natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Neskatoties uz to, vienkāršošanas pakāpe ir acīmredzama: visi nosacījumi ir savākti vienkopus loģiskā un sistemātiskā dokumentā, un pietiek tikai izlasīt I un II daļu, kurās uzmanība tiek vairāk pievērsta specifiski ‘konstitucionāliem’ aspektiem, lai sniegtu sabiedrības locekļiem skaidru un saprotamu pārskatu par Savienības politisko būtību un viņu tiesībām.
Nevertheless, the degree of simplification is immediately evident: all the provisions have been brought together in a single coherent and structured document and a mere reading of Parts I and II, those which focus on the more specifically ‘constitutional’ aspects, is enough to provide members of the public with a clear and straightforward overview of the political reality of the Union and of their rights.
III daļas lielais apjoms ir devis pamatu kritikai, ka Konstitūcija ir pārāk detalizēta un sarežģīta, salīdzinot to, piemēram, ar ASV Konstitūciju.
The length of Part III has given rise to the criticism that the Constitution is far too detailed and complex when compared to, for example, the US Constitution.
Tas ir tāpēc, ka III daļa tāpat kā iepriekšējie līgumi detalizēti apraksta ES darbības mērķus katrā no politikas jomām, tādējādi tās ierobežojot.
This is because Part III, like preceding treaties, spells out in detail, for each policy area, the objectives of EU action, thereby limiting it.
ES institūcijām netiek dota brīvība rīkoties bez ierobežojumiem nevienā politikas jomā.
There is no ‘blank cheque’ given to the EU institutions to act without restriction in any policy area.
Viena kopēja realitāte – Eiropas Savienība
One single entity: the European Union
Izšķirošais solis uz priekšu attiecībā uz pārskatāmību un tās pilsoņu labāku izpratni par Eiropas projekta būtību tika sperts, apvienojot vairākus līgumus vienā dokumentā un pārējot no komplicētā toreizējā stāvokļa, kurā bija iesaistītas vairākas viena otru daļēji dublējošas institūcijas (Eiropas Savienība, Eiropas Kopiena), uz vienu kopēju institūciju, Eiropas Savienību, kam straptautiskajā līmenī ir juridiskas personas statuss, kas palielinās Savienības efektivitāti un atpazīstamību šajā līmenī.
A crucial step forward, in terms of transparency and understanding by citizens of the nature of the European project, has been taken by merging the various Treaties in a single document and by making a transition from a very complicated state of affairs, involving several overlapping entities (European Union, European Community), to a single entity, the European Union, endowed with a (single) legal personality at international level, which will increase the effectiveness and visibility of Union action at that level.
Tajā pašā laikā trīs pīlāru struktūra [kopēja ārlietu un drošības politika (KĀDP), tieslietas un iekšlietas (TI) un Kopiena] tika likvidēta; jo visas minētās iestādes tika apvienotas vienā Savienības blokā ar vienu visaptverošu Kopienas metodi, kuras vienīgais izņēmumu bija kopējā ārlietu un drošības politika (ieskaitot aizsardzību), kurā paliek spēkā specifiskas lēmuma pieņemšanas procedūras, ko prasa šīs politikas jomas īpašais raksturs.
At the same time, the three-pillar structure [common foreign and security policy (CFSP), justice and home affairs (JHA) and Community] has been done away with; all three have been merged into the single corpus of the Union, with a single institutional framework and the across-the-board application of the Community method, the sole exception being the common foreign and security policy (including defence), where specific decision-making procedures remain in force, as warranted by the specific nature of that policy area.
Vārdu sakot, Konstitūcija piedāvā mums vienu līgumu un vienu subjektu – Eiropas Savienību.
In short, therefore, the Constitution offers us a single Treaty, and a single entity: the European Union
Jāatzīmē, ka Eiropas Līgumu neietekmē Konstitūcija, lai gan daži tās nosacījumi ir tikuši laboti ar Protokolu, kas mainīja Eiropas Līgumu, lai tas saskanētu ar konstitucionālo tekstu.
