natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Atbalsta shēma , kas noteikta ar Regulu (EK) Nr. 2201/96 un ar šo regulu atcelta , par katru no attiecīgajiem produktiem paliek spēkā šo produktu tirdzniecības gadiem, kuri beidzas 2008. gada laikā.
The aid scheme set out in Regulation (EC) No 2201/96 and abolished by this Regulation shall remain applicable in respect of each of the products concerned for the marketing year for that product which ends during 2008.
Regulā (EK) Nr. 2202/96 noteiktā atbalsta shēma paliek spēkā 2008./2009. un 2009./2010. tirdzniecības gada laikā.
The aid scheme set out in Regulation (EC) No 2202/96 shall remain in force for the marketing years 2008/2009 and 2009/2010.
Pirms jebkurām radikālām pašreizējās shēmas izmaiņām ir jāparedz pārejas periods, lai nodrošinātu nozarei iespēju pakāpeniski piemēroties jaunajai shēmai.
Any radical change in the existing citrus processing regime should be preceded by a transition period, so as to ensure the phased adaptation of the industry to the new regime.
I PIELIKUMA 4.A PUNKTS (jauns)
ANNEX I, PARAGRAPH 4 A (nouveau)
II PIELIKUMA 3.A PUNKTS (jauns)
ANNEX II, POINT 3 A (nouveau)
3.a) VI pielikumā iekļauj šādu tekstu:
In Annex VI, the following heading is added:
„(Nozare): Pārstrādei paredzētie augļi un dārzeņi
‘(Sector): Fruit and vegetables for processing
(Juridiskais pamats) Regulu (EK) 2201/96 un 2202/96 atbilstīgie panti
(Legal basis) Relevant articles of Regulations (EC) Nos 2201/96 and 2202/96
(Piezīmes) Atbalsts par platības hektāru”
(Remarks) Aid per hectare’
Šā papildinājuma pamats ir nepieciešamība panākt precizitāti un skaidrību, kā arī paplašināt atsevišķu Regulā (EK) Nr. 1782/2003 paredzētu vai piedāvātu pasākumu darbības jomu.
This addition is considered necessary to specify and clarify matters and also to expand the scope of certain measures provided for or proposed in Regulation (EC) No 1782/03.
II PIELIKUMA 4.A PUNKTS (jauns) VII pielikuma, Ma punkts (jauns) (Regula (EK) Nr. 1782/2003)
ANNEX II, POINT 4 A (NEW) Annex VII, point M a (new) (Regulation (EC) No 1782/2003)
2010 un turpmākie gadi 4 840,413
2010 and subsequent years 4 840 413
2010 un turpmākie gadi 4 877,771
2010 and subsequent years 4 877 771
Šis Spānijai paredzētais palielinājums ir iegūts taisnīgāk sadalot citrusaugļiem paredzēto atbalstu ražotāju dalībvalstu starpā.
This increase of EUR 37.5 m for Spain would derive from a fairer distribution of the aid for citrus fruit among the producer Member States.
Pastāvošo atbalsta veidu mērķis ir regulēt svaigo produktu tirgu un radīt noietu zemākas kvalitātes produktiem.
The existing processing aids serve to regulate the market in fresh products and provide outlets for products of lesser quality.
Tādējādi Komisijas priekšlikums rada diskrimināciju attiecībā uz tiem ražotājiem, kas ir vairāk orientēti uz tirgu.
The Commission’s proposal therefore discriminates against the more market-oriented producers.
Ir jāveic taisnīgāks to līdzekļu sadalījums, kas ir piešķirti tādu divējāda izmantojuma produktu pārstrādei kā citrusaugļi.
It is necessary to undertake a fairer redistribution of the funds for processing double-use products such as citrus fruit.
Augļi un dārzeņi – nozare ar stratēģisku nozīmi, ko nosaka ekonomikas, teritoriālais un sabiedrības veselības aspekts
Fruit and vegetables, a strategic sector for economic, regional and public-health reasons
Eiropas Savienībā, kurā ir 25 dalībvalstis, augļi un dārzeņi veido 16,6 % no kopējās lauksaimniecības gala produkcijas.
Fruit and vegetables account for 16.6% of total end agricultural output in the EU-25.
No 2003. līdz 2005. gadam Eiropas Savienība vidēji saražoja 38,3 miljonus tonnas augļu; galvenie ražotāji bija Itālija un Spānija, kopā saražojot vairāk nekā 50 % no kopējā apjoma.
