešu spējām līdzvērtīgi darboties valsts un starptautiskā līmeņa politiskajos procesos, vai nu veicot izmaiņas likumdošanā vai rīkojot kampaņas par to, lai politikā nodrošinātu sieviešu lielāku pārstāvniecību, vai veicinot dzimumu līdzsvara ievērošanu visos valsts amatos;
Calls on the governments of the EU to counter negative societal attitudes about women’s capacity to participate equally in the political process at national and international levels be it by introducing legislative change of by campaigning in favour of an increase in women representation in politics as well as to promote the goal of gender balance in all public positions;
40. aicina dalībvalstis veikt pasākumus, lai saskaņā ar Barselonas Eiropadomes secinājumiem un Lisabonas stratēģiju veicinātu iespējas apvienot sociālo, ģimenes un profesionālo dzīvi, tādējādi radot sievietēm iespējas pilnībā iesaistīties politikā;
Calls on the Member States to put in place measures aiming at the reconciliation of social, family and professional life in line with the conclusions of the Barcelona European Council and the Lisbon Strategy thereby creating an enabling environment for women’s full participation in politics;
46. aicina politiskās partijas Eiropā novērst visus šķēršļus, kas tieši vai netieši diskriminē sieviešu līdzdalību, lai nodrošinātu sieviešu tiesības pilnībā piedalīties visu līmeņu lēmumu pieņemšanā visās iekšpolitikas struktūrās un kandidātu izvirzīšanas procesos, kā arī vienlīdzīgas tiesības atrasties politisko partiju līderu pozīcijās;
Encourages political parties across Europe to remove all barriers that, directly or indirectly, discriminate against the participation of women, in order to ensure that women have the right to participate fully at all levels of decision-making in all internal policy-making structures and nominating processes and in the leadership of political parties on equal terms with men;
52. aicina vēlēšanu novērošanas misijās, kuras vada Parlamenta deputāti, pievērst īpašu uzmanību jautājumam par sieviešu kārtas kandidātu vai vēlētāju līdzdalību politiskajās kampaņās;
Encourages Election Observation Missions headed by some of its Members to be particularly attentive to the issue of women participation in political campaigns, be it as candidates or as voters;
56. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, citām ES iestādēm un struktūrvienībām, ES un ANO dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī ANO ģenerālsekretāram.
Instructs its President to forward this resolution to the Council, the Commission, the other EU institutions and bodies, and the governments and parliaments of the Member States, the EU and the UN, as well as to the Secretary-General of the United Nations.
Jau antīkā mitoloģija (mīti par grieķu cīņām ar amazonēm), seno laiku vēsture (leģendārās Etiopijas valdnieces no 4530. līdz 3240. gadam pirms Kristus) un mūsdienu vēsture liecina par to, ka par sieviešu līdzdalību politiskajā dzīvē — tieši, viņām ieņemot valsts amatpersonu amatus, vai netieši, atrodoties ietekmīgās pozīcijās — ir daudz rakstīts un teikts, norādot uz sieviešu lomu politikā.
From myth (Greek myth of the Amazons) to ancient history (legendary Queens of Ethiopia - BC 4530-3240) and modern history, women's participation in political life - be it direct, by holding public office, or indirect, by being in influential positions - much has been said and written on the role of women in politics.
Šodien joprojām ir interesanti vērot, kā plašsaziņas līdzekļos izvēlas vārdus: runājot par vadošiem amatiem politikā, kurus ieņem sievietes, sistemātiski lieto īpašības vārdu „sieviešu‑” vai lietvārdu „sieviete”.
Still today it is interesting to notice the words in the media: the adjectives/nouns "female" or "woman" will be used systematically on the election/appointment of a politician in a top job, if it is a woman.
Tas ir savādāk, ja šādus amatus ieņem vīrieši.
The same is not true if it is a man.
Sievietes tiesības balsot un ieņemt valsts amatpersonas amatu ir pakāpeniski nostiprinājušās 20. gadsimta gaitā.
A woman's right to vote and to hold public office has slowly gained ground through the XX Century.
Sievietes Amerikā bija pirmās, kas 1788. gadā ieguva tiesības kandidēt vēlēšanās.
American women were the first to obtain the right to stand for election in 1788.