The Treaty establishing the European Atomic Energy Community (EAEC/Euratom) is not, however, affected by the Constitution and will therefore remain in force alongside it, although some of its provisions have been amended by the Protocol modifying the Euratom Treaty with a view to making them compatible with the constitutional text.
Bez tam jāņem vērā, ka Konstitucionālais Līgums noslēdzas ar mulsinošu skaitu protokolu, pielikumu un deklarāciju.
However, Germany, Ireland and Austria have expressed the wish, in declaration No 44 annexed to the Final Act of the IGC, that an Intergovernmental Conference be convened as soon as possible to revise the Euratom Treaty.
Faktiski tie ir 36 protokoli (29 no tiem jau bija spēkā kā Šengenas protokoli, kamēr 8 no tiem ir jauni un skar tādus jautājumus kā nacionālo parlamentu loma, subsidiaritātes un proporcionalitātes principi, pārejas nosacījumi attiecībā uz institūcijam, strukturētā pastāvīgā sadarbība aizsardzības jautājumos, utt.) 2 pielikumi (jau pastāvošie, kas attiecas uz lauksaimniecības produktu un valstu, un aizjūras teritoriju uzskaitījumu) un 46 deklarācijas.
Besides, it has to be said that the constitutional treaty is completed by a confusing number of protocols, annexes and declarations: 36 protocols (most of which were annexed to the existing treaties and have simply been adapted to the constitutional text, for instance those on the Schengen acquis, the role of national parliaments, the principles of subsidiarity and proportionality, transition provisions concerning the institutions, structured permanent cooperation in matters of defence, etc.), two annexes (already existing, concerning the list of agriculture products and the list of countries and overseas territories) and 46 declarations.
Oficiāli šie protokoli ir jāratificē visām dalībvalstīm un tiem jāiegūst tāds pats likumīgs spēks kā Konstitucionālajam līgumam.
As these protocols have the same legal force as the constitutional treaty, they must also be ratified by all Member States.
Bet deklarācijas, gluži otrādi, nav juridiski saistošas, un dalībvalstīm tās nav jāratificē.
This is not the case for declarations, which are not legally binding. .
Konstitūcija ierāda redzamu vietu (Pants I-8), Savienības simboliem , piem., tās karogam (aplim ar 12 zelta zvaigznēm uz zila pamata), tās himnai (Bēthovena „Odai priekam”), tās moto (Vienoti dažādībā), tās valūtai (eiro) un Eiropas dienai (9. maijam).
The Constitution lays down, in a prominent position (Article I-8), the symbols of the Union , i.e. its flag (a circle of 12 gold stars on a blue background), its anthem (the Ode to Joy from Beethoven's Ninth Symphony), its motto (United in Diversity), its currency (the euro) and Europe Day (9 May).
Šie simboli ir veidoti, lai pilsoņi varētu izjust savu piederību pie Kopienas un saistīt savu likteni ar tās nākotni.
These symbols are designed to enable citizens to identify more closely with and strengthen their feeling of belonging to a Community with a shared destiny.
Skaidra Savienības vērtību definīcija, pamatprincipi un mērķi
A clear definition of the Union's values, principles and objectives
Ir svarīgi, ka Konstitūcija sākas ar pantiem, kas skaidri izsaka Savienības būtību un tās vērtības un principus, uz kuriem tā pamatojas, un mērķus, kuri tai jāsasniedz savas darbības rezultātā.
It is significant that the Constitution should open with articles defining the nature of the Union and the values and principles on which it is founded and the objectives which it is supposed to pursue by means of its action.
Pants, ar ko sākas Konstitūcija, glabā dubulto Savienības mantojumu, atspoguļojot Eiropas valstu pilsoņu gribu.
The very first article of the Constitution (Article I-1) enshrines the dual legitimacy of the Union, reflecting the will of the citizens and States of Europe.
Atsakoties no idejām, kas pieder pagātnei, un atbalstot pilsoņu koncepciju, Konstitūcija liek uzsvaru uz indivīdu, uz vīriešiem un sievietēm, kuriem ir tiesības un pienākumi, kas ir Savienības pilsoņi tādēļ, ka ir kādas dalībvalsts pilsoņi, un kas, pateicoties šim faktam, var baudīt virkni papildu tiesību, kuras viņiem piešķir Eiropas pilsonība.
