natgillin/translations-raw huggingface dataset:
„Nopietna" nespēja pildīt uzliktos pienākumus: šis kvalificējums nav ietverts AK tiesību aktos, un valsts sekretārs drīkst anulēt sabiedrības licenci par nespēju pildīt pienākumus, kas uz to attiecas, pat ja šī nespēja nav „nopietna”.
“ Serious” failure to comply with the obligations it is subject to : this qualification is not included in UK legislation and the Secretary of State may withdraw an undertaking’s authorisation for failure to comply with the obligations it is subject to, even if that failure is not “serious”.
Viņš var anulēt licenci, ja pēc viņa domām kaut viens no pareizas un apdomīgas pārvaldības kritērijiem netiek vai nav ticis pildīts, vai var nebūt pildīts, vai varētu būt neizpildīts attiecībā uz sabiedrību.
He may withdraw the authorisation if it appears to him that any of the criteria of sound and prudent management is or has not been fulfilled, or may not be or may not have been fulfilled, in respect of the company.
Saskaņā ar AK tiesību aktiem valsts sekretāram ir pilnvaras ierobežot apdrošināšanas sabiedrības brīvību rīkoties ar aktīviem ne tikai, kad viņš ir devis (un nav atsaucis) rīkojumu, ar kuru anulē sabiedrības licenci par uzņēmējdarbības veikšanu, bet arī tad, kad viņš ir devis rīkojumu par šīs licences apturēšanu.
Under UK legislation, the Secretary of State has the power to restrict the company’s freedom to dispose of its assets not only when he has given (and not revoked) a direction withdrawing a company’s authorisation to carry on business but also when he has given a direction suspending such authorisation.
Šajā noteikumā būtu ticis prasīts, lai AK regulators anulē sabiedrībai ELAS piešķirto licenci, cita starpā, ja tā „ nopietni nespēja pildīt pienākumus, kas uz to attiecas”.
This provision would have required the UK regulator to withdraw authorisation granted to ELAS inter alia if the latter had failed " seriously in its obligations under the regulations to which it is subject ".
Vairākas liecības ( WE 2., 4., 6.‑8., 14.‑17., 22.‑23., 31., 33.‑34., 36., 44., 51.‑54., 69., 72., 79. un 84.) apgalvo, ka „ Equitable ” patiešām šajā ziņā izrādīja nopietnu nespēju.
Several pieces of evidence (WE 2, 4, 6-8, 14-17, 22-23, 31, 33-34, 36, 44, 51-54, 69, 72, 79 and 84) claim that Equitable did indeed fail seriously in this respect.
Regulators tomēr nekad neuzskatīja, ka šī panta nosacījumi būtu īstenojušies.
However, the regulator never considered that the conditions for activating this article were met.
Atšķirības 3LD un īstenošanas noteikumu starpā: direktīvā nosaka, ka piederības dalībvalstij ir jāziņo citu dalībvalstu kompetentajām iestādēm.
Divergences between the 3LD and implementing provisions : the Directive provides that the home Member State must notify the competent authorities of the other Member States.
Valsts īstenošanas pasākums nenosaka, ka valsts sekretāram jāsniedz informācija citas dalībvalsts kompetentajai iestādei.
The national implementing measure does not stipulate that the Secretary of State must inform the competent authority of other Member States.
15. pants – dienesta noslēpums ( KD 16. pants)
Article 15 - Professional secrecy (Article 16 of CD)
Šis pants nosaka dienesta noslēpumu, kura mērķis ir saglabāt informācijas konfidencialitāti, un pēc tam nosauc vairākus izņēmumus šim pienākumam.
This article establishes a duty of professional secrecy aimed at protecting the confidentiality of information and then introduces a number of exceptions to that obligation.
Tas apraksta, kādos nolūkos kompetentās iestādes var izmantot konfidenciālu informāciju, un nosauc apstākļus un nosacījumus, pie kuriem var notikt apmaiņa ar konfidenciālu informāciju starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm vai ar citām struktūrām, piemēram, citām uzraudzības iestādēm, neatkarīgiem aktuāriem, centrālām bankām un citām ministrijām.
