natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tādēļ EAEK līguma noteikumi par veselību un drošību attiecas uz situācijām, kad aizsardzības intereses absolūti nekādi neskar šo dalībvalsti (vai jebkuru citu dalībvalsti), kā arī tad, kad kodolenerģijas izmantošana ir starptautiska nolīguma pārkāpums, un vienīgais reāli eksistējošais saistošais faktors ir tas, ka kodolmateriāls izplūdis dalībvalsts teritorijā.
Therefore the health and safety provisions of the EAEC Treaty extend to situations where the defence interest has nothing whatsoever to do with the Member State (or any other Member State), and moreover, where the use of nuclear energy is in breach of an international agreement, and where the only feasibly present connecting factor is that the release of nuclear material occurred on the territory of a Member State.
Turklāt šāda interpretācija nemēģina uzlikt par pienākumu novērtēt, vai katrā atsevišķā gadījumā ir iesaistītas svarīgas valsts aizsardzības intereses.
Moreover, such an interpretation does not seek to impose an obligation to evaluate whether there is an essential national defence interest at play on a case-by-case basis.
Šāda pieeja, kuru Komisija aizstāvēja Eiropas Kopienu Tiesā, tika pilnīgi noraidīta.
Such an approach, which was advocated by the Commission before the Court of Justice, was clearly rejected.
Izmantojot šo pašu metodi lūgumraksta faktu analīzei, Dānijas Karalistei nekad nav bijis iekšzemes enerģētikas programmas kodolenerģijas izmantošanai ne civiliem, ne militāriem mērķiem.
Applying this analysis to the facts of the petition, the Kingdom of Denmark has never had a domestic energy programme either for the civilian or military use of nuclear energy.
Tātad Dānija (atšķirībā no Apvienotās Karalistes un Francijas) neveic darbības, kas saistītas ar kodolenerģijas izmantošanu militāriem mērķiem, kas to atbrīvotu no prasības sniegt atskaites vai no jebkuriem citiem pienākumiem saskaņā ar EURATOM līgumu vai sekundārajiem tiesību aktiem.
As such, (unlike the United Kingdom and France), Denmark has no activities concerning the military use of nuclear power which would exempt it from the reporting requirements, or any other obligations, of the EURATOM Treaty or secondary legislation.
Nav pierādījumu, kas saistītu šo pārvaldību ar kādu no Dānijas pašreizējiem aizsardzības pasākumiem, kur iesaistīta kodolenerģijas izmantošana militāriem mērķiem.
There is no evidence linking such monitoring to any current defence activities by Denmark employing the military use of nuclear energy.
Minēto negadījumu, kad izveidojās radiācija, izraisīja trešā valsts — Amerikas Savienotās Valstis, nevis Dānija.
The radiation-producing accident in question was caused by the United States, a third country, not by Denmark.
Kaut gan B-52 avārijas laikā Dānijai bija aizsardzības nolīgums ar ASV, šis nolīgums aizliedza Amerikas Savienotajām Valstīm uzglabāt vai izvietot kodolieročus Grenlandē, vai šķērsot Dānijas gaisa telpu ar šādiem ieročiem.
Although Denmark had a defence agreement with the US at the time of the B- 52 crash, the agreement prohibited the United States from storing or deploying nuclear weapons in Greenland or flying over Danish airspace with such weapons.
Dānijas valdība publiski apliecināja Dānijas iedzīvotājiem, ka Amerikas Savienotajām Valstīm nav un netiks dota atļauja uzglabāt vai izvietot kodolieročus, vai šķērsot gaisa telpu ar tiem, un Dānijas parlaments neveica šāda satura grozījumus aizsardzības nolīgumā.
The Danish government publicly confirmed to the Danish people that no such permission to store, deploy or over- fly with nuclear weapons had, or would be given to the United States, and no amendments to that effect were made to the defence agreement by the Danish Parliament.
Tādēļ atsauce uz divpusēju nolīgumu nekādi nav šīs lietas noteicošais faktors.
Therefore, reference to the bilateral agreement is in no way determinative of the case.
Tas vien, ka pastāvēja nolīgums par dažām militārām darbībām, nenozīmē, ka tādēļ jebkura trešās valsts militāra darbība dalībvalsts teritorijā ir de facto izslēgta no EAEK līguma darbības jomas.
