natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Runājot H 3, M. McElwee saka arī, ka „ galvenais cēlonis, kāpēc „Equitable Life” atradās šajā krīzes situācijā, ir pilnībā vadības rokās, kas bija vai nu korumpēta, vai nekompetenta.
In H3, Mr MCELWEE also says that “ the ultimate reason why Equitable Life found itself in this crisis lies squarely in the hands of the management, which was variously venal or ignorant.”
Tas ir arī viens no G. W. Penrose ziņojuma daļējiem secinājumiem ( WE 16).
This is also one of the partial conclusions of the Penrose report (WE 16).
Tomēr Brian Chase ( WE 9) apgalvo, ka britu valdība ir atbildīga par ELAS sabrukumu.
However, Brian CHASE GREY (WE 9) claims that the British Government is responsible for the collapse of ELAS.
Viņš nosoda slepeno vienošanos ar ELAS 6 gadu garumā par sabrukuma patiesā cēloņa liecību slēpšanu, konspirāciju, ko pēc viņa domām katrā tās posmā iedvesmoja, apgādāja un atbalstīja AK Finanšu ministrija.
He denounces collusion with ELAS over a 6-year period to suppress evidence of the true cause of the collapse, a conspiracy that, according to him, at every stage was inspired, sourced, and supported by HM Treasury.
Viņš pamato šos pieņēmumus, atsaucoties uz G. W. Penrose ziņojumu ( WE 16), Burgess Hodgson ziņojumu ( WE 26) un Michael Nassim ziņojumiem ( WE 8, 7 un 33).
He supports these allegations by referring to the Penrose Report (WE 16), the Burgess Hodgson report (WE 26) and the Reports of Dr. Michael Nassim (WE 8, 7 and 33).
Jautājumā par atbildību WE Conf 3 apgalvo, ka ELAS atkārtoti meloja gan par situāciju sabiedrībā, gan gūtajiem panākumiem.
On the issue of responsibility, WE Conf 3 claims that ELAS repeatedly lied concerning the state of the company and the successes that they were enjoying.
Viņi pieļāva nolaidību, neatliekot ieguvumus no vērtspapīru tirgus pieauguma ne apdrošinājuma ņēmējiem ar dalību apdrošinātāja peļņā, ne veidojot nodrošinājumu nākamajiem maksājumiem GPLG polišu īpašniekiem.
They were negligent in not putting aside gains from stock market growth for ‘with profit’ policyholders nor making provision for future payments of GAR policyholders.
Viņš arī apgalvo, ka vadība sev maksāja li ELAS algas, li ELAS piemaksas un lielus pensiju pieskaitījumus.
It also claims that management paid itself large salaries, large bonuses and large pension benefits.
Šajā liecībā ir arī sūdzība par revidentiem Ernst & Young , kas nav veikuši pienācīgu „ Equitable Life ” kontu revīziju un nav pārliecinājušies, ka tajos nebija pietiekoši daudz naudas, lai nosegtu GPLG apdrošinājuma ņēmēju fondus.
It also contains claims against the auditors, Ernst & Young, for not conducting a proper audit of Equitable Life’s Accounts and ascertaining that there was not enough money to cover GAR policyholders' funds.
Režīmam ir jāattīstās, un risinājums ir Maksātspēja II
The regime must evolve, and the answer is Solvency II
Runājot H 4, AKFM pārstāvis Clive Maxwell saka, ka „ neviena sistēma nevar palikt bez izmaiņām pastāvīgi mainīgos tirgos.
In H4, Clive MAXWELL from HMT says that " no system of supervision can stand still in ever-changing markets.
Ir svarīgi, ka Eiropas pamatnostādnes par apdrošināšanas sabiedrību uzraudzību turpina attīstīties, lai nodrošinātu pienācīgu aizsardzības līmeni apdrošinājuma ņēmējiem.
It is important that the European framework for the supervision of life insurance companies continues to evolve to secure an appropriate level of protection for policyholders.
AK valdība tāpēc atbalsta Eiropas Komisijas Maksātspēja II projektu ”.
The UK Government, therefore, supports the European Commission’s Solvency II project ".
8. pants – apdomīga uzraudzība
Article 8 - Prudential supervision
Trešās dzīvības apdrošināšanas direktīvas 8. pants netiek ievērots
Article 8 of the 3LD not respected
Pirmās dzīvības apdrošināšanas direktīvas 15. panta 3. punkts ar grozījumiem 3 LD (8. pants) nosaka, ka piederības dalībvalsts kompetentās iestādes pieprasa racionālas administratīvas un norēķinu procedūras un piemērotus iekšējās kontroles mehānismus katrā apdrošināšanas uzņēmumā.
