natgillin/translations-raw huggingface dataset:
58. uzsver sociālo partneru lomu sieviešu nodarbinātības veicināšanā un diskriminācijas apkarošanā; mudina viņus KSA jomā īstenot iniciatīvas, lai palielinātu sieviešu līdzdalību uzņēmumu valdēs, darba padomēs un sociālā dialoga iestādēs;
Stresses the importance of the role of the social partners in promoting women’s employment and combating discrimination; encourages them to take initiatives, within a CSR framework, to encourage increased participation by women in company boards , works councils and social dialogue bodies;
Eiropas ieguldījums globālajā korporatīvajā sociālajā atbildībā
Europe's contribution to Global Corporate Social Responsibility
64. pauž vilšanos, ka Komisija paziņojumā nepiešķīra lielāku prioritāti globālo iniciatīvu veicināšanai, un aicina Komisiju sadarbībā ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām attīstīt stratēģisku redzējumu un ieguldījumu KSA iniciatīvu pilnveidošanā globālā līmenī, kā arī palielināt centienus ievērojamai ES uzņēmumu līdzdalības uzlabošanai šajās iniciatīvās;
Expresses disappointment that the Commission did not accord greater priority to promoting global initiatives within its Communication, and calls on the Commission working with Member States and stakeholders to both develop a strategic vision and input to the development of CSR initiatives at the global level, as well as a major effort to significantly raise participation in such initiatives by EU companies;
72. aicina Komisiju turpmāk sadarbības nolīgumos ar jaunattīstības valstīm iekļaut nodaļas par pētniecību, uzraudzību un palīdzību sociālo, humanitāro un vides problēmu novēršanā ES uzņēmumu darbībā un piegādes ķēdēs trešajās valstīs;
Calls on the Commission to include in future cooperation agreements with developing countries chapters on research, monitoring and help to remediate social, human and environmental problems in operations and supply chain of EU-based companies in third countries;
Korporatīvā sociālā atbildība (KSA) nozīmē uzņēmējdarbību, kurā uzņēmumi uzņemas lielāku atbildību par to ietekmes uz vidi un sabiedrību pārvaldību, uzņemoties atklātāku atbildību ne tikai pret darba ņēmējiem un viņu arodbiedrībām, bet arī pret daudz plašāku ieinteresēto personu loku, tostarp investoriem, patērētājiem, vietējām kopienām, vides un citām interešu grupām.
Corporate Social Responsibility represents business taking more direct responsibility for managing its social and environmental impact, becoming more openly accountable not simply to employees and their trade unions, but also to wider 'stakeholders' including investors, consumers, local communities, environmental and other interest groups.
KSA aizsākšanu var uzskatīt par reakciju uz pēdējās divās desmitgadēs notikušajiem skandāliem, kuros iesaistītas lielākoties ASV korporācijas, kā arī par uzņēmēju kopienas un ārpus tās esošo ieinteresēto personu reakciju, lai tieši iesaistītos tādu problēmu kā klimata pārmaiņas, sociālā atstumtība un pasaules nabadzība risināšanā, kas ekonomiskās globalizācijas laikmetā ir kļuvušas par arvien aktuālākām problēmām.
The rise of CSR can be seen as a response to scandals over the past two decades, involving mainly American corporations, as well as a direct response from within and outside the business community to engage directly in meeting challenges such as climate change, social exclusion and world poverty that have become of increasing concern in an era of economic globalisation.
Šis ir mans kā referenta trešais Eiropas Parlamenta ziņojums un rezolūcija, ko esmu par šo jautājumu sagatavojis kopš 1999. gada.
As Rapporteur, this is the third European Parliament report and resolution I have drafted on this subject since 1999.
Satiekot neskaitāmi daudz dalībnieku KSA „kustībā”, esmu bijis pārsteigts par to, kā šīs iesaistītās personas ar aizrautību un entuziasmu risina jaunās ēras radītās problēmas, radot citādu priekšstatu par uzņēmējdarbību sabiedrībai, esmu bijis pārsteigts par viņu vēlmi riskēt, izkopjot jaunas attiecības un neapmierinoties ar tradicionālajām robežām, tā dodot patiesu ieguldījumu sarežģītajā un grūtajā pasaulē.
