natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Eiropas Parlamenta 2010. gada 11. novembra rezolūcija par vispārējo pieeju pasažieru datu reģistra (PRD) datu pārsūtīšanai trešām valstīm un par Komisijas ieteikumiem Padomei atļaut sākt sarunas starp Eiropas Savienību, Austrāliju, Kanādu un Amerikas Savienotajām Valstīm
European Parliament resolution of 11 November 2010 on the global approach to transfers of passenger name record (PNR) data to third countries, and on the recommendations from the Commission to the Council to authorise the opening of negotiations between the European Union and Australia, Canada and the United States
Inovācijas partnerības
European Innovation partnerships
Eiropas Parlamenta 2010. gada 11. novembra rezolūcija par Eiropas inovācijas partnerībām pamatiniciatīvas “Inovācijas savienība” ietvaros
European Parliament resolution of 11 November 2010 on European Innovation Partnerships within the Innovation Union flagship initiative
EDSO stiprināšana ‐ Eiropas Savienības loma
Strengthening the OSCE: a role for the EU
Eiropas Parlamenta 2010. gada 11. novembra rezolūcija par EDSO pilnveidošanu ‐ ES loma
European Parliament resolution of 11 November 2010 on strengthening the OSCE – a role of the EU
Demogrāfās problēmas un paaudžu solidaritāte
Demographic challenge and solidarity between generations
Eiropas Parlamenta 2010. gada 11. novembra rezolūcija par demogrāfiskajām problēmām un paaudžu solidaritāti (2010/2027(INI))
European Parliament resolution of 11 November 2010 on the demographic challenge and solidarity between generations (2010/2027(INI))
Pētniecības pamatprogrammu īstenošanas vienkāršošana
Implementation of the Research Framework Programmes
Eiropas Parlamenta 2010. gada 11. novembra rezolūcija par pētniecības pamatprogrammu īstenošanas vienkāršošanu (2010/2079(INI))
European Parliament resolution of 11 November 2010 on simplifying the implementation of the Research Framework Programmes (2010/2079(INI))
Eiropas Parlamenta 2010. gada 11. novembra rezolūcija par krīzi ES lopkopības nozarē
European Parliament resolution of 11 November 2010 on the crisis in the EU livestock sector
-//EP//TEXT TA 20101111 ITEMS DOC XML V0//LV
-//EP//TEXT TA 20101111 ITEMS DOC XML V0//EN
Jautājumi un atbildes par Parlamenta nostāju sarunās par budžetu
Q&A on Parliament's position on the budget negotiations
Eiropas Parlamenta un ES Ministru padomes sarunas par nākamā gada budžetu nonāca strupceļā, kad pirmdienas vakarā dalībvalstu mazākums stūrgalvīgi atteicās apspriest procedūru, ar kuru Parlaments tiktu iesaistīts diskusijās par ES finanšu sistēmu, un netika ņemts vērā, ka Parlaments iepriekš bija piekāpies vairākos svarīgos jautājumos.
Negotiations between the European Parliament and the EU Council of Ministers on next year's budget reached an impasse on Monday night after a stubborn refusal by a minority of governments to talk about a procedure to involve Parliament in discussions on the EU financing system and in spite of major concessions made earlier by Parliament.
EP sarunu grupa bija atkārtoti paudusi gatavību 2011. gadā samazināt maksājumu pieaugumu līdz 2,91 procentam, lai gan EP jau iepriekš bija noteicis, ka saistību maksimālais apjoms (kas nosaka turpmāk veicamos maksājumus) nepārsniedz 1 %.
The EP negotiating team had reiterated its willingness to limit the rise in 2011 payments to 2.91 per cent, while it had already capped commitments (which determine future payments) to 1 per cent.
Taču EP deputāti ir arī atkārtoti pauduši vēlmi sākt sarunas par to, kā Parlaments varētu iesaistīties ES budžeta finansēšanas sistēmas pārskatīšanā, lai padarītu to izturīgāku pret krīzēm.
However, the MEPs also repeated their desire to open talks about how Parliament can be involved in a review of the EU budget financing system in order to make it less crisis-prone.
Kāpēc Parlaments vēlas tikt iesaistīts sarunās par finanšu perspektīvu 2014.–2020. budžeta gadam?
Why does Parliament want to be involved in talks on the financial framework for the budget years 2014-2020?