It describes the purposes for which competent authorities can use confidential information and lists the circumstances and conditions under which the exchange of confidential information between the competent authorities of Member States or with other bodies such as other supervisory authorities, independent actuaries, central banks and other departments can take place.
Dalībvalstis nosaka, ka visām personām, kas strādā vai strādājušas kompetentajās iestādēs, kā arī revidentiem un ekspertiem, kas darbojas kompetento iestāžu uzdevumā, ir pienākums glabāt dienesta noslēpumu.
The Member States shall provide that all persons working or who have worked for the competent authorities, as well as auditors or experts acting on behalf of the competent authorities, shall be bound by the obligation of professional secrecy.
Tas nozīmē, ka konfidenciālu informāciju, ko tās saņem, pildot pienākumus, nedrīkst izpaust nevienai personai vai iestādei, izņemot pārskata vai apkopojuma formā tā, ka nav iespējams identificēt konkrētas dzīvības apdrošināšanas sabiedrības, izņemot gadījumos, uz kuriem attiecas krimināltiesības.
This means that no confidential information which they may receive in the course of their duties may be divulged to any person or authority whatsoever, except in summary or aggregate form, such that individual assurance undertakings cannot be identified, without prejudice to cases covered by criminal law.
Tomēr, ja dzīvības apdrošināšanas sabiedrība atzīta par maksātnespējīgu vai likvidējamu, konfidenciālu informāciju, kas neattiecas uz trešām personām, kas iesaistītas mēģinājumos uzlabot sabiedrības stāvokli, var izpaust civillietu vai komerclietu iztiesāšanā.
Nevertheless, where an assurance undertaking has been declared bankrupt or is being compulsorily wound up, confidential information which does not concern third parties involved in attempts to rescue that undertaking may be divulged in civil or commercial proceedings.
Dažādu dalībvalstu kompetentajām iestādēm 1. punkts neliedz dalīties informācijā saskaņā ar direktīvām, kas attiecas uz dzīvības apdrošināšanas sabiedrībām.
Paragraph 1 shall not prevent the competent authorities of the different Member States from exchanging information in accordance with the directives applicable to assurance undertakings.
Uz šo informāciju attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu, kā norādīts 1. punktā.
That information shall be subject to the conditions of professional secrecy indicated in paragraph 1.
Dalībvalstis var slēgt sadarbības līgumus, kuros paredz dalīties informācijā ar trešo valstu kompetentajām iestādēm vai ar trešo valstu iestādēm vai organizācijām tikai tad, ja uz sniedzamo informāciju attiecas dienesta noslēpuma glabāšanas garantijas, kas ir vismaz līdzvērtīgas tām, kuras minētas šajā pantā.
Member States may conclude cooperation agreements, providing for exchanges of information, with the competent authorities of third countries only if the information disclosed is subject to guarantees of professional secrecy at least equivalent to those referred to in this Article.
Kompetentās iestādes, kas saņem konfidenciālu informāciju saskaņā ar 1. vai 2. punktu, drīkst to izmantot vienīgi savu uzdevumu izpildē:
Competent authorities receiving confidential information under paragraphs 1 or 2 may use it only in the course of their duties:
- lai pārbaudītu, vai ir izpildīti visi uzņēmējdarbības sākšanas noteikumi dzīvības apdrošināšanas jomā, un atvieglotu uzņēmējdarbības uzraudzību, it īpaši attiecībā uz tehnisko rezervju, maksātspējas rezerves, administratīvo un grāmatvedības procedūru, kā arī iekšējās kontroles mehānismu uzraudzību, vai
- to check that the conditions governing the taking-up of the business of assurance are met and to facilitate monitoring of the conduct of such business, especially with regard to the monitoring of technical provisions, solvency margins, administrative and accounting procedures and internal control mechanisms, or
- lai uzliktu sankcijas, vai
- to impose sanctions, or
- administratīvās lietās pret kompetento iestāžu lēmumiem, vai
- in administrative appeals against decisions of the competent authority, or
- tiesas procesos, ko uzsāk saskaņā ar 50. pantu vai īpašiem noteikumiem, kas paredzēti šajā direktīvā un citās direktīvās, kuras attiecas uz dzīvības apdrošināšanas sabiedrībām.
