natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tāpat viņš apgalvo, ka FOD gandrīz neko nav darījis, lai izvairītos no „līdzekļu nevienlīdzības” starp sūdzības iesniedzēju un uzņēmumu, nodrošinot, ka sūdzības iesniedzējs nav neizdevīgākā stāvoklī, kad tas iesniedz lietu bez jurista, grāmatvežu un aktuāru padoma (skatīt WE 83
He also suggests that FOS has done little to avoid an 'inequality of arms' between complainant and firm by ensuring that the former suffers no disadvantage from presenting a case without the advice of lawyers, accountants and actuaries (see WE 83
Attiecībā uz dabisko tiesību principiem lords Neill uzskata, ka tie ir pārkāpti „ gadījumos, kad FOD ņēma vērā dokumentus, ko attiecīgais sūdzības iesniedzējs nebija redzējis un uz kuriem tas nevarēja atsaukties ” ( WE 83
As regards the principles of natural justice, Lord NEILL found that they had been breached in " instances where the FOS took account of documents which a particular complainant had not seen and could not address " (WE 83
Turklāt lords Neill apgalvo, ka „ daudzās izskatītajās lietās FOD ir nepieņemami kavējies pieņemt galīgo lēmumu, dažas lietas pat izskatot ilgāk par pieciem gadiem ” ( WE 86
Moreover, Lord NEILL states that " many of the cases examined have involved unacceptable delay on the part of the FOS in reaching a final decision, with some going on for more than five years " (WE 86
11. lpp. ), un ka „ šiem sūdzību izskatīšanas kavējumiem bija graujoša ietekme ”, jo „ sūdzību iesniedzēji zaudēja uzticību sistēmai un sāka uzskatīt, ka FOD viņus apzināti maldina ” ( WE 83
Page 11. ) and that " the delays in processing complaints had a corrosive effect " as " complainants lost confidence in the system and began to feel that the FOS was stalling " (WE 83
Visbeidzot viņš pauž nožēlu „ par FOD amatpersonu attieksmi, ko sūdzību iesniedzēji uzskatīja par nevēlēšanos sadarboties, par nevajadzīgu argumentēšanu vai pat par agresivitāti ”, kā arī „ par FOD vispārējo neefektivitāti un intereses trūkumu par individuālām lietām ” (skatīt WE 83
Finally, he denounces " attitudes on the part of FOS officials which the complainants felt were unhelpful, unnecessarily argumentative or even aggressive " as well as " the general inefficiency of the FOS and the lack of concern with the fact of individual cases " (see WE 83
83. un 84. lpp. ).
Pages 83 and 84. ).
Pat daži tie sūdzību iesniedzēji, kuru lietas tika atbalstītas, šķiet, bijuši neapmierināti saistībā ar „neskaidrajām finanšu piemaksām”.
Even some complainants whose cases were upheld seem to have been dissatisfied, due to the 'obscurity of financial awards'.
Saskaņā ar lorda Neill teikto „ daudzi sūdzību iesniedzēji raksturoja grūtības un pat neiespējamību saprast, kā tiek aprēķinātas piemaks as ”.
According to Lord NEILL, " many complainants described the difficulty - if not the impossibility - of understanding how awards are calculated ".
Piemēram, galvenajā E lietā „ pēc ELAS pasūtījuma Deloittes grāmatveži izstrādāja ” sarežģītu un izsmalcinātu sistēmu kompensāciju aprēķināšanai. „ Daudzi sūdzību iesniedzēji nevar pārrēķināt attiecīgos skaitļus, jo vajadzīgie pamatdati viņiem netika izpausti, [un] uzskata, ka ir ārkārtīgi netaisnīgi viņus atstāt situācijā, kurā viņi nevar pārbaudīt skaitļus, ko ELAS uzskata par „ pareiziem ”.”
For instance in the Mrs E lead case, a complex and sophisticated system was " designed by accountant Deloittes on the instructions of EL " to calculate compensation. "
( WE 86
Many complainants cannot rework the figures because the necessary raw data has been withheld from them [and] find it completely unfair to leave them in a position where they cannot verify what is asserted by EL to be the 'correct' figure " (WE 86
Saskaņā ar lorda Neill teikto „ tas ietver pierādīšanas pienākuma ārkārtēju atcelšanu.
According to Lord NEILL, " this involves an extraordinary reversal of the burden of proof.