Parlaments ir norūpējies par to, ka attiecībā uz visām jaunajām politikas jomām un jaunajiem uzdevumiem, ko dalībvalstu valdības uztic ES, tostarp Lisabonas līgumā paredzētajiem, aizvien biežāk ir nepieciešami neparedzēti grozījumi budžetā vai sliktākajā gadījumā nav iespējams atrast līdzekļus šo politikas jomu un uzdevumu finansēšanai.
Parliament is concerned that, with all the new policies and new tasks which have been allocated to the EU by the governments, not least in the Lisbon Treaty, more and more often ad-hoc budgetary manoeuvres end up being needed or - in the worst case - no money can be found to finance these policies and tasks.
Ja EP tiks iesaistīts sarunās, piemēram, piedaloties novērotājiem, Parlaments varēs ne tikai sniegt savu ieguldījumu, bet, rūpīgi sekojot debatēm un dažādiem piedāvātajiem risinājumiem, varēs vieglāk pārliecināt EP deputātus apstiprināt sarunu rezultātu.
If it is involved in the talks - e.g. by having observers present - Parliament can not only give an input, but having closely followed the debate and the different solutions proposed will make it easier to ensure the adoption of the outcome by MEPs.
Lai pieņemtu nākamo daudzgadu finanšu perspektīvu, ir vajadzīga Parlamenta piekrišana.
Parliament's consent is required for an adoption of the next multiannual financial framework (MFF).
Tā kā deputātiem ir jāpamato savs balsojums vēlētājiem, viņiem jābūt pilnībā informētiem par iespējamo procesu, un viņiem ir jābūt arī spējīgiem šo procesu ietekmēt.
Since MEPs need to defend their vote to their electorates, they need to be fully informed about what is in a possible deal and also be able to influence it.
Ja deputāti uzskatītu, ka Padomes ierosinātā finanšu shēma nav pietiekami laba Eiropas pilsoņiem, viņiem tā būtu jānoraida kopumā.
If MEPs do not think that the financial framework the Council proposes is good enough for European citizens, they would have to reject the deal in its entirety.
Lai izvairītos no šādas situācijas, proti, budžeta krīzes, Parlamentam, Padomei un Komisijai saskaņā ar Līgumu ir pienākums veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai sekmētu finanšu perspektīvas pieņemšanu.
To avoid such a situation - a budget crisis - the Parliament, the Council and the Commission are obliged by the treaty to "take any measure necessary" to facilitate the adoption of the MFF.
Parlaments uzskata, ka būtu lietderīgi procesā jau no sarunu sākuma vairākus deputātus iekļaut kā novērotājus.
Parliament believes a good approach would be to include a number of MEPs as observers from the start of the negotiations.
Ja svarīgu jautājumu risināšanā piedalītos Parlamenta pārstāvji, viņi varētu ieteikt dalībvalstīm, kā būtu jārīkojas, lai panāktu, ka deputāti pieņem ierosināto tekstu.
If there are representatives from Parliament in the room when key points are discussed, they can advise Member States on how to make sure that the text can be approved by MEPs.
Vai Parlaments prasa ieviest ES nodokli?
Is Parliament asking for an EU tax?
Lai izveidotu šādu nodokli, ir nepieciešama ne tikai vienprātība Padomē, bet arī ratifikācija visos dalībvalstu parlamentos, proti, „dubultā vienprātība”.
To create such a tax, unanimity in the Council is required, as well as ratification by all national parliaments: a "double unanimity".
Parlaments prasa, lai to iesaistītu diskusijās par jauniem ES ienākumu avotiem, nespriežot pāragri par to, kādi ienākumu avoti tie varētu būt.
What Parliament is asking for is to be involved in discussion on new sources of income for the EU, without prejudging what kind of income sources these might be.
Šis jautājums dalībvalstīm būs katrā ziņā jāapspriež, tāpēc ka ir jāpieņem jauns lēmums par pašu resursiem 2013.–2010. gada budžeta plānošanas periodam.
Member States will have to discuss this in any event, because a new decision on EU own resources is required for the 2013-2020 budgeting period.
Parlaments cer, ka tās būs nopietnas diskusijas, tāpēc ka pašreizējā sistēmā, kura balstās galvenokārt uz dalībvalstu iemaksām, tiek radīts pārāk liels spiediens uz dalībvalstu budžetiem, tādējādi padarot ikgadējo ES budžeta procedūru ļoti sarežģītu.