Article 15(3) of the 1LD as amended by the 3LD (Article 8) provides that the competent authorities of the home Member State shall require every assurance undertaking to have sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms.
Arī šim noteikumam nesekoja pareizi, apgalvo M. Lake , runājot H 1.
Again, this provision was not correctly followed, argues Mr. LAKE in H1.
Viņa pamatojums ir šāds: būtiska AK valsts apdrošināšanas sistēmas sastāvdaļa ir kvalificēts ieceltais aktuārs, ko ieceļ apdrošinātāji, lai viņš sniegtu padomus par rezervju veidošanu, piemaksām, izredzēm utt., un kuram būtu jārīkojas daļēji kā apdrošinājuma ņēmēja interešu aizsargam.
His argument is as follows: an essential part of the UK national insurance framework is the qualified Appointed Actuary whom insurers appoint to advise on reserving, bonuses, expectations etc. and who should act partly as a guardian of policy-holders' interests.
M. Lake apgalvo, ka tas fakts, ka 1992. gadā „ ieceltais aktuārs Roy Ranson kļuva par ELAS izpilddirektoru, neatsakoties no ieceltā aktuāra pienākumiem, bija skaidrs apdrošinājuma ņēmēju interešu pārkāpums, bet AK tiesību akti nepieprasīja R. Ranson atcelšanu ” ( H 1).
Mr. LAKE claims that the fact that in 1992 " Appointed Actuary Roy Ranson became CEO of ELAS without relinquishing the role of Appointed Actuary was clearly prejudicial to the interests of policy-holders but that UK legislation did not provide for the removal of Mr Ranson " (H1).
No tā izriet pēc M. Lake domām, ka kļūdaina ieviešana padarīja AK iestādes nespējīgas.
It follows, according to Mr. LAKE, that faulty implementation rendered the UK authorities powerless.
AK valdības statistikas departaments izteica neapmierinātību ar R. Ranson divējādo lomu, bet neko nedarīja.
The UK GAD explicitly expressed its disapproval of Mr Ranson's dual role but did nothing.
J. Holmes ( WE 84) arī sīki izklāsta jautājumu par racionālu administratīvu un norēķinu procedūru un iekšējo kontroles mehānismu trūkumu, proti, par ieceltā aktuāra problēmu, daudz citējot G. W. Penrose ( WE 16) ziņojumu un atkārtojot tajā dotos pieņēmumus.
Mr. HOLMES (WE 84) also goes into detail on the issue of lack of sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms, namely the Appointed Actuary issue problem, quoting at length Penrose (WE 16) and repeating the allegations contained therein.
Tomēr AKFM pārstāvis Clive Maxwell H 4 izjautāšanas laikā noraida šo apgalvojumu, pamatojot ar to, ka „ Trešā dzīvības apdrošināšanas direktīva neattiecas uz indivīdu, ko sauc par iecelto aktuāru.
However, Clive MAXWELL from HMT, under questioning during H4, rejects this claim, arguing that " the Third Life Directive does not refer to an individual called an Appointed Actuary.
Tāpēc jautājums par to, vai ieceltais aktuārs varēja uzņemties tieši to īpašo pienākumu, nav būtisks Trešajai dzīvības apdrošināšanas direktīvai.
The question of whether an Appointed Actuary could take on that particular role is therefore not a matter for that Third Life Directive.
Tā bija ierasta kārtība vairākās citās apdrošināšanas sabiedrībās, ka ieceltais aktuārs AK sistēmā pildīja tāda veida pienākumu.
It was a common arrangement with a number of other life insurance companies that the Appointed Actuary played that sort of role within the UK system."
G.W. Penrose atrod vispārējus trūkumus attiecībā uz ELAS konsultatīvo uzraudzību
Penrose detects general failings as regard prudential supervision of ELAS
Regulatori bija guvuši ieskatu sabiedrības praksē, kas varēja viņos modināt pamatotu trauksmi par pašreizējās un nākotnes prakses pārraudzības nepieciešamību.
Regulators had been given an insight into the Society's practice that might reasonably have alerted them to a need for monitoring of current and future practice.
Atbalstot šīs domas, WE Conf 3 apgalvo, ka AK regulatori nenodarbojās ar ELAS problēmām, kad par nopietnām problēmām organizācijas iekšienē bija zināms pirms 1997. gada un, iespējams, jau pat 1991. gadā.
Supporting these ideas, WE Conf 3 claims UK regulators did not deal with ELAS' problems when serious difficulties within the organisation were known before 1997 and possibly even as early as 1991.
Viņi nesaprata, ka nepietiek fondu, lai nodrošinātu apdrošinājuma ņēmējus ar garantētām procentu likmēm gadā.
They did not realise that there were insufficient funds to cover policyholders with GARs.
PRE , ko aizsargā AK tiesību akti
PRE protected by UK law
M. Lake apgalvo H 1, ka „ ar AK likumu „apdrošinājuma ņēmēju vai potenciālo apdrošinājuma ņēmēju pamatotās izredzes” (PRE) aizsargā kompetentās iestādes ”.
Mr. LAKE in H1 claims that " in UK law the 'reasonable expectations of the policyholders or potential policyholders' (PRE) have the protection of the competent authorities ".
J. Holmes liecība ( WE 84) atbalsta šo tēzi: PRE aizsardzībai AK tiesību aktos bija ļoti liela nozīme 80. gadu un 90. gadu laikā notikušās maiņas dēļ ieguvumu līdzsvarā, ko ELAS sniedza pret savām polisēm, ‑ ‑ no garantētiem ieguvumiem uz negarantētām terminālām (vēlāk ‑ ‑ gala) piemaksām. [...]
Mr HOLMES's (WE 84) evidence supports this thesis: "The protection of PRE under UK law was of great importance because of the shift in the 1980's and 1990's in the balance of benefits provided by ELAS under its policies away from guaranteed benefits to un-guaranteed terminal (later final) bonus. [...]
Ja garantētie labumi pēc valsts un Kopienas likuma tika kvalificēti kā „saistības” un tādēļ par tiem bija jāveido rezerves, vienīgā aizsardzība, kas attiecās uz nepiešķirtām terminālām vai gala piemaksām saskaņā ar AK regulatīvo shēmu, bija pienākums apsvērt iejaukšanos, lai aizsargātu pamatotās izredzes, kas radušās sakarā ar šādām piemaksām.”
Whereas guaranteed benefits qualified as 'liabilities' under national an Community law, and therefore had to be reserved for, the only protection accorded to unallocated terminal or final bonus under the UK regulatory scheme was the obligation to consider whether to intervene in order to protect the reasonable expectations raised in relation to such bonus".
ELAS rīcība radīja PRE
PRE were created by ELAS' practice
Attiecībā uz PRE G. W. Penrose ( WE 16) saka, ka AK regulatori viņam ir teikuši, ka PRE attiecībā uz gala piemaksām neradās sabiedrības piemaksu prakses dēļ.
On the issue of PRE, Penrose (WE 16) states that he was told by the UK regulators that PRE in respect of terminal bonuses were not created by the society's bonus practice.
Turpretī viņš apgalvo pretējo, sacīdams, ka PRE patiešām radās sabiedrības gala piemaksu prakses dēļ (citiem vārdiem, ka apdrošinājuma ņēmējiem bija pamatotas izredzes, ka viņiem pienākas vai viņi saņems brīvas izvēles piemaksas papildus līgumā noteiktajiem ieguvumiem).
Instead he argues in the opposite direction, stating that PRE did arise by reason of the Society's terminal bonus practice (in other words, that policyholders had reasonably expectations that they were entitled or would receive discretionary bonuses in addition to contractual benefits).
WE 16 18. nodaļas 220. punktā saka: „VSD un Ekonomikas un finanšu ministrija izmeklēšanai ir liecinājušas, ka gala piemaksu nozīmi VSD un regulatori vienmēr ir atzinuši, bet ka PRE attiecībā uz gala piemaksām neradās sabiedrības piemaksu prakses dēļ.
Paragraph 220, chapter 18, WE 16, states: "GAD and the Treasury have told the inquiry that the relevance of terminal bonus was always recognised by GAD and the regulators, but that PRE in respect of terminal bonus was not created by the Society's bonus practice.
Viņi norāda uz piezīmēm, kas nosaka, ka terminālā piemaksa nav garantēta.
They point to the notes that stated that terminal bonus was not guaranteed.
Tomēr VSD un Ekonomikas un finanšu ministrija arī atzīst, ka PRE neaprobežojās tikai ar garantētajiem ieguvumiem.
However, GAD and the Treasury also recognise that PRE was not restricted to guaranteed benefits.
Nav vajadzības secināt, ka apdrošinājuma ņēmējiem būtu jābūt pamatotām izredzēm par precīzas piemaksas summas saņemšanu, lai uzskatītu, ka viņiem tomēr ir bijušas radītas pamatotas izredzes.
It is not necessary to conclude that policyholders would have reasonable expectations of receiving a precise amount of bonus to take the view that reasonable expectations would still have been created.
Šis punkts ir izcelts paša VSD izteikumos: „Dzīvības apdrošināšanas tirgū bija vispār pieņemts, ka bijušie gala piemaksas līmeņi nerada pamatotas izredzes nākotnei, jo tie pilnībā būtu atkarīgi no tirgus nosacījumiem, uz ko attiecas izlīdzinājuma pakāpe, kas ievērojami atšķīrās vienai sabiedrībai no otras.
The point is highlighted in GAD's own representations: “It was generally accepted in the life insurance market that past levels of terminal bonus did not create reasonable expectations for the future, as they would be entirely dependent on market conditions, subject to a degree of smoothing, which varied considerably from company to company.”
Pamatotās izredzes nebūtu par to, ka būtu maksājama precīzi nosaukta polises summa, neraugoties uz tirgus nosacījumiem vai izlīdzinājumu, bet ka jebkāds samazinājums atspoguļotu nelabvēlīgus tirgus nosacījumus.
The reasonable expectation would not be that the precise policy value quoted would be payable, regardless of market conditions or smoothing, but that any reduction would reflect adverse market conditions.
Situācija, kurā sabiedrība nevarēja atļauties ievērot polišu summas, nepaceļot tirgus vērtības vai nepārskatot paaudžu maiņas, sabiedrības apdrošinājuma ņēmējiem būtu bijusi grūti saprotama no tās informācijas, ko viņiem sniedza, un tā nebūtu ietekmējusi viņu pamatotās izredzes.
A position where the Society could not afford to honour the policy values without rising market values or inter-generational transfers would not have been understood by the Society's policyholders on the information provided to them, and would not have informed their reasonable expectations."
Efektīva kontrole dzīvības apdrošināšanas nozares rokās
Effective control in the hands of the life assurance industry
„ Investoru asociācija secina, ka AK konsultatīvās uzraudzības sistēma bija izveidota, lai radītu priekšstatu par regulatīvo atbilstību, bet efektīvu kontroli tā atstāja dzīvības apdrošināšanas nozares rokās, ” secina M. Josephs, runājot H 2.
" The Investors' association concludes that the UK prudential system was designed to give the appearance of proper regulation but it left effective control in the hands of the life assurance industry ", is the conclusion drawn by Mr JOSEPHS in H2.
Viņš prasīja EQUI pārbaudīt, „ vai tik saskanīgs slēpšanas un maldināšanas modelis ir savienojams jeb vai tam būtu jābūt savienojamam ar regulatīvo režīmu, kas ir ietverts EK dzīvības apdrošināšanas direktīvās. ”
He asked EQUI to examine " whether such a consistent pattern of concealment and misdirection is or should be compatible with the regulatory regime implicit in the EC Life Directives ."
FPRI nav nozares pakļautībā
FSA not industry-led
Atsaucoties uz pieņēmumiem, ka FPRI atrodas „nozares pakļautībā”, kā arī nozares finansējumā un ka FPRI „skatās nozares virzienā”, M. McElwee, runājot H 3, uzskata, ka šāds raksturojums nav pelnīts.
Referring to allegations that the FSA is ‘industry-led’ as well as industry-funded and that the FSA is ‘facing the way of the industry’, Mr. McELWEE in H3 believes that this is not a fair characterisation.
Pēc viņa domām „ FPRI ir četri likumā noteikti mērķi: tirgus uzticība, sabiedrības informētība, patērētāju aizsardzība un finanšu noziegumu samazināšana.
According to him, “the FSA has got four statutory objectives: market confidence, public awareness, consumer protection and the reduction of financial crime.
Saskaņā ar likuma noteikto FPRI, cik vien iespējams, ir jārīkojas tādā veidā, kas saskan ar šiem mērķiem.
Under statute, the FSA must, as far as possible, act in a way that is compatible with those objectives.
