natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tikai pēc tiesas prāvas sabiedrība atzina, ka tas nav pareizi.
It was only subsequent to the Court case that the company admitted that this was not true.
ELAS 2000. gada 14. augustā rakstīja, ka tiesas prāvas zaudējuma dēļ peļņas piemaksas tiks samazinātas visām apdrošinājuma ņēmēju grupām un ka sabiedrība tiek pārdota.”
On 14 August 2000 ELAS wrote to say that as a result of the loss of the Court case with profit bonuses would be reduced for 'all' types of policyholders and that the society was up for sale."
Vēstules kopija iesniegta Komitejā
Copy of the letter submitted to the committee.
4.c) Pieļāvumi par apdrošinājuma ņēmēju līgumu „jaukšanu”
4c) Allegations of 'churning' policyholders' contracts
S. Bain ( WE 72) paziņoja, ka 90. gadu vidū Equitable Life bija izstrādājusi stratēģiju pretdarbībai straujajam procentu likmju kritumam, kas bija dramatiski palielinājis tās saistības GAR polišu dēļ tās atskaitēs un apdraudēja minimālo rezervju normas.
In WE72 Mr. BAIN claimed that in the mid-1990s Equitable Life had devised a strategy to counter the sharp fall in interest rates which had increased dramatically its liabilities due to the GAR-policies on its books and threatened its minimum reserves margins.
1) tās varētu pārdot, pamatojoties uz stāstu, ka mūža rentes likmes varētu atkal pieaugt,
(1) they could be sold on the story that annuity rates might go up again
2) tās varētu radīt „jaunus darījumus” no jaunu pensijas produktu pārdošanas,
(2) they would create ‘new business’ from selling a new pension product
3) tās varētu radīt skaidru naudu no beznodokļu pilna maksājuma un ienākumus, ko varētu ieguldīt citos EL produktos,
(3) they would generate cash from the tax-free lump sum, and the income, which could be invested in other EL products
4) apdrošinājuma ņēmēji ar garantētajām mūža rentes likmēm zaudētu viņu garantijas, piedāvājot potenciālus ievērojamus saistību samazinājumus.”
(4) policyholders with guaranteed annuity rates would lose their guarantees, offering potential significant reduction of liabilities."
Tā kā līdz 1995. gada AK vispārējām vēlēšanām – kurās vajadzēja uzvarēt leiboristu favorītam – bija palikuši tikai 2 gadi, „ ES tirdzniecības personāls vērsās pie tās turīgajiem klientiem , kuri bija sasnieguši vai tuvojās 50 gadu vecumam, ierosinot „ienākumu samazināšanu ”
As in 1995 the UK general election - with Labour favourite to win - was only 2 years away, " EL’s salesforce was approaching its affluent clients who were over 50, or as soon as they turned 50, suggesting 'income drawdown
“ienākumu izņemšanu” definē kā “iespēju, kas atļauj aizkavēt mūža rentes izpirkšanu, ja likmēm būtu jābūt zemām, kad tiek sasniegts pensijas vecums.
'income drawdown' is defined as a " facility which allows a delay in buying an annuity if rates should be low when retirement age is reached.
Tā kā apdrošināšanas pārdošanas aģenta pienākums bija parādīt, ka viņš ir piedāvājis klientam vispiemērotāko produktu no apdrošinātāja produktu klāsta, „ otrā tehnika bija aizturēt vai falsificēt ar produktu saistīto informāciju – piemēram, tā nodokļu statusu – vai iespējamos alternatīvos produktus, ko praksē nekad vispār nepārdeva.
As an insurance salesman’s obligation was to show that he had offered the client the most suitable product in the insurer’s product range, " the second technique was to withhold, or falsify, relevant information about the product – its tax status, for instance - or possible alternative products which in practice were never sold at all.
Pēc tam kad izņemšanas pārdošana bija noslēgta, tika ierosināts, ka beznodokļa pilnais maksājums un parasti arī ienākums būtu jāiegulda citos EL produktos.
Then, once the drawdown sale had been clinched, it was suggested that the tax-free lump sum, and usually the income too, should now be invested in other EL products.
Tas apbrīnojamā veidā radīja trīskāršu pārdošanu, trīskāršas komisijas naudas un trīskāršu „jauna darījuma” pārdošanu, bieži par ievērojamām summām, kas rakstāmas ar sešām zīmēm – par to, kas īstenībā bija vecs darījums.”
That miraculously created a triple sale, triple commission, and triple ‘new business’ sales, often of substantial sums well into six figures - from what was actually old business."
WE 72 pielikumā ir vairākas konkrētas lietas, kas atbalsta šo prasību
The appendix to WE72 lists a number of case studies supporting this claim.
WE 72 citētais ziņojums
A report cited by WE72
Skotijas IFA firmas Alan Steel Asset Management ziņojums min 200 neapmierinātu EL apdrošinājuma ņēmēju , „kuri visi bija norādījuši uz informācijas trūkumu un maldināšanu pārdošanas laikā, un praktiski visiem šiem klientiem vislabākais padoms būtu bijis – nedarīt neko vai pieņemt pakāpeniskas pensionēšanās plānu ...
Report by Alan Steel Asset Management, a Scottish IFA firm. listed 200 cases of dissatisfied EL policyholders where " every single one had featured lack of information and misrepresentation at point of sale and for virtually all of these clients, doing nothing or taking a phased retirement plan had been best advice ...
Ienākumu izņemšana bija sarežģīts variants, kuram vajadzīgs pareizs padoms, taču tiešas pārdošanas gadījumā bija plašas iespējas nelikumībām ar komisijas naudu.
Income drawdown was a complex option requiring proper advice, but when sold directly there was substantial scope for commission abuse.
Ko darīja regulators?
What was the regulator doing?
Publiski pieejamajiem skaitļiem 1999. gada februārī būtu vajadzējis iedarbināt PIA trauksmes zvanus: EL pārdevēji jau bija pārdevuši 11 600 ienākumu izņemšanas plānus GBP 1,35 miljardu vērtībā – gandrīz divreiz vairāk nekā GBP 750 miljoni tuvākajam konkurentam un četras reizes vairāk par nozares vidējo skaitli.
In February 1999 publicly available figures ought to have set alarm bells ringing in the PIA: EL’s sales force had already sold 11,600 income drawdown plans worth £1.35bn – almost twice the £750m sold by the next biggest player ... and four times the industry average.
Turklāt EL bija ieguldījusi 95 % no savas izņemtās naudas savā peļņas fondā – kurpretim galvenie konkurenti Scottish Equitqble (25% peļņas fondā ) un Winterthur (ļoti maz) abas publiski sacīja, ka vairākumam ieguldītāju šī forma nav piemērota.
Moreover, EL had invested 95% of its drawdown money in its with-profits fund – whereas chief rivals Scottish Equitable (25% in with-profits) and Winterthur (very little) both said publicly that with-profits was not suitable for most investors.
Kādēļ EL tik ievērojami neatbilda citām nozares sabiedrībām?
Why was EL so out of line with the rest of the industry?
Beidzot 2002. gada maijā FSA paziņoja savas bažas: tā bija atklājusi, ka izņemšana varētu tirdzniecības aģentiem ienest 6 % komisijas naudas salīdzinājumā ar 1,5 % mūža rentēs, un paziņoja, ka izskatīs liecības par nelikumībām pārdošanā.”
At last in May 2002 the FSA announced its concerns: it had discovered that drawdown could earn salesmen commissions of 6% compared with 1.5% in annuities, and said it was reviewing evidence of bias in sales."
S. Bain secināja: „Tūkstoši pensiju ar vērtīgām garantētām mūža rentes gada likmēm tika izsvītrotas no grāmatām, klientus parasti pat neinformējot, ka viņiem ir bijusi garantēta likme, nerunājot jau par informētas izvēles piedāvāšanu.
Mr. BAIN concluded: "Thousands of pensions carrying valuable guaranteed annuity rates were wiped off the books, with customers typically not even informed that they had a guaranteed rate, let alone being offered an informed choice.
Kā EL tika cauri ar šiem kliedzošajiem uzņēmējdarbības veikšanas noteikumu pārkāpumiem, nerunājot jau par vispārējiem godīguma un uzcītības principiem?
How did EL get away with these flagrant breaches of conduct of business rules, not to mention the overriding principles of integrity and diligence?
Es domāju, ka AK regulatori galvenokārt nekompetences dēļ nespēja ievērot skaidrus brīdinājuma signālus par sabiedrības uzņēmējdarbības veikšanu un sniegt patērētajiem jebkādu aizsardzību no tās.
I believe the UK regulators firstly through incompetence failed to notice clear warning signals about this company’s conduct of business or give the consumer any protection from it.
Otrkārt viņi nespēja saprast, kā šī uzņēmējdarbības prakse ļāva EL nepareizi prezentēt tās jauno darījumu vērtību tostarp tās kritiskajos finanšu pārskatos.
Secondly they failed to understand how these business practices enabled EL to misrepresent the value of its new business, among other things, in its critical financial reporting.
Beidzot, viņi vienojās ar Equitable Life jauno valdi stratēģijā samazināt finanšu un reputācijas kaitējumus sabiedrībai, nozarei un valdībai.
Finally, they colluded with Equitable Life’s new board in a strategy to minimise financial and reputation damage to the company, the industry and the government.
Taču to varēja izdarīt tikai uz apdrošinājuma ņēmēju pierādīto likumīgo tiesību rēķina.”
But this could only be done at the expense of policyholders’ proven legal rights."
Līdzīgu pieņēmumu izdarīja M. Josephs (WE69), paziņojot, ka „Equitable nolēma maldinoši pārstāvēt aktīvu pamatojumu tās jaunākajām „ieguldījumu” polisēm tādām kā personālās pensijas un apdrošināšanas obligācijas.
A similar allegation was made by Mr. JOSEPHS (WE69) claiming that " Equitable decided to misrepresent the asset backing for its newer ‘investment’ policies such as Personal Pensions and Insurance Bonds.
To praktizēja tirdzniecības aģenti kopš 1987. gada ...
It did this from 1987 via its sales force...
Laika gaitā Equitable izvirzīja par mērķi aizvietot vecākās polišu formas ar „tehniski efektīvākām” versijām, kas prasa pat mazākas kapitāla rezerves (ierobežotāku garantiju dēļ).
Over time, Equitable pursued the goal of replacing older forms of policy with more ‘technically efficient’ versions, requiring even smaller capital reserves (because of more limited guarantees).
Lai saglabātu šķietamu taisnīgumu, šādas polises saņēma tādu pašu kopējo peļņu, bet ar būtiski palielinātu gala piemaksas proporcionālo daļu, lai nosegtu samazināto garantēto elementu.
To sustain apparent fairness, such policies received the same total return, but with a substantially increased proportion of final bonus to cover the reduced guaranteed element.
Šķietamais taisnīgums bija mirāža, jo visa gala piemaksa bija ar līgumu atņemama jebkurā laikā, tā kā pieaugušās „efektivitātes” cena sabiedrībai bija būtiski palielināts risks apdrošinājuma ņēmējam.
The apparent fairness was a mirage because the whole of final bonus was contractually removable at any time, so that the price of increased ‘efficiency’ for the Society was substantially increased risk for the policyholder.
Šie riski bija tīšām noslēpti no klientiem, kurus ietekmēja šāda tīša polišu restrukturēšana.”
These risks were deliberately concealed from the customers affected by such deliberate policy restructuring . "
4.d) Apgalvojumi par komunikācijas trūkumu starp AK regulatoriem
4d) Claims of communication failure between UK regulators
M. Nassim ( WE 7) apgalvoja, ka „ piesardzīgie regulatori nespēja efektīvi sazināties ar tiem, kas bija atbildīgi par uzņēmējdarbības veikšanas kontroli apdrošināšanas sabiedrībās, jo īpaši attiecībā uz ELAS publicēto aktuārās un apdrošināšanas uzņēmējdarbības paradigmu, vai ieteikt uzņēmējdarbības veikšanas regulatoriem, ka reālais stāvoklis drīzāk nekā maksātspējas stāvoklis ir pirmais pieturas punkts potenciālajiem klientiem.”
Mr. NASSIM (WE7) claimed that " the prudential regulators failed to communicate effectively with those responsible for the regulation of the conduct of business by insurance companies, particularly in relation to ELAS’ published actuarial and insurance business paradigm, or to advise the Conduct of Business Regulators that the realistic position rather than the solvency position was the primary reference for potential customers".
ES- 2 uzskatīja, ka Apvienotajā Karalistē „ piesardzīgie regulatori neuzskatīja par savu pienākumu informēt CoB regulatorus par problēmām dzīvības apdrošināšanas nozarē ...
ES-2 considered that in the UK " the prudential regulators did non see it as part of their remit to keep the CoB-regulators informed of problems in the life industry...
Praktiskā sadarbība starp viņiem bija vāja vai nekāda, kamēr personāls, kas atbildīgs par piesardzīgo uzraudzību izrādījās vienā ēkā ar personālu, kas atbild par CoB ...
There was little or no practical cooperation between them until the staff responsible for prudential supervision found themselves in the same building as the staff responsible for CoB ...
Pat tad pagāja zināms laiks, kamēr abas puses ... iemācījās strādāt kopā.”
Even then, it would take some time for each side to ... learn how to work together."
Par šo jautājumu FSA pārstāvis D. Strachan ( H 4)paskaidroja, ka „ lielās līnijās ir trīs apstākļu kopumi, kad sazināšanās starp regulatoriem ir praktiski vajadzīga .
On this issue, the FSA representative Mr. STRACHAN (H4) explained that " there are broadly three sets of circumstances in which communications between regulators should formally take place.
Tie ir, kad sabiedrība, kas ir izveidojusi filiāles citās dalībvalstīs, kļūst maksātnespējīga; kad sabiedrība, kurai ir filiāles, kaut kādu iemeslu dēļ zaudē licenci, un kad ir apstākļu maiņas, piemēram, filiāles slēgšana.
Those are when a company that has branched into other Member States becomes insolvent; when a company that has branched is de-authorised for any reason and when there are changes in circumstances, such as the closure of the branch.
Pirmie divi apstākļi – maksātnespēja un licences zaudēšana – nekad nav īstenojušies, tādēļ nav būtiski.
The first two conditions – insolvency and de-authorisation – were never triggered, so they are not relevant.
Kad filiāles Īrijā un Vācijā tika fiziski slēgtas pēc Equitable slēgšanas jauniem darījumiem, mums bija kontakti ar partneriem tajā laikā.”
When the branches in Ireland and Germany were physically closed following Equitable’s closure to new business, then there was contact with our counterparts at the time."
S. Bayliss ( H 5) arī paziņoja, ka „ nav šaubu, ka FSA ir paveicis lielu darbu sava mandāta ietvaros saistībā ar sabiedrību piesardzīgu pārvaldību un jo īpaši attiecībā uz peļņas ...
Mr. BAYLISS (H5) also stated that " there is no doubt that the FSA has done a lot of work on the part of its mandate in relation to prudential management of companies, and particularly in relation to with-profit ...
4.e) Komunikācija starp AK un ārzemju regulatoriem
4e) Communications between UK and foreign regulators
WE-Conf 9 un WE-Conf 17 ietvertie pierādījumi rosina domāt, ka pirmie kontakti starp AK un Vācijas regulatoriem par piesardzīgās uzraudzības jautājumiem attiecībā uz Equitable Life ir sākušies jau 1995. gadā
Evidence seen in WE-CONF9 and WE-CONF17 suggested that the first contacts between UK and German regulators on prudential supervision issues concerning Equitable Life date as far back as 1995
Trešās Dzīvības apdrošināšanas direktīvas ieviešanas likums Vācijā stājās spēkā 1994. gada 21. jūlijā. pēc tam, kad EL atvēra filiāli Ķelnē 1992. gada decembrī, un pilnvarotie aģenti sāka pārdot polises.
The German implementation law for the Third Life Directive came into force on 21 July 1994. , after EL opened its German branch in Cologne in December 1992 and began selling policies by authorized agents.
Bundesaufsichtsamt für das Versicherungswesen (BAV )
On 20 March 1995, the Bundesaufsichtsamt für das Versicherungswesen
Paziņojot, ka tas „ nevarēja novērtēt, kādā mērā noteikumi par procentu likmi rezervēm, kas piemērojami AK, tiek ievēroti, ... ir iespējams, ka uzņēmums nav darbojies saskaņā ar TLD 19. panta apvienojumā ar 18. panta 1. punkta c) apakšpunkta noteikumiem .”
Stating that it " could not assess to what extent the provisions on the interest rate of reserves applicable in the UK have been observed, it ... is possible the undertaking has not complied with the provisions of art.19 in conjunction with art.18 (1c) of TLD".
BAV arī pauda bažas, ka Equitable Life Deutschland tirdzniecības vadītājs ir citēts
The BAV also uttered concern that the Equitable Life Deutschland marketing manager was quoted
Laikrakstā 'Die Welt' 1995. gada 27. februārī: sk. WE-Conf 9 2. pielikumu , izsakot viedokli par to, ka mūža rentes piemērošanā nav atšķirības starp vīriešiem un sievietēm, „ kas būtu pretrunā ar aktuārajiem principiem, ko piemēro Vācijā .”
In the newspaper 'Die Welt' of 27 February 1995: see annex 2 of WE-CONF9. as making no distinction between men and women in the application of annuities "which would have been contrary to actuarial principles applying in Germany".
DTI atbildes vēstule, pat ja tāda ir bijusi, nav iesniegta komitejai.
A reply from DTI, if issued, has not been presented to this committee.
Otrā vēstuļu apmaiņa, šoreiz starp BAV un FSA notika pēc Lordu palātas nolēmuma 2000. gada 31. jūlijā, kad saistībā ar plašsaziņas līdzekļu ziņojumiem un nobažījušos Vācijas apdrošinājuma ņēmēju pieprasījumiem BAV pieprasīja informāciju par EL finanšu stabilitāti, jebkādām FSA darbībām attiecībā uz šo sabiedrību un par nolēmuma sekām Vācijas apdrošinājuma ņēmējiem.
A second exchange, this time between BAV and FSA, happened in the aftermath of the House of Lords ruling on 31 July 2000 - following media reports and enquiries from worried German policyholders - the BAV asked to be informed on the financial stability of EL, any actions taken by the FSA in relation to the company and the ruling's consequences for German policyholders.
FSA atbildēja nekavējoties 2000. gada 7. augustā, „ atsaucoties uz izpaušanas ierobežojumiem saskaņā ar EK Apdrošināšanas direktīvas noteikumiem ”.
The FSA reply came promptly on 7 August 2000 " subject to the disclosure restrictions in accordance with the provisions in the EC Insurance Directive ".
Tādējādi BAV tika informēts, ka FSA ir „ apmierināta, ka EL paliek spējīga nosegt prasīto maksātspējas normu, tomēr seguma līmenis ir zemāks par to, ko gan FSA , gan sabiedrība būtu vēlējusies redzēt uz ilgtermiņa pamata .”
Thus BAV was informed that the FSA was "satisfied that EL remains able to cover the required margin of solvency, however the level of cover is below what both the FSA and the company would want to see on a long-term basis."
Vēstule tālāk piebilda ļoti optimistiskā tonī, ka „ sabiedrība izliek sevi pārdošanai un ... nav sagaidāms sabiedrību trūkums, kas būtu ieinteresētas Equitable Life nopirkšanā tās stiprās reputācijas dēļ AK nozarē efektivitātes ziņā ...
The letter further added in very optimistic terms that " the company is putting itself up for sale and ... there are not expected to be any shortage of companies interested in acquiring Equitable Life, because of its strong reputation in the UK industry for efficiency ...
Mēs cieši pārraugām maksātspējas stāvokli, bet esam apmierināti, ka plāni par sabiedrības pārdošanu var atrisināt ilgāka termiņa bažas par finanšu stāvokli.
We are monitoring the solvency position closely, but are content that the plans for the sale of the company can be expected to resolve the longer term concerns about the financial position.
Šķiet, ka sabiedrības vadība efektīvi pārvalda situāciju, un mēs esam apmierināti, ka savā darbībā viņi cenšas vislabākajā veidā aizsargāt apdrošinājuma ņēmēju intereses.”
The management of the company appear to be handling the situation effectively and we are satisfied that in doing so they are seeking to act in the best interests of policyholders."
Šis paziņojums ir izdarīts tikai 4 mēnešus pirms EL slēgšanas jauniem darījumiem un EL Valdes atkāpšanās!
This just four months before EL's closure for new business and resignation of the EL board!
Nobeigumā FSA apstiprināja, ka „(Vācijas) filiāles apdrošinājuma ņēmēji būs tādā pašā stāvoklī kā AK apdrošinājuma ņēmēji ”, piebilstot, ka „ pēc EL pārdošanas pabeigšanas sabiedrība cer atjaunot peļņas polišu samazināto vērtību, kas radīsies no tās pārstrādātās piemaksu politikas .”
Finally, the FSA confirmed that " policyholders of the (German) branch will be in the same position as UK policyholders", adding that "on completion of the sale of EL, the company expects to be in a position to restore the cut in the value of with-profits policies that will result from its revised bonus policy."
Vēstules beigās izteikta cerība, ka informācija ļaus BAV „ remdēt dažas no plašākajām Vācijas apdrošinājuma ņēmēju bažām.”
It concluded hoping the information will enable BAV " to allay some of the broader concerns of German policyholders."
Vēlāk, kad Equitable Life pārdošana neizdevās un tai vajadzēja pārtraukt jaunu darījumu noslēgšanu, BAV atkal vērsās pie FSA 2000. gada 13. decembrī, pieprasot paskaidrojumus saistībā ar augusta vēstuli.
Then, as the sale of Equitable Life failed to materialize and it was forced to close to new business, BAV contacted the FSA again on 13 December 2000, asking for explanations in the light of their August letter.
FSA atbilde atkal nāca drīz – 2001. gada 3. janvārī un –, atsaucoties uz iepriekšējiem telefona kontaktiem, vēlreiz uzsvēra to, ka „ EL paliek maksātspējīga, pašreizējās polises paliek spēkā un sabiedrība var izpildīt savas līgumsaistības apdrošinājuma ņēmējiem”, turpinājumā novērtēja, ka „daudzi preses ziņojumu attiecībā uz EL ir neprecīzi un spekulatīvi” un nobeidz , sakot, ka FSA „nepieprasīs sabiedrībai iesniegt jaunu vērtējumu.”
The FSA reply came again promptly on 3 January 2001 and - referring to previous phone contacts - reiterated the point that " EL remains solvent, existing policies remain valid and it is able to meet its contractual obligations to policyholders", going as far as defining "many of the press reports in relation to EL have been inaccurate and speculative" and closed by saying that the FSA "will not be requiring the company to provide a new valuation."
Turpmākie kontakti starp AK un Vācijas regulatoriem bija ierobežoti ar paredzamo EL Vācijas filiāles slēgšanu (2001. gada 30. jūnijā), uz ko BAV tūlīt atbildēja, atgādinot, ka „ daži apdrošinājuma ņēmēji izņēma EL polisi tikai tādēļ, ka tai bija filiāle Vācijā” un izteica vēlmi , „lai Vācijas apdrošinājuma ņēmēji turpinātu saņemt optimālu apkalpošanu arī nākotnē.”
Following contacts between the UK and German regulators were limited to announcing the prospective closure of EL's German branch (30 June 2001) which prompted a reply from BAV reminding that " some policyholders only took out a policy with EL because it had a branch in Germany ", and expressing their wish " that German policyholders continue to receive an optimal service in the future."
BAV nobeidza, lūdzot „ paziņojumu, kā Vācijas apdrošinājuma ņēmēji tiks apkalpoti nākotnē.”
BAV closed by requesting "a statement on how the German policyholders are to be served in the future."
FSA atbilde reģistros nav atrodama, un regulatoru kontakti šķietami ir pavājinājušies, jo BAV vajadzēja rakstīt vēl divas reizes (2001. gada 7. novembrī un 2002. gada 19. martā), pieprasot no FSA skaidru apstiprinājumu par EL Vācijas filiāles slēgšanu, kas notika 2001. gada 30. septembrī.
No reply from FSA appears on record, and contacts between regulators seem to have loosened afterwards, as BAV had to write again twice (on 7 November 2001 and 19 March 2002) asking FSA for a clear confirmation on the closure date of the EL German branch, which was shut down on 30 September 2001.
Pašreizējās Vācijas polises tagad apkalpo 'ELAS CSC Germany', Aylesbury, AK
Existing German policies are today being served through 'ELAS CSC Germany', Aylesbury, UK.
Nobeigumā, atsaucoties uz uzraudzības pienākumu sadali starp AK un Vācijas regulatoriem laikposmā pirms 3 LD stāšanās spēkā, WE-Conf 26 apstiprināja, ka „ saskaņā ar Otrās dzīvības apdrošināšanas direktīvas režīmu ELAS sākotnējā Vācijas filiāles uzņēmējdarbība ir jāvērtē kā neatbilstoša „pasīvas pakalpojumu sniegšanas brīvības” scenārijam.
Finally, referring to the sharing of supervisory responsibilities between the UK and German regulators during the period prior to the entry into force of 3LD, WE-CONF26 asserted that "under the regime of the Second Life Directive ELAS early German branch business has to be considered not a scenario of 'passive freedom of services'.
ELAS Vācijas filiāle aktīvi uzrunāja Vācijas apdrošinājuma ņēmējus.
It was the ELAS German Branch that actively approached German policyholders.