Parliament hopes that there will be a meaningful discussion, because the current system, consisting mainly of national contributions to the EU budget, puts too much emphasis on national budgets, which makes the annual EU budget procedure very difficult.
Turklāt tas nozīmē, ka patlaban pārāk daudz uzmanības pievērš nevis budžeta saturam, bet ES budžeta kopējam apjomam.
That also means that there is now too much focus on the overall level, rather than on the content, of the EU budget.
Pašu resursi ir svarīga ES finansēšanas sistēmas daļa.
The own resources are an important part of the EU financing system.
Lai arī sākotnēji Eiropas Kopiena tika finansēta no nacionālām iemaksām, jau Romas jeb dibināšanas līgums, ko parakstīja 1957.gadā, paredzēja, ka tas būs tikai uz pārejas laiku un pēc tam Eiropas Ekonomikas kopiena (EEK) tiks finansēta pilnībā no pašu resursiem.
Although at the very beginning, the European Communities were financed by national contributions, it was already laid down in the founding Treaty of Rome of 1957 that this would only be for a transitional period and that the then EEC would have to be financed entirely by a system of own resources, rather than by national contributions.
1970.gada Padome pieņēma lēmumu aizstāt dalībvalstu finansiālās iemaksas ar Kopienas pašu resursiem, norādot, ka tiem būtu jāveidojas no lauksaimniecības nodokļa, muitas nodevām un noteiktas daļas no harmonizētā pievienotās vērtības nodokļa (PVN).
Thus, in 1970 the Council adopted the Decision on the replacement of financial contributions from Member States by the Communities' own resources, stipulating that these would consist of agricultural levies, customs duties and a percentage of the harmonized VAT base.
(Dalībvalstis atbildīgas par nodokļu iekasēšanu un to novirzīšanu Eiropas Komisijai.)
(The member states are responsible for collecting the levies and transferring them to the European Commission.)
Taču ES budžeta pārvaldība kļuva arvien sarežģītāka, kad Apvienotai Karalistei tika piešķirta atlaide un dalībvalstīs noteiktas atšķirīgas PNV likmes.
However, after the UK was granted a rebate and differentiated VAT rates were introduced for different member states to pay for that, putting together the EU budget became more and more difficult.
Tāpēc 1988.gadā tika ieviests ceturtais finansējuma resurss, kas balstīts uz dalībvalstu nacionālo kopproduktu.
For that reason, in 1988, a fourth source of funding, based on member states' Gross National Product was introduced.
Tas ir kļuvis par sistēmas galveno resursu, jo muitas nodevas ir samazinājušās, pateicoties globāliem centieniem samazināt tirdzniecības barjeras, un lauksaimniecības nodokļi samazinājusies, kritoties cenām šajā sektorā.
This source has now become the system's main resource, as customs duties diminished due to worldwide efforts to bring down trade tariffs and as agricultural levies diminished due to changes in agricultural prices.
Lai grozītu pašreizējo finansēšanas sistēmu, Eiropas Komisija jaunākajā budžeta pārskatā (19. oktobrī) ierosināja vairākus variantus.
The European Commission tabled a number of options for changing the current financing system in its recent budget review (19 October).
Parlaments tagad vēlas vienoties par procedūru un par dialoga darba kārtību, lai vienošanos varētu panākt, pirms ES lemj par nākamo ilgtermiņa budžeta shēmu („daudzgadu finanšu shēma, DFS”, kas pazīstama arī kā „finanšu plāns”).
What Parliament wants for now is an agreement on a procedure and an agenda for dialogue, so that an agreement can be reached before the EU has to decide on its next long-term budgetary framework (the “Multiannual Financial Framework, MFF”, also known as the “financial perspective”).
Kāpēc Parlaments tagad ir piekritis palielinājumam par 2,91 %?
Why has Parliament now agreed on an increase by 2.91%?
Komisija ir iestāde, kas pārvalda un īsteno ES budžetu, tāpēc tā vislabāk var aprēķināt maksājumu līmeni konkrētam gadam.
The Commission is the institution which manages and implements the EU budget, which makes it best placed to calculate the level of payments for a certain year.
