natgillin/translations-raw huggingface dataset:
b) pašreizējā Finanšu plāna struktūra nav piemērota, lai izceltu Komisijas noteiktās prioritātes, kuras atbalsta Parlaments (piem., Lisabonas stratēģiju);
b) the structure of the current FP is not adequate to highlight the priorities identified by the Commission and shared by the Parliament (i.e. Lisbon strategy),
c) Parlaments nevar izmantot 7. izdevumu kategorijas (pirmspievienošanās) apropriācijas;
c) the EP cannot use the appropriations of heading 7 (pre-accession),
d) termiņa pagarinājuma sākumā Finanšu plāns 2006. gadam paredzēts ES ar 25 dalībvalstīm, turpretim Finanšu plāns 2007. gadam būs ES ar 27 dalībvalstīm.
d) the starting point for the prolongation - FP for the year 2006 - is based on EU-25 while the FP for 2007 onwards will be for EU-27.
Referents atzīst, ka Parlaments atrodas delikātā situācijā, kur juridiskajām saistībām un politiskajiem lēmumiem ir ievērojama nozīme, taču uzskata, ka Eiropas Parlaments nevar riskēt tikt saistīts ar 26. panta noteikumiem.
The Rapporteur acknowledges that Parliament finds itself in a delicate position where legal obligations and political decisions are of considerable significance but believes that the European Parliament cannot take the risk to be bound by the provisions of article 26.
Tam nav arī iespējams paredzēt rezultātu sarunām par jauno Finanšu plānu/Iestāžu nolīgumu.
Neither can it anticipate the result of the negotiations on the next FP-IIA.
Eiropas Parlamenta Juridiskais dienests 7. februārī apsver kontekstu par neskaidrībām saistībā ar sarunu rezultātu.
In a note dated 7 February, the European Parliament's Legal Service considers the context of uncertainty concerning the outcome of the negotiations.
Pēc Juridiskā dienesta domām, Iestāžu nolīguma denonsēšana notiks „2006. gada sākumā”, ievērojot iestāžu sadarbības principu.
According to the Legal Service, denunciation of the IIA should take place “early in 2006” in respect of the principle of loyal cooperation between the institutions.
Vēlāka denonsēšana nozīmēs nešaubīgu nākamā Iestāžu nolīguma apstiprināšanu Eiropas Parlamentā.
A late denunciation could imply an implicit acceptance by the European Parliament of the future IIA.
Kā ierosināts Juridiskā dienesta atzinumā, referents uzskata, ka Eiropas Parlamentam jāatturas paust savu nostāju par spēkā esošā Iestāžu nolīguma denonsēšanu, pirms ir panākta vienošanās par nākamo Iestāžu nolīgumu.
As the opinion by the Legal Service suggests, the Rapporteur believes that the European Parliament should reserve its position concerning the possibility to denounce the current IIA before the new IIA is agreed.
Pēc balsojuma par rezolūciju Parlamenta priekšsēdētājs varētu nosūtīt vēstuli Komisijas priekšsēdētājam un Padomes priekšsēdētājam, lai viņus informētu par Eiropas Parlamenta lēmumu turpināt notiekošās sarunas, neierobežojot iespējamo rezultātu.
After the vote on the resolution, a letter could be sent by the President of Parliament to the President of the Commission and the President of the Council to inform them of the European Parliament decision confirming the will to continue the ongoing negotiations without prejudice of the outcome.
Patiesībā šis lēmums apstiprinās Parlamenta atteikumu automātiski pagarināt esošo Finanšu plānu.
In reality, this decision would confirm Parliament's rejection of a mechanical continuation of the current FP.
Paplašināšanās ietekme
The link with enlargement
Papildus citiem jautājumiem par sagaidāmajām pārmaiņām pēc 2006. gada, referents vēlas izvirzīt vēl vienu jautājumu saistībā ar to, kā 2007. gada budžetu ietekmēs ES paplašināšanās.
In addition to the transition beyond the year 2006, the Rapporteur wishes to raise another question which has an impact on the annual 2007 Budget, relating to enlargement.
Prognozes par Bulgārijas un Rumānijas iekļaušanos tiek pamatotas ar politisku lēmumu (ar Eiropas Parlamenta piekrišanu), kas jāpieņem līdz nākamajai vasarai.