The Constitution places the emphasis on the individual, that is to say men and women with rights and duties who are citizens of the Union, through being citizens of a Member State, and who, by virtue of that fact, enjoy the additional set of rights afforded them by European citizenship.
Konstitūcijas 1. pantā ir izklāstīti Eiropas integrācijas procesa pamatprincipi – dalībvalstis piešķir Savienībai pilnvaras, lai sasniegtu kopējus mērķus.
This article sets out the founding principles of the European integration process: the Member States confer on the Union competences to attain objectives they have in common.
Eiropas līmenī Savienība koordinē politiku, pēc kuras vadoties, dalībvalstis cenšas sasniegt šos mērķus; Eiropas iestādes izmanto pilnvaras, kas tām piešķirtas.
At European level, the Union coordinates the policies by which the Member States aim to achieve these objectives, and it is the Union's institutions which exercise the competences conferred on it.
Tajā pašā laikā Savienība uzņemas respektēt dalībvalstu nacionālo identitāti, kas ir tie celtnes bloki, kuri veido tās iekšpolitikas struktūru.
At the same time, the Union undertakes to respect the national identity of the Member States, that is to say essential elements of their internal political structure.
Tādā veidā Savienība demonstrē savu cieņu pret lēmumiem, kurus katra dalībvalsts var pieņemt attiecībā uz varas ģeogrāfisko sadali – nosakot reģionālās vai vietējās autonomijas robežas – sabiedriskās kārtības uzturēšanu un nacionālo drošību.
In this way the Union demonstrates its respect for the decisions which each Member State may take in relation to the geographical distribution of power - from the fixing of its frontiers to regional or local autonomy - the maintenance of public order and the safeguarding of national security.
Visbeidzot, Konstitūcija nosaka Savienības un dalībvalstu godīgas sadarbības principus, lai sasniegtu savus kopīgos mērķus.
Lastly, the Constitution lays down the principle of loyal cooperation between the Union and its Member States with a view to achieving their shared objectives.
Saskaņā ar Konstitūcijas 2. pantu vērtības, uz kurām balstās viss Eiropas integrācijas process, ir respekts pret cilvēku cieņu, brīvību, demokrātiju, vienlīdzību, likuma varu un cilvēktiesību respektēšana, ieskaitot to cilvēku tiesības, kas pieder pie minoritātēm.
In accordance with Article 2 of the Constitution, the values on which the entire European integration process is founded are respect for human dignity, freedom, democracy, equality, the rule of law and respect for human rights, including the rights of persons belonging to minorities.
Vēl jo vairāk, šīs vērtības veido atskaites kritērijus, lemjot par pievienošanos nākotnē un kalpo par pamatu sankcijām pret dalībvalstīm, kuras šīs vērtības nopietni un atkārtoti pārkāpj.
Moreover, these values represent the reference criteria governing future accessions and may serve as the basis for imposing sanctions on any Member States which violate them on a serious, persistent basis.
Līdzās šīm vērtībām Savienība balstās uz principiem, kas nosaka tās darbību – plurālismu, nediskriminēšanu, toleranci, taisnīgumu, solidaritāti, kā arī sieviešu un vīriešu līdztiesību.
This article also defines the principles which guide the Union's action: pluralism, non-discrimination, tolerance, justice, solidarity and equality between women and men.
Visbeidzot, Savienība tiecas sasniegt politiskos mērķus, kas attaisno tās eksistenci, mērķus, kurus var apkopot sekojoši: miera, Savienības vērtību un tās cilvēku labklājības veicināšana.
Finally, the Union pursues political objectives, objectives which justify its existence and which can be summarised as follows: the promotion of peace, the Union's values and the well-being of its peoples.
Konstitūcijas 3. pantā šīs vērtības ir iemiesotas politiskās, ekonomiskās un sociālās politikas jomās, īstenojot tās Savienības iekšienē un ārējo sakaru jomā.