In the period 2003/2005, the EU produced an average of 38.3 million tonnes of fruit, Italy and Spain being the main producers with a joint share of over 50%.
Tajā pašā laika periodā Eiropas Savienība vidēji saražoja 66 miljonus tonnas dārzeņu; pirmo vietu ieņēma Itālija (24 % no kopējās produkcijas), tai sekoja Spānija (19 %), bet pēc tās – Francija (12 %)
Over the same period it produced an average of 66 million tonnes of vegetables, with Italy as the main producer (24% of total production), followed by Spain (19%) and France (12%)
Eiropas Komisijas sniegtie dati „Svaigo augļu un dārzeņu nozares galvenās iezīmes Eiropas Savienībā”, 2006. gada aprīlis. .
Data taken from the Commission survey ‘Major Features of the sector of fresh fruits and vegetables in the EU’ , April 2006. .
Bulgārijas un jo īpaši Rumānijas pievienošanās palielināja šīs nozares nozīmi attiecībā uz saražoto produkciju, kas tagad ir palielinājusies līdz 1,1 miljonam tonnu gadā.
The accession of Bulgaria and especially Romania have increased the sector’s production by a further 1.1 million tonnes per year.
Eiropas Savienība ar 27 dalībvalstīm patlaban ir trešais lielākais augļu un dārzeņu ražotājs pasaulē, piedāvājot 8,3 % no kopējās produkcijas; Eiropas Savienību apsteidz Ķīna (35 %) un Indija (10 %).
The EU-27 is currently the third largest producer of fruit and vegetables in the world with 8.3% of the total, after China (35%) and India (10%).
Tirdzniecības apjoms (Kopienas iekšējā un ārējā tirdzniecība) ir 32,6 % no svaigo dārzeņu produkcijas un 54,5 % no svaigo augļu produkcijas (izņemot tropu augļus), un tas apliecina tirdzniecības pieaugošo nozīmi nozares attīstībā.
Trade (intra- and extra-Community) represents 32.6% of production of fresh vegetables and 54.5% of fresh fruit (excluding tropical fruit), which demonstrates the growing importance of trade for the sector’s development.
Kopienas tirgus ir galvenais importa galamērķis, jo tajā nonāk 86 % ievesto dārzeņu un 65 % ievesto augļu (tostarp citrusaugļi).
The Community market is the prime destination, with 86% of vegetable imports and 65% of fruit imports (including citrus fruit).
Tomēr papildus tās ekonomiskajai nozīmei visā Kopienas lauksaimniecības nozarē viena no dārzeņu un augļu nozares raksturīgākajām īpašībām ir tās lielā daudzveidība.
However, apart from their economic importance for European agriculture as a whole, one of the characteristics of fruit and vegetables is their great diversity .
Tas visbeidzot apliecina augstāku elastības vai subsidiaritātes līmeni, kā tas atzīts KTO reformas priekšlikumā, un referents uzskata, ka tas ir pilnīgi pamatoti.
This is in fact the justification for the great degree of flexibility or subsidiarity allowed for in the CMO reform proposal, rightly in your rapporteur’s view.
Pirmkārt, pastāv liela dažādība attiecībā uz produktiem (tiem vairāk vai mazāk nodrošināts Kopienas veicinātais atbalsts un aizsardzības pasākumi), stādījumu audzēšanas veidiem (ikgadējā, pastāvīgā, siltumnīcas audzēšana) vai ražošanu (bioloģiskā, integrētā utt.).
Firstly, there is a great degree of heterogeneity as regards products (with greater or lesser Community support and protection), cultivation methods (annual, permanent, greenhouse, etc.) and production methods (organic, integrated, etc.).
Lauksaimniecības struktūras arī atklāj ievērojamas variācijas, kas veidojas atkarībā no zemnieku saimniecību mēroga un ražīguma, to specializācijas līmeņa, atkarības no algota darbaspēka vai iesaistīšanās ražotāju organizācijās un integrētajā tirdzniecībā.
And there is a wide variation in agricultural structures , depending on the size and productivity of farms, their degree of specialisation, their dependence on paid labour, and levels of organisation among producers and commercial integration.