The forecasts for the accession of Bulgaria and Romania are based on a political decision (with the consent of the European Parliament) to be taken before next summer.
Lai gan Komisijas priekšlikums ir paredzēs ES, kurā ir 27 valstis, budžeta apstiprināšanu 27 valstu ES nav iespējams pabeigt, pirms oficiāli nav apstiprināts lēmums par paplašināšanos.
Although the Commission has based its proposal on an EU with 27 countries, no agreement for a budget for 27 countries can be concluded before the formal decision on enlargement has been taken.
Tādēļ referents uzskata, ka, vai nu iesniedzot, vai arī neiesniedzot Finanšu plānu, Komisijai ir jāiesniedz PBP 2007. gadam ES, kurā ir 25 valstis, un pēc paplašināšanās apstiprināšanas jāiesniedz grozījumu vēstule sakarā ar 2 jaunām ES valstīm, līdzīgi kā ES paplašināšanās gadījumā 2004. gadā.
Therefore the Rapporteur considers that with or without a new Financial Perspective, the Commission should present the PDB for 2007 for EU 25 and, once the accession becomes effective, present an amending Letter for EU 2 on a similar basis as for the enlargement to EU 10 in 2004.
Pamatojoties uz šo dokumentu, referents lūdz Budžeta komiteju:
On the basis of the following document the Rapporteur asks the Committee on Budgets to:
· uzsvērt, ka ir svarīgi atstāt Komisijai rīcības brīvību ikgadējās procedūras veikšanai, mudināt Komisiju iesniegt PBP, ņemot vērā koplēmumus, bet paredzot pietiekamu rezervi ikgadējās procedūras normālai gaitai gadījumā, ja vienošanās par nākamo Finanšu plānu/Iestāžu nolīgumu tiek panākta;
· emphasise that it is essential that the Commission leaves a margin of manoeuvre for the annual procedure, urging the Commission to present a PDB, respecting the co-decisions but leaving sufficient margin to allow the normal evolution of the annual procedure, in case an agreement on the IIA/FP is reached;
· lūgt Komisiju iesniegt PBP ES, kurā ir 25 dalībvalstis, līdz Bulgārijas un Rumānijas pievienošanās apstiprināšanai.
ask the Commission to present the PDB for 25 Member States until the accession of Bulgaria and Romania becomes effective.
Par politiskajām prioritātēm 2007. gada budžetā
on political priorities for the 2007 Budget
„Iztēle ir svarīgāka par zināšanām."
"Imagination is more important than knowledge."
Alberts Einšteins
Albert Einstein
Pirmie Eiropas Savienības budžeti septiņdesmitajos gados bija paredzēti galvenokārt kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) attīstībai.
The first years of the European Union budget in the 1970s were spent mostly on the development of the CAP.
Pēc tam, astoņdesmitajos gados, dominēja struktūrfondi, kur ne maza nozīme bija palīdzībai pārejas procesā jaunpienācējiem no Vidusjūras valstīm .
Then came the Structural Funds predominance in the 1980s, not least to help the transition of the new Mediterranean arrivals.
Temps mainījās, kad krita Berlīnes mūris un sabruka Padomju Savienība un kad izstrādāja ārējās programmas, lai palīdzētu Centrālās Eiropas un Austrumeiropas valstīm attīstīt infrastruktūras ar tādiem pasākumiem kā Phare un Tacis .
The tempo changed with the fall of the Berlin Wall and the collapse of the Soviet Union when external programmes were developed to assist infrastructures in Central and Eastern Europe with such actions as Phare and Tacis.
Vēlāk, sākot ar 1984. gadu, tika sperti ievērojami soļi, turpinot veidot celtni uz 1957. gada Romas Līgumā liktajiem pamatiem, kam turpmāko 20 gadu laikā sekoja ne mazāk kā četras Līguma pārskatīšanas – Vienotais Eiropas akts, Māstrihtas, Amsterdamas un tad Nicas Līgums, un tas bija ātrākais brīvprātīgas suverenitātes sadales laiks, kāds pasaulē jebkad pieredzēts.
During this latter period, from 1984 onwards, tremendous steps were taken in building on the foundations of the Rome Treaty of 1957, with no less than four Treaty revisions in the space of the next 20 years - the Single European Act, Maastricht, Amsterdam and then Nice - the fastest period of voluntary sovereignty-sharing that the world has ever seen.