In meeting countless participants in the CSR "movement" I have been struck at how - at best - those involved carry an excitement and enthusiasm about confronting these challenges of a new era, creating a different vision for business in society, a willingness to take risks in forging new relationships beyond traditional boundaries, a genuine commitment to making a difference in a complex and difficult world.
Izņemot atbalstītājus un kritiķus, vēl ir arī citi, kas KSA uzskata par svarīgu sabiedrisko attiecību instrumentu, ko izmantot, lai apietu vai aizkavētu uzņēmējdarbības atbildību par sociālajām un vides problēmām.
Amongst supporters and critics, there remain some who see CSR as essentially a public relations tool to evade or obstruct business responsibility for social or environmental problems.
Turklāt uzņēmēju aprindās daudzi praktizē KSA, taču nesaista to ar šo nozari, kas nu jau kļuvusi par patstāvīgu nozari ar savām tiesībām, žargonu un aparātu.
In addition there are many in the business community who practise CSR, but who do not relate to the jargon and apparatus associated with what has become an industry in its own right.
Taču KSA ir pierādījusi, ka tas, ka gan uzņēmējdarbības, gan politiskie līderi atzīst, ka mūsu pienākums ir to attīstīt, nav nedz iedoma, nedz mode.
Nevertheless CSR has proved it is neither a fad nor a fashion, with both business and political leaders recognising our own responsibility to move it forward.
ES reakcija uz diskusijām par KSA izpaudās kā Komisijas aicinājums uzņēmumiem palīdzēt apkarot sociālo atstumtību 1990. gadu vidū, Eiropas Parlamenta 1999. gada rezolūcija, kurā tika aicināts izveidot saistošu rīcības kodeksu, kas regulētu ES uzņēmumu vides, darba un cilvēktiesību atbilstību visā pasaulē līdztekus 2000. gada ES valstu vadītāju aicinājumam uzņēmumiem atbalstīt KSA kā Lisabonas programmas daļu.
The EU response to the CSR debate emanated from the Commission's call to business to help combat social exclusion in the mid 1990s, the European Parliament resolution of 1999 calling for a binding code of conduct to govern EU companies' environmental, labour and human rights compliance worldwide, together with the 2000 call of EU Heads of State for businesses to support CSR as part of the Lisbon Agenda.
Ar Komisijas Zaļo un Balto grāmatu par KSA 2000. gada sākumā to iekļāva ES iestāžu darba kārtībā un, izveidojot Eiropas Ieinteresēto personu forumu, nodrošināja patiesas diskusijas starp daudzām ieinteresētajām personām, kaut arī bieži pievīla sociālo partneru tradicionālie pieņēmumi un darba metodes ES līmenī.
The Commission Green and White Papers on CSR in the early 2000s put CSR on the agenda for EU institutions, and the setting up of a European Multistakeholder Forum enabled a genuine debate to take place amongst stakeholders, although one frequently frustrated by traditional assumptions and ways of working of social partners at the EU level.
Šie procesi sekmēja diskusijas par KSA visā ES, taču lielākoties tās nespēja izšķirt, ko varētu veikt pati ES, lai šīm diskusijām dotu pievienoto vērtību vai lai veiktu konkrētas darbības atbildīgas uzņēmējdarbības veicināšanā.
These processes succeeded in fostering an EU-wide debate on CSR, but largely failed to address what the EU could itself do to 'add value' to the debate, or to take concrete actions to promote responsible business.
Pēc tam Komisija divus gadus kavējās publicēt atbildi, ko radīja nevēlēšanās stāties pretī būtiskai polarizācijai starp uzņēmējiem un citām ieinteresētajām personām, kuras vēlējās, lai KSA piemērotu pārredzamības prasības, ko noteiktu ārējā kontrole un/vai tiesību akti, kuros liela nozīme paredzēta ieinteresētajām pusēm un tiem, kuri vēlējās, lai KSA būtu vienīgi uzņēmējdarbības uzdots uzdevums, kam jāattīstās bez valsts politikas ieguldījuma ar runām, preses konferencēm un balvu pasniegšanas ceremonijām.