The mere fact that there was an agreement covering certain military activities does not mean that by virtue of this, any military activity by a third country on a Member State's territory is de facto excluded from the scope of the EAEC Treaty.
Šāds secinājums būtu patvaļīgs un pretrunā ar veselo saprātu.
Such a conclusion would be arbitrary and would go against common sense.
Atbilstīgie primārie tiesību akti un to interpretācija Eiropas Kopienu Tiesā
Relevant primary law and its interpretation by the Court of Justice
EA 2. panta b) punktā teikts, ka Kopiena, kā noteikts EAEK līgumā, „ ievieš vienotus drošības standartus darba ņēmēju un visas sabiedrības veselības aizsardzībai, kā arī raugās, lai tos piemērotu ”.
Article 2(b) EA states that the Community must, as provided in the EAEC Treaty, " establish uniform safety standards to protect the health of workers and of the general public and ensure that they are applied ".
EAEK līguma II sadaļas „Normas, kas jāievēro, lai veicinātu panākumus kodolenerģētikas jomā” 3. nodaļa „Veselības aizsardzība un drošība” , kurā iekļauti 30. līdz 39. pants.
Title II of the EAEC Treaty, entitled " Provisions for the encouragement of progress in the field of nuclear energy ", includes a Chapter 3 entitled " Health and safety ", which consists of Articles 30 to 39.
Šajā sakarā EA 30. panta pirmajā punktā sevišķi prasīts, lai Kopiena nosaka „ pamatstandartus darba ņēmēju un sabiedrības veselības aizsardzībai pret draudiem, ko rada jonizējoša radiācija ”.
In this context, the first paragraph of Article 30 EA requires in particular the establishment in the Community of " basic standards for the protection of the health of workers and the general public against the dangers arising from ionising radiations ".
Kā noteikts šī panta otrajā daļā, „pamatstandarti” nozīmē:
As provided in the second paragraph of that Article, the expression " basic standards " means:
„(a) maksimāli pieļaujamās radiācijas devas, pret ko ir iespējama pietiekama aizsardzība ;
" (a) maximum permissible doses compatible with adequate safety;
(b) maksimāli pieļaujamais starojums un piesārņojums;
(b) maximum permissible levels of exposure and contamination;
(c) darba ņēmēju veselības uzraudzības pamatprincipi.”
(c) the fundamental principles governing the health surveillance of workers ".
EA 31. pantā noteikta šo pamatstandartu izstrādes un pieņemšanas procedūra, bet EA 32. pantā dota atļauja tos pārskatīt vai papildināt pēc Komisijas vai dalībvalsts pieprasījuma saskaņā ar EA 31. pantā noteikto procedūru.
Article 31 EA lays down the procedure for working out and adopting those basic standards, whilst the first paragraph of Article 32 EA enables them to be revised or updated, at the request of the Commission or of a Member State, in accordance with the procedure laid down in Article 31 EA.
EK Tiesa uzskatīja, ka EAEK nodaļa par veselību un drošību ir „ vienots kopums, kas Komisijai piešķir ievērojamas pilnvaras, lai aizsargātu iedzīvotājus un vidi pret kodolpiesārņojuma risku ”.
The Court of Justice has held that the EAEC Chapter on Health and Safety forms a "coherent whole conferring on the Commission powers of some considerable scope in order to protect the population and the environment against the risks of nuclear contamination" .
Lieta 187/87, Sārzeme 1988. gads, ERP 5013, 11. punkts.
Case 187/87 Saarland [1988] ECR 5013, paragraph 11.
Tiesa atbalstīja arī šo noteikumu plašu interpretāciju, lai nodrošinātu „ vienotu un efektīvu vispārējās sabiedrības veselības aizsardzību pret draudiem, kas rodas no jonizējošās radiācijas, neatkarīgi no radiācijas avota ”.
It has also upheld a broad interpretation of those provisions in order "to ensure consistent and effective protection of the health of the general public against the dangers arising from ionising radiations, whatever their source" .
Lieta 70/88, Parlaments/Padome [1991] ERP I-4529, 14. punkts.
Case 70/88 Parliament v Council [1991] ECR I-4529, paragraph 14.