Pārmaiņu rezultātā Eiropas Savienībai izveidojās ne tikai plašs jaunu pilnvaru loks tādu nozaru politikas pārvaldē kā kopējais tirgus, vienota valūta, vide un jaunā ārpolitika.
Changes not only introduced vast new competences for the European Union to manage such policies as the single market, the single currency, the environment and an emerging foreign policy.
Arī finanšu plāns, tāpat sākot ar 1984. gadu, kļuva par shēmu, kuras robežās varēja paredzēt izdevumus ilgākam laika posmam, Eiropas politikai strauji attīstoties.
The financial perspective also evolved as a means of providing a framework, also starting in 1984, in which expenditure could be envisaged for the rapidly developing European policies over a long time period.
Pa šo laiku pasaule nav stāvējusi uz vietas.
In the meanwhile, the world has not stood still.
Berlīnes mūra sabrukums 1989. gada novembrī iezīmēja Eiropas Savienības paplašināšanās procesa sākumu, pievienojoties Centrālās Eiropas un Austrumeiropas valstīm, bet divu austrumu valstu – Bulgārijas un Rumānijas pievienošanās paredzēta 2007. gada janvārī.
The fall of the Berlin Wall in November 1989 started the process of Central and Eastern European enlargement of the European Union which has still to welcome two Eastern countries, Bulgaria and Romania, expected for January 2007.
Turklāt norisa milzīgs progress tehnoloģiju jomā, kā rezultātā patlaban pārveidojas pasaules tirgus.
Furthermore, huge advances in technology took place, which are currently reshaping the global marketplace.
Līdz ar pārlūkprogrammu sistēmas ieviešanu 1995. gadā tikai nedaudz vairāk nekā desmit gadus vecais globālais tīmeklis ne tikai pašos pamatos mainījis cilvēku darba un darījumu metodes, bet arī ievedis pasaules tirgū vairāk nekā 2 miljardus patērētāju.
The world wide web, only just over a decade old with the introduction of the browser system in 1995, has fundamentally not only altered the way in which people work and do business, but also has brought in over 2 billion consumers into the global market.
Tas novērsa daudzus šķēršļus un Eiropas valstis izjūt daudz koncentrētāku un spēcīgāku konkurenci, nekā tā jebkad bijusi visā ES vēsturē.
As a result, barriers are being flattened and competition is more focussed and vigorous for European countries than at any other time in the history of the EU.
Globalizācija nav jauna parādība, bet gan dzīves īstenība.
Globalisation is no new phenomenon, but is a fact of life.
Kā to nesen raksturoja kāds ievērojams Eiropas rūpniecības darbinieks, „tā ir parādība, kad visā pasaulē pakāpeniski tiek likvidētas fiziskās, politiskās, sabiedriskās, kultūras, valodas un citas robežas, kas atdala ekonomiskos reģionus, kultūras vai zinātnes aprindas, politiskos režīmus un citas struktūras”.
As recently described by a leading European industrialist, 'it is the phenomenon of the gradual and worldwide elimination of physical, political, societal, cultural , linguistic and other borders, which separate economic regions, cultural or scientific communities, political regimes and other entities'.
Rezultātā saasinās globālā konkurence un izvirzās galvenais jautājums – vai uzņēmēju un sabiedrības potenciāls ir pietiekams, lai pielāgotos gaidāmajām pārmaiņām?
With the resulting intensity in global competition comes the central question on the capability of entrepreneurs and societies to adjust sufficiently to the changes underway.
Kamēr vairums lietišķo nozaru tiek galā ar šī laika nestajām pārbaudēm, pārliecība par sekmīgu sabiedrības pielāgošanos nav tik droša.
While most businesses are coping with the challenges this brings, there is less certainty about the success of societies to adjust.
Teicienā, ka internacionalizē visu, izņemot valdības, nenoliedzami izskan liela patiesība.
The saying that everything is being internationalised except governments has an undeniably strong ring of truth about it.