They are given practical form in Article 3 of the Constitution in terms of political, economic and social objectives, as pursued within the Union and in the sphere of external relations.
Tādējādi savās robežās Savienība piedāvā saviem pilsoņiem brīvību, drošību un taisnīgumu, un iekšējo tirgu, kas balstās uz brīvu un godīgu konkurenci.
Accordingly, at an internal level the Union offers it citizens an area of freedom, security and justice and an internal market based on free and fair competition.
Tā strādā, lai panāktu ilgtspējīgu Eiropas attīstību, pamatojoties uz sabalansētas ekonomikas izaugsmi un cenu stabilitāti, lai attīstītu konkurētspējīgu tirgus ekonomiku, kas tiecas pēc pilnas nodarbinātības, sociālā progresa, kā arī pēc vides kvalitātes aizsardzības un uzlabošanas.
It works for the sustainable development of Europe, on the basis of balanced economic growth and price stability; to develop a highly competitive social market economy aiming at full employment and social progress; and to secure a high level of protection and improvement of the quality of the environment.
Tā veicina zinātnes un tehnoloģijas progresu.
It promotes scientific and technological advance.
Visbeidzot, tā cīnās pret sociālo izstumtību un citām diskriminācijas formām, veicina sociālo taisnīgumu un aizsardzību, vīriešu un sieviešu līdztiesību, paaudžu solidaritāti un bērnu tiesību aizsardzību.
Finally, it combats social exclusion and all forms of discrimination and promotes social justice and protection, equality between men and women, solidarity between generations and the protection of the rights of the child.
Tā veicina dalībvalstu ekonomisko, sociālo un teritoriālo saliedētību.
It promotes economic, social and territorial cohesion and solidarity among the Member States.
Tā respektē tās bagāto kulturālo un lingvistisko dažādību un gādā, lai Eiropas kultūras mantojums tiktu sargāts un vairots.
It respects its rich cultural and linguistic diversity and ensures that Europe's cultural heritage is safeguarded and enhanced.
Starptautiskā līmenī Savienība veicina mieru un drošību, ilgtspējīgu zemeslodes attīstību, solidaritāti un savstarpēju cieņu starp tautām, brīvu un godīgu tirdzniecību, nabadzības izskaušanu, cilvēku tiesību aizsardzību, it īpaši bērnu tiesību aizsardzību, un precīzu starptautisko likumu ievērošanu un pilnveidošanu, it īpaši tas attiecas uz Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtiem.
At an international level, the Union contributes to peace and security, the sustainable development of the Earth, solidarity and mutual respect among peoples, free and fair trade, the eradication of poverty and the protection of human rights, in particular the rights of the child, and to strict observance and the development of international law, in particular the United Nations Charter.
Šie mērķi tādējādi veido politisko pamatprogrammu, ar ko sākās Savienības izveidošana.
These objectives thus make up a basic political programme which was the well-spring for the establishment of the Union.
Savienībai ir pienākums īstenot šos mērķus, izmantojot piemērotus līdzekļus, izmantojot zināšanas, kas minētas Konstitūcijā.
It is incumbent on the Union to pursue these objectives by appropriate means, using the competences conferred on it in the Constitution.
Vērtības un principi tādējādi pārstāv Savienības ētiskos pamatus – pamatus, kas ir aprakstīti Pamattiesību hartā, kas iekļauta Konstitūcijas II daļā.
The values and principles thus represent the ethical foundation of the Union, a foundation which is given practical form in the Charter of Fundamental Rights incorporated into Part II of the Constitution.
Mērķi, kas tai uzticēti, attaisno Savienības pastāvēšanu un kalpo par iemeslu dalībvalstu lēmumam izveidot Savienību.
The objectives assigned to it justify the existence of the Union and are the reason behind the Member States' decision to establish the Union.
Šīs vērtības vada tās darbību visās jomās.
They govern its action in all areas.
Šāda veida apkopošana ir Konstitūcijas raksturīga iezīme un svarīgs solis ceļā uz pilsoņu nodrošināšanu ar skaidru un ļoti precīzu simbolisku redzējumu par to, ko nozīmē Savienība.
