natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Runājot par pašreizējo kontu deficītu, jaunākās prognozes liecina, ka nākamo divu gadu laikā tas tikai palielināsies.
As far as the current account deficit is concerned, the most recent projections show a further widening in the next two years.
Pašreizējā tendence negatīvi ietekmē ilgtspējīgu attīstību un ir jāmaina.
The current trend is clearly unsustainable and requires a correction.
Situāciju var uzlabot galvenokārt ar politiskiem pasākumiem, nevis tirgus pielāgošanu, kas var novest pie vēl lielākas dolāra vērtības samazināšanās.
Such a correction should come primarily from policy actions, rather than market adjustment, which might entail further dollar depreciation.
Pielāgojumi jāveic galvenokārt ASV, kur, īstenojot stingrāku budžeta politiku ,jāsamazina aizņēmumu apjoms un jāveicina privātie uzkrājumi.
Adjustment should come mainly in the US, with a view to reducing public dis-saving, in particular through a stricter budgetary policy over the medium term, and to encouraging private savings.
Izmaiņas ir nepieciešamas arī Āzijas valstīs, kur reģistrēts liels ietaupījumu apjoms un kuras savas valūtas ir piesaistījušas dolāram.
Some adjustment is also required in Asian countries, which record a high level of savings and fix their currency with the dollar.
Elastīgākas Āzijas valstu valūtas savā ziņā palīdzētu mazināt ASV tekošā konta deficītu un izlīdzinātu pielāgošanās nastu starp vairākām valstīm un valūtām.
More flexibility in Asian currencies would favour some correction of the US current account deficit and would spread the burden of adjustment to a broader set of countries and currencies.
Rīkojoties vienpusēji, centrālās bankas nevar ietekmēt valūtas kursus citādi kā vien stingri nosakot valūtas kursu.
Central banks cannot affect exchange rates through unilateral action only, except by strictly pegging the exchange rate.
Taču tas nozīmētu atteikšanos no monetārās suverenitātes.
This would imply, however, the abandonment of monetary sovereignty.
Eiro zonā tas netiktu darīts, jo šādas rīcības gadījumā monetārā politika kļūtu izdevīgāka ASV, nevis eiro zonas ekonomikai.
This can hardly be the choice of the euro area, as it would direct its monetary policy to the needs of the US economy rather than the euro-area one.
Saskaņota rīcība var ietekmēt ārvalstu valūtu tirgus un līdzsvarot nepareizu to virzību.
Coordinated action can have an impact on foreign exchange markets, in particular to counteract disorderly moves.
To var panākt ar dažādiem līdzekļiem, sākot ar publiskiem paziņojumiem un beidzot ar tiešu pirkšanu un pārdošanu attiecīgajā tirgū.
Such an action can be conducted with different instruments, from public statements to direct purchases and sales in the market.
Lai šādi pasākumi būtu efektīvi un noturīgi, tiem jāiet roku rokā ar izmaiņām attiecīgajā politikā.
To be effective and long lasting, such an action must be accompanied by changes in the underlying policy stance.
Kas attiecas uz dolāra vērtības samazināšanos, ticību centrālās bankas darbībai tirgos var atgūt ar mērķtiecīgākiem budžeta deficīta novēršanas pasākumiem.
In the case of the dollar depreciation, a more decisive action to correct the budget deficit would be required to give credibility to any central bank action in the markets.
Ja ASV tekošā konta stāvoklis netiks uzlabots ar politiskiem pasākumiem, pielāgojumi var būt saistīti ar vēl lielāku dolāra vērtības samazināšanos, kas var novest pie lēnākas izaugsmes visā pasaulē un augstākām procentu likmēm ASV, kā rezultātā sagaidāma saimnieciskās darbības samazināšanās Amerikas kontinentā.
If the US current account is not corrected through policy actions, the adjustment could entail a further depreciation of the dollar, leading to lower growth in the rest of the world and higher interest rates in the US, which would in turn depress activity across the Atlantic.
Uz tirgu balstīta risinājuma un it īpaši juceklīgu un strauju tirgus pielāgojumu gadījumā ir sagaidāma lēnāka ekonomikas izaugsme visā pasaulē.
