natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Krievija vēl nav ratificējis Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas protokolu Nr. 4 par nāvessoda atcelšanu miera laikā; tā nav parakstījusi Apvienoto Nāciju konvencijas Fakultatīvo protokolu pret spīdzināšanu un citu nežēlīgu, necilvēcīgu vai pazemojošu izturēšanos vai sodīšanu; tā nav ratificējusi Hāgas Konvenciju par bērna starptautiskas nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem; tā nav pilnībā sadarbojusies ar Eiropas Padomi un Apvienoto Nāciju Organizācijas komitejām attiecībā uz spīdzināšanas novēršanu; tā nav pabeigusi Eiropas Sociālās hartas ratifikācijas procedūru; un tā nav reformējusi Valsts prokuratūru, pildot solījumus, kurus tā deva Eiropas Padomē.
Russia has not yet ratified Protocol No 6 to the European Convention on Human Rights concerning the abolition of the death penalty in peacetime; it has not signed the Optional Protocol to the United Nations Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment; it has not ratified the Hague Convention on the Civil Aspects of International Child Abduction; it is not cooperating fully with the Council of Europe and United Nations committees for the prevention of torture; it has not completed the procedure for ratifying the European Social Charter; and it has not reformed its public prosecution service in keeping with the undertakings that it gave in the Council of Europe.
Kaut arī nolīguma teksts konkrēti attiecas uz pušu parakstītajiem starptautiskajiem līgumiem (18. pants), ir likumīgi pieprasīt ieviest rūpīgu uzraudzību, lai nodrošinātu, ka Krievijas iestāžu veiktā imigrantu atpakaļuzņemšana atbilst augstākajiem cilvēktiesību standartiem.
Although the text of the agreement refers specifically to the international treaties signed by the parties (Article 18), it is legitimate to insist that searching scrutiny be brought to bear with a view to ascertaining that the readmission of immigrants by the Russian authorities is compatible with the highest standards of human rights.
Atgriešanās politikas, kas ir saskanīga ar Eiropas Savienības vērtībām, pamatā nevar būt tīri represīva likuma un kārtības pieeja, bet tā vietā šī politika ir jāietver plašākā citu politiku jomā.
A return policy consistent with Union values cannot be based on a purely repressive law-and-order approach, but must be encompassed instead within the wider scope of other policies.
Patiesībā ir nepieciešams rīcības plāns ar mērķiem:
What is in fact needed is an action plan aimed at
i) pastiprināt attīstības sadarbību ar izcelsmes valstīm;
i) intensifying development cooperation with countries of origin;
ii) novērtēt pašreizējo repatriāciju apjomu, ko veic dalībvalstis;
ii) gauging the actual extent of the repatriations carried out by Member States;
iii) izstrādāt kopīgus uzraudzības pasākumus, kas jāievieš ar valstīm, ar kurām ir noslēgti atpakaļuzņemšanas nolīgumi vai noteikumi;
iii) devising joint supervision arrangements to be set up with the countries with which readmission agreements or clauses have been negotiated;
iv) aktīvi veicināt saskaņotību Eiropas Savienības un dalībvalstu starpā attiecībā uz apmācību un divpusēju nolīgumu ieviešanu;
iv) actively promoting coherence between the Union and the Member States where training and the implementation of bilateral agreements are concerned;
v) sekmēt intensīvu un strukturētu dialogu ar Apvienoto Nāciju Augsto komisāru bēgļu jautājumos un Eiropas Padomi.
v) fostering more intensive and structured dialogue with the Office of the United Nations High Commissioner for Refugees and with the Council of Europe.
Patiešām var teikt, ka Eiropas Savienības ārpolitika saskaras ar milzīgu izaicinājumu, un imigrācija ir viens no svarīgākajiem un delikātākajiem šīs politikas tematiem.
It can truly be said that there is a huge challenge facing the Union’s external policy, immigration being one of the most important and sensitive aspects of that policy.
Imigrācija prasa līdzsvarot Eiropas Savienības atbildību par iebraukšanu un izbraukšanu, un tas vēl nav panākts.
Immigration requires the Union’s responsibilities for entry and return to be brought into balance, and this has not yet been achieved.