There followed successive delays by the Commission in publishing its response over two years, caused by an unwillingness to confront the fundamental polarisation between those amongst business and other stakeholders who want to see CSR subject to transparency requirements laid down through external verification and/or legislation with an explicit role for stakeholders, and those who want to see CSR as a business-only led exercise which should evolve without public policy input beyond speeches, press conferences and awards ceremonies.
Visbeidzot Komisija nolēma atturēties no diskusijām, sagatavojot paziņojumu, kurā skaidri atbalsta pieeju „bez regulējuma”.
The Commission ultimately decided to opt-out from the debate, producing a Communication firmly backing an anti-regulation approach.
Komisāri ar izraudzītu uzņēmumu pārstāvjiem tikās vairākās privātās sanāksmēs, lai apspriestu paziņojuma tekstu, pēc tam to raksturoja kā ar uzņēmējiem „saskaņotu” un tikās vienīgi ar ieinteresētajām NVO, lai apspriestu tā saturu pēc publikācijas.
Commissioners held a series of private meetings with selected company representatives to negotiate on the text of the Communication, then described it as "agreed" by business, and only met personally with interested NGOs to discuss its contents following on from publication.
Galvenā par KSA atbildīgā Komisijas amatpersona, šķiet, tika atstādināta no šī darba, iespējams, lai dotu ceļu šai jaunajai „vienprātībai”.
The key Commission official responsible for CSR appears to have been moved from his job, perhaps to make way for this new 'consensus'.
Noklīdusi Eiropas darba devēju organizācijas UNICE piezīme šo paziņojumu raksturoja kā „īstu veiksmi”, jo „piekāpšanās citām ieinteresētajām personām... neizraisīs reālu ietekmi”.
A leaked memo from the European employers organisation UNICE described the Communication as a "true success" because "concessions to other stakeholders... will have no real impact".
Tas radīja šaubas par KSA Ieinteresēto personu foruma atjaunošanas pēdējā brīža izmaiņu patiesumu un vedināja uz domām, ka Komisija varētu būt pieļāvusi pārlieku uzņēmumu lobēšanu pretrunā savai 2005. gada novembra Pārredzamības iniciatīvai.
This has cast doubt on the sincerity of a last-minute change to reconvene the CSR Multistakeholder Forum, and suggests the Commission may have allowed excessive corporate lobbying in contradiction to its own Transparency Initiative of November 2005.
Tādēļ Eiropas Parlamentam bija jāveic dažas stratēģiskas izvēles, lai formulētu savu reakciju uz paziņojumu.
The European Parliament therefore has some strategic choices to make in determining its response to the Communication.
Kaut arī būtu viegli nopelt visu procesu, tā rezultātā, iespējams, ES būtu jāpārtrauc diskusijas par KSA kopumā, taču kā gan lai nodrošina tā darbību?
Although it would be easy to damn the entire process, this would probably lead the EU to retreat from the CSR debate altogether, so how can it be made to work?
Pirmkārt, „Aliansei uzņēmumiem” pašai ir jāsasniedz tāds organizācijas un pārredzamības minimuma līmenis, kādu tās dalībnieki uzņēmumi paši sagaidītu no jebkura sava uzņēmējdarbības pasākuma.
First, the "Alliance for Business" must itself achieve minimum levels of organisation and transparency that its company participants would themselves expect in any of their own business activities.
Jāmācās arī no Ieinteresēto personu foruma procesuālajiem sarežģījumiem, un tam jābūt spējīgam izpētīt un apspriest regulatīvās reakcijas, lai „depolarizētu” diskusijas par brīvprātīgajām un par obligātajām pieejām.
Lessons should also be learnt from the procedural difficulties of the Multistakeholder Forum, and it should be able to research and dialogue regulatory responses in order to 'depolarize' the debate between voluntary and mandatory approaches.
Komisijai ir jākļūst par pilntiesīgu dalībnieku abos diskusiju kopumos, un ieteikumi īpašiem pasākumiem ES politikās un programmās būtu no jauna jākoncentrē uz visiem dalībniekiem, lai īstenotu dažādos KSA aspektus.
The Commission should become a full participant in both sets of discussions, and a new focus for all actors should be recommendations for specific actions within EU policies and programmes to implement the different aspects of CSR.
ES politikas veidošanā ir jāizmanto iespēja nostiprināt obligātās prasības uzņēmumiem un citiem lobijiem, lai parādītu Parlamenta ieguldījumu vispusīgās, saskaņotās un pārredzamās diskusijās.
The opportunity should be used to back mandatory requirements for corporate and other lobbyists in EU policy-making, to demonstrate our Parliament's commitment to inclusive, balanced and transparent debate.
Eiropas Parlamentam nav jānoraida Komisijas koncentrēšanās uz saikni starp konkurētspēju un KSA gan tādēļ, ka tas piedāvā jaunu politisku redzamību, gan daļēji arī tādēļ, lai rīkotos saskaņā ar Komisijas ierosināto „bez regulējuma” pieeju, ja tiek vājināta „vērtības radīšanas” pieeja KSA, ko nosaka uzņēmumu iespējas jaunu inovatīvu produktu attīstīšanā sociālajā un vides jomā un ES procesi.
The European Parliament should not reject the Commission's focus on the link between competitiveness and CSR, partly because it does offer new political visibility, and partly because in pursuing an anti-regulatory approach, the Commission has if anything underplayed the "value creation" approach to CSR driven by the business opportunities for developing new socially and environmentally innovative products and processes by EU companies.
Taču Parlamentam ir jāatzīst, ka uzņēmumi saskaras ar konkurentiem, kas mēģina pieņemt mazāk stingrus KSA standartus, mazi uzņēmumi saskaras ar daudzām piegādātāju uzņēmumu, investoru un patērētāju, kuri atrod informāciju, par kuru tie vēlas ētiskās izvēles padarīt neskaidras un nenoteiktas, pretrunīgām prasībām — tas viss nozīmē, ka mums ir jānoraida Komisijas pieņemtā „būs jau labi” pieeja KSA un jāatgriežas pie viņu iepriekš atbalstītā „konverģences” jēdziena.
However Parliament has to recognise that companies facing competitors who seek to adopt less rigorous CSR standards, small businesses who face multiple and contradictory demands from the companies they supply, investors and consumers who find the information on which they want to make ethical choices confused and uncertain - all mean we should reject the "anything goes" approach to CSR adopted by the Commission, and return to the concept of 'convergence' which they previously advocated.
Atbalstot vienkāršu brīvprātīgu pieeju, izraugoties labākās no KSA iniciatīvām (kaut arī ne atsevišķiem uzņēmumiem) un noraidot visiem vienādu pieeju, mēs varam atrast daudz atbilstošāku pieeju šodienas diskusijām, kas vēl joprojām gūst lielu atbalstu uzņēmēju aprindās.
By backing an essentially voluntaristic approach, "picking winners" amongst CSR initiatives (although not individual companies), and rejecting "one size fits all", we can adopt an approach more relevant to today's debate, but which still carries large support within the business community itself.
Lai „depolarizētu” mūsu pašu diskusijas par obligātu pieeju pretstatā brīvprātīgai pieejai, Eiropas Parlamentam ir jāaprobežojas, atkārtojot mūsu 2002. un 2003. gada nostāju par vienotiem jauniem tiesību aktiem par uzņēmumu sociāliem, vides un finanšu ziņojumiem, vismaz attiecībā uz lielākajiem uzņēmumiem.
To 'depolarize' our own debate on mandatory versus voluntary approaches, the European Parliament should confine itself to repeating our positions of 2002 and 2003 for a single piece of new legislation for integrated social, environmental and financial reporting by companies - at least for larger companies.
Ne vairāk, ne mazāk.
No more, no less.
Tas ir beidzamais „atbilstošais regulējums”, kurš vienkārši prasa pārskatāmību, lai iespējamie uzņēmumu darbinieki, investori un patērētāji varētu atbildēt ar brīvprātīgām un tirgus pamatotām reakcijām.
It is the ultimate "appropriate regulation" simply requiring transparency, so that voluntary, market-based responses are enabled amongst potential company recruits, investors and consumers.