A market-based solution is thus likely to achieve lower economic growth around the world, the more so, the more disorderly and abrupt is the market adjustment.
Gadu gaitā eiro starptautiskā loma ir strauji palielinājusies.
The international role of the euro has increased progressively over the years.
Eiropa ir tikai ieguvēja no šīs tendences, kas nozīmē zemākas ilgtermiņa procentu likmes un lielāku aizsardzību pret straujām valūtas kursu izmaiņām.
Europe can only benefit from this trend, through lower long-term interest rates and greater protection from exchange rate shocks.
Lai šī tendence būtu noturīga un strauji nemainītos, tai jābalstās uz pieprasījumu, nevis mākslīgu atbalstu.
To be sustained and not subject to rapid reversion, this trend should be mainly demand-led and not artificially supported.
Turklāt notiekošais ārvalstu valūtu tirgos neprasa agresīvu portfeļa pārorientēšanu uz eiro, jo tas radītu lielāku augšupvērstu spiedienu uz eiro maiņas kursu.
In addition, current developments in the foreign exchange markets do not demand an excessively aggressive portfolio recomposition towards the euro, as this would put further upward pressure on its exchange rate.
Kā iespējams vēl vairāk veicināt eiro zonas un tās valūtas ietekmi, it īpaši starptautiskās finanšu iestādēs?
How can the influence of the Euro area and its currency be further enhanced, in particular in international financial institutions?
Kādi ir Jūsu uzskati par pašreizējo koordinācijas līmeni, piemēram, pirms SVF valdes sanāksmēm?
What are your views on the current level of co-ordination, e.g. before IMF board meetings?
Kopš 1990. gadu beigām ir izveidoti vairāki forumi (piemēram, Starptautiskais stabilitātes forums) un ir īstenoti vairāki SVF instrumenti (Iespējamā kredītlīnija, Finanšu sektora novērtēšanas programma (FSAP) un ziņojumi par Standartu un kodeksu ievērošanu (ROSC) ).
Since the end of the 1990s, several fora have been set up (such as the Financial Stability Forum), several IMF tools implemented (Contingent Credit Line, FSAP, and ROSC....): is it possible to assess the impact of such changes on international financial stability?
Eiro zona tieši vai novērotāja statusā piedalās visos lielākajos starptautiskajos forumos – SVF valdē, G7, G10, G20 un Finansiālās stabilitātes forumā.
The euro area participates, either directly or as an observer, in all major international fora, such as the IMFC, the G7, the G10, the G20, the Financial Stability Forum.
Kas attiecas uz monetāro politiku un maiņas kursa politiku, eiro zonas pozīciju visos šajos forumos pārstāv ECB un/vai Eirogrupas prezidentūra.
Concerning monetary and exchange rate policies, the euro area position is presented in each of these fora by the ECB and/or the Presidency of the Eurogroup.
Varētu būt jautājums par to, vai šādai koordinācijai būtu jābūt visos svarīgākajos finansiālajos jautājumos.
The issue is whether coordination should be extended to other major international financial matters.
Es uzskatu, ka tā vajadzētu notikt, un pats personīgi esmu rīkojies, lai to panāktu, sevišķi EFK Starptautiskā valūtas fonda jautājumu apakškomitejas līmenī.
I strongly believe so and have been personally committed to that goal, in particular by chairing the EFC Sub-Committee on IMF issues (SCIMF).
Pēdējos gados EFK Starptautiskā valūtas fonda jautājumu apakškomiteja ir sagatavojusi kopēju ES nostāju tādos jautājumos kā attīstības palīdzība, privātā sektora iesaistīšana krīžu pārvarēšanā, Fonda loma valstīs ar zemiem ienākumiem u.c.
In recent years the SCIMF prepared common EU positions on a series of topics, such as development aid, private sector involvement in crisis resolution, the role of the Fund in low income countries, etc.
Ir jādara vēl vairāk.
More should be done.
Tā kā citi svarīgi pasaules reģioni gūst aizvien lielāku nozīmi un līdz ar to vēlas iegūt svarīgāku lomu un tiesības izteikt savus uzskatus starptautiskās finanšu institūcijās, Eiropa, iespējams, var zaudēt savu ietekmi, ja tās pārstāvība paliek fragmentāra.