Tai nepieciešama integrēta pieeja, kurā ietverta migrācija abos virzienos.
It requires an integrated approach encompassing migration in both directions.
Uzdevums ir izveidot Eiropas Savienībā jaunu institucionālu kārtību, ļaujot sagatavot kopēju stratēģiju un paplašinot Parlamentam lēmumu pieņemšanas pilnvaras attiecībā uz šo tematu kopumā.
The challenge is to create a new institutional order within the Union allowing a joint strategy to be laid down and Parliament’s decision-making power to extend to the subject as a whole.
Vienīgā iespēja ir demokrātiska racionalitāte, citiem vārdiem – koplēmuma procedūra.
The only possible option is democratic rationality, in other words a codecision procedure.
Iepriekš aprakstītie apstākļi veido ideālu situāciju, lai izveidotu kopīgu stratēģiju nelegālu imigrantu atpakaļnosūtīšanai.
The conditions described above would form the ideal background for a joint strategy for the return of illegal immigrants.
Ārlietu ministriem un par imigrāciju atbildīgajiem ministriem būs jāorganizē biežas sanāksmes ar Parlamentu un Komisiju, lai noteiktu šādas stratēģijas vispārīgās nostādnes un arī rūpīgi pārbaudītu tās ieviešu.
The Foreign Ministers and the Ministers responsible for immigration will need to hold frequent meetings with Parliament and the Commission in order to determine the broad lines of such a strategy and also scrutinise its implementation.
Imigrācijas jautājumi un sadarbība ārējo robežu pārvaldības jomā ir izšķiroša pārbaude panākumiem ES attiecībās ar tās kaimiņvalstīm.
Immigration matters and cooperation in external border management are an acid test of the success of the EU’s relations with its neighbours.
Nepamatotu politiku nevar attaisnot saskaņā ar Savienības vērtībām situācijā, kurā Eiropas politiskajai sistēmai neizdodas uzņemties pilnu atbildību.
An unsoundly based return policy in a situation in which the European political establishment is failing to assume its full responsibilities cannot be justified in the light of Union values.
Procedūras apstākļi
Procedural conditions
Ir nepārprotami, ka atgriešanās ir saistīta ar nopietnu krīzi.
It is manifestly obvious that returning entails an acute crisis.
Eiropas Savienībai jānodrošina, ka atgriešanās procedūrā dalībvalstis un Krievija ievēro iesaistīto cilvēku pamattiesības, jo īpaši tās, kas ir visredzamākās sociālajā klasē, kurā notiek migrācija, proti: nediskriminācija, fiziskā un psiholoģiskā neaizskaramība, ģimeņu aizsardzība, atbilstoši apstākļi, kad cilvēki ir aizturēti vai atrodas tranzīta procedūrā, un būtiski drošības pasākumi attiecībā uz tiesībām uz aizstāvību.
The Union must ensure that in the return procedure the Member States and Russia respect the basic rights of the persons involved, especially the rights most to the fore in the walks of life in which migration occurs, namely non-discrimination, physical and psychological inviolability, protection of families, decent conditions when people are held in detention or going through the transit procedure, and essential safeguards regarding the right to be defended.
Tām jāveido obligāts pamats, kas jāizmanto, novērtējot to, vai līgumslēdzējas puses ievēro nolīgumu un darbojas lojāli.
These must form the mandatory basis on which to assess whether the contracting parties are complying with the agreement and acting in good faith.
i) Kā Komisija un Padome garantēs, ka repatriācijas un jo īpaši masveida repatriācijas gadījumā tiek ievērotas minētās tiesības?
i) How will the Commission and Council ensure that the above rights are respected in the event of repatriation and especially repatriation on a mass scale?
ii) Kādus kopīgus uzraudzības pasākumus tās plāno izveidot ar Krieviju?
ii) What joint supervisory arrangements do they intend to set up with Russia?
iii) Kādus kritērijus piemēros, lai pārliecinātos, vai valsts, kurā atgriežas imigranti, piedāvā tiesiskuma garantijas valsts tiesu sistēmā un demokrātijas garantijas politiskajā sistēmā?
iii) What criteria will be applied in order to ascertain that the country to which immigrants are returning offers guarantees of justice in its judicial system and of democracy in its political system?
iv) Kādi pasākumi tiks veikti, lai apmainītos ar informāciju par galamērķa valstīm bezvalstniekiem?
iv) What arrangements will be made for sharing information about countries of destination for stateless persons?