Turklāt tiesa skaidri paziņoja, ka šī plašā interpretācija attiecas uz šajā lūgumrakstā izskatāmo direktīvu.
Moreover, the Court has explicitly stated that this broad interpretation applies to the particular Directive at issue in the present petition.
Lieta 29/99, Komisija/Padome, [2002] ERP I-11221, 81. punkts.
Case 29/99, Commission v Council [2002] ECR I-11221, paragraph 81.
Direktīvas materiālās darbības joma
Material scope of the Directive
Pamatojoties uz EAEK līguma 31. un 32. pantu pieņemtās direktīvas mērķis ir pārskatīt noteiktos pamatstandartus
The Directive, which was adopted on the basis of Articles 31 and 32 of the EAEC Treaty, has the objective of revising the existing basic standards
Kā teikts direktīvas preambulā, Kopiena pamatstandartus pirmo reizi noteica 1959. gadā saskaņā ar Līguma 218. pantu.
As stated in the preamble to the Directive, the Community laid down basic standards for the first time in 1959 pursuant to Article 218 of the Treaty.
Pēc tam šos standartus pārskatīja piecas reizes (1962., 1966., 1976., 1979. un 1984. gadā). , ņemot vērā zinātnes sasniegumus radiācijas aizsardzības jomā.
These standards were subsequently revised on five further occasions (in 1962, 1966, 1976, 1979 and 1984). by taking account of the development of scientific knowledge concerning radiation protection.
Direktīvas darbības joma noteikta 2. pantā „Darbības joma”, un iespējams, tā ir plašāka nekā iepriekšējām direktīvām, kuras tā aizstāj, it īpaši Direktīvai 80/836 (1980. gada 15. jūlijs) EURATOM.
The scope of the Directive is set out in its Article 2 under Title II "Scope" and is arguably more extensive than the previous Directives which it replaced, and in particular Directive 80/836 EURATOM of 15 July 1980.
Direktīvas 80/836 2. pantā noteikts, ka „šī direktīva attiecas uz dabisku un mākslīgu radioaktīvu vielu ražošanu, apstrādi, pārvietošanu, turēšanu, uzglabāšanu, transportu un likvidēšanu, kā arī uz citām darbībām, kas saistītas ar jonizējošās radiācijas radīto apdraudējumu”.
Article 2 of Directive 80/836 defines its scope simply as follows: " This Directive shall apply to the production, processing, handling, use, holding, storage, transport and disposal of natural and artificial radioactive substances and to any other activity which involves a hazard arising from ionizing radiation. "
Kā noteikts 2. panta pirmajā punktā:
As provided for in the first subparagraph of Article 2:
,,Šo direktīvu piemēro visām praktiskām darbībām, kas ir saistītas ar mākslīga starojuma avota vai dabiska starojuma avota emitēta jonizējošā starojuma radītu apdraudējumu gadījumos, kad notiek vai ir notikušas darbības ar dabiskajiem radionuklīdiem to radioaktīvo, kodoldalīšanās vai kodolpārvērtību īpašību dēļ, proti:
"This Directive shall apply to all practices which involve a risk from ionizing radiation emanating from an artificial source or from a natural radiation source in cases where natural radionuclides are or have been processed in view of their radioactive, fissile or fertile properties, namely :
(a) radioaktīvo vielu ražošana, darbība ar tām, to izmantošana, turēšana, glabāšana, transports, imports Kopienā un eksports no tās un radioaktīvo vielu apglabāšana;
(a) the production, processing, handling, use, holding storage, transport, import to and export from the Community and disposal of radioactive substances;
(b) jebkādu elektrisku iekārtu darbināšana, kas izstaro jonizējošo starojumu un satur komponentus, kuri darbojas pie potenciālu starpības, lielākas par 5 kV;
(b) the operation of any electrical equipment emitting ionizing radiation and containing components operating at a potential difference of more than 5kV;
(c) citas praktiskas darbības, ko nosaka dalībvalsts.”
(c) any other practice specified by the Member State . "
Turklāt 2. panta trešajā punktā noteikts, ka:
Furthermore, the third subparagraph of Article 2 provides as follows:
Sakarā ar to atsauce uz „ ilgstošu pakļaušanu starojumam, ko rada radiācijas avārijas vēlāka ietekme vai arī agrāk veikta praktiskā darbība vai darbs ,” II sadaļas „Darbības joma” 2. panta trešajā punktā ir nepārprotams direktīvas darbības jomas paplašinājums salīdzinājumā ar iepriekšējiem tiesību aktiem .