Jaunzēlande bija pirmā valsts, kurā 1893. gadā oficiāli piešķīra sievietēm tiesības balsot.
New Zealand was the first country to officially grant women the right to vote in 1893.
Tai sekoja Austrālija (1902. gadā), Somija (1906. gadā), Norvēģija (1907. gadā), Portugāle (1931. gadā), Francija (1944. gadā), Šveice (1971. gadā).
Followed, to name only a few, by Australia (1902), Finland (1906), Norway (1907), Portugal (1931), France (1944), Switzerland (1971).
Tikai nesen šādas tiesības ieguva sievietes Kuveitā vai atguva sievietes Afganistānā pēc Taliban režīma sabrukuma.
Such same rights have only recently been introduced in Kuwait, or re-instated in Afghanistan following the fall of the Taliban.
Dažās valstīs vēl šodien sievietēm ir aizliegts balsot vai kandidēt vēlēšanās
In a few remaining countries today, women are still not allowed to vote or to stand for elections
Apvienotajos Arābu Emirātos, kur Parlaments tiek oficiāli iecelts, nedz vīriešiem, nedz sievietēm nav tiesību balsot vai kandidēt vēlēšanās.
In the United Arab Emirates, where the Parliament is officially appointed, neither men nor women have the right to vote or to stand for election.
Saūda Arābijā 2005. gadā vīrieši piedalījās vietējās vēlēšanās, kas pirmoreiz tika rīkotas valstī.
In Saudi Arabia, men took part, in 2005, in the first local elections ever held in the country.
Turpretim sievietēm bija aizliegts izmantot savas tiesības balsot vai kandidēt vēlēšanās šai sakarā.
Women however were not allowed to exercise their right to vote or to stand for election on that occasion.
Kuveitā sievietes pirmoreiz drīkstēja balsot un kandidēt pašvaldību vēlēšanās 2006. gada aprīlī.
Kuwaiti women voted and ran as candidates for the first time in a municipal election in April 2006.
Ir jānorāda, ka sievietes tiesību ierobežojumi attiecībā uz balsošanu (piemēram, ja runa ir par sievietēm ar augstāko izglītību) ir pakāpeniski atcelti, lielākajā daļā valstu šodien sasniedzot pilnīgu sieviešu un vīriešu līdztiesību.
One should also note that restrictions to a woman's right to vote (to women holding university degrees, for example) have progressively been lifted, to reach full equality with men in the great majority of countries today.
Šis ziņojums sniedz pārskatu par situāciju, kas saistīta ar sieviešu lomu starptautiskajā politikā 21. gadsimta sākumā.
This report presents a panorama of the situation of women in international politics at the turn of the XXI century.
Ir jāatgādina, ka sieviešu tiesības principā ir cilvēktiesības vairāk nekā pusei pasaules iedzīvotāju.
And it is crucial to recall that women's rights are basically human rights for more than half of the world’s population.
Kādus starptautiski svarīgus amatus šodien ieņem sievietes?
Which international positions do women occupy today?
Kāda politiskā atbildība ārlietu vai iekšlietu jomā viņām ir uzticēta?
What kind of political responsibilities with an external/foreign affairs dimension have they been entrusted with?
Kā viņu pārstāvniecība ietekmē vai kā tai vajadzētu ietekmēt sieviešu tiesību kā pamata cilvēktiesību ievērošanu un visai sabiedrībai svarīgu lēmumu pieņemšanu?
What difference does their presence make or should make for the promotion of women's rights as basic human rights and for policy-making for societies as a whole?
Pateicoties augstākā līmeņa sanāksmei 1995. gadā Pekinā, palielināta uzmanība tiek vērsta uz šķēršļiem, kas traucē sievietēm pilnībā iesaistīties politikā.
Thanks to the landmark Beijing Summit of 1995, awareness has increased over the remaining obstacles for women to fully enter politics.
Pekinā notikusī sanāksme iezīmēja pavērsienu, izvirzot darba kārtības priekšplānā jautājumus par diskriminācijas novēršanu.
Beijing marked a turning point in bringing anti-discrimination issues to the forefront of the political agenda.
Kopš tā laika sabiedriskā doma un lēmēji ir kļuvuši atvērtāki attiecībā uz sieviešu iespējām ieņemt augstus amatus.
Public opinion and decision-makers have since then been more receptive to the prospect of women holding high office.