No tiem vismaz trīs, manuprāt, ir vērsti uz patērētāju un viens ‑ ‑ tirgus uzticības uzturēšana – ir vismaz neitrāls, jo atrodas starp patērētāju un praktizētāju.
Of these at least three appear to me to be consumer-facing and one, the maintenance of market confidence, at least neutral as between consumer and practitioner.
Augstākā līmenī, protams, pat tas ir galvenokārt patērētāju labā tiktāl, ciktāl tas dod ieguvumu tirgus dalībniekiem.
At a higher level, of course, even this is ultimately to the benefit of consumers, to the extent that it benefits market participants.
Šie ieguvumi arī beigu beigās nonāk pie patērētājiem. ”
Those benefits are also ultimately passed on to consumers.”
Tā pati doma vijās cauri FPRI pārstāvja David Strachan vēstījumam H 4, skaidrojot, ka „ FPRI ir neatkarīga no AK valdības .
The same message was put across by David STRACHAN from the FSA in H4, explaining that "the FSA is independent of the UK Government.
To nefinansē arī no vispārējiem nodokļiem.
Nor is it funded through general taxation.
Īstenībā mūs finansē mūsu pilnvaras saņemt maksu no firmām, kuras mēs regulējam vai kuras izmanto AK vērtspapīru tirgus un biržas. [...]
Rather, we are funded entirely through our power to levy fees on the firms we regulate or which use the UK ’s stock markets and exchanges. [...]
Mēs esam ar likumu noteikts regulators, ko izveidojis parlaments; mēs neesam pašregulējoša iestāde vai brīvprātīgu biedru arodapvienība. [...]
We are a statutory regulator established by Parliament; we are not a self regulatory body or a trade association with voluntary membership. [...]
Visos finanšu sektoros regulētajām firmām ir jāmaksā par regulēšanas izmaksām. ”
Regulated firms across all financial sectors must pay for the costs of regulation."
10. pants ‑ ‑ uzraudzības pilnvaras un grāmatvedības pārskati
Article 10 – Supervisory powers & accounting returns
ELAS kļuva par Ponzi fondu
ELAS became a Ponzi fund
M. Lake arī domā, ka „ AK valdības un regulatīvo iestāžu kļūdas ļāva ELAS apdrošināšanas fondam ar dalību peļņā kļūt par „Ponzi fondu”, kurā pievilcīgas izmaksas tika subsidētas no pieaugošajiem ieguldījumiem, kas nāca no jauniem un esošajiem apdrošinājuma ņēmējiem ” ( H 1).
Mr. LAKE also believes that " the failures by the UK Government and regulatory authorities allowed ELAS' with-profits fund to become a “Ponzi fund” in which attractive payouts were subsidised from growing investments by new and existing policyholders " (H1).
Viņš apgalvo, ka līdzekļu aizturēšana, lai segtu sagaidāmās izmaksas, ir aizsargāta ar likumu, bet AK iestādes nespēja izpildīt savu pienākumu un iedarbināt šo likumu.
He claims that retention of funds to meet expected payouts was protected by law but UK authorities failed in their duty to enforce the law.
L. Seymour izsaka tādas pašas domas H 7: AK regulators būtu viegli varējis noteikt piramīdas shēmas eksistenci kopā ar rezervju trūkumu ‑ ‑ kā to izdarīja G. W. Penrose un „Burgess un Hodgson” – un veikt aizsardzības pasākumus, kā to prasīja direktīvas.
Mr SEYMOUR in H7 is of the same view: "the UK regulator could easily have determined the existence of a pyramid scheme, together with the absence of reserves – as did Penrose and Burgess and Hodgson – and taken remedial action as required by the Directive.
Tas bija būtiski, it īpaši tāpēc, ka deklarētā rezerves fonda esamība bija svarīgākais pārdošanas nosacījums visā Kopienā.”
This was essential, particularly as the declared presence of a reserve fund was a key selling point throughout the Community."
Pārliecīga paļāvība uz „vieglu” pieeju
Over-reliance on 'light touch' approach
M. Lake apgalvo H 1, ka šīs īstenošanas kļūdas attiecas arī uz pilnvarām izskatīt apdrošinājuma ņēmēju tiesību aizskārumus, regulatīvo pārskatu neatbilstību, nepiemērotām rezervēm, nefunkcionējošiem atbildību dalījumiem attiecībā uz noteikumu par patērētāju informēšanu un „ pārliecīgu paļaušanos uz nozares vadītām aģentūrām un tradicionālo „vieglo” pieeju ”.