Visbeidzot augļu un dārzeņu nozares teritoriālā nozīme nav mazāk mainīga atkarībā no reģioniem, jo īpaši Eiropas dienvidu reģioniem, kur tiek saražoti vairāk nekā 30 % no kopējās lauksaimniecības produkcijas
Finally, the regional importance of fruit and vegetables also varies widely, and in some regions, particularly in southern Europe, the sector accounts for more than 30% of total agricultural output
Algarvē (Portugālē), Andalūzijā, Kanāriju salās, Valensijas autonomajā apgabalā, Mursijā un Larjohā (Spānijā); Korsikā, Langdokā-Rusijonā un Provansā-Alpos-Azūra krastā (Francijā); gandrīz visos Itālijas dienvidos (Sicīlijā, Sardīnijā, Kalabrijā, Bazilikatā, Pouilles , Kampānijā, Lacio, Abruci); Boršodas-Abaūjas-Zemplēnas reģionā (Ungārijā); Kentā un Linkolnšīrā (Apvienotajā Karalistē); Zuid-Holland (Nīderlandē, kā arī visā Grieķijas, Kipras un Maltas teritorijā. .
In the Algarve (Portugal); in Andalusia, the Canaries, the Community of Valencia, Murcia and La Rioja (Spain); in Corsica, Languedoc-Roussillon and Provence-Alpes-Côte d’Azur (France); in virtually the whole of southern Italy (Sicily, Sardinia, Calabria, Basilicata, Puglia, Campania, Lazio and Abruzzo); in Borsod-Abaúj-Zemplen (Hungary); in Kent and Lincolnshire (United Kingdom); in Zuid-Holland (Netherlands); and throughout the territory of Greece, Cyprus and Malta. .
Šādas teritoriālās specializācijas pieaugums šos reģionus jo īpaši pakļauj krīzēm, kas ietekmē ienākumus un kas jo īpaši jāņem vērā jaunas KTO izstrādē, sevišķi attiecībā uz jaunu ražotāju pievienošanās veicināšanu, iekasējot vienotos maksājumus par citu agrāk deklarēto produkciju.
This high degree of regional specialisation makes the regions concerned highly vulnerable to income crises and must be a crucial factor to be taken into account when shaping a new CMO, particularly as regards facilitating the entry of new producers who will continue to receive single payments for other production declared in the past.
Runājot par pieprasījumu, augļu un dārzeņu patēriņa samazinājums Eiropas Savienībā, iespējams, ir pēdējo gadu vispārsteidzošākā iezīme, un tas jo vairāk pārsteidz tāpēc, ka pārsvarā visi ir informēti par līdzsvarota uztura svarīgumu un pamatvērtības nozīmi hronisku slimību profilaksē.
From the point of view of demand , the main element to be highlighted in recent years is probably the decline in the consumption of fruit and vegetables in the EU, which is particularly surprising bearing in mind the general consensus on the importance of a balanced diet and its crucial role in preventing chronic diseases.
Vidējais augļu un dārzeņu patēriņš ir krietni mazāks par PVO un uztura speciālistu ieteikto apjomu (aptuveni 400 grami dienā)
Average levels of consumption of fruit and vegetables remain far below the levels recommended by the WHO and nutritional experts (around 400 grams per day)
Public Health Nutirtion , 4:35-43; PVO (2003): Diēta, uzturs un hronisku slimību profilakse.
Public Health Nutrition, 4:35-43; WHO (2003): Diet, Nutrition and the prevention of Chronic Diseases.
PVO un ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas ekspertu kopīgo apspriežu ziņojums.
Report of a Joint WHO/FAO Expert Consultation.
Ženēva, WHO Technical Report Series 916. .
Geneva, WHO Technical Report Series 916. .
Tikai dažas Vidusjūras reģiona valstis, piemēram, Grieķija un Itālija, atbilst veselības jomas ieteikumiem, sasniedzot vidējo patēriņu – 500 grami dienā.
Only some Mediterranean countries such as Greece and Italy comply with the health recommendations, with average consumption of 500g per day.
Tomēr pat šajās valstīs lielas iedzīvotāju daļas patēriņš joprojām ir mazāks par ieteikto daudzumu.
Even here, however, large sections of the population continue to consume amounts below the recommended levels.
Ņemot vērā šo attīstību, mēs varam secināt, ka valsts un Kopienas iniciatīvas, kuru mērķis ir veicināt augļu un dārzeņu patēriņu, ir cietušas neveiksmi, tāpēc tās rūpīgi jāpārskata, cenšoties labāk sasniegt izvirzītos galamērķus.