Neviena tiesa neatļautu lietā iesaistīto pusi šādā veidā ignorēt attiecībā uz piemaks as aprēķinu, kas veikts viņa vai viņas labā.
No court would allow a litigant in person to be left in such a position of ignorance in relation to the calculation of an award made in his or her favour.
Tāpat neviena tiesa neatteiktos pārbaudīt pašas aprēķinātas piemaks as, kā to izdarīja FOD ” ( WE 86
Nor would any court fail to police its own awards in the manner in which the FOS does " (WE 86
Ciešā saistībā ar iepriekš minēto lords Neill kritizē to, ka „ FOD tā vietā, lai pats aprēķinātu piemaks as, izdarīja spiedienu uz ELAS, lai tas izteiktu piedāvājumu, [kas] ļāva ELAS ieviest nosacījumus pilnībā paša interesēs ”, piemēram, konfidencialitātes klauzulas vai paziņojumus, ka piedāvājumi tika izteikti, neuzņemoties saistības.
In close connection to the above, Lord NEILL criticises that " instead of making awards itself, the FOS has put pressure on EL to make an offer, [which] has enabled EL to impose conditions which are designed wholly for its own advantage ", such as confidentiality clauses or statements that offers were made without admission of liability.
8. lpp. ) „ Šis lēmums atcēla iespēju izmantot bezmaksas resursus, atstājot apdrošinājuma ņēmējiem tikai iespēju uzsākt tiesvedību tiesā, kurai ir raksturīgs augstu izmaksu risks .”
Page 8. ). "
( WE 86
The decision removed an avenue of free recourse, leaving complainants only with the high cost risk option of instituting legal proceedings before the court " (WE 86
Pirmkārt, lords Neill kritizē procesu, kura rezultātā tika pieņemts FOD lēmums.
Firstly, Lord NEILL criticises the process leading to the Ombudsman's decision.
Saskaņā ar viņa teikto, FOD nosūtīja 50 sūdzību iesniedzējiem pieprasījumu izteikt komentārus par ELAS vēstuli, kurā uzņēmums mudina FOD īstenot noteiktas pilnvaras noraidīt sūdzības (kas faktiski nozīmēja aicinājumu atcelt šīs lietas), skaidri nenorādot pilnvaras, uz kurām tas izdara atsauci.
According to him, the FOS had sent to the 50 complainants for comment a letter by EL urging him to exercise certain powers to dismiss (which in fact amounted to an application to strike out the cases) without clearly identifying to them the powers whose exercise he was considering.
Tādējādi bez juristu atbalsta „ sūdzību iesniedzējiem nav bijusi taisnīga iespēja izskatīt pret viņiem izvirzīto lietu ” ( WE 86
Therefore, without the help of lawyers, " complainants never had a fair opportunity to address the case against them " (WE 86
Lords Neill to uzskata par „ svarīgu piemēru, kā FOD pārkāpa dabiskās tiesības ” ( WE 83
Lord NEILL regards this as " the major example of the breach of natural justice by the FOS " (WE 83
Otrkārt, attiecībā uz pašu FOD lēmumu lords Neill atgādina, ka viens no FOD minētajiem sūdzību noraidīšanas iemesliem bija tāds, ka „ pastāvēja iespēja, ka atvieglojumu piešķiršanas gadījumā ” varētu izveidoties „ strupceļš” , jo „ būtu vajadzīga nozīmīga finansējuma vērtību pārkārtošanas sistēma ”, kas „ būtu jāīsteno FPRI, kura to nevēlējās darīt ” ( WE 83
Secondly, as regards the Ombudsman's decision itself, Lord NEILL recalls that one of the reasons he stated for dismissing the complaints was that " there was a possibility that if relief were to be granted " it could result in a " stalemate " because "some major scheme of rearrangement of fund values would be necessary " which " would have to be implemented by an unwilling FSA " (WE 83
Lords Neill izsaka domu, ka „ nav zināms, kādas liecības bija ” FOD lēmumu pamatā, jo „ FOD to neatklāja ” ( WE 83
Lord NEILL suggests that " it is not known upon what evidence " the Ombudsman made these decisions because " he did not disclose it " (WE 83
72. un 73. lpp. ).
Pages 72 and 73. ).
Tādējādi sūdzību iesniedzēji „ acīmredzami ... nevarēja izteikt komentārus par nezināmiem FPRI sagatavotiem atzinumiem ” (lords Neill , H11 ).
Complainants therefore " obviously ... could not comment on unknown opinions expressed by the FSA " (Lord NEILL, H11).