Tādas problēmas kā vitāli svarīga nepieciešamība ieguldīt līdzekļus pētniecībā un veicināt jauninājumus, kā arī radīt vajadzīgo vidi, mazo un vidējo uzņēmumu uzplaukumam, arvien lielākā mērā uzskatāmas par galvenajām prioritātēm, kas nodrošina Eiropas konkurētspēju.
Issues such as the vital necessity to invest in research and promote innovation, and providing the right environment in which SMEs can flourish are increasingly recognised as major priorities for Europe's competitiveness.
Neatliekamā vajadzība nodrošināt ilgtermiņa enerģijas piegādes un ar to saistītie vides faktori joprojām prasīs skaidrus risinājumus.
The urgent need to assure long-term energy supplies and the related environmental factors will continue to require clear solutions.
Eiropas politiķu prātus ne mazāk nodarbinās demogrāfisko pārmaiņu un imigrācijas radītās sekas.
Not least the effect of demographic change and immigration will be a theme of growing importance in the minds of European policy makers.
Kādēļ šīs tēmas minētas dokumentā par gada budžeta prioritātēm?
Why mention these subjects in a priorities paper for the annual budget?
Iemesls ir pavisam vienkāršs.
The reason is simple.
Tā kā ES noslēdz debates par jauno finanšu plānu, kas, iespējams, ilgs līdz 2013. gadam, politiķiem ir svarīgi koncentrēties uz to, kas pēc gadiem būs ES patiesās problēmas, un neaprobežoties tikai ar veciem priekšstatiem par prioritātēm pirms desmit gadiem.
As the EU completes its discussions on a new financial perspective, probably running to 2013, it is essential for policy makers to focus on what the real challenges will be for the EU in the years ahead, and not be limited to old notions of what were priorities a decade ago.
Jaunā finanšu plāna pirmajam budžetam vajadzēja būt stratēģiskam un galvenā uzmanība jāpievērš tām iekšpolitikas un ārpolitikas jomām, kurās ar finansējumu palīdzību var radīt ievērojamas pārmaiņas un līdzekļus izmantot lietderīgi.
The first budget of the new FP should be strategic in nature, looking at those areas of external and internal policies where funding can make a significant difference and which provide real value for money.
Nākamajiem septiņiem gadiem ierosinātā finanšu plāna kritisks izvērtējums atklāj, ka globālās problēmas nekad nav bijušas tik lielas kā pašlaik, turklāt resursi, kas it kā pieejami to uzveikšanai, nav pietiekami, jo īpaši pētniecības un jauninājumu jomā.
A critical assessment of the current FP proposed for the next seven years reveals that never have the global challenges been greater - and yet the resources likely to be available to meet them are insufficient, especially in the area of research and innovation.
Tas drīzāk ir finanšu plāns deviņdesmitajiem gadiem, nevis 21. gadsimtam.
It is a financial perspective more for the 1990s than the 21st century.
Tāpēc referents uzskata, ka debates par 2007. gada budžetu jārisina, paturot prātā šādas trīs vadlīnijas:
This is why the rapporteur considers that the debate on the 2007 budget should develop with the following three strands in mind:
politiskās prioritātes,
– Policy priorities
lietderīga līdzekļu izmantošana,
– Qualitative value for money
sākt gatavoties pārskatam.
– Begin preparing for the review
POLITISKĀS PRIORITĀTES 2007.
POLICY PRIORITIES FOR THE BUDGET 2007
Jaunā finanšu plāna pirmajā gada budžetā 2007. gadam referents saskata šādas prioritātes:
For 2007, the first annual budget of the new financial perspective, the rapporteur sees the following priorities:
ārējās attiecības – ES loma globalizētā pasaulē
– External Relations – the EUs role in a globalised world
§ partnerības un sadarbības nolīgumi,
§ Partnership/Cooperation agreements
§ Eiropas kaimiņattiecību politika un pirmspievienošanās instrumenti,
§ European neighbourhood policy & Pre-accession instruments
§ attīstības politika; demokratizācija un cilvēktiesības,
§ Development Policy; Democratisation and Human Rights
§ kopīga ārpolitika un drošības politika;
§ Common Foreign and Security Policy
drošības dimensija
– The Security dimension -
§ ārējā, tostarp enerģētikas drošība, terorisma draudi,
§ External e.g. energy security, terrorist threats
§ iekšējā drošība, tostarp robežkontrole, imigrācija;
§ Internal e.g. Border controls, immigration
§ pilsoņi un saziņa,
§ Citizens and communication
Pieejamie līdzekļi izjutuši nopietnu spiedienu ne tikai tradicionāliem politikas virzieniem negaidītu prasību dēļ, kad laika gaitā norisa starptautiskas pārvērtības, kam bija vajadzīgs ES atbalsts.