M. LAKE claims in H1 that those implementation failures cover the powers to deal with prejudices to policy-holders, inadequacy of regulatory returns, inadequate resources, unworkable divisions of responsibility in respect of regulation of consumer information " and over-reliance on industry-led agencies and the traditional “light touch” approach ".
Viņš apgalvo, ka šī pieeja bija iemesls AK atturībai pret dzīvības apdrošināšanas direktīvu mērķa pieņemšanu un tādējādi to īstenošanas, kā arī izpildes neveiksmei.
He claims that this approach made the UK reluctant to adopt the aim of the life directives and thus failed in their implementation as well as in their execution.
L. Seymour apstiprina šo domu H 7: par direktīvu uzraudzības prasību „ viscaur ir uzsvērts tās obligātums.
Mr SEYMOUR in H7 corroborates this view: on the Directives’ requirement for supervision, "the word ‘shall’ is mentioned all over the place.
Saka nevis „var darīt” bet „dara”.
It is not ‘may’, but ‘shall’.
Vienīgā interpretācija, kas ir minēta AK noteikumā, ir „vieglais pieskāriens”, ko es saucu par „galvu smiltīs” noteikumu.”
The only interpretation that has been quoted for UK regulation is ‘light touch’ – which I call ‘head in the sand’ regulation. "
Viņš atceras daudzas neregulētas darbības sabiedrībā ELAS , tostarp „ tādas šausmas kā pārapdrošināšanas līgums, kas pārbaudē izrādījās bez vērtības, un sabiedrības aktuārs, kas tika pieņemts, lai aizstāvētu apdrošinājuma ņēmēju tiesības, bet patiesībā bija sabiedrības uzņēmējdarbības galvenais izpildītājs. ”
He recalls the numerous unregulated practices within ELAS, including "such horrors as a reinsurance contract which on examination was worthless, and a company actuary who was engaged to represent policyholders’ rights while he was in fact the chief executive of the company’s business".
Neskatoties uz to, viņš apgalvo, ka viņš netic stingrai regulēšanai, bet „ ka apdrošinājuma ņēmējam ir jādod skaidra un precīza informācija attiecībā uz viņu politiku.
Nevertheless, he states that he does not believe in heavy regulation but "that a policyholder should be given clear and accurate information regarding their policy.
Tas ir direktīvās; tas ir pilnīgi pamatoti.
It is in the directives; it is totally reasonable.
Tāpat ir pilnīgi pamatoti, ka regulators, kas uzrauga un pamatīgi pārzina, kas notiek ar apdrošināšanas uzņēmējdarbību, kuras galvenais birojs atrodas viņa teritorijā, dara tieši to un nodrošina, ka cilvēkiem netiek sniegta nepareiza informācija un ka sabiedrība nevar veikt savu uzņēmējdarbību pretrunā ar saviem pārdošanas materiāliem ”.
It is also totally reasonable that the regulator who has to supervise and know thoroughly what was happening to an insurance business, whose head office was in his territory, does just that, and makes sure that people are not given wrong information and that the company is not able to run its business contrary to its sales material."
Apdrošināšanas sabiedrības atskaitēs nepildīja direktīvas prasības
The Society's returns did not meet the directive's requirements
Runājot par grāmatvedības pārskatiem, G. W. Penrose ( WE 16) saka, ka „ kamēr pastāv regulatīva maksātspējas pārbaude, ko nosaka Eiropas direktīvas, būs vajadzīgas finanšu deklarācijas, kas atbilst šajā nolūkā izveidotajām regulatīvajām prasībām.
On the accounting returns, Penrose (WE 16) says that "so long as there is a regulatory solvency test prescribed under European Directives, there will be a need for financial statements that meet the regulatory requirements developed for that purpose.
Saskaņā ar vēsturiski pastāvošo kārtību šīs deklarācijas ir bijušas nepārredzami noslēpumainas, pārlieku sarežģītas, daudzvārdīgas un konkretizētas līdz tādai pakāpei, ka vispārējais būtiskais efekts ir aprakts.
Under the historic regime these statements have been impenetrably mysterious, over-complex, over-wordy, and detailed to the point that overall substantial effect has been buried.
Apdrošināšanas sabiedrības atskaites bija tik samudžinātas, ka informatīvais materiāls paslīdēja regulatoru un viņu VSD padomnieku uzmanībai garām nemanīts ”.
The Society's returns were so convoluted that material information escaped notice of regulators and their advisers in GAD."