Viņš atzīst, ka FOD lēmums „ ir visspilgtākais ” FOD „ neatkarības trūkuma piemērs ” ( WE 83
He contends that the FOS's decision " is the most striking example of an absence of independence " of the FOS (WE 83
Apstiprinot šo pieņēmumu, lords Neill citē Finanšu ministrijas iekšējo elektroniskā pasta vēstuli attiecībā uz FPRI paziņojumu, kura „ galvenais mērķis ” būtu „ sniegt FOD pamatojumu izskatīt sūdzības attiecībā uz pārlieku lielajiem asignējumiem ” ( WE 86
Corroborating this point, Lord NEILL quotes from an internal Treasury e-mail which referred to a statement by the FSA " the main purpose " of which would be " to provide the FOS with a basis for considering complaints relating to over-allocation " (WE 86
Viņš secina, ka „ apdrošinājuma ņēmēji [FOD] lēmumu var pamatoti uzskatīt par tādu, ko FOD ir pieņēmis pēc FPRI ieskatiem un kam bija postoša ietekme uz tūkstošiem vienkāršo pilsoņu, kuri gaidīja šī lēmuma rezultātus ” ( WE 86
He concludes that " the decision [by the FOS] could reasonably be regarded by policyholders as one dictated to the FOS by the FSA and as one with disastrous financial consequences for thousands of ordinary people who were waiting upon his ruling " (WE 86
Tāpat lords Neill uzsvēra, ka FOD lēmums neatbilda paziņojumiem, ko G. W. Penrose ziņojuma publicēšanas dienā un pēc tam izdarīja Finanšu ministrijas finanšu sekretāre Ruth Kelly
Lord NEILL also emphasised that the FOS's decision was inconsistent with statements made on the day of the publication of the Penrose report and afterwards by the then Financial Secretary to the Treasury, Ruth Kelly
Dienesta paziņojumus par FOD gatavību izskatīt sūdzības, kas izriet no G. W. Penrose ziņojuma, skatīt WE 83 25.–29. lpp. , kura „ atkārtoti apliecināja Parlamenta deputātiem, ka FOD ir gatavs izskatīt sūdzības, kuru pamatā ir G. W. Penrose ziņojums, un ka tā rīcībā ir vajadzīgie resursi ” ( WE 86
For ministerial statements concerning the availability of the FOS to handle complaints arising out of the Penrose report, see WE 83, pages 25-29. , who " repeatedly assured MPs that the FOS was standing ready to handle complaints based on the Penrose report and had the necessary resources to do so " (WE 86
Kopumā lords Neill izdarīja šādus secinājumus: „ Apdrošinājuma ņēmēji, kuru lietas es pētīju, var pamatoti uzskatīt, ka Finanšu ombuda dienesta sniegtie pakalpojumi neatbilda standartiem, kurus tam bija jāievēro (tie ir standarti, ko FOD pats ieviesa un veicināja). ...
Overall, Lord NEILL concluded in the following way: " The policyholders whose cases I have studied could reasonably conclude that the service provided by the Financial Ombudsman Service fell short of the standards which they were entitled to expect (these being the standards which the Service had itself proclaimed and advertised). ...
Galvenajam ombudam W. Merricks, sākotnēji reaģējot uz lorda Neill ziņojumu, bija šāds sakāmais ( WE 87 ): „ Lords Neill pārbaudīja tikai 30 no 8000 lietām, ko mēs esam pabeiguši.
Chief Ombudsman Mr MERRICKS had the following to say in his initial reaction to Lord NEILL's report (WE 87): " Lord Neill examined only 30 cases of the 8,000 that we have completed.
Šīs 30 lietas iesniedza EMAG , kas lūdza tās locekļus minēt gadījumus, kad, pēc viņu domām, bija gūti neapmierinoši rezultāti.
These 30 cases were solicited by the Action Group which asked its members for instances where they believed they had had unsatisfactory outcomes.
Tādējādi tas bija pilnīgi neraksturīgs piemērs, no kura izdarīt jebkādus vispārinājumus.
This was therefore an entirely unrepresentative sample from which to draw any generalisations.
Tieši tāpat mēs varētu norādīt uz daudzajiem patērētājiem, kas izteikuši pateicību par to, kā mēs izskatījām viņu sūdzības attiecībā uz ELAS. ...
We could equally point to the very many consumers who have expressed gratitude for the way we have handled their complaints about Equitable. ...