Not only have the resources available been under severe pressure due to unexpected demands on the budget for traditional policies, added over time as international developments have occurred which required EU support.
Referents ir pārliecināts, ka 2007. gada budžetā par nozīmīgu prioritāti jākļūst Eiropas attiecībām ar pārējo pasauli, tajā aktīvi iesaistoties .
The rapporteur is convinced that a significant budgetary priority for 2007 must be to support Europe's relationship with the rest of the world through active engagement.
Pienācis laiks, kad ES jāziedo vairāk enerģijas, lai noskaidrotu, kas notiek aiz tās robežām, un uzzinātu, kāds būs šo notikumu iespaids uz tās politiku.
It is time for the EU to spend more of its energies in finding out what is happening beyond its frontiers and learn what consequences there are for its policies.
Tā rīkojoties, citas valstis, jo īpaši mūsu kaimiņus, jāuzrunā no jau noslēgtu nolīgumu pozīcijas, piemēram, asociācijas nolīgumi Austrumeiropā un Balkānos un Barselonas process dienvidos vai arī stratēģiskas partnerattiecības ar Austrumiem).
In doing so the message to other countries, and particularly to our neighbours, must build on already existing agreements (such as Association agreements in Eastern Europe and the Balkans, and the Barcelona process to the south or the strategic partnership to the East).
Ierobežota budžeta apstākļos būs jānosaka prioritātes.
In restricted budgetary circumstances, priorities will need to be established.
Šajā sakarā ir svarīgas četras jomas:
The following four areas are relevant in this context:
Partnerattiecību un sadarbības nolīgumi
Partnership and cooperation agreements
Eiropas ārpolitikas apjoma un sarežģītības pakāpes pieaugumu daļēji atspoguļo nepārtrauktās izmaiņas un jaunās vajadzības globalizētajā pasaulē.
This increase in the scope and complexity of the Europe's external relations partly reflects on-going changes and new necessities in a globalising world.
Tomēr referents ir pārliecināts, ka tam, lai ES pilnībā varētu uzņemties uzticama globālā partnera lomu, vajadzīgs, lai tās ārējie sakari pirmkārt un galvenokārt balstītos uz saskaņotu un vienojošu stratēģiju, kur nepārprotami noteiktas Savienības intereses un stratēģiskās prioritātes 21. gadsimtā.
However, the rapporteur believes that for the EU to fully assume its role as a credible global partner, its external relations must first and foremost be based on a coherent, over-arching strategy which clearly defines the Union's interests and strategic priorities in the 21st century.
Par pirmo soli uz šādu plašāku stratēģiju varētu kļūt esošo un iecerēto nolīgumu pārskats, īpašu uzmanību pievēršot to uzdevumiem, efektivitātei un Savienības interesēm un stratēģiskajiem mērķiem.
A first step towards such a broader strategy could be an assessment of existing and envisaged agreements, with particular attention given to their purpose, effectiveness and the Union's interests and strategic objectives involved.
Tomēr, neraugoties uz ES un ASV varas iestāžu atjaunoto apņēmību izveidot kopīgu rīcības plānu, nav gandrīz nekāda progresa, pielāgojot ES un Savienoto Valstu attiecības 21. gadsimtam.
However, despite the renewed determination of the EU and US administrations to shape a common agenda, there has been little or no progress in adapting the EU's relationship with the United States to the 21st century.
Kā minēts R. Böge ziņojumā par politiskām problēmām un budžeta līdzekļiem, „Komisijas priekšlikumā šī pieeja nav atspoguļota, un Eiropas Parlamentam būtu jāpiedalās šādu lēmumu pieņemšanā, ja tie ietekmē budžetu”.
As noted in the Böge report on policy challenges and budgetary means, 'this approach is not reflected in the Commission proposal and the European Parliament should participate in decisions on such matters if they have budgetary implications'.