In this respect, the reference to " cases of lasting exposure resulting from the after-effects of a radiological emergency or a past or old practice or work activity " in the third subparagraph of Article 2 under Title II "Scope" constitutes an express widening of the scope of the Directive as compared to the previous legislation .
III nodaļā „Apstarojumam pakļauto darbinieku medicīniskā uzraudzība” norādīti detalizēti noteikumi par medicīnisko uzraudzību, kur iekļauti arī nosacījumi, ar kuriem paredzēta iespēja turpināt medicīnisko uzraudzību pēc darba izbeigšanas, ja tas vajadzīgs attiecīgo personu veselības aizsardzībai (31. panta 3. punkts), un prasība saglabāt medicīniskos pierakstus, līdz persona sasniedz vai būtu sasniegusi 75 gadu vecumu, bet katrā ziņā ne mazāk kā 30 gadus pēc tam, kad persona izbeigusi darbu, kas saistīts ar pakļaušanu starojumam (34. pants).
Chapter III " Medical surveillance of exposed workers " sets out detailed rules on medical surveillance, which include provisions foreseeing the possibility of continuing medical surveillance after cessation of work, if necessary to safeguard the health of the person concerned (Article 31(3)) and a requirement that medical records be retained until the individual has or would have attained the age of 75 years, but in any case not less than 30 years from the termination of the work involving exposure to ionizing radiation (Article 34).
IV nodaļas „Dalībvalstu uzdevumi attiecībā uz apstarojumam apkļautu darba ņēmēju aizsardzību” 38. pantā noteikts:
Furthermore, Article 38, under Chapter IV " Tasks of Member States in respect of protection of exposed workers ", provides for the following :
Katra dalībvalsts izveido inspekcijas sistēmu vai sistēmas, lai īstenotu saskaņā ar šo direktīvu paredzētos noteikumus un vajadzības gadījumā uzsāktu uzraudzības un iejaukšanās pasākumus.
Each Member State shall establish a system or systems of inspection to enforce the provisions introduced in compliance with this Directive and to initiate surveillance and intervention measures wherever necessary.
Katra dalībvalsts prasa, lai darba ņēmējiem pēc viņu lūguma būtu pieejami viņu individuālās kontroles rezultāti, to skaitā mērījumu rezultāti, kas varētu būt izmantoti aplēsēs, vai viņu devu novērtējumi, kas iegūti, pamatojoties uz darba vietu mērījumiem.
Each Member State shall require that workers have access at their request to the results of their individual monitoring, including the results of measurements which may have been used in estimating them, or of the assessments of their doses made as a result of workplace measurements.
Katra dalībvalsts veicina apmaiņu starp kompetentām iestādēm vai apstiprinātiem praktizējošiem ārstiem, vai apstiprinātiem arodveselības aizsardzības dienestiem, vai kvalificētiem ekspertiem, vai apstiprinātiem devimetriskiem dienestiem Eiropas Kopienā ar visu attiecīgo informāciju par darba ņēmēja iepriekš saņemtajām devām, lai veiktu medicīnisko pārbaudi pirms pieņemšanas darbā vai klasificēšanas par A kategorijas darba ņēmēju saskaņā ar 31. pantu un lai kontrolētu darba ņēmēju turpmāko pakļaušanu apstarojumam.”