Gadījumos, kad liels skaits cilvēku zaudējuši naudu ne savas vainas dēļ, vienmēr būs tādi, kas paliks neapmierināti, un viņi pārspīlēs un sagrozīs savu attieksmi pret sabiedriskām iestādēm, lai saņemtu visas iespējamās kompensācijas.
In an episode in which very many people have lost money not through their own fault, there will always be those who remain dissatisfied, and they are likely to magnify and distort their concerns about public institutions in order to secure redress for themselves from whatever source they can.
Viņiem pat var būt kārdinājums izteikt nepamatotu kritiku, lai pievērstu uzmanību savai neveiksmei.
They may even be tempted to launch unjustified criticisms in order to draw attention to their plight.
Lorda Neill ziņojums, kuru finansēja un pilnvaroja EMAG un kurā uzsvērts niecīgs neraksturīgu lietu kopums, ir jāizskata minētajā kontekstā.”
Lord Neill's report, paid for and commissioned by the Action Group and focussing on a tiny unrepresentative sample of cases, should be seen in this context."
Vēlāk komiteja saņēma vēl vienu FOD atbildi, kurā tas „ noraida galvenos apgalvojumus, ko lords Neill izdarījis savā atzinumā un mutiskajā liecībā ” ( WE 90 ).
The committee later received another response by the FOS in which it " rejects the main points which Lord Neill made in his opinion and oral evidence " (WE 90).
Turklāt FOD kritizē to, ka „ lords Neill atteicās pieņemt informāciju no FOD vai atļaut FOD izteikt komentārus par „faktiem” viņa ziņojumā pirms tā publicēšanas ”
Furthermore, it criticises the fact that " Lord Neill declined to receive information from FOS or to allow FOS to comment on the 'facts' in his report before it was published "
Šajā sakarā lorda Neill ziņojumā ir minēts: „ Man nav bijusi saskarsme ar FPRI un FOD, izņemot to, ka galvenais ombuds savā 2007. gada 11. janvāra vēstulē piedāvāja man jebkādu palīdzību, kas man būtu vajadzīga, lai izprastu FOD procedūras vai citus tā darbības aspektus.
In this respect Lord Neill's report states the following: " As regards the FSA and the FOS, I have had no communications with these authorities save that on 11 January 2007 the Chief Ombudsman wrote to offer me any assistance I needed in understanding the procedures of the FOS or other aspects of the way they work.
Kā piemēru FOD min divus „ nepareizus pieņēmumus ”
Two " incorrect assumptions " are mentioned by the FOS as examples
„ 85. punktā lords Neill apgalvo – „visticamāk, ka [galvenais ombuds] saņēma [ G. W. Penrose ] ziņojuma kopiju tūlīt pēc tam, kad tas 2003. gada 23. decembrī nonāca Finanšu ministrijas rīcībā ”.
" In paragraph 85 Lord Neill says - “it is likely that [the chief ombudsman] will have been supplied with a copy of the [Penrose] Report shortly after it came into the hands of the Treasury on 23 December 2003”.
Patiesībā nedz galvenais ombuds, nedz kāds no FOD nezināja par G. W. Penrose ziņojumu līdz pat 2004. gada martam.
In fact, neither the chief ombudsman nor anyone at FOS saw the Penrose Report until March 2004.
98. punkta 7. apakšpunktā lords Neill apgalvo, ka galvenais ombuds neiepazīstināja sūdzību iesniedzējus ar FPRI „Maksvelizācijas piemērošanu lordam G. W. Penrose ”, kuru, kā uzskatīja lords Neill , galvenais ombuds ir saņēmis.
In paragraph 98(7) Lord Neill says that the chief ombudsman failed to make available to complainants the FSA’s “Maxwellisation submission to Lord Penrose”, which Lord Neill assumed the chief ombudsman had received.
Tomēr var pieņemt, ka, ja šīs divas iespējamās kļūdas nebūtu pieļautas, tas nebūtu būtiski mainījis lorda Neill galvenos secinājumus.
It can be assumed, however, that if the two supposed errors had not occurred this would not have fundamentally altered Lord Neill's main conclusions.
Tāpat FOD uzsvēra, ka tas ir patiesi neatkarīgs un ka lords Neill nav atklājis pierādījumus par pretējo, „ jo šādu pierādījumu nav ” ( WE 90 ).
The FOS also underlined that it is truly independent and that Lord Neill failed to produce evidence to the contrary, " because there is none " (WE 90).