As other major regions of the world grow in importance and ask for a greater role and voice in International Financial Institutions, there is a risk that Europe looses influence if its representation remains fragmented.
Laika gaitā būtu vēlams izveidot vienotu ES delegāciju SVF un Pasaules bankā, kas varētu labāk pārstāvēt ES intereses un ļaut ES iegūt ietekmi, kura ir samērīga ar tās finansiālo ieguldījumu attīstības un finansiālās stabilitātes veicināšanā.
Over time, a single EU seat in the IMF and in the World Bank is a desirable solution, that would maximise EU interests and enable the EU to have a weight comparable to its financial contribution to development and financial stability.
Attiecībā uz jauno forumu efektivitāti ir grūti novērtēt, kā tie ir sekmējuši starptautisko finansiālo stabilitāti.
Concerning the effectiveness of new fora, it is difficult to assess how they have contributed to international financial stability.
Standartu un kodu pieņemšana noteikti ir palielinājusi politiku pārredzamību un ļauj tirgus dalībniekiem labāk novērtēt ekonomiskos nosacījumus un politiku dažādās valstīs.
To be sure, the adoption of standards and codes have increased transparency of policies and have enabled market participants to better assess economic conditions and policies in different countries.
Arī SVF piekļuves politikas pārskatīšana ir palielinājusi pārredzamību attiecībā uz to, kādā veidā valstis saņem finansiālu atbalstu, līdz ar to mazinot morālo kaitējumu.
The revision of the IMF access policy has also increased transparency on the way countries receive financial support, thereby reducing moral hazard.
Tomēr galvenais stabilitātes cēlonis ir bijis tas, ka daudzas “jaunās tirgus ekonomikas” Āzijā un Latīņamerikā ir īstenojušas labāku makroekonomikas un strukturālo politiku.
Ultimately, however, the main source of stability has come from better macroeconomic and structural policies conducted by many Emerging Market Economies, both in Asia and Latin America.
C. Finansiālā stabilitāte un uzraudzība
C. Financial stability and supervision
Kādai būtu jābūt ECB atbildībai un lomai attiecībā uz finansiālo stabilitāti?
Which responsibility and role should the ECB have concerning financial stability?
Vai Jūs atbalstītu to, ka ECB publicē ziņojumus par finansiālo stabilitāti?
Would you be in favour of the publication by the ECB of financial stability reports?
Līgumā un ECB statūtos ir noteikti vairāki ECB uzdevumi attiecībā uz finansiālo stabilitāti.
The Treaty and the ECB Statute identify several tasks for the ECB relating to financial stability.
Pirmkārt, ECB ir jāveicina kompetento iestāžu politikas īstenošana saistībā ar kredītiestāžu pārraudzību un finanšu sistēmas stabilitāti.
First, the ECB is required to contribute to the smooth conduct of policies pursued by the competent authorities relating to the prudential supervision of credit institutions and the stability of the financial system.
Šī funkcija ir paredzēta, lai papildinātu to valsts iestāžu darbību, kuras ir tieši atbildīgas par finansiālo stabilitāti un pārraudzību savā valstī.
This function is intended to complement the role of national authorities, which are directly responsible for financial stability and supervision in their own countries.
Turklāt ECB ir atbildīga par maksājumu sistēmu nevainojamas darbības veicināšanu eiro zonā.
Moreover, the ECB is responsible for promoting the smooth operation of payment systems in the euro area.
Šīs funkcijas īstenošana dod tiešu ieguldījumu finansiālās stabilitātes nodrošināšanā, ņemot vērā tirgus infrastruktūras kā galvenās finanšu sistēmas sastāvdaļas un kā iespējama kaitīgas ietekmes avota stresa situācijās nozīmi.
This function provides a direct contribution to financial stability, given the relevance of market infrastructure as a major component of the financial system and as a possible channel for contagion in stress situations.
Tāpat kā visas citas centrālās bankas, kurām nav tiešas pārraudzības funkciju, ECB ir ļoti ieinteresēta nodrošināt finansiālu stabilitāti eiro zonā.