In the light of these developments, it might be concluded that the initiatives to promote the consumption of fruit and vegetables launched at national and Community level have failed and need to be thoroughly redesigned, with a greater degree of segmentation according to target groups.
Ir acīmredzams, ka patēriņa līmenis jebkurā valstī ir atkarīgs no sociālās grupas un vecuma.
Evidently, consumption in any given country depends on age and social class.
No aptaujām, kas veiktas visās ES valstīs, izriet, ka mājsaimniecībās ar viszemākajiem ienākumiem arī augļu un dārzeņu patēriņš ir vismazākais
Surveys in all the EU countries show that low-income households consume the lowest amounts of fruit and vegetables
Valsts sabiedrības veselības institūts (1999) – Atšķirības ēšanas ieradumos, 15 Eiropas valstīs veiktā pētījuma apskats.
National Institute of Public Health (1999): Disparities in food habits, review of research in 15 European Countries.
Daudzās ES valstīs šo patēriņu vajadzētu dubultot , ja vēlamies sasniegt vēlamos mērķus sabiedrības veselības vārdā.
In many European countries, consumption would have to double in order to reach the desired public-health objectives.
Komisija nepārprotami ir atzinusi augļu un dārzeņu nozīmi veselīga uztura veicināšanā, kas ļauj izvairīties no liekā svara, aptaukošanās un hroniskām slimībām
The Commission has explicitly recognised the importance of fruit and vegetables in achieving a healthy diet that will prevent overweight, obesity and chronic diseases
Tomēr joprojām ir jānodrošina, lai šie cildenie nodomi nepaliktu paziņojumu līmenī; tie ir jāīsteno saistībā ar jauno KTO, izmantojot konkrētus attiecīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka visi sabiedrības slāņi, sākot ar jaunāko paaudzi, saprot veselīga uztura nozīmi, kā arī šāda uztura pieejamību.
However, it remains to be seen whether such good intentions will continue to exist only on paper, or whether they will be put into practice as part of effective measures within the new CMO to make fruit and vegetables more attractive and available to all sections of the population, particularly the youngest.
Nestabilā nozare, kurā pastāv strukturālas problēmas un kura ir pakļauta aizvien lielākam ārējam spiedienam, tostarp attiecībā uz izplatīšanu
A fragile sector, with structural problems, exposed to growing outside and distribution-related pressure
Neskatoties uz ES ražošanas nozīmi un to, ka ES ir otrs lielākais eksportētājs pasaulē (11 % no kopējās tirdzniecības, pirmo vietu atstājot ASV ar 17 %), Eiropas Savienība augļu un dārzeņu nozarē vērojams līdzsvara trūkums tirdzniecības jomā.
Despite its significant production and its position as the world’s second largest exporter (with 11% of total trade, after the United States, with 17%), the EU has a negative trade balance in fruit and vegetables.
Patēriņa un ienākumu līmeņa ziņā Eiropas Savienības tirgus ir ļoti pievilcīgs, un patlaban tas ieņem pirmo vietu pasaulē attiecībā uz augļu un dārzeņu importu (25 % no kopējā apjoma), aiz sevis atstājot ASV (20 %), Japānu (12 %) un Kanādu (6 %).
Its levels of consumption and income make it a highly attractive market, and it is now already in the lead as regards world imports of fruit and vegetables, with more than 25% of the total, followed by the United States (20%), Japan (12%) and Canada (6%).
Šī situācija ir izskaidrojama ar pieaugošo to produktu importu, kuru izcelsmes valstis atrodas dienvidu puslodē (Jaunzēlande, Dienvidāfrika, Čīle, Argentīna u.c.) un Vidusjūras reģionā (Turcija, Maroka u.c.), kas regulāri saņem atbalstu saistībā ar tirdzniecības preferencēm.
The reasons for this can be found in growing imports of produce from the Southern Hemisphere (New Zealand, South Africa, Chile, Argentina, etc.) and Southern Mediterranean countries (such as Turkey and Morocco), regularly supported by trade preferences.
Šī aizvien lielākā ārējā konkurence nozarē, attiecībā uz kuru KTO var rēķināties vienīgi ar nelielu iekšējo atbalstu (proti, 2005. gadā 4,1 % 1.a pozīcijā) un kuras stabilitāte lielā mērā ir atkarīga no importa cenu efektivitātes, pasliktina situāciju, kurā raksturīga ražotājiem maksātās cenas pastāvīga pazemināšanās.