Tam sekoja paritātes likumdošana, kvotu ieviešana vai sarunas par to.
Parity legislations, the introduction of quotas or its mere threat followed.
Kāda tam visam ir bijusi nozīme?
How much of an impact have they had?
Nesenās attīstības tendences šķiet daudzsološas: acīmredzamā sieviešu līdzdalība starptautiska mēroga norisēs pēdējo gadu laikā ir pieaugusi, kā piemērus minot Madeleine Albright un Condoleezza Rice (ASV), Megawati Soekarnoputri (Indonēzija), Corazon Aquino un Gloria Arroyo (Filipīnas), Angela Merkel (Vācija) — sievietes, kas kā valsts vai valdības vadītājas ieņem visaugstākos amatus.
Recent developments seem encouraging: the visibility of women on the world scene has increased in recent years with the accession of women such as Madeleine Albright and Condoleezza Rice (United States), Megawati Soekarnoputri (Indonesia), Corazon Aquino and Gloria Arroyo (Philippines), Angela Merkel (Germany), to the highest functions as Heads of State or Government.
Dažas sievietes ir ieceltas ministru amatos jomās, kuras pirms tam ir pārstāvējuši vīrieši, piemēram, aizsardzības vai finanšu joma (piemēram, Michele Alliot-Marie Francijā un Manuela Ferreira Leite Portugālē).
And some women were appointed ministers in areas traditionally headed by men, such as Defence or Finance (for example, Michele Alliot-Marie in France and Manuela Ferreira Leite in Portugal).
Pavisam nesen, 2006. gada pirmajos mēnešos, Somijas prezidente Tarja Kaarina Halonen ieguva uzvaru prezidenta vēlēšanu otrajā kārtā.
More recently, in the first months of 2006, Finish President Tarja Kaarina Halonen won re-election for a second term.
Michelle Bachelet Čīlē un Hellen Johnson-Sirleaf Libērijā kļuva par pirmajām prezidentēm savās valstīs.
Michelle Bachelet of Chili and Hellen Johnson-Sirleaf of Liberia became the first ever female presidents on their respective continents.
Pagājušajā marta mēnesī Han Myeong Sook iecēla par ārlietu ministri Dienvidkorejā.
In South Korea Han Myeong Sook was appointed Foreign Minister last March.
Arī Izraēlā un Apvienotajā Karalistē, kur sievietes ir bijušas premjerministres, nesen sievietes ieceltas par ārlietu ministrēm.
Israel and the UK, who both had women Prime Ministers, also recently appointed women Foreign Ministers.
Vēl nesen jūnijā Susan Schwab kļuva par ASV tirdzniecības pārstāvi.
As recently as early June, Susan Schwab was appointed US Trade Representative.
Pašreiz, kad tuvojas ANO ģenerālsekretāra vēlēšanas, pastāv vispārējs viedoklis, ka ir daudz pieredzējušu un kvalificētu sieviešu, kas varētu ieņemt šo amatu.
Today, when a new Secretary-General of the United Nations is about to be selected, there is a widespread perception that there are plenty of experienced and qualified women who could take that position.
Tomēr skaitļi, kas ataino sieviešu pārstāvniecību politikā šodien, nesniedz īstu gandarījumu.
However, a closer look at today's figures of female political representation does not give us much ground to rejoice.
Ar tiesību aktiem nesaistīti šķēršļi joprojām kavē sieviešu pilnīgu līdzdalību sabiedriskajā dzīvē un jautājums par sieviešu lomu politikā joprojām ir jāuzsver gan starptautiska, gan valsts līmeņa politiskajās programmās.
Obstacles of non-legal nature still hamper women's full participation in public life and the issue of women in politics still needs to remain high on the political agenda, both at international and national levels.
Neraugoties uz labās gribas izpausmēm un spēkā esošajām starptautiskajām konvencijām, ANO Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1325 un Eiropas Parlamenta 2000. gada novembra Rezolūciju Nr. 2025, starptautiskajā politikā darbojošos sieviešu skaits joprojām ir mazs salīdzinājumā ar vīriešu pārstāvniecību.
Despite expressions of good will and existing International Conventions, Security Council Resolution 1325, European Parliament resolution 2025 of November 2000, the number of women is still relatively low comparatively to men on the international stage.