Tā vietā, lai atbalstītu jaunu papildu tiesību aktu radīšanu, Parlaments var uzlabot ES ieguldījumu KSA attīstībā, izmantojot esošos ES tiesību aktus, politikas un programmas.
Rather than advocating additional new legislation beyond this, Parliament can instead advance the EU's promotion of CSR by utilising existing EU legislation, policies and programmes.
Paziņojumā šie mērķi ir atbalstīti, taču Parlaments var palīdzēt izveidot atsevišķas detaļas, no kurām Komisija izvēlas izvairīties.
The Communication shares these aims, but Parliament can help write some of the detail that the Commission chooses to avoid.
Uzņēmumi tiek aicināti risināt jautājumus par ietekmi uz sabiedrību un vidi uzņēmējdarbības pārskatos kā daļu no trijiem atsevišķiem ES uzņēmumu vadības noteikumiem.
Companies are invited to address social and environmental impacts within the business reviews as part of three separate EU corporate governance regulations.
Mums ir jāprasa pielikt lielākas pūles, lai vairotu izpratni par šiem noteikumiem, atbalstītu to efektīvu transponēšanu visā ES un apspriestos par nozīmīgiem jautājumiem, kā arī atbalstītu citus veidus, kā turpmāk stiprināt šos noteikumus.
We should call for major efforts to raise awareness of these provisions, support effective transposition throughout the EU and consult around issues of 'materiality' and other ways to strengthen these provisions in the future.
KSA un jautājumi par uzņēmumu atbildību un vadību nav mākslīgi jānodala.
There should be no artificial divide between CSR and issues of corporate accountability and governance.
Svarīga un patiesa ES līmeņa iniciatīva KSA sekmēšanai norit, pilnībā ievērojot starptautiski noteiktos standartus un ieinteresēto personu pieeju, un tas ir jāatbalsta.
Important and genuine EU-level initiatives are underway to promote CSR in full respect of internationally agreed standards and the multistakeholder approach and these should be supported.
Parlamentam ieteiktais rezolūcijas projekts seko pēc detalizētas diskusijas ar CSR Europe , Eiropas Sociālo investīciju forumu, Eiropas Uzņēmējdarbības sabiedrībā akadēmiju, kā arī ar daudziem citiem.
The draft resolution recommended to Parliament follows detailed discussions with CSR Europe, the European Social Investment Forum, the European Academy of Business in Society as well as many others.
Komisija ir aicināta gan vairot izpratni, gan tieši piemērot esošās politikas par maldinošu reklāmu, ārzemju tiešu atbildību un valsts iepirkumiem, tostarp izveidojot sabiedroto laboratoriju, lai raidītu spēcīgus signālus par labu atbildīgai uzņēmējdarbībai.
The Commission itself is invited to both raise awareness and directly apply existing policies on misleading advertising, foreign direct liability and public procurement, including setting up an Alliance laboratory, to send a strong signal in favour of responsible business.
Tas pilnībā atbilst Ieinteresēto personu foruma 7. ieteikumam, ko pilnībā atbalsta uzņēmumu pārstāvji, atbalstot „tiesisko regulējumu..., lai ļautu uzņēmumiem, kas vēlas turpināt darbību, ievērojot KSA, gūt no tā labumu tirgū gan ES, gan pasaulē”.
This is entirely consistent with recommendation 7 of the Multistakeholder Forum, fully backed by the business representatives, in favour of "a legal framework... to allow companies who wish to go further through CSR, to benefit from this in the market place, both in the EU and globally".
Institucionālajā līmenī piemērs ir par KSA atbildīgā ES ombuda iecelšana un ziņojums par „Ikgadējo situāciju KSA jomā”, taču Parlaments neatbalsta ātru Eiropas sociālā marķējuma izveidi, kas varētu radīt uzticamības problēmas, taču atbalsta pieaugošu sadarbību un saskaņu starp esošajiem marķējumiem, kas ir vēl viens konverģences piemērs.
On institutional responses, a case is made for establishing an EU ombudsman on CSR and for an 'Annual State of CSR' report, but Parliament is recommended against the "quick fix" of establishing a European social label which could suffer problems of credibility, in favour of increasing collaboration and consistency amongst existing labels - another example of convergence.