Like any other central bank that does not have direct supervisory responsibility, the ECB has a strong interest in the pursuit of financial stability within the euro area.
Pirmkārt, finansiālā stabilitāte ir priekšnoteikums cenu stabilitātes sasniegšanai, jo cenu stabilitāti nevar nodrošināt bez finansiālās stabilitātes.
First, financial stability is a prerequisite for achieving price stability: there can hardly be price stability without financial stability.
Turklāt efektīva monetārās politikas īstenošanas mehānisma pamatā ir jābūt stabilai finanšu sistēmai.
Moreover, an effective transmission mechanism for monetary policy has to rely on a stable financial system.
Tādēļ centrālās bankas ir ieinteresētas uzraudzīt iespējamos finanšu sistēmas ievainojamības avotus, kā arī novērtēt tās spēju izturēt nelabvēlīgus triecienus.
Therefore, central banks are interested in monitoring potential sources of vulnerability for the financial system as well as in assessing its ability to withstand adverse shocks.
Visbeidzot, centrālās bankas ir ieinteresētas, lai reglamentējošie noteikumi un pārraudzības sistēma, kā arī drošības sistēma darbojas efektīvi.
Finally, central banks have an interest that the regulatory and supervisory framework, as well as the safety nets, work effectively.
ECB loma būtu jāvērtē, ņemot vērā pastāvīgo eiro finanšu tirgu integrāciju.
The role of the ECB should be seen in light of the ongoing integration of euro financial markets.
Finansiālā integrācija stiprina finanšu institūciju, tirgu un tirgus infrastruktūru saikni un sarežģītās situācijās var palielināt apmēru, kādā finanšu triecieni izplatās pāri valstu robežām, līdz ar to sistēmiskajam riskam aptverot visu eiro zonu.
Financial integration strengthens the linkages among financial institutions, markets and market infrastructures and – in situations of stress – can increase the scope for financial shocks to spread across national borders, with systemic risk thus taking a euro area dimension.
Tādēļ institūcijām, kas ir atbildīgas par finansiālās stabilitātes saglabāšanu eiro zonā, ir jāparedz atbilstoši pasākumi attiecīgu pārraides kanālu, kas var radīt iespējamus draudus, uzraudzībai.
Institutions in the euro area responsible for maintaining financial stability need therefore to have appropriate arrangements in place for monitoring relevant transmission channels and for containing possible threats.
ECB veicina šos pasākumus:
The ECB contributes to these arrangements through:
- paredzot eiro zonas finanšu sistēmas sistemātisku pārraudzības mehānismu (sk. turpmāk), kas papildina valstu līmenī veikto finansiālās stabilitātes uzraudzību;
- the establishment of a systematic monitoring of the euro area financial system (see below) which supplements the monitoring of financial stability conducted at the national level;
- caur Banku Uzraudzības komiteju veicinot centrālo banku un pārraudzības iestāžu sadarbību ES mērogā kopīgo interešu jautājumos, kas papildina šāda veida sadarbību valstu līmenī;
- the promotion of co-operation between central banks and supervisory authorities at the EU level on issues of common interest – pursued through the Banking Supervision Committee – which complements this kind of co-operation at the national level;
- veicinot efektīvu finanšu regulu un pārraudzības prasību izstrādāšanu starptautiskā, Eiropas un valstu mērogā, jo īpaši, sagatavojot formālus atzinumus par Kopienas tiesību aktu un valstu tiesību aktu projektiem banku uzraudzības un finansiālās stabilitātes jomā.
- the contribution to shaping effective financial regulations and supervisory requirements at the international, European and national level, in particular through formal opinions on any draft Community and national legislation in the fields of banking supervision and financial stability.
Attiecībā uz ziņojumiem par finansiālo stabilitāti ECB 2004. gada decembrī pirmo reizi publicēja Finansiālās stabilitātes pārskatu par visu eiro zonu, un es izsaku skaidru atbalstu šādu pārskatu publicēšanai.
As for the publication of its financial stability reports, the ECB published for the first time a Financial Stability Review covering the entire euro area in December 2004, and I am clearly in favour of it.