EP deputāti tādēļ bija savā balsojumā atbalstījuši Komisijas aprēķinu par 2011. gadā nepieciešamajiem maksājumiem, t. i., par 6 % vairāk, nevis par 2,9 %vairāk.
MEPs had therefore voted to accept the Commission's estimate of necessary payments for 2011, 6% more rather than 2.9% more.
Padome izvirzīja galveno nosacījumu attiecībā uz vienošanos par budžetu — pieņemt zemāku maksājumu līmeni.
The Council has put as its main condition for a budget agreement to have a lower level of payments.
Lai gan deputāti, iespējams, to neuzskatīja par reālu situāciju, bet tomēr viņi zināja, ka budžeta būtiskā daļa ir saistību apjoms.
MEPs might not find this realistic, but they know that the important part of the budget is the level of commitments.
Maksājumu apjoms, par ko ir panākta vienošanās, vienīgi regulē termiņus — līdz kuram laikam jānomaksā rēķini —, turpretī saistības ir politiski lēmumi, kas nosaka, cik daudz un kam ES vajadzētu izdot līdzekļus īstermiņā un ilgtermiņā.
The agreed level of payments merely regulates the timing – when the bills should be paid – whereas the commitments are the political decisions determining how much and on what the EU should spend in the short and long term.
Tā kā ekonomiskais stāvoklis ES ir smags, Parlaments aizstāv viedokli, ka saistības ir jāpalielina aptuveni par 1 % — zem inflācijas līmeņa.
Because of the difficult economic situation in the EU, Parliament advocates an increase in commitments of around 1%, below the level of inflation.
Vai Parlaments prasa izmaiņas Līgumā?
Is Parliament asking for a treaty change?
Lisabonas līgumā ir teikts, ka saistībā ar sarunām par nākamo ilgtermiņa budžeta shēmu („daudzgadu finanšu perspektīva jeb shēma”, kas pazīstama arī kā „finanšu plāns”), Padome, Komisija un Parlaments „veic visus vajadzīgos pasākumus, lai sekmētu tās pieņemšanu” (LESD 312. panta 5. punkts).
The Lisbon Treaty says that, regarding the negotiations on next long term budgetary framework (the “Multiannual Financial Framework - MFF”, also known as the “financial perspective”), the Council, the Commission and the Parliament "shall take any measure necessary to facilitate its adoption" (Article 312, §5 TFEU).
Vairākumā gadījumu attiecībā uz gada budžetu, finanšu perspektīvu un pašu resursiem triju minēto iestāžu priekšsēdētāji „attiecīgi rīkojas, lai sekmētu pārrunas un attiecīgo iestāžu nostājas saskaņošanu nolūkā veicināt šīs nodaļas noteikumu piemērošanu” (LESD 324. pants).
In general, when it comes to annual budgets, the MFF and own resources, the presidents of these three institutions "shall take all the necessary steps to promote consultation and the reconciliation of the positions of the institutions over which they preside in order to facilitate the implementation of this Title" (article 324 TFEU).
Parlaments vēlas vienoties par to, ko tas nozīmē praktiski, t. i., noteikt pragmatisku darba metodi.
What Parliament wants is to agree on what this means in practice - that is to determine a pragmatic working method.
Vai Parlaments vēlas lielāku budžetu nākotnē?
Does Parliament want a higher budget for the future?
Tādējādi vajadzīgi līdzekļi Ārējās darbības dienestam, preventīviem pasākumiem turpmāko finanšu krīžu novēršanai, tostarp lielāks finansējums jaunajām finanšu uzraudzības iestādēm, kā arī cīņai pret klimata pārmaiņām un kodolsintēzes enerģijas pētniecības projektam „ ITER ”, kuru dalībvalstis vērtē ļoti atzinīgi.
This includes budgetary room for the External Action Service, work to prevent future financial crises, including an increased budget for the new financial supervisory authorities, and the stepped up fight against climate change, as well as the nuclear fusion energy research project "ITER", which is highly valued by the Member States.
Šāds pielāgojums nenozīmē, ka jāpalielina kopējais ES budžets, bet drīzāk jāpalielina iespējas pārvietot līdzekļus no vienas budžeta pozīcijas uz citu.
Such an adjustment does not have to be an increase of the total EU budget, but should rather increase the possibility to move funds from one budget are to another.
Patlaban ir ļoti grūti pārvietot līdzekļus starp dažādām budžeta daļām.