Each Member State shall facilitate the exchange amongst competent authorities, or approved medical practitioners, or approved occupational health services, or qualified experts, or approved domestic services within the European Community of all relevant information on the doses previously received by a worker in order to perform the medical examination prior to employment or classification as a category A worker pursuant to Article 31 and to control the further exposure of workers. "
Jautājumā par iejaukšanos direktīvas IX sadaļas II iedaļas „Iejaukšanās ilgstošas apstarošanas gadījumos” 53. pantā noteikts:
As concerns the issue of intervention, Article 53, which appears under the heading Section II " Intervention in cases of lasting exposure " of Title IX of the Directive, provides as follows:
,,Ja dalībvalstis ir konstatējušas situāciju, kas rada ilgstošu apstarošanu radiācijas avārijas vai iepriekšējās praktiskās darbības dēļ, tās vajadzības gadījumā un atbilstīgi ar to saistītā apstarošanas riska pakāpei nodrošina, ka:
" Where the Member States have identified a situation leading to lasting exposure resulting from the after-effects of a radiological emergency or a past practice, they shall, if necessary and to the extent of the exposure risk involved, ensure that:
(a) attiecīgā zona ir norobežota;
(a) the area concerned is demarcated;
(b) tiek veikti apstarošanas kontroles pasākumi;
(b) arrangements for the monitoring of exposure are made;
(c) tiek īstenota atbilstīga iejaukšanās, ņemot vērā situācijas reālās, raksturīgās īpatnības;
(c) any appropriate intervention is implemented, taking account of the real characteristics of the situation;
(d) tiek reglamentēta apzīmētajā zonā esošo ēku un zemes izmantošana vai pieeja tām.”
(d) access to or use of land or buildings situated in the demarcated area is regulated ."
Direktīvas piemērošana lūgumraksta faktiem
Applicability of the Directive to the facts of the petition
Attiecībā uz direktīvas III nodaļā lietoto jēdzienu „darba ņēmēji” var vilkt paralēles ar šī jēdziena plašo interpretāciju EK Līgumā.
As regards the term "workers" under Chapter III of the Directive, an analogy could be drawn with the broad interpretation of that term under the EC Treaty.
Tiesa konsekventi uzskatījusi, ka tā ir neatkarīga koncepcija ar Kopienas nozīmi neatkarīgi no tā, kā darbība nosaukta dalībvalstu tiesību aktos.
The Court has consistently held that it is an autonomous concept with a Community meaning, irrespective of the label attached to the activity under national law.
Lieta 53/81 Levin [1982] ERP 1035, 11. punkts, lieta 75/63 Hoekstra [1982] ECR 177 Tātad, ja ievēro Eiropas Kopienu Tiesas noteiktos kritērijus, būtu jāuzskata par patvaļu vienas personu kategorijas (piemēram, personas, kuras piedalījās „attīrīšanas” operācijā) izslēgšanu vienkārši tādēļ, ka viņi pastāvīgi nestrādāja bāzē.
Case 53/81 Levin [1982] ECR 1035, paragraph 11; Case 75/63 Hoekstra [1982] ECR 177 Consequently, so long as the criteria set out by the Court of Justice are respected, it would be arbitrary to exclude one category of persons (for example, the persons having participated in the "clean-up" operation) simply because they were not permanently employed at the base.
Svarīgi ir arī tas, ka direktīvā iekļauti daudzi noteikumi, kas attiecas uz vajadzību veikt darbības daudzus gadus pēc agrāk notikuša atgadījuma.
It is also relevant that the Directive contains a number of provisions that relate to the need to take action many years after the occurrence of an event in the past.
Piemēram, 31. panta 3. punktā paredzēta iespēja turpināt medicīnisko uzraudzību pēc darba izbeigšanas, ja tas vajadzīgs attiecīgo personu veselības aizsardzībai.
For example, Article 31(3) foresees the possibility of continuing medical surveillance after cessation of work, if necessary to safeguard the health of the person concerned.
34. pantā noteikta prasība saglabāt medicīniskos pierakstus, līdz persona sasniedz vai būtu sasniegusi 75 gadu vecumu, bet katrā ziņā ne mazāk kā 30 gadus pēc tam, kad persona izbeigusi darbu, kas saistīts ar pakļaušanu jonizējošajam starojumam.
Article 34 imposes a requirement that medical records be retained until the individual has or would have attained the age of 75 years, but in any case not less than 30 years from the termination of the work involving exposure to ionizing radiation.
Tādēļ saskaņā ar direktīvas 38. pantu Dānijas Karalistei izvirzīta prasība vajadzības gadījumā „ uzsākt uzraudzības un iejaukšanās pasākumus ” saistībā ar Tules avārijas sekām mūsdienās.
In accordance with Article 38 of the Directive, the Kingdom of Denmark is therefore required, where necessary, to " initiate surveillance and intervention measures" in relation to the current effects of the Thule crash.