This increased external competition in a sector with a CMO with very little internal support (4.1% of Heading 1a in the 2005 financial year), and whose stability substantially depends on the effectiveness of entry prices, is helping to worsen the constant decline in producer prices.
Šāda situācija ir izskaidrojama ar dažādu faktoru radītām sekām – produktiem raksturīgā ātrā bojāšanās un to augstais riska līmenis attiecībā uz klimata pārmaiņām, kas rada ievērojamas cenu svārstības; iepriekš minētais vājais pieprasījums, kas turklāt ir pakļauts izteikti sezonālajam raksturam un ēšanas ieradumu straujajām izmaiņām (pusdienas ārpus mājām, pusfabrikāti, ātrā ēdināšana utt.), kā rezultātā ikdienas uzturā augļi un dārzeņi pakāpeniski tiek aizstāti ar citiem produktiem; visbeidzot iekšējās ražošanas nepārtrauktā pieauguma ietekme uz atsevišķiem tirgiem, kas jau tagad ir pārpildīti.
The reason lies in the combined effect of various factors: the perishable nature of produce and its high sensitivity to climatic variations, which leads to marked price fluctuations; stagnant demand, already noted above, which is also subject to strong seasonal variations and a rapid change in dietary habits (eating out, prepared foodstuffs, fast food, etc.), which translates into a gradual replacement of daily consumption of fruit and vegetables with other products; and finally, the impact of a constant increase in domestic production on markets which are already mature and saturated.
Nestabilitāti tirgū rada rentabilitātes zudums aizvien vairākās zemnieku saimniecībās.
The resulting market imbalances are leading to in a loss of profitability affecting a growing number of farms.
Šajā sakarā ir konstatēts, ka ar esošajiem KTO paredzētajiem mehānismiem nav iespējams laikus atrast risinājumu un/vai noregulēt krīzes, kas pastāvīgi ietekmē ienākumu apjomu un kas rada zaudējumus attiecībā uz lielu daļu augļu un dārzeņu produkcijas.
In this context, it should be noted that the mechanisms provided by the current CMO are unable to anticipate and/or regulate the recurrent income crises affecting many fruit and vegetable producers.
Nepastāvot tādiem tiešajiem maksājumiem, kas ir analogi citās nozarēs saņemtajiem maksājumiem, tirgos paredzētais atbalsts (ar pārāk strikti noteiktām izņemšanas cenām) un ražotāju organizāciju darbība savu darbības programmu ietvaros izrādās nepietiekama, lai pārvarētu nopietnas krīzes situācijas.
In the absence of direct payments such as those received by other sectors, market interventions (with excessively rigid withdrawal prices) and actions by producer organisations as part of their operational programmes are proving incapable of tackling serious crisis situations.
No otras puses, ir krīzes, kas skar ienākumus augļu un dārzeņu nozarē, un to saasināšanos nosaka īpašas šīs nozares iezīmes un ļoti lieli strukturālie trūkumi, kuru risināšanā KTO nav iesaistījusies.
Moreover, the income crises in the fruit and vegetable sector are being exacerbated by the specific features of the sector and its severe structural handicaps , which the CMO has also failed to resolve.
Starp tiem ir minami šādi trūkumi – izmaksu pieaugums, sākot ar aizvien lielāku prasību izraisītām izmaksām izsekojamības jomā, tirdzniecības un darbaspēka jomā; augstais atkarības līmenis attiecībā uz algotu darbu, jo īpaši saistībā ar ražas novākšanas darbiem un apstrādi pēc ražas novākšanas, kas rada konkurences kropļojumus vienotajā tirgū, jo Kopienas līmenī nav saskaņotības sociālajā un nodokļu jomā; pārmērīga orientēšanās uz iekšējiem tirgiem, kas saskaras, kā tas minēts jau iepriekš, ar pieaugošu spiedienu no ārpuses attiecībā uz konkurenci; mazo zemnieku saimniecību pārsvars, jo īpaši dienvidos un augļu nozarē; un, visbeidzot, neskatoties uz panākto progresu piedāvājuma koncentrēšanas ziņā, joprojām ražošanas nozarei raksturīgā komerciālā dispersija, kas nepieļauj vienoties gandrīz par neko uz vienlīdzīgiem nosacījumiem, ko papildina ļoti koncentrēta izplatīšana un kas attiecībā uz lielveikaliem un galvenajiem pirkumiem vairs nav vienkārša saikne starp ražotāju un klientu un kļūst par galveno cenu noteikšanas faktoru visā ķēdes garumā.