Moving funds between different parts of the budget is currently very difficult.
Ko nozīmē tas, ka Parlaments uzstāj uz budžeta elastīgumu?
What does it mean that Parliament insists on "flexibility" for the budget?
Vēl viens Parlamentam svarīgs aspekts — rūpējoties par to, lai būtu pietiekami daudz līdzekļu Padomes pieņemto lēmumu īstenošanai — ir tā sauktā elastīguma rezerve.
Another important issue for the Parliament - out of concern that there is enough money available to implement the decisions taken by the Council - is the so-called "flexibility" margin.
Tas nozīmē — ja ir reāla, bet neparedzēta nepieciešamība pēc ievērojamiem papildu līdzekļiem, tad ES budžetā var ieskaitīt papildu līdzekļus 0,03 % apmērā no nacionālā kopienākuma.
This means that if there is a real, but unexpected, need for substantial extra money, then additional funds can be put into the EU budget, to the value of 0.03% of Gross National Income.
Iepriekš šo elastīgumu Padome piemēroja, lai finansētu Eiropas satelītu sistēmu Galileo , mazinātu pārtikas krīzi Āfrikas valstīs un lai nodrošinātu finansējumu ekonomikas atveseļošanas tiesību aktu kopuma izpildei, par kuru lēma pagājušajā gadā.
In the past, this "flexibility" has been used by the Council to finance the European satellite system Galileo, to alleviate the food crisis in African countries, and to fund the economic recovery package put together last year.
Padome patlaban pauž viedokli, ka saskaņā ar Lisabonas līgumu ir vienprātīgi jāpieņem lēmums par elastīgumu 0,03 % apjomā, savukārt iepriekš šāda veida lēmumu Padomē pieņēma ar kvalificētu balsu vairākumu, bet Parlamentā pēc tam bija jāsaņem 3/5 balsu vairākums.
The Council is now saying that, following the Lisbon Treaty, it needs to decide by unanimity on releasing the 0.03% "flexibility", whereas it used to be by qualified majority in Council with a 3/5 majority vote in the Parliament.
Tas bija noteikts Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (22. punkta otrais ievilkums).
This was laid down in the Interinstitutional Agreement between the Parliament, Council and Commission on budgetary discipline and sound financial management (point 22, second indent).
Šis nolīgums ir atkārtoti jāapspriež pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā, taču, atceļot šo nosacījumu, varētu rasties situācija, kad jebkura dalībvalsts var bloķēt lēmumu Padomē.
This agreement now needs to be renegotiated following the Lisbon Treaty, but discarding this aspect would mean that any single Member State can block the decision in Council.
Vai Parlaments vēlas lielāku ietekmi ES budžeta jomā?
Does Parliament want more powers over the EU budget?
Parlaments vēlas, lai tiktu īstenots Lisabonas līgums, — ne vairāk, ne mazāk.
What Parliament wants is an implementation of the Lisbon Treaty, nothing more, nothing less.
Ar Lisabonas līgumu konkrētas pilnvaras tiek nodotas EP deputātiem kā 500 miljonu ES pilsoņu tieši ievēlētiem pārstāvjiem.
The Lisbon Treaty gives MEPs, as the directly elected representatives of some 500 million EU citizens, certain powers.
Parlaments vēlas, lai tiktu panākta vienošanās, kā šīs pilnvaras vajadzētu īstenot praktiski.
What Parliament want is to agree on how these should be implemented in practice.
Saistībā ar nākamā ilgtermiņa budžeta shēmas („daudzgadu finanšu perspektīva/shēma, kas pazīstama arī kā „finanšu plāns”) izstrādi deputāti vēlas vienoties ar pārējām iestādēm par darba metodi.
Regarding the setting up of the next long term budgetary framework (the “Multiannual Financial Framework - MFF”, also known as the “financial perspective”), MEPs want to agree on a working method with the other institutions.
Attiecībā uz jaunu daudzgadu finanšu perspektīvu ir prasība saņemt Parlamenta piekrišanu.
Parliament's consent is a requirement for a new MFF.
Lai sekmētu teksta pieņemšanu Parlamentā un novērstu strupceļu, Parlaments ir ierosinājis modeli, kuru agrāk izmantoja Starpvaldību konferences un kurā visās diskusijās piedalītos trīs EP deputāti.