Joprojām sievietes neuzskata par vīriešiem līdzvērtīgām partnerēm, lai gan tieši viņām joprojām ir izšķiroša nozīme ieilgušu konfliktu risināšanā (skatīt Véronique de Keyser ziņojumu par sieviešu stāvokli bruņotu konfliktu laikā un viņu lomu valsts atjaunošanā un demokratizācijas procesā pēckonflikta situācijā).
Women are still not seen as playing equal with men, and yet, women are at the heart of any lasting solution to any conflict (see Véronique de Keyser's report on the situation of women in armed conflicts and their role in the reconstruction and democratic process in post-conflict countries).
Sieviešu ieguldījums miera un drošības veicināšanā joprojām ir nepietiekami novērtēts šodien, ja ņem vērā to, ka neviena nav apbalvota ar Nobela Miera prēmiju (kopš šīs prēmijas pirmās pasniegšanas 1901. gadā to ir saņēmušas tikai 12 sievietes no 92 laureātiem).
Recognition about the positive contribution that women bring to Peace and Security is still crucially lacking today, if the Nobel Peace Prize is anything to go by (since its inception in 1901, the Nobel Prize was awarded to only 12 women out of 92 laureates).
Šobrīd no ANO 191 dalībvalsts 7 valstis un 8 valdības vada sievietes.
Out of the current 191 Member States of the United Nations, we count currently 7 women Heads of States and 8 women Heads of Governments.
Nesen publiskotajā apsekojumā Parlamentu savienība uzsver, ka no 43,961 parlamentu deputāta visā pasaulē (ņemot vērā gan apakšpalātas, gan augšpalātas) tikai 16.4 % (t.i., 7,195) ir sievietes.
In a recently published survey, the International Parliamentary Union (IPU) highlights that out of the 43, 961 members of parliaments worldwide (lower house and upper house combined), only 16.4% are women (i.e. 7,195).
Vislielākais sieviešu kārtas deputātu skaits (40 %) ir Skandināvijas valstīs, pēc tam ASV (19,6 %) un Eiropā (EDSO valstis, izņemot Skandināvijas valstis) aptuveni 16,9 %, kas ir nedaudz vairāk nekā Āfrikas valstīs reģionā uz dienvidiem no Sahāras (16,4%), Āzijā (16,3 %), Klusā okeāna valstīs (12 %) un arābu valstīs, kur tikai 8,3 % no ievēlētajiem parlamentu deputātiem ir sievietes.
Scandinavian countries have the most MPs (40%), then the Americas (19,6%) and Europe (OSCE countries, excluding Scandinavian countries) for an average of 16,9 %, slightly above sub-Saharan African (16,4%), Asia (16.3%) the Pacific (12%°) and the Arab States where only 8.3% of elected MPs are women.
Interesanti, ka valstīs, kurās nesen izveidojusies pēckonflikta situācija, liels skaits sieviešu ieņem valsts amatpersonu amatus, neraugoties uz to, ka līdz tam nav pastāvējusi šāda tradīcija un sabiedrības bijušas ļoti patriarhālas.
Interestingly, countries that have recently entered a post-conflict era have a high number of women holding public office, despite the fact that before they had no such tradition and were actually very patriarchal societies.
Tā tas vērojams Afganistānā, Ruandā un Austrumtimorā.
This is the case in Afghanistan, Rwanda and East Timor.
Izšķiroša nozīme bija tam, ka vēlēšanu norises organizāciju šajās valstīs pārraudzīja ANO, kas iestājās par dzimumu līdzsvarotāku pārstāvniecību politiskajās un vēlēšanu norisēs.
What made the difference was the fact that the organization of the elections in those countries was entrusted to the UN, who imposed a more balanced gender representation to the political and electoral strategies.
Šī pieredze liecina par to, ka visas valstis varētu radikāli mainīt pieeju jautājumam par sieviešu līdzdalību politikā, ja vien ievēlētie politiskie spēki izrādītu politisku apņēmību to darīt.
These experiences prove that all countries could also dramatically change the representation of women in politics, if political determination existed from these I command of the political/electoral process.
Pēc referentes domām, uzmanība ir jāvērš nevis uz skaitļiem, bet gan uz sieviešu patieso ietekmi politikā.
But one needs to look beyond numbers, and actually measure how women influence the political agendas, both at the national and international levels.