The chief handicaps include: rising costs, particularly those resulting from expanding requirements as regards traceability, marketing and labour; in addition, the high degree of dependence on paid labour, particularly for harvesting and post-harvest handling, which, in the absence of social and fiscal harmonisation at Community level, leads to distortions of competition within the single market; the excessive orientation towards internal markets which are facing growing competition from outside; the predominance of small farms, particularly in the south and in the fruit sector: and finally, despite the progress achieved as regards concentrating supply, a still high degree of commercial fragmentation in the productive sector, which is unable to negotiate on equal terms with a highly concentrated distribution that, thanks to superstores and their purchasing centres, has ceased to be simply a link between the producer and the end consumer and has become the main price-setter all along the chain.
Vēloties plaša patēriņa preču izplatīšanu noteikt par patērētāju interešu galveno garantiju, ar šādu izplatīšanu, kas jau tagad ir globalizēta, tiek kontrolēti tirdzniecības kanāli gan valstu un Kopienas iekšienē, gan ārpus šīm robežām, izmantojot savus iepirkuma centrus un loģistikas platformas.
Adopting the role of the main guarantor of consumers’ interests, large-scale distribution, already operating on an international scale, controls marketing channels inside and outside national and Community borders with its purchasing centres and logistics platforms.
Patlaban Vācijā, Francijā, Nīderlandē, Apvienotajā Karalistē un Skandināvijas valstīs apmēram 70–90 % no augļu un dārzeņu mazumtirdzniecības nodrošina lielveikali.
At present, between 70 and 90% of the retail trade in fruit and vegetables is already in the hands of superstores in Germany, France, the Netherlands, the United Kingdom and the Scandinavian countries.
Kaut gan Eiropas dienvidu valstīs procenti ir mazāki, arī šajās valstīs jau vairākus gadus strauji attīstās plaša patēriņa preču izplatīšana.
Even though the percentages are lower in southern Europe, there has been a similar rapid development in the past few years.
Tāds pats fenomens novērots jaunajās dalībvalstīs, kurās tas tomēr ieviesies salīdzinoši nesen, proti, 90. gadu vidū.
Despite being relatively recent, the same scenario has been developing in the new Member States since the second half of the 1990s.
Rezultātā pakāpeniski tiek izslēgta vairumtirdzniecība, kura kļūst par otrās pakāpes izplatīšanas kanālu, tiek zaudētas aizvien lielākas tirgus daļas uz tradicionālo mazumtirgotāju rēķina, un visbeidzot tiek radīts pastāvīgs spiediens uz ražotāju organizācijām, attiecībā uz ko tās stingri aprobežojas ar piegādes līgumiem, zaudējot iespēju rēķināties ar cenām, kas ļautu nosegt aizvien lielākās ražošanas izmaksas.
The result has been the gradual exclusion of the wholesale sector, which is becoming a second-class intermediary, a growing loss of market share for small traditional outlets and, finally, incessant pressure on producer organisations to subject themselves to strict supply contracts without being guaranteed prices that will enable them to cover rising production costs in return.
Turklāt, pateicoties pirktspējai, plaša patēriņa preču izplatīšanai izdodas mainīt tagadējo tirdzniecības praksi, izmantojot pieprasījumu pēc lielākiem apjomiem, precizitāti attiecībā uz piegādes laiku, iepriekš noteiktas un nemainīgas kvalitātes normas, dažādo produktu plašo un daudzveidīgo piedāvājumu, kas saskaņots ar vienmēr plašāku tirdzniecības plānu, un, visbeidzot, piegādi, kas garantē plašu papildu pakalpojumu klāstu.
Thanks to its purchasing power, large-scale distribution is also succeeding in changing standard commercial practices with its demands for large volumes, punctual deliveries, constant predetermined quality standards, a vast and highly differentiated range of products with increasingly broad marketing calendars and, finally, guaranteed supply of a whole series of related services.
Runājot par lielveikaliem, augļi un dārzeņi ir produkti ar lielu nozīmi, jo tā ir nozare, kas šiem veikaliem ļauj izmantot diferenciācijas stratēģijas un tādējādi pārdošanas vietās regulēt apmeklējuma intensitāti.
Fruit and vegetables are very important products for superstores since they enable them to apply their differentiation strategies and thereby regulate the frequency of visits to their outlets.