Turklāt saskaņā ar 53. pantu Dānijas Karalistes pienākums ir „veikt apstarošanas kontroles pasākumus” un īstenot ,,atbilstīgu iejaukšanos, ņemot vērā situācijas reālās, raksturīgās īpatnības”.
Furthermore, the Kingdom of Denmark is also obliged under Article 53 to "make arrangements for the monitoring of exposure" and implement "any appropriate intervention (...) taking account of the real characteristics of the situation".
Lai gan ievilkumi a) un d) attiecas uz „zonu” un „apzīmēto zonu”, ievilkumos b) un c) nav noteikts ģeogrāfisks ierobežojums.
Although indents (a) and (d) refer respectively to an "area" and a "demarcated area", no geographical restriction is placed upon indents (b) and (c).
Tātad visu dalībvalstu pienākums ir efektīvi īstenot un nekavējoties piemērot šo direktīvu un Komisijas kā līgumu sarga pienākums ir enerģiski uzstāties pret jebkuru šo pienākumu neizpildi.
Indeed, all Member States are under an obligation to effectively implement and apply the Directive without delay, and the Commission, as the guardian of the Treaties is under a duty to pursue any failure to fulfil such obligations vigorously.
Iespējamie pienākumi saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību konvenciju
Possible obligations under the European Convention on Human Rights
Kā Tiesa vienmēr uzskatījusi, „pamattiesības ir nozīmīga to tiesību aktu vispārējo principu daļa, kuru ievērošanu tā nodrošina.
As the Court of Justice has consistently held, " fundamental rights form an integral part of the general principles of law, the observance of which it ensures.
Tāpēc Tiesa gūst ierosmi no dalībvalstu kopīgajām konstitucionālajām tradīcijām un vadlīnijām, kas sniegtas starptautiskajos līgumos par cilvēktiesību aizsardzību, kuru izstrādes gaitā dalībvalstis ir sadarbojušās vai kurus tās ir parakstījušas (sk. spriedumu lietā C-4/73, Nold /Komisija, [1974], ECR 491, 13. punktu).
For that purpose the Court draws inspiration from the constitutional traditions common to the Member States and from the guidelines supplied by international treaties for the protection of human rights on which the Member States have collaborated or of which they are signatories (see, in particular, the judgment in Case C-4/73 Nold v Commission [1974] ECR 491, paragraph 13).
Šajā ziņā Eiropas Cilvēktiesību konvencija ir īpaši nozīmīga (sk. spriedumu lietā C-222/84, Džonstone/Olsteras Karaliskās policijas prefekts, [1986], ECR 1651, 18. punktu).”
The European Convention on Human Rights has special significance in that respect (see in particular Case C-222/84 Johnston v Chief Constable of the Royal Ulster Constabulary [1986] ECR 1651, paragraph 18). "
Lieta C-260/89, ERT [1991] ERP I-2925, 41 punkts.
Case C-260/89, ERT [1991] ECR I-2925, paragraph 41.
Tādējādi šeit ir skaidrs Eiropas Cilvēktiesību tiesas precedents, kura norāda, ka Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 2. panta 1 punktā prasīts, lai valsts ne tikai atturētos no tīšas un pretlikumīgas dzīvības atņemšanas, bet arī veiktu atbilstīgus pasākumus tās jurisdikcijā esošo personu dzīvības aizsardzībai.
In that regard, there is clear case-law from the ECtHR indicating that Article 2(1) ECHR enjoins the State not only to refrain from the intentional and unlawful taking of life, but also to take appropriate steps to safeguard the lives of those within its jurisdiction.
Skatīt, piemēram, 1998. gada 19. februāra lietu Guerra / Itālija, ziņojumi 1998-I, 227. lpp., 58. punkts.
See for instance, judgment of 19 February 1998, Guerra v Italy , Reports 1998-I, p.227, paragraph 58.
Nebūt nav skaidrs, vai Dānijas Karaliste ir darījusi visu, ko no tās varētu prasīt, lai pasargātu lūgumraksta iesniedzēja dzīvību no nenovēršamas pakļaušanas apdraudējumam.
It is far from clear that the Kingdom of Denmark has done all that could have been required of it to prevent the petitioner's life from being unavoidably put at risk.
Turklāt pozitīvas saistības var izrietēt arī no Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. panta.
Furthermore, a positive obligation may also arise under Article 8 ECHR.