Parliament has suggested a model inspired by earlier Intergovernmental Conferences, with three MEPs participating in all discussions, to facilitate adoption in Parliament of the text proposed and avoid a deadlock.
Kādas bija Parlamenta prasības sarunās?
What were Parliament's demands during the negotiations?
Priekšsēdētāju konference izvirzīja septiņas prasības, sagaidot no Padomes stingru apņemšanos, ka tiks veikti pasākumi, lai iesaistītu Parlamentu turpmākajās sarunās par ES finanšu sistēmu (daudzgadu finanšu perspektīvu).
The Conference of Presidents formulated seven demands, which comes down to a firm commitment from Council that an arrangement will be set up to involve Parliament in future talks on the EU financing system (the Multiannual Framework).
Sākotnējie septiņi punkti bija šādi:
The original seven points were:
nepieciešamība pēc patiesa stratēģiskā dialoga ar Padomi (kā noteikts Līgumā);
Need for a genuine strategic dialogue with the Council [as required by the treaty]
pietiekams kopējais izdevumu apjoms;
Sufficient overall level of spending
orientācija uz „Eiropas pievienoto vērtību” (Komisijai vajadzētu veikt pētījumu, kurā būtu jāanalizē, ko iedzīvotāji gūst no tā, ka izdevumi notiek ES līmenī, nevis dalībvalstu līmenī);
Focus on 'European Added Value' [the Commission should make a study, presenting what citizens gain by spending money at EU level rather than national level]
budžeta pielāgošana Lisabonas līgumam (pašreizējās budžeta shēmas aktualizēšana atbilstīgi tādiem ES jaunajiem uzdevumiem, kuri izriet no Lisabonas līguma, kā, piemēram, EĀDD);
"Lisbonisation" of the budget [make the current budget framework up-to-date with the EU's new tasks, such as the EEAS, stemming from the Lisbon treaty]
termiņa vidusposma pārskatīšana, proti, pašreizējās finanšu perspektīvas pielāgošana 2012. un 2013. gadam (tas nenozīmē, ka budžeta izdevumi noteikti palielināsies, bet ka ir vajadzīgi līdzekļi, lai pielāgotos Lisabonas līguma prasībām, finanšu krīzes seku mazināšanas pasākumiem un citiem jauniem projektiem);
Mid-Term review: adjustment of the current MFF for years 2012 and 2013 [not necessarily making the budget higher, but give room for Lisbonisation, financial crises measures and other new projects]
nozīmīgi pašu resursi (diskusiju sākšana par jauniem ES budžeta finansējuma veidiem, sākuma posmā vienojoties tikai par darba metodi un grafiku);
Meaningful Own Resources [start a discussion about new ways of funding the EU budget, in this first step agreeing on nothing else but a working method and a calendar]
pienācīga iesaistīšanās sarunās par daudzgadu finanšu shēmu (kā noteikts Līgumā).
Proper involvement in preparations and negotiations on the next MFF [as required by the treaty]
Nav vienošanās.
There is no agreement.
Kas notiks tālāk?
So what happens now?
Komisija ir paziņojusi, ka tā sagatavos jaunu budžeta projektu pēc iespējas drīzāk.
The Commission has announced that it will prepare a new draft budget as quickly as possible.
Pēc Komisijas priekšlikuma Padomei ir jāpieņem sava nostāja viena mēneša laikā, un pēc tam 42 dienu laikā deputātiem ir jāizlemj, vai to apstiprināt.
After this proposal, the Council must adopt its position within one month and after this, MEPs have 42 days to decide whether to approve it.
Šie ir galīgie termiņi, bet iestādes, protams, var pieņemt savu nostāju daudz agrāk, lai pēc tam panāktu vienošanos decembrī.
These are the maximum limits - the institutions could of course adopt their positions much faster, aiming at an agreement in December.
Parlaments paļaujas, ka ES valstu un valdību vadītāji, kuri satiksies augstākā līmeņa sanāksmē 16. un 17. decembrī, varēs pārvarēt strupceļu sarunās.
Parliament is counting on the EU Heads of State and Government, who will meet for a summit on 16-17 December, to break the deadlock.
Kādas būs sekas tam, ka vajadzēs atgriezties pie provizorisko divpadsmitdaļu sistēmas?
What will be the consequences of having to fall back on the system of provisional twelfths?