- in court proceedings initiated pursuant to Article 50 or under special provisions provided for in the directives adopted in the field of assurance undertakings.
Šā panta 1. un 4. punkta noteikumi neliedz apmainīties ar informāciju kādas dalībvalsts divām vai vairākām kompetentajām iestādēm vai dalībvalstu starpā, vai starp kompetentajām iestādēm un:
Paragraphs 1 and 4 shall not preclude the exchange of information within a Member State, where there are two or more competent authorities in the same Member State, or, between Member States, between competent authorities and:
- iestādēm, kas atbild par kredītiestāžu un citu finanšu organizāciju uzraudzību, un iestādēm, kas atbild par finanšu tirgu uzraudzību,
- authorities responsible for the official supervision of credit institutions and other financial organizations and the authorities responsible for the supervision of financial markets,
- struktūrām, kas iesaistītas dzīvības apdrošināšanas sabiedrību likvidēšanā, bankrota procedūrā un citās līdzīgās procedūrās, un
- bodies involved in the liquidation and bankruptcy of assurance undertakings and in other similar procedures, and
- personām, kas atbild par dzīvības apdrošināšanas sabiedrību un citu finanšu iestāžu grāmatvedības obligāto revīziju,
- persons responsible for carrying out statutory audits of the accounts of assurance undertakings and other financial institutions,
veicot uzraudzības uzdevumus un izpaužot struktūrām, kas vada sabiedrību (obligāto) likvidācijas procesu vai garantiju fondus, to pienākumu izpildei vajadzīgo informāciju.
in the discharge of their supervisory functions, and the disclosure, to bodies which administer (compulsory) winding-up proceedings or guarantee funds, of information necessary to the performance of their duties.
Uz informāciju, ko šīs iestādes, struktūras un personas saņem, attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu, kā norādīts 1. punktā.
The information received by these authorities, bodies and persons shall be subject to the obligation of professional secrecy laid down in paragraph 1.
Turklāt neatkarīgi no 1. līdz 4. punkta dalībvalstis atbilstīgi likumā paredzētiem noteikumiem drīkst atļaut sniegt noteiktu informāciju citām valsts pārvaldes struktūrvienībām, kuras ir atbildīgas par tiesību aktiem kredītiestāžu, finanšu iestāžu, ieguldījumu pakalpojumu un apdrošināšanas uzņēmumu uzraudzības jomā, un inspektoriem, kas rīkojas minēto struktūru uzdevumā.
In addition, notwithstanding paragraphs 1 and 4, Member States may, under provisions laid down by law, authorize the disclosure of certain information to other departments of their central government administrations responsible for legislation on the supervision of credit institutions, financial institutions, investment services and assurance undertakings and to inspectors acting on behalf of those departments.
Tomēr šādu informāciju drīkst izpaust vienīgi tad, ja tas vajadzīgs piesardzīgai uzraudzībai.
However, such disclosures may be made only where necessary for reasons of prudential control.
Dalībvalstis tomēr nosaka, ka informāciju, ko saņem saskaņā ar 2. pantu un 5. pantu vai iegūst 16. pantā minētajās pārbaudēs uz vietas, nekādā gadījumā nedrīkst izpaust šajā pantā minētajos apstākļos citādi, kā vien ar to kompetento iestāžu nepārprotamu piekrišanu, kuras šo informāciju sniegušas, vai ar tās dalībvalsts kompetento iestāžu nepārprotamu piekrišanu, kurā veikta pārbaude uz vietas.
However, Member States shall provide that information received under paragraphs 2 and 5 and that obtained by means of the on-the-spot verification referred to in Article 16 of Directive 79/267/EEC may never be disclosed in the cases referred to in this paragraph except with the express consent of the competent authorities which disclosed the information or of the competent authorities of the Member State in which on-the-spot verification was carried out.
Dienesta noslēpuma glabāšanas pienākums: valsts līmenī pienākumu saglabāt dienesta noslēpumu nosaka akta 2.
The professional secrecy obligation: at domestic level, the professional secrecy obligation is governed by paragraph 1 of Schedule 2B of the Act.
B saraksta 1. punkts.
In terms of its scope of application, the obligation binds “any person” who discloses “restricted information” in contravention to paragraph 1.
Šis pienākums sava piemērošanas apjoma nozīmē ir saistošs „ikvienai personai”, kas izpauž „klasificētu informāciju”, tādējādi pārkāpjot 1. punktu. „Klasificēta informācija” attiecas uz informāciju, ko valsts sekretārs ir saņēmis, lai pildītu vai varētu pildīt funkcijas, kas izriet no akta vai jebkādiem citiem noteikumiem vai priekšrakstiem, kas tapuši saskaņā ar aktu, attiecībā uz „attiecīgo personu” darbību vai lietām, proti, par „ikvienu AK, EK vai ārpus EK sabiedrību un ikvienu šādas sabiedrības pārbaudītāju, pārvaldnieku, galveno amatpersonu, galveno pārstāvi, aģentu vai darbinieku”.
“Restricted information” refers to information obtained by the Secretary of State for the purposes of, or in the discharge of, functions under the Act or any rules or regulations made under the Act, which relates to the business or other affairs of “relevant persons”, namely, “any UK, EC or non-EC company and any controller, manager, chief executive, general representative, agent or employee of such a company”.
Pienākumu neizpaust konfidenciālu informāciju 5. punkts attiecina uz informāciju, ko valsts sekretāram aktā noteikto funkciju izpildei ir sniegusi uzraudzības iestāde dalībvalstī, kas nav AK, vai kuru valsts sekretārs vai persona, kas rīkojas viņa uzdevumā, ir ieguvusi šiem nolūkiem citā dalībvalstī.
Paragraph 5 extends the obligation not to disclose confidential information to information which has been supplied to the Secretary of State for the purposes of its functions under the Act by a supervisory authority in a Member State other than the UK or has been obtained for those purposes by the Secretary of State or by a person acting on his behalf, in another Member State.
Var teikt, ka valsts noteikumos noteiktā pienākuma piemērošanas apjoms ir pat plašāks par direktīvā noteikto apjomu, jo tas ir saistošs „ikvienai personai” (ne tikai personām, kas strādā vai ir strādājušas kompetentajā iestādē).
It can be said that the scope of application of the obligation prescribed by the national provision is even broader than that prescribed by the Directive because it binds “any person” (not only persons working, or who have worked, for the competent authority).
Turklāt valsts noteikums nepārprotami nosaka, ka „klasificēta informācija” attiecas ne tikai uz informāciju par pašām apdrošināšanas sabiedrībām, bet arī uz informāciju par šo sabiedrību vadītājiem un darbiniekiem.
In addition, the national provision expressly specifies that “restricted information” covers not only information relating to the assurance undertakings themselves but also to information relating to executives and employees of those companies.
Visbeidzot valsts noteikums iet tālāk nekā direktīva, nosakot sodu tiem, kas pārkāpj pienākumu neizpaust informāciju, tādējādi neievērojot 1. punktā noteiktos nosacījumus.
Finally, the national provision goes further than the Directive by prescribing a penalty for those who breach the obligation not to disclose information in contravention to the conditions laid down by paragraph 1.
Saskaņā ar direktīvu visas atļaujas par informācijas izpaušanu uzraudzības iestāžu, regulatīvo iestāžu un citu attiecīgo struktūru vajadzībām ir nepārprotami noteiktas valsts tiesību aktos un visos gadījumos atļaujas nolūks ir ļaut šīm iestādēm pildīt ciņu funkcijas.
In line with the Directive, all authorised disclosures are to supervisory authorities, regulatory authorities or other relevant bodies expressly identified by the national legislation and in all cases the purpose of the authorisation is to allow those bodies to discharge their functions.
Turklāt valsts noteikumi skaidri nosaka, ka izpausto informāciju nedrīkst izmantot citādi, kā vien skaidri nosauktajiem mērķiem, un uzliek kriminālu atbildību personām, kas izmanto šo informāciju, pārkāpjot noteikumu.
Furthermore, national rules expressly prescribe that disclosed information shall not be used otherwise than for the expressly mentioned purposes and imposes criminal penalties for persons who use the information in contravention of the rules.
Šis pants ir būtisks sarakstes (vai tās trūkuma) sakarā starp AK regulatoru un Īrijas un Vācijas regulatoru.
The article is relevant with regards to the exchanges (or lack thereof) of correspondence between the UK regulator and the Irish and German regulators.
Papildu informāciju par šo sk. III daļā par regulatīvo rīcību un IV daļā par atlīdzību.
For further information on this point, see Part III on Regulatory Action and Part IV on Redress.
WE-Conf 9 dots regulatoru konfidenciālās sarakstes par ELAS lietu saraksts.
WE-Conf 9 contains a list of confidential correspondence between regulators on the ELAS case.
Attiecībā uz revidentu pienākumiem skatiet atsauci uz KD 17. pantu.
With regard to the duties of auditors, see the reference to Article 17 of the CD.
Ir uzdoti jautājumi par ELAS revidentu rīcību visā lietas gaitā.
Questions have been raised as to the actions of ELAS' auditors throughout the affair.
Komitejas EQUI mandāts tomēr skaidri neietver šo jomu.
However, the mandate of the EQUI committee does not explicitly cover this area.
Jaunā vadība 2001. gadā ierosināja lietu pret ELAS iepriekšējiem revidentiem ( Ernst&Young ), bet tā pilnībā tika noraidīta.
A case was brought against ELAS' previous auditors (Ernst&Young) by the new management in 2001 but was ultimately dismissed.
Atšķirības 3LD un īstenošanas noteikumu starpā: AK noteikums nosaka, ka informācija nav „klasificēta informācija”, ja tā ir dota kopsavilkuma veidā vai ir „tā veidota, ka no tās nav iespējams uzzināt informāciju, kas attiecas uz konkrētu personu”.
Divergences between the 3LD and implementing provisions: the UK provision establishes that information is not “restricted information” if “it is information in the form of a summary or is "information so framed as not to enable information relating to any particular person to be ascertained from it".
Tādējādi AK noteikums ir pretrunā ar direktīvu, jo pieļauj turpmāku izņēmumu attiecībā uz dienesta noslēpumu, proti, ka informācijas izplatīšana par sabiedrību „kopsavilkuma veidā” ir pietiekama.
As it stands, the UK provision contradicts the Directive because it allows a further exception to the obligation of professional secrecy, namely, that the dissemination of information about the company “in the form of a summary” is sufficient.
Pretēji tam tas, ko pieļauj direktīva, ir informācijas izplatīšana „tādā kopsavilkuma [vai apkopojuma] veidā, ka konkrētas apdrošināšanas sabiedrības nav atpazīstamas”.
In contrast, what the Directive allows is the dissemination of information “in the form of a summary [or aggregate form] such that individual assurance undertakings cannot be identified.”
19. pants – piemaksas no jauniem darījumiem ( KD 21. pants)
Article 19 - Premiums for new business (Article 21 of CD)
Šajā pantā sniedz dažas vispārējas norādes par no jauniem darījumiem aprēķināmo piemaksu atbilstību, proti: tām jābūt pietiekamām pēc saprātīgiem aktuāru apsvērumiem, lai dotu iespēju sabiedrībai pildīt savas saistības un izveidot pienācīgas tehniskās rezerves.
This article provides for some general guidelines on the adequacy of the premiums for new business, viz.: they must be sufficient on reasonable actuarial terms to enable the company to meet its commitments and to establish adequate technical provisions.
Šajā nolūkā vienīgie ieskaitījumi, kas jāņem vērā, lai pildītu prasību par maksātspējas rezervi, ir ieskaitījumi no piemaksām un citiem sistemātiskiem un pastāvīgiem ienākuma avotiem.
For this purpose, the only inputs to be taken into account in order to respect the solvency margin are those coming from premiums and other systematic and permanent income sources.
Jaunu darījumu piemaksām, pēc racionāliem apdrošināšanas matemātikas aprēķiniem, jābūt pietiekamām, lai dzīvības apdrošināšanas sabiedrības varētu izpildīt visas saistības un jo īpaši sagādāt pietiekamas tehniskās rezerves.
Premiums for new business shall be sufficient, on reasonable actuarial assumptions, to enable assurance undertakings to meet all their commitments and, in particular, to establish adequate technical provisions.
Šajā nolūkā var ņemt vērā visus dzīvības apdrošināšanas sabiedrības finanšu stāvokļa aspektus, izņemot iemaksas no avotiem, kas nav piemaksas un ienākumi no tām, kas ir regulāras un pastāvīgas un tādējādi ilgākā laika posmā apdraudētu uzņēmuma maksātspēju .
For this purpose, all aspects of the financial situation of an assurance undertaking may be taken into account, without the input from resources other than premiums and income earned thereon being systematic and permanent in such a way that it may jeopardize the undertaking's solvency in the long term.
AK tiesību aktos šos standartus transponēja ar 1994. gada Apdrošināšanas uzņēmumu (Trešo apdrošināšanas direktīvu) noteikumiem.
These standards were transposed into UK legislation by the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994.
Šo noteikumu 18. noteikums iekļāva 35. iedaļas B punktu 1982. gada ICA, kas pareizi transponē direktīvas noteikumu, tostarp visas tajā dotās norādes par piemaksu samērīgumu.
Regulation 18 of these regulations inserted section 35B into the ICA 1982, which rightly transposes the Directive’s provision, including all its guidelines on the adequacy of the premiums.
AK tiesību akti darbības joma ir plašāka nekā direktīvas darbības joma un pieprasa, lai ieceltais aktuārs sabiedrībā, kas veic ilgtermiņa darījumus, apliecina, ka piemaksas par līgumiem, kas stājušies spēkā finanšu gada laikā, un no tām gūtais ienākums, atbilst šiem standartiem.
UK legislation goes beyond the Directive and requires that the appointed actuary of a company carrying long-term business certify that premiums for contracts entered into during the financial year and the income earned thereon comply with these standards.
Ar ELAS lietu nav skaidras saiknes.
There is no clear link to the case.
Atšķirības 3LD un īstenošanas noteikumu starpā: nav konstatētas.
Divergences between the 3LD and implementing provisions : none found.
20. pants – aktīvu segums saskaņotām rezervēm ( KD 22. pants)
Article 20 - Assets covering matching provisions (Article 22 of CD)
Šis pants nodrošina dažas vispārējas norādes par ieguldījumu standartiem, kas ir jāievēro, izmantojot aktīvus tehnisko rezervju veidošanai: tiem jānodrošina ieguldījumu drošība, ienesīgums un pārdodamība, un tiem jābūt daudzveidīgiem un atbilstīgi izkliedētiem.
This article provides for some general guidelines on the investment standards the assets covering technical provisions must aim to meet: they must secure the safety, yield and marketability of its investments and must be diversified and adequately spread.
Izvēloties aktīvus, no kuriem veidot tehniskās rezerves, ņem vērā to, kādā veidā dzīvības apdrošināšanas sabiedrība rūpējas, lai sabiedrības nodrošināto ieguldījumu drošība, peļņa un tirgus iespējas būtu daudzveidīgas un pietiekami izkliedētas .
The assets covering the technical provisions shall take account of the type of business carried on by an undertaking in such a way as to secure the safety, yield and marketability of its investments, which the undertaking shall ensure are diversified and adequately spread.
Standarti tika transponēti AK tiesību aktos ar 1994. gada Apdrošināšanas uzņēmumu (Trešo apdrošināšanas direktīvu) noteikumiem.
These standards were transposed into UK legislation by the Insurance Companies (Third Insurance Directives) Regulations 1994.
Nav skaidras saiknes ar ELAS lietu.
There is no clear link to the case.
Būtu nepieciešams pārskatīt ELAS ieguldījumu stratēģiju vairāku gadu un pat desmit gadu laikā, lai pārliecinātos, vai aktīvi, kurus izmantoja tehnisko rezervju veidošanai, bija droši un daudzveidīgi.
It would be necessary to review the investment strategy of ELAS over a number of years and even decades to ascertain whether the assets covering the technical provisions were secure and diversified.