Codification of this kind is the hallmark of a Constitution and represents an important step towards providing citizens with a clear, highly symbolic insight into precisely what the Union signifies.
Šajā sakarā jāuzsver, ka Valdību konference pieņēma tekstu, par kuru vienojās Konvents, izdarot tikai nelielas izmaiņas, kuras Parlamentam nebija grūti atbalstīt – papildinājumus vērtību sarakstam, kas attiecas uz personu tiesībām, kuri pieder pie minoritātēm, uzlabojumus, kas attiecas uz vīriešu un sieviešu līdztiesību kā principu, papildinājumus par ‘cenu stabilitātes’ iekļaušanu Savienības mērķos kopā ar ‘konkurētspējīgu tirgus ekonomiku, kuras mērķis ir pilnīga nodarbinātība un sociālais progress’.
In that connection, it should be emphasised that the Intergovernmental Conference (IGC) essentially followed the text agreed on by the Convention, making only minor changes which Parliament can readily endorse: the addition to the list of values of the rights of persons belonging to minorities, the enshrinement of equality between women and men as a principle, the inclusion of 'price stability' among the Union's objectives, alongside that of the 'a highly competitive social market economy, aiming at full employment and social progress'.
Pilsoņi - Eiropas integrācijas procesa pamats – Pamattiesību hartas iekļaušana Konstitūcijā
Citizens at the heart of the European integration process: the incorporation of the Charter of Fundamental Rights into the Constitution
Pamattiesību hartas iekļaušana Konstitūcijas II daļā nozīmē, ka pilnībā tiek atzīts fakts, ka pilsoņi ir Eiropas integrācijas procesa pamats.
The incorporation of the Charter of Fundamental Rights into Part II of the Constitution signifies full acknowledgement of the fact that citizens are at the heart of the European integration process.
Šīs iekļaušanas rezultātā harta ir ieguvusi saistošu juridisku spēku – tā ir saistoša gan Eiropas iestādēm, kas darbojas savas kompetences ietvaros, gan dalībvalstīm, bet tikai tad, ja tās darbojas kā Kopienas likuma izpildītājas.
As a result of this incorporation, the Charter has acquired binding legal force: it is thus binding both on the European institutions, acting in the framework of their respective competences, and on the Member States, but only when they act as implementers of Community law.
Tādējādi tā piedāvā pilsoņiem papildu drošību visā Savienībā.
It thus offers citizens an additional safeguard vis‑à‑vis the Union.
Tas nekādā gadījumā nenozīmē, ka pamattiesības, kas tiek garantētas pilsoņiem pretēji viņu valsts interesēm, apšauba dalībvalstu konstitūcijas vai slepeni piešķir to pilnvaras Savienībai, neskatoties uz dažu kritiķu uzskatiem, ka tādā veidā Savienība varētu uzspiest kandidātvalstīm ekonomiskās un sociālās vadlīnijas.
This in no way signifies that the protection of the fundamental rights guaranteed to citizens, vis-à-vis their States, by each national constitution is being called into question, or that competences are being surreptitiously conferred on the Union, despite the claims made by some critics that the Union could in this way impose economic and social policy guidelines on the Member States.
Izteiktais apgalvojums Konstitūcijā, ka harta nepaplašina Savienības likuma pielietojuma veidus, neprasa no Savienības jaunas pilnvaras vai uzdevumus un negroza tās pilnvaras un uzdevumus, kas minēti Konstitūcijā (II-111. pants), ir īpaši skaidri noformulēts šajā gadījumā.
The assertion in the Constitution that the Charter does not extend the field of application of Union law, does not establish any new power or task for the Union and does not modify the powers and tasks conferred on it in the Constitution (Article II-111) is particularly clear on this subject.
Tomēr dažu dalībvalstu bažas par hartā iekļauto sociālo un ekonomisko tiesību atzīšanu lika Valdību konferencei pievienot Konstitūcijai papildu drošības garantijas, kuras bija noteicis Konvents, lai nepieļautu nevēlamu Savienības pilnvaru pārsniegšanu.