Visbeidzot FOD norādīja, ka, „ ja ombuda vadītais process būtu tik nepilnīgs, kā to nepatiesi apgalvojis lords Neill un EMAG , tas būtu bijis par pamatu EMAG uzsākt tiesas kontroli un aicināt Augstāko tiesu atcelt ombuda lēmumu.
Finally, the FOS pointed out that " if the ombudsman process had been as flawed as Lord Neill and EMAG have wrongly suggested, that would have been grounds for EMAG to take judicial review proceedings and ask the High Court to overturn the ombudsman’s decisions.
Būtiski ir tas, ka EMAG to neizdarīja ” ( WE 90 ).
Significantly, EMAG did not do so " (WE 90).
Kopumā liecības parāda, ka atsevišķi apdrošinājuma ņēmēji, kas apgalvoja, ka viņiem tika nelikumīgi pārdotas polises, spēja iegūt kompensāciju ar FOD palīdzību, kamēr citi to nespēja.
In summary, evidence shows that some policyholders who alleged that they were mis-sold policies were able to obtain redress through the FOS, while others were not.
Pastāv pretrunīgi viedokļi par to, vai piešķirto kompensāciju apjomi bija piemēroti un taisnīgi, atspoguļojot patiesos zaudējumus, ko apdrošinājuma ņēmēji cieta ELAS notikumu rezultātā.
There are conflicting views about whether the amounts of compensation awarded were appropriate and just in that they reflected the real losses policyholders had suffered due to the events at Equitable.
Šķiet, ka FOD visos gadījumos nav spējis vai nav vēlējies nodrošināt to, ka kompensāciju apjomi tiek aprēķināti pietiekami pārredzamā veidā, lai sūdzību iesniedzēji tos varētu pārbaudīt.
It appears that the FOS has not been able or willing to ensure in all cases that the amounts of compensation were calculated in a manner transparent enough to enable them to be verified by complainants.
FOD lēmums, neizskatot sūdzības pēc būtības, noraidīt tās sūdzības, kuru pamatā bija lorda G. W. Penrose iegūtie dati, atklāja nopietnas tiesiskās aizsardzības nepilnības un parādīja FOD ierobežotās iespējas, izskatot sūdzības, lai gan tā lēmumam varēja būt regulatīva ietekme.
The FOS's decision to dismiss, without considering their merits, complaints based on the findings of Lord Penrose revealed a significant gap in judicial protection and made apparent the limitations of the FOS, when dealing with complaints, where his adjudications might have regulatory implications.
Liecības parāda, ka FOD nepieņēma šo lēmumu neatkarīgi no AK regulatora, kas nepārprotami pauda viedokli, ka G. W. Penrose ziņojums neveicināja prasības par nelikumīgu pārdošanu.
Evidence suggests that the FOS did not take this decision independently from the UK regulator, who had apparently expressed the view that the Penrose report did not give rise to mis-selling claims.
Ir pieejami neapstrīdami pierādījumi, ka apdrošinājuma ņēmēji bija ārkārtīgi sarūgtināti par attiecīgo lēmumu cita starpā tāpēc, ka dienesta paziņojumos viņiem tika apgalvots, ka FOD palīdzēs izskatīt no G. W. Penrose ziņojuma izrietošās sūdzības.
There is overwhelming evidence that policyholders were deeply disappointed by the decision, not least because they had been led to believe by ministerial statements that the FOS would be available to handle complaints arising out of the Penrose report.
FOD lēmuma rezultātā veselai tādu sūdzību iesniedzēju kategorijai, kam, iespējams, bija pamatotas prasības attiecībā uz pārlieku lielām piemaksu izmaksām, atlika tikai dārgas un riskantas tiesvedības iespēja.
As a consequence of the FOS's decision, a whole category of complainants who had potentially valid claims in relation to over-bonusing was left without alternative to costly and risky litigation.
Ir pieejamas atsevišķas liecības, no kurām izriet, ka, izskatot sūdzības, FOD lēmumu pieņemšanā ne tikai pamatojās uz katras sūdzības apmēriem, bet ņēma vērā arī politikas mērķus, kas nebija investoru aizsardzība.
There is some evidence to suggest that, in dealing with complaints, the FOS did not only base its decisions on the respective merits of each complaint but also took into account policy objectives other than investor protection.
No saņemtajām liecībām ir skaidrs, ka FOD bija noraizējies par tā lēmumu ietekmi uz atlikušajiem kopieguldījumu fonda apdrošinājuma ņēmējiem.