Vai arī šādas valstis nolīgumā nav apskatītas?
Or are such countries, for the purposes of the agreement, a blank space?
Tāpēc tiesības ir jāgarantē visas procedūras garumā.
Rights must thus be guaranteed throughout the entire procedure.
Nolīguma teksts rosina izteikt vairākus jautājumus.
The text of the agreement prompts several questions.
Attiecībā uz patvēruma meklētājiem
As regards asylum-seekers
Nolīguma tekstā nav skaidri izslēgti patvēruma meklētāji.
The text of the agreement does not explicitly exclude asylum-seekers.
Tas var novest pie tādu patvēruma meklētāju atpakaļuzņemšanas, kuru iesniegumu pamatotība vēl nav izskatīta vai kuri ir noraidīti, vai uzskatāmi par neuzņemamiem jēdziena „droša trešā valsts” piemērošanas dēļ.
It could consequently lead to the readmission of asylum-seekers whose applications had not yet been considered on their merits or had been rejected or deemed inadmissible as a result of applying the ‘safe third country’ concept.
Parlaments aicina Komisiju izvirzīt šo jautājumu Kopējā atpakaļuzņemšanas komitejā un pieprasa sagatavot drošības pasākumus, lai dotu iespēju patvēruma meklētājiem saņemt atbalstu no patvēruma piešķiršanas procedūras, ievērojot viņu statusu starptautiskajos tiesību aktos un piemērojot arī neatgriešanās ( „non-refoulement” ) principu.
Parliament is asking the Commission to raise this matter in the Joint Readmission Committee and call for safeguards to enable asylum-seekers to benefit from an asylum procedure respecting their status in international law, extending also to the principle of non-return ( ‘non-refoulement’ ).
Ir jāgarantē, ka netiks samazināta īpašā starptautiskā aizsardzība, kas ir nodrošināta indivīdiem, kuriem piešķirts patvērums, un bēgļiem.
What needs to be guaranteed is that the specific international protection accorded to persons granted asylum and refugees will not be eroded.
Attiecībā uz trešo valstu pilsoņiem un bezvalstniekiem
As regards third-country nationals and stateless persons
i) Kā tiks iegūta informācija par cilvēktiesību stāvokli galamērķa valstīs trešo valstu pilsoņiem un bezvalstniekiem?
i) How will information be obtained about the state of human rights in the countries of destination for third-country nationals and stateless persons?
ii) Bezvalstnieku statuss saskaņā ar definīciju 1954. gada Apvienoto Nāciju konvencijā ir skaidri jāmin 18. panta sarakstā.
ii) The status of stateless persons as defined in the 1954 United Nations Convention should be expressly mentioned in the list in Article 18.
Protams, saraksts nav izsmeļošs.
Admittedly, the list is not exhaustive.
Bet skaidra norāde uz bezvalstnieka statusu derētu, lai izglītotu administratīvās iestādes.
But an explicit reference to stateless person status would serve to educate the administrative authorities.
Tā kā tās nav piemērojamas cilvēktiesību pārraudzībai, Kopējās atpakaļuzņemšanas komitejas pilnvaras (19. pants) ir acīmredzami nepilnīgas un būtībā izkropļotas.
Because they do not extend to monitoring human rights, the powers of the Joint Readmission Committee (Article 19) are visibly wanting and intrinsically skewed.
Nolīgumu attiecībā uz indivīdiem pēc definīcijas nevar traktēt kā tīri tehnisku nolīgumu.
An agreement relating to persons cannot, by definition, be treated as a purely technical agreement.
Tāpēc Parlaments iesaka Kopējās atpakaļuzņemšanas komitejas pilnvarās iekļaut tiesības pārraudzīt cilvēktiesības jebkurā atpakaļuzņemšanas posmā.
Parliament is thus recommending that the powers of the Joint Readmission Committee include a power to monitor human rights at every stage of readmission.
Paātrinātā procedūra (6. panta 3. punkts) paredz uztraucoši neatgriezenisko pieņēmumu attiecībā uz saistīto personu neregulāro statusu.
The accelerated procedure (Article 6(3)) suggests a disturbing irreversible presumption regarding the irregular status of the persons covered.
Kādi noteikumi ir paredzēti drošības pasākumiem, ko sniedz tiesības uz aizstāvību?
What provision is made here for the safeguards afforded by the right to be defended?
Kā var praksē saskaņot procedūru ar īpašo patvēruma meklētāju statusu starptautiskajos tiesību aktos?
How can the procedure be reconciled in practice with the specific status of asylum-seekers in international law?
Attiecībā uz tranzīta atļauju – drošības pasākumu sarakstā 14. pantā nav iekļauti drošības pasākumi, lai aizsargātu bērnus, ģimenes vienotību un fizisko un psiholoģisko nelegālo imigrantu neaizskaramību, kā arī būtiskos drošības pasākumus attiecībā uz tiesībām uz aizstāvību.
As regards transit authorisation : safeguards to protect children, family unity, and the physical and psychological inviolability of illegal immigrants, and the essential safeguards regarding the right to be defended, are not included in the list of safeguards in Article 14 .
Tomēr minētie drošības pasākumi veido neatņemamu cilvēcīguma principa būtību, kas jāievēro, ja nolīgums ir derīgs ne tikai attiecībā uz Eiropas Savienības vērtībām, bet arī nerakstītiem starptautisko tiesību principiem.
The above safeguards, however, constitute the indispensable core of a principle of humanity that has to be observed if the agreement is to be valid in the light not only of Union values, but also of the unwritten principles of international law.
Atpakaļuzņemšanas nolīgumā nepastāv iespēja izveidot papildu saistību ar brīvprātīgas atgriešanās principu.
The possibility of establishing a complementary relationship to the principle of voluntary return does not exist in the readmission agreement.
Saskaņā ar šo iespēju nelegālajam imigrantam ir jādod noteikts laika posms, kurā doties prom brīvprātīgi, kas ir pirmā piespiedu atgriešanās alternatīva.
According to this possibility, an illegal immigrant must be allowed a set period in which to leave voluntarily, as a first alternative to his forced return.
Cilvēktiesību klauzulas nepieciešamība – pretēji viedokļiem, kurus Parlaments izteicis par starptautisku nolīgumu sagatavošanu un noslēgšanu ar valstīm, kas nav ES dalībvalstis, atpakaļuzņemšanas nolīgumā ar Krieviju nav abpusējas „cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas”, kuru pārkāpjot nolīgumu var apturēt vai pat izbeigt.
Need for a human rights clause : contrary to the views expressed most recently by Parliament on the negotiation and conclusion of international agreements with non-member countries, the readmission agreement with Russia does not contain a reciprocal ‘human rights and democracy clause’, which, if breached, could lead to suspension or even termination of the agreement.
Rezolūcijas par Cilvēktiesību un demokrātijas klauzulu Eiropas Savienības nolīgumos ( 2005/2057(INI) ) 8. punktā Parlaments aicina: „iekļaut cilvēktiesību un demokrātijas klauzulu visos jaunajos nolīgumos starp Eiropas Savienību un trešām valstīm, gan industrializētajām, gan jaunattīstības, un iekļaut sektorālos, tirdzniecības un tehniskās vai finanšu palīdzības nolīgumus, ievērojot to, kas ir paveikts ar ĀKK valstīm.”
In paragraph 8 of its resolution on the human rights and democracy clause in European Union agreements ( 2005/2057(INI) ) Parliament called for ‘the human rights and democracy clause to be extended to all new agreements between the European Union and third countries, both industrialised and developing, and including sectoral agreements, trade and technical or financial aid, along the lines of what has been done with the ACP States’.
Īstā ES un Krievijas atpakaļuzņemšanas nolīguma problēma ir jautājums par to, vai cilvēktiesību aizsardzībai ir jāieņem centrālā vieta, vai arī tā jānostumj otrajā vietā aiz vispārinātas pieejas, kurā savukārt drošības aspekti ir svarīgāki par humānajiem aspektiem.