Visbeidzot es vēlos ierosināt veidu, kā ES diskusijas par KSA, kurām pārāk bieži raksturīgas nesaskaņas, kavēšanās un aizdomas, pārveidot par aizraujošām, entuziasma pilnām un tādām, kas dod ieguldījumu, kā to aprakstīju sākumā.
Finally, I want to suggest a way of converting a debate on CSR in the EU which has been too often characterised by disagreement, delay and suspicion - towards the one of excitement, enthusiasm and commitment which I described at the start.
Eiropas Parlaments varētu mēģināt šīs diskusijas daudz vairāk ievirzīt pasaules KSA stratēģiju kontekstā.
The European Parliament could seek to shift the debate much more into the context of global CSR strategies.
Uzņēmumi daudz labprātāk atbalsta šo pieeju, lai pārvarētu bažas, ka ES darbība varētu viņus nostādīt neizdevīgā situācijā attiecībā pret konkurentiem starptautiskā līmenī.
Companies are much more comfortable with this approach, in order to allay fears that EU action could put them at a disadvantage against international competitors.
Arodbiedrības visā pasaulē arvien vairāk apspriež starptautiskas pamatvienošanās, atzīstot pasaules tirgus, kuros darbojas ES uzņēmumi.
Trade unions are increasingly negotiating worldwide International Framework Agreements recognising the global markets in which EU companies operate.
Aktīvisti atzīst, ka lielākie vides, darba vai cilvēktiesību pārkāpumu piemēri notiek „ziemeļu” uzņēmumu pasaules piegādes ķēdē „dienvidu” jaunattīstības valstu tirgos un ka galīgajam mērķim ir jābūt saistošas starptautiskas konvencijas par uzņēmumu atbildību pieņemšanai, kā to norādīja pasaules augstākā līmeņa sanāksme par ilgtspējīgu attīstību Johannesburgā.
Activists recognise that the biggest examples of violations of environmental, labour or human rights take place down the global supply chain of 'Northern' companies in 'Southern' developing country markets, and that the ultimate aim must be for a binding international convention on corporate accountability - as argued at the World Summit on Sustainable Development at Johannesburg.
Komisijai ir jāatzīst, ka šāda pieeja nevar nozīmēt atturēšanos veikt pasākumus ES līmenī un patiesi paredz lielu izaicinājumu dalībvalstīs panākt politisku viedokli par labu izšķirošai darbībai starptautiskā līmenī.
The Commission should recognise that such an approach cannot mean opting-out from actions at the EU-level, and indeed provides a greater challenge of marshalling political opinion amongst Member States in favour of decisive action at the international level.
Vācijas, Portugāles un Francijas ES prezidentūras nākamajos divos gados ar entuziasmu apņemas veikt pasākumus šajā jomā, un Parlamentam ir jāierosina, lai Eiropa vada starptautiskās diskusijas, organizējot starptautisku konferenci, lai pārskatītu un attīstītu Johannesburgas apņemšanos īstenot „starpvaldību iniciatīvas uzņēmumu atbildības jomā”, lai atzīmētu tās piekto gadadienu.
The German, Portuguese and French EU Presidencies due in the next two years are all enthusiastic to undertake actions in this area, and Parliament should suggest that Europe 'leads' the international debate by convening an international conference to review and take forward the Johannesburg commitment for "inter-governmental initiatives on corporate accountability" to mark its fifth anniversary.
Es ierosinu arī veikt divpusēju ES un Japānas dialogu šajā jomā.
I am also suggesting a bilateral EU-Japan dialogue in this field.
Šāda pieeja nozīmē arī saskaņotus centienus integrēt KSA ES attīstības un tirdzniecības politikā, paredzot solīto, bet nekad neīstenoto ESAO pamatnostādņu daudznacionāliem uzņēmumiem pilnīgu realizāciju.
Such an approach also means concerted efforts to integrate CSR in the EU's development and trade polices, including fully operationalising the OECD Guidelines on Multinational Enterprise - promised but never fulfilled.