Paragraph 7 of Article II-112, which refers to the explanations drawn up on the authority of the Praesidium of the Convention that drew up the Charter of Fundamental Rights and Declaration No 12 annexed to the Final Act of the IGC, which incorporates those explanations. over and above those which the Convention had already laid down with a view to preventing any unwanted expansion in Union powers.
Juridiskā nepieciešamība pēc tādas rīcības, kas, šķiet, ignorē labi iedibināto diferencēto attieksmi pret Eiropas konstitucionālo likumu, nav saprotama, tomēr, ņemot vērā, ka hartas juridiskie aspekti netiek apspriesti, tas var būt pieņemams.
The necessity of such a step, which seems to disregard well established doctrine in European constitutional law, is not clear; however, given that the legal effect of the Charter is not called into question, it can be accepted.
Tiesības, kas noteiktas hartā, visumā atbilst pamattiesību kopumam, kuras Savienība ir atzinusi un kuras radušās no dalībvalstu konstitucionālajām tradīcijām vai Eiropas cilvēktiesību konvencijas.
The rights set out in the Charter correspond, in general terms, to the common set of fundamental rights which the Union already recognised and which resulted from the constitutional traditions of the Member States or the European Convention on Human Rights.
Galvenais ir, lai šīs tiesības tiktu izklāstītas sīkāk, lai tās būtu saprotamas pilsoņiem un lai skaidri būtu pateikts, ka Savienība viņus respektē.
The point is that these rights should be set out in detail, in a manner readily understandable to citizens, and that it should be clearly stated that the Union is required to respect them.
Tas var tikai palīdzēt padarīt ciešākas pilsoņu saites ar Savienību.
This can only help to strengthen citizens' trust in their Union.
Hartas iekļaušana Konstitūcijā ir redzama jau pirmajās Konstitūcijas lappusēs, atsevišķā nodaļā, kas veltīta pamattiesībām un Savienības pilsonībai.
The incorporation of the Charter into the Constitution is announced immediately in the opening pages of the Constitution, in a separate title (Title II of Part I) devoted to fundamental rights and Union citizenship.
Tālākais solis pamattiesību aizsardzībai Savienības līmenī ir sperts ar to, ka Savienība mēģinās iekļaut Eiropas Konventā cilvēktiesību aizsardzību un pamatbrīvības (uz kurām visas dalībvalstis ir tiesīgas), kā to jau sen ir ierosinājis Parlaments.
A further step towards the protection of fundamental rights at Union level is taken by means of the stipulation that the Union will seek accession to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (to which all the Member States are parties), as Parliament has long been proposing.
Tas radīs iespēju noslēgt līgumu ar Eiropadomi.
This will entail an agreement with the Council of Europe.
Lēmums noslēgt šo līgumu būs jāapstiprina kvalificētam vairākumam pēc tam, kad to būs apstiprinājis Parlaments.
The decision to conclude that agreement will have to be adopted by a qualified majority, after approval by Parliament.
Tālāk Konstitūcijā minētas pilsoņu tiesības piedalīties Eiropas politiskajos procesos (piemēram, cilvēku likumdošanas iniciatīva vai pilsoņu iniciatīva (I-47. panta 4. punkts) vai tādos, kas palīdz palielināt viņu tiesību likumīgo aizsardzību, atvieglojot viņiem pieejamību tiesai.
Further aspects of the Constitution could be cited which strengthen citizens’ rights of participation in the European political process (such as the people’s legislative initiative, or citizens’ initiative : Article I-47, paragraph 4) or which help to enhance the legal protection of their rights, by facilitating access to the Court of Justice.
Parlaments var tikai apsveikt šādus svarīgus soļus, kam jāpalīdz pārvērst ES par patiesu valstu un pilsoņu savienību.
Parliament can only welcome these vital steps designed to transform the EU into a genuine union of States and citizens.
Skaidra un viegli saprotama Savienības kompetenču definīcija
A clear and readily understandable definition of the Union's competences :