The real problem with the EU-Russia readmission agreement lies in the question whether protection of human rights is to occupy a central place or be relegated to second place by a summary approach to return in which the security aspect takes precedence over the humanitarian aspect.
Atpakaļuzņemšanas nolīgumos ir jāpretojas impulsam jaukt nelegālo imigrāciju ar noziedzību.
Readmission agreements must resist the impulse to confuse illegal immigration with crime.
Tie nedrīkst novest pie kārdinājuma imigrācijas politikas priekšplānā izvirzīt atpakaļuzņemšanu.
They must not lead to the temptation of placing return at the centre of immigration policy.
Tajos nedrīkst pieļaut raizes par skaitļiem, lai vājinātu koncentrēšanos uz indivīdu cilvēktiesībām.
They must not allow the preoccupation with figures to water down the focus on individual human rights.
Pat viens cilvēktiesību pārkāpums ir pietiekams, lai radītu bažas.
Even one human rights violation is enough to give us cause for anxiety.
Nolīgumā pragmatiskā dimensija nedrīkst aizēnot morālo dimensiju.
In the agreement, the pragmatic dimension must not eclipse the moral dimension.
Attiecības starp Eiropas Savienību un Krieviju pastāvīgi paplašinās.
Relations between the Union and Russia are expanding constantly.
Ja tās uzskatāmas par patiesu panākumu, šīm attiecībām jāvirzās no tīri tehniskas jomas vērtību jomā.
If they are to be considered a genuine success, they must move beyond the purely technical sphere into the sphere of values.
Tikai šādi mēs panāksim plašākas Eiropas mērķi, pamatvērtību apzināšanos un spēju ietekmēt notikumus pasaulē.
Only in that way shall we achieve the aim of a wider Europe, conscious of fundamental values and able to make its mark on the world.
Tikai pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Parlaments dod savu piekrišanu nolīgumam.
It is on the basis of these considerations that Parliament is giving its assent to the agreement.
Ir tikai viens kritērijs, lai novērtētu nolīguma likumību: augsta cilvēka cieņa, kas ir Eiropas Savienības politikas sākuma punkts un galamērķis.
There is only one yardstick for gauging the legitimacy of the agreement: sublime human dignity, the starting point and the ultimate goal of Union policies.
par priekšlikumu Padomes lēmumam attiecībā uz nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu un Krievijas Federāciju par atpakaļuzņemšanu
on the proposal for a Council decision concerning the conclusion of the Agreement between the European Community and the Russian Federation on readmission
Referents atzinīgi vērtē nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu un Krievijas Federāciju par atpakaļuzņemšanu, kas tiek noslēgts kopā ar nolīgumu par vīzu atvieglotu izsniegšanu; atzinīgi vērtē nolīguma parakstīšanu, kas veicina kopīgās brīvības, drošības un tiesiskuma telpas veidošanu saistībā ar stratēģisko sadarbību starp ES un Krieviju.
Your draftsperson welcomes the conclusion of the Agreement between the European Community and the Russian Federation on readmission, in parallel to the visa facilitation agreement, as a step toward completing the Common Space of Freedom, Security and Justice within the strategic partnership between the EU and Russia.
Viņš ir gandarīts par to, ka nolīgums nosaka skaidrus pienākumus un procedūras Krievijas Federācijas un dalībvalstu pilnvarotajām iestādēm attiecībā uz nelegālu rezidentu atpakaļuzņemšanu.
He is pleased that the Agreement establishes clear obligations and procedures for the authorities of the Russian Federation and the Member States regarding the readmission of illegal residents.
Viņš uzskata, ka nolīguma ratifikācija un stingra apņemšanās īstenot to no Krievijas Federācijas puses ir nepieciešamas, lai ieviestu nolīgumu par vīzu atvieglotu izsniegšanu kā tiesību aktu.
He considers that the ratification of the Agreement by the Russian Federation and a strong commitment to its implementation should be prerequisites to the enactment of the visa facilitation agreement.
Turklāt viņš uzsver, ka visas nepieciešamas prasības, kas ir saistītas ar atpakaļuzņemšanas nolīgumu un nolīgumu par vīzu atvieglotu izsniegšanu, ir jāīsteno jau iepriekš, lai nolīgumi varētu stāties spēkā.
He stresses also that all necessary requirements connected to the Agreements on readmission and visa facilitation need to be fulfilled before the Agreements can enter into force.
Šajā sakarā viņš sagaida, ka Krievija nepārprotami apņemsies parakstīt un īstenot papildu protokolu ar Franciju, Portugāli un Spāniju, par nelegālu imigrantu maksimālo turēšanu apcietinājumā.
In this regard, he expects a firm commitment from Russia to sign and implement an additional protocol with France, Portugal and Spain regarding the time limit applicable to the detention of illegal immigrants.
Viņš uzsver, ka Komisijai un Padomei jāinformē Eiropas Parlaments par šā nosacījuma īstenošanu.
He insists that the Commission and the Council should inform the European Parliament of the fulfilment of this condition.
Viņš ir pārliecināts par nepieciešamību uzlabot migrācijas pārvaldības spēju Krievijas Federācijā, lai šīs valsts iestādes varētu pildīt saistības saskaņā ar atpakaļuzņemšanas nolīgumu pēc tā stāšanas spēkā.
He sees the need for the enhancement of the capacity of the Russian Federation in migration management in order for its authorities to be able to meet the responsibilities under the readmission agreement as of its entering into force.
Referents pauž bažas par tiesiska regulējuma trūkumu nolīguma īstenošanai un tādēļ uzskata, ka Komisijai jācenšas nodrošināt Krievijas valsts iestādes ar nepieciešamajām speciālajām zināšanām, lai šī valsts spētu pildīt saistības saskaņā ar starptautiskajiem standartiem.
Your draftsperson is concerned about the absence of a regulatory framework for implementing the Agreement and considers, therefore, that the Commission should seek to provide the Russian authorities with the necessary expertise in order for the country to be in a position to meet its obligations according to the international standards.
Viņš atzinīgi vērtē to, ka Krievijas Federācija ar kaimiņvalstīm ir uzsākusi dialogu un pārrunas par imigrantu atgriešanos un atpakaļuzņemšanu, lai īstenotu nolīgumu attiecībā uz pienākumu uzņemt trešo valstu valstspiederīgos un bezvalstniekus, kad būs pagājis trīs gadu pārejas periods pēc nolīguma stāšanas spēkā.
He welcomes the fact that the Russian Federation has started dialogue and negotiations with its neighbours on return and readmission in order to be in a position to implement this Agreement regarding the obligation to readmit third-country nationals and stateless persons by the end of a 3-year transition period after its entering into force.
Komisijas pieredze sarunās par šāda veida nolīgumu noslēgšanu arī varētu dot vērtīgu ieguldījumu šajā gadījumā.
The Commission's expertise on negotiating such agreements could serve as an invaluable input in this case as well.
Noslēgumā referents pauž bažas par to, ka nolīgumā nav skaidri norādīts uz patvēruma meklētāju neiekļaušanu nolīguma darbības jomā un tādēļ varētu notikt tādu patvēruma meklētāju izdošana, kuru pieteikuma patiesums nav pārbaudīts vai kuru prasība noraidīta vai atzīta par nepamatotu tādēļ, ka attiecīgā valsts tiek uzskatīta par "drošu trešo valsti".
Finally, your draftsperson is concerned that the Agreement does not explicitly exclude asylum-seekers from the scope of the Agreement and may, therefore, involve the readmission of asylum-seekers whose claims have not yet been determined on their merits, or whose claims have been rejected or deemed inadmissible pursuant to the application of the "safe third country" concept.
Tāpēc viņš uzsver, ka Komisijai jāapspriež šis jautājums kopīgā atpakaļuzņemšanas komitejā un aicina noteikt drošības pasākumus, lai nodrošinātu, ka patvēruma meklētājiem ir pieejama taisnīga un efektīva patvēruma piešķiršanas procedūra, tostarp nodrošinot neatraidīšanas principa respektēšanu.
Therefore, he insists that the Commission should raise this matter in the joint readmission committee and call for safeguards to ensure that asylum-seekers have access to a fair and effective asylum procedure, inter alia to ensure respect for the principle of non-refoulement .