Pārskata publicēšanas mērķis ir veicināt finanšu nozares un visas sabiedrības informētību par jautājumiem, kas svarīgi eiro zonas finanšu sistēmas stabilitātes nodrošināšanai un risku mazināšanas iespējām.
The purpose of publishing the review is to promote awareness in the financial industry and among the public at large of issues that are relevant for safeguarding the stability of the euro area financial system and possible ways to mitigate risks.
Ņemot vērā Lamfalussy procesu un pašreizējo diskusiju par iespējamo Eiropas finanšu pakalpojumu regulatoru, kāda, Jūsuprāt, ir ECB loma banku uzraudzībā?
How do you see the ECB's role in banking supervision in the context of the Lamfalussy process and the present discussions concerning a possible pan-European financial services regulator?
Lamfalussy procesa mērķis ir apkopot visas attiecīgās valstu un ES institūcijas, kas ir atbildīgas dažādās konsultatīvās regulācijas jomās.
The Lamfalussy process aims at bringing together all relevant national and EU institutions responsible in the different fields of prudential regulation.
Ņemot vērā to, ka monetārās politikas īstenošana eiro zonā, tostarp nodrošinot likviditāti, un maksājumu sistēmu nevainojamas darbības veicināšana ir cieši saistīta ar atsevišķu kredītiestāžu maksātspējas, rentabilitātes un likviditātes uzraudzību (sk. atbildi uz 11. jautājumu), ECB ir svarīga loma visos Lamfalussy procesa posmos.
Given that the conduct of monetary policy in the euro area, including through the provision of liquidity, and the promotion of the smooth functioning of payment systems, are closely linked to the function of supervising the solvency, profitability and liquidity of individual credit institutions (see answer to question 11), the ECB plays an important role in all levels of the Lamfalussy process.
Attiecībā uz banku uzraudzību vienotajā tirgū valstu iekšējās kontroles un savstarpējās atzīšanas pamatprincipi ir bijuši efektīvi un ir arī veicinājuši būtiskus panākumus integrācijas jomā.
With regard to the conduct of banking supervision in the single market, the basic principles of home country control and mutual recognition have been effective and have also contributed to significant progress towards integration.
Integrētā tirgū nav obligāti vajadzīga centralizēta uzraudzība.
An integrated market does not necessarily call for centralised supervision.
Tomēr, lai decentralizēta uzraudzība būtu efektīva, ir jāievēro vairāki nosacījumi.
However, for a decentralised supervision to be effective a series of conditions need to be met.
Pirmkārt, valstu noteikumos, kas nosaka finanšu institūciju izdevumus, jo īpaši, lai veiktu pārrobežu uzņēmējdarbību, nevajadzētu būt būtiskām atšķirībām.
First, there shouldn’t be material discrepancies between national rules that entail costs for financial institutions, in particular to conduct cross-border business.
Otrkārt, uzraudzības personām vajadzētu, apmainoties ar informāciju, efektīvi sadarboties, lai uzraudzītu notikumus finanšu jomā, pienācīgi ņemot vērā pārmērīgu kapitāla pieplūdumu un pārrobežu pasākumus, un novērstu iespējamas krīzes.
Second, there should be an effective cooperation in the exchange of information between supervisors, with a view to monitor financial developments, taking due account of spill-over effects and cross border activities, and prevent crises from occurring.
Treškārt, jābūt efektīvai krīžu vadības sistēmai, lai iedarbotos jo īpaši uz lielām un kompleksām finanšu institūcijām ar būtiskiem pārrobežu pasākumiem.
Third, there must be an efficient crisis management framework to deal, in particular, with large and complex financial institutions with significant cross-border activities.
Jo intensīvāk ES notiek finanšu tirgu integrācija un jo vairāk attīstās pārrobežu pasākumi, jo ciešākai jābūt valstu un ES uzraudzības personu sadarbības sistēmai.
The more financial markets integrate and the more cross-border activity develops within the EU, the stronger the coordination arrangements between national and EU supervisors need to be.
Šajā sakarā bija vajadzīga Lamfalussy sistēmas paplašināšana, aptverot banku un apdrošināšanas jomu, lai vēl vairāk veicinātu finanšu uzraudzību ES.
In this context, the extension of the Lamfalussy framework to the banking and insurance sectors was needed to further enhance financial supervision in the EU.
Diskusijās par Eiropas mēroga finanšu pakalpojumu regulatoru ir vēl ļoti maz sasniegtā.
Discussions about a pan-European financial service regulator are still at a very early stage.
Tā kā Eiropas mēroga banku un finanšu institūciju skaits palielinās, jautājums par Eiropas mēroga uzraudzības iestādi kļūst aktuālāks un, kā norādīts Lamfalussy ziņojumā, būs jāvērtē, ņemot vērā vadošo koordinācijas mehānismu noturību.
As the number of pan-European banking and financial institutions grows, the case for a pan European supervisory authority increases and will be assessed against the robustness of the prevailing coordination mechanisms, as indicated in the Lamfalussy report.
Eiropas regulatora izveidošanas sakarā rodas vairākas kompleksas problēmas, jo īpaši juridiska rakstura problēmas, kas būs jārisina.
The creation of a pan-European regulator raise a series of complex issues, in particular of a legal nature, that would have to be addressed.
Kādi jautājumi, Jūsuprāt, ir vissteidzamākie saistībā ar tiesību aktiem finanšu pakalpojumu jomā, kuri jāpapildina pēc Finanšu pakalpojumu rīcības plāna?
What do you see as the most pressing issues in financial services legislation which remain to be completed after the Financial Services Action plan?
Ņemot vērā nesenās aizdomas par tirgus manipulēšanu dažos tirgos, vai Eiropas regulatoriem ir vairāk jāuzrauga tirgi?
Is there a need for greater market oversight by European regulators against the background of recent allegations of market manipulation is some markets?
Tā kā tuvojas Finanšu nozares novērtējuma programmas ( FSAP ) beigas, ir sākušās diskusijas par vajadzību pēc jaunas Kopienas stratēģijas, lai pilnībā izmantotu finanšu integrācijas priekšrocības.
As the completion of the FSAP approaches, a debate has started about the necessity for a new Community strategy designed to reap the full benefits of financial integration.
Pirmajā Komisijas pārraudzībā veiktajā novērtējumā ir norādīts, ka FSAP ir devis diezgan pozitīvus rezultātus, jo tas noteica likumīgu pamatu vienotajam finanšu tirgum.
A first assessment conducted under the aegis of the Commission indicates that the FSAP has been quite successful, as it provided the single financial market with a core legislative framework.
Saskaņā ar FSAP pieņemtie pasākumi ir būtiskā mērā labojuši tiesību aktu nepilnības ES mērogā banku darbības, apdrošināšanas, vērtspapīru un finanšu korporāciju jomā.
The measures adopted under the FSAP have substantially filled the legislative gaps at the EU level in the field of banking, insurance, securities and financial conglomerates.
Tomēr vajadzīgs laiks, lai FSAP pasākumi dotu rezultātus pilnā apjomā.
However, it will take some time for the FSAP measures to deploy their full effects.
Katrā ziņā šķiet, ka lielākajā daļā nozaru joprojām saglabāsies šķēršļi pilnībā integrētiem finanšu tirgiem.
In any case, it is likely that obstacles to a truly integrated financial markets will remain in most sectors.
ES noteikumu interpretācija un piemērošana joprojām atšķiras, līdz ar to radot papildu izmaksas pārrobežu uzņēmējdarbībai, un ir tirgus fragmentācijas cēlonis.
In particular, the interpretation and implementation of EU rules is still divergent, thus producing additional costs for cross-border business and is a source of market fragmentation.
Valsts iestādēm būtu jāizveido rīcības plāns pēc FSAP , izvirzot šādus galvenos mērķus:
A post-FSAP action plan by public authorities should be inspired by the following main aims:
i) pilnībā izmantot Lamfalussy sistēmas iespējas, lai panāktu reglamentējošo noteikumu un pārraudzības konverģenci ES mērogā;
i) fully exploit the potential of the Lamfalussy framework to achieve regulatory and supervisory convergence at the EU level;