Parlamenta politiskās ietekmes jautājums ir ārkārtīgi nozīmīgs koplēmumu instrumentiem, un patlaban ar to nodarbojas atbilstīgās komitejas.
For the co-decision instruments, the question of policy influence of the Parliament is of high importance and is currently being dealt with in the respective committees.
Referents pilnībā atbalsta vadošo komiteju centienus virzīt pieejamos līdzekļus uz prioritārām jomām, nevis atstāt tos pilnībā Komitejas un Padomes ziņā saskaņā ar komitioloģijas procedūrām.
Your rapporteur fully supports the lead committees' efforts to steer the available resources to priority areas (rather than leaving this entirely to Commission and Council under comitology procedures).
Tomēr ir ļoti svarīgi budžeta procedūrā atstāt pietiekamu rezervi politiskiem lēmumiem, tāpēc ļoti atbilstīga ir kārtība, kad Komisija ierosina budžeta struktūru un Parlaments, iespējams, to groza.
It is, however, very important that sufficient leeway is left for political judgment in the budgetary procedure: the budget structure to be proposed by the Commission, and possibly changed by the Parliament, is therefore relevant.
Referents apzinās, ka dažas no šīm grūtajām izvēlēm būs un arī ir jāatrisina koplēmuma procedūras līmenī, kas patlaban norisinās.
The rapporteur is conscious that some of these hard choices will and should be settled at the level of the co-decision acts currently being dealt with.
Kā rīkoties ar 20% samazinājumu 4. izdevumu kategorijā?
How would a 20% reduction under heading 4 be dealt with?
Kāda būs attiecība starp triju galveno koplēmuma procedūrā apspriežamo triju galveno jomu – kaimiņattiecību, stabilitātes instrumentu attīstības instrumentu - finansējumu?
What would be the relationship between the financial envelopes of the three main co-decision acts: Neighbourhood, Stability Instrument and Development Instrument?
Kādas būs pirmspievienošanās instrumentu un humānās palīdzības sekas, ja lēmumi par tām nav pieņemti koplēmuma procedūrā?
What would be the resulting effects on the Pre-accession Instrument and humanitarian aid that are not co-decided?
Tie ir sarežģīti jautājumi, uz kuriem varēs atbildēt tikai tad, kad būs zināms jaunais finanšu plāns un tā elastības nosacījumi.
These are difficult questions which can only be answered once the new FP and its flexibility provisions are known.
Attīstības politika, demokratizācija un cilvēktiesības
Development Policy; Democratisation and Human Rights
Referents vēlētos atkārtot R. Böge ziņojumā izteikto aicinājumu piešķirt pietiekami daudz līdzekļu, lai atbalstītu pašreizējās saistības nabadzības samazināšanai, un, vēl jo svarīgāk, Tūkstošgades attīstības mērķus (TAM).
The rapporteur would like to reiterate the call in the Böge Report for sufficient resources to be made available in order to honour existing commitments to poverty reduction and, most importantly, the Millennium Development Goals (MDGs).
Turklāt par jebkuras ilgspējīgas attīstības politikas neatņemamu sastāvdaļu jāuzskata atbalsts demokrātijai, labai pārvaldei un cilvēktiesībām, kas ir svarīgi arī TAM veiksmīgai izpildei.
Furthermore, the promotion of democracy, good governance and human rights should be viewed as an integral part of any sustainable development policy and instrumental in successfully completing the MDGs.
Arī tas būtu jāatspoguļo budžeta prioritātēs.
This should be reflected in the budget's priorities.
Īpaša uzmanība jākoncentrē uz ārējā atbalsta programmu rezultātu un ietekmes novērtējuma paņēmienu uzlabošanu, lai nodrošinātu ES atbalsta iespējami augstāko kvalitāti.
In particular, attention should be focused on improving mechanisms for measuring the results and impact of external aid programmes so as to ensure the highest possible quality of EU aid.
Turklāt referents iesaka pārbaudīt, kā iespējams maksimāli palielināt Kopienas atbalsta pievienoto vērtību, pastiprināt dalībvalstu attīstības politiku un atbalstu saskaņotību, komplementaritāte un konsekvence.
Furthermore, the rapporteur suggests to examine how the added value of Community aid may be maximised by enhancing the coordination, complementarity and coherence of member states' development policies and aid.