It is clear from the evidence received that the FOS has been concerned about the impact of its decisions on remaining policyholders of the mutual fund.
Šķiet, ka FOD lēmumus (izskatīt vai neizskatīt sūdzību, atbalstīt vai neatbalstīt sūdzību un vajadzības gadījumā par maksājamās kompensācijas apjomu) ietekmēja šie apsvērumi.
Its decisions (on whether or not to consider a complaint, on whether or not to uphold a complaint and, if applicable, on the amount of compensation due) appear to have been influenced by these considerations.
Tādējādi individuālu apdrošinājuma ņēmēju aizsardzības mērķi, piešķirot piemērotu kompensāciju, atsevišķos gadījumos, iespējams, kompromitēja blakus mērķi.
Hence, the objective of protecting individual policyholders by rewarding appropriate redress may have been compromised in some instances by competing objectives.
Visbeidzot ir pieejami pārliecinoši pierādījumi, ka vairāki sūdzību iesniedzēji bija neapmierināti ar FOD sniegtajiem pakalpojumiem, cita starpā apgalvojot, ka FOD daļēji rīkojās ELAS interesēs.
Finally, there is strong evidence that a number of complainants were dissatisfied with the service provided to them by the FOS in general, claiming, among other things, that it displayed partial behaviour towards ELAS.
Šķiet, valda vienprātība par to, ka dažiem cietušajiem apdrošinājuma ņēmējiem dažādos veidos tika nodarīts kaitējums ar to, ka FOD kavējās izskatīt viņu sūdzības.
There seems to be consensus that some aggrieved policyholders have suffered in various ways from the delays, which occurred in the treatment of their complaints through the FOS.
Atsevišķos gadījumos sūdzību iesniedzējiem iestājās noilgums, kā rezultātā viņi uzsāka tiesvedību.
In some cases, complainants became time barred form taking legal action as a consequence.
Lai kāds arī nebija kavējumu iemesls, tie radīja šķēršļus apdrošinājuma ņēmēju centieniem iegūt kompensāciju.
Whichever reason there was for the delays, they constituted an obstacle in policyholders' efforts to obtain redress.
Lai gan FOD piešķīra kompensāciju ierobežotam skaitam apdrošinājuma ņēmēju, kopumā nevar teikt, ka FOD nodrošināja zaudējumu atbilstīgu kompensāciju Equitable Life apdrošinājuma ņēmējiem, kas cieta no netaisnības ELAS krīzes rezultātā.
Overall, although it awarded compensation to a limited number of policyholders, the FOS cannot be said, in general, to have constituted an appropriate means of redress for the grievances of those Equitable Life policyholders who suffered injustice as a consequence of Equitable Life's crisis.
Lai gan ir apšaubāmi, vai FOD būtu spējis rast vispārēju risinājumu un vai FOD bija piemērota iestāde šādam uzdevumam, ārpustiesas risinājumu trūkums nostādīja daudzus cietušos apdrošinājuma ņēmējus pilnīgi neapmierinošā situācijā.
While it is questionable whether the FOS would have the capacity, or indeed be the appropriate institution, to seek a generic solution, the lack of out-of-court alternatives left many aggrieved policyholders in an entirely unsatisfactory situation.
Tiesas – civilās procedūras AK tiesās
Judicial - civil proceedings before UK courts
Apdrošinājuma ņēmējiem bija iespēja iesūdzēt ELAS Anglijas tiesās ar nosacījumu, ka viņiem nav iestājies noilgums saskaņā ar AK Ierobežojumu aktu (skatīt turpmāk).
Policyholders had the possibility of pursuing the Society through the English courts, provided that they are not time barred under the UK Limitations Act (see below).
Turklāt viņiem bija izvirzīta prasība neatsaukties uz Kompromisa shēmu vai kā citādi pieņemt tādu kompensācijas piedāvājumu no ELAS , kas būtu pretrunā tiesiskai darbībai.
Furthermore, they were required not to be covered by the Compromise Scheme or otherwise have accepted an offer of compensation from the Society that ruled out legal action.
54.–64. lpp. sniedz pārskatu par AK tiesību aktiem, ar kuriem apdrošinājuma ņēmēji var pamatot iespējamās prasības pret ELAS .
Pages 54 to 64. provides an overview of UK legislation, on which policyholders might base possible claims against ELAS.
Attiecīgās tiesību normas var apkopot šādi.
The legal background may be summarised as follows: