natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Biotehnoloģisko kultūru plānotā globālā vērtība 2006. gadā ir vairāk nekā USD 5,5 miljardi.
The global value of the biotech crop market is projected at over $5.5 billion for 2006.
Nākotnes tendences
Future trends
Ļoti iespējams, ka ĢM kultūru platības pieaugums, ko varēja vērot pirmajā desmitgadē pēc laišanas tirgū no 1996. līdz 2005. gadam, turpināsies un varbūt tiks pārsniegts otrajā desmitgadē no 2006. līdz 2015. gadam.
It is likely that the increases in GM crop area seen during the first decade of commercialisation, 1996 to 2005, will continue and possibly be surpassed in the second decade 2006-2015.
Gaidāms to valstu skaita pieaugums, kuras apgūst četras galvenās biotehnoloģiskās kultūras.
The number of countries adopting the four current major biotech crops is expected to grow.
Platību palielināšanas būs saistīta ar to lauksaimnieku skaita palielināšanos, kuri stāda biotehnoloģiskās kultūras, jo pirmā biotehnoloģisko kultūru paaudze ir apgūta plašāk, un kļūst pieejama jauno lietojumu otrā paaudze.
An increase in the global hectarage will be accompanied by an increase in the number of farmers planting biotech crops as the first generation of biotech crops is more widely adopted and the second generation of new applications becomes available.
Līdzās tradicionālajiem lauksaimniecības produktiem – pārtikai, lopbarībai un šķiedrām – parādīsies lauksaimniecībā pilnīgi jauni produkti, tostarp farmaceitisku preparātu, perorālu vakcīnu, speciālo un smalko ķīmisko vielu ražošana un atjaunīgo kultūru resursu izmantošana, aizvietojot neatjaunīgo, piesārņojošo un arvien dārgāko fosilo kurināmo.
Beyond the traditional agricultural products of food, feed and fibre, entirely novel products to agriculture will emerge including the production of pharmaceutical products, oral vaccines, specialty and fine chemicals and the use of renewable crop resources to replace non-renewable, polluting, and increasingly expensive fossil fuels.
Joprojām ir ļoti svarīgi stingri ievērot labas lauksaimniecības metodes darbā ar biotehnoloģiskajām kultūrām, tāpat kā tas bija pirmajā desmitgadē, un jānodrošina pastāvīga, atbildīga vadība, jo īpaši no dienvidu valstu puses, kuras būs galvenās biotehnoloģisko kultūru audzēšanas teritorijas nākamajā desmitgadē.
Adherence to good farming practices with biotech crops will remain critical as it has been during the first decade and continued responsible stewardship must be practiced, particularly by the countries of the South, which will be the major deployers of biotech crops in the coming decade.
Tiesiskais regulējums
Regulatory framework
Lielākajā daļā attīstīto valstu un daudzās jaunattīstības valstīs ir labi izstrādāti noteikumi par ĢM izstrādājumu ievešanu, apstrādi un patēriņu.
Regulations on the import, processing and consumption of GM products are well developed in most developed and many developing countries.
Visās attīstītajās valstīs ir attiecīgas normatīvās sistēmas, un tās veic bioloģiskās drošības pārbaudes.
All developed countries have regulatory systems in place and are conducting biosafety assessments.
Noteikumu pamats un bioloģiskās drošības noteikšanas metodes dažādās valstīs ir atšķirīgas, taču visa pamatā ir piesardzīga attieksme pret pārtikas un lopbarības nekaitīgumu, un Pārtikas kodeksa (izstrādājusi PVO) attieksme pret pārtikas un lopbarības nekaitīgumu un kvalitāti, vērtējot būtisku ĢM pārtikas līdzvērtību un sīki analizējot atšķirības.
The basis for these regulations and the methods used for determining biosafety vary according to country, but all are based on a precautionary approach to food and feed safety and the Codex Alimentarus (produced by WHO) approach to evaluating food and feed safety and quality by evaluating substantial equivalence and a detaiIed analysis of differences.
Arī daudzās jaunattīstības valstīs ir normatīvās sistēmas, sekojot ASV, Eiropā vai citur izstrādātiem paraugiem.
Many developing countries also have regulatory systems following models developed in US, Europe or elsewhere.
Tādas starptautiskās aģentūras kā ESAO, ANO (Pārtikas un lauksaimniecības organizācija, ANO Vides programma), PVO, PTO utt. ir iesaistītas ražīguma palielināšanā un centienos saskaņot noteikumus, lai atļautu izstrādājumu brīvu kustību un tirdzniecību, tiklīdz dažādu valstu pārvaldes iestādes ir noteikušas pārtikas/lopbarības nekaitīgumu.
International agencies such as OECD, UN (FAO, UNEP), WHO, WTO etc. are all involved in capacity building and attempting to harmonise regulations in order to allow free movement and trade in products once their food/feed safety has been established by the regulatory authorities of various countries.
ANO Vides programma nodibinājusi Bioloģiskās drošības starpniecības centru (ĢMO informācijas apmaiņas mehānismu), kas nodrošina datu bāzi ar bioloģiskās drošības datiem un katra ĢMO lietojuma (gan eksperimentāla, gan komerciāla) riska novērtējumu visās šajā sistēmā iesaistītajās valstīs.
UNEP established a Biosafety Clearing House (an information exchange mechanism for GMOs) which provides a database of biosafety data and risk assessments of each GMO application (both experimental and commercialisation) in all countries involved in the scheme.
Kartahenas Protokols par bioloģisko drošību daļēji veidots tādēļ, lai sniegtu valstīm aizsardzību pret tādas ĢM pārtikas/lopbarības un apstrādei paredzētu produktu ievešanu, kam nav veikti attiecīgie bioloģiskās drošības novērtējumi.
The Cartagena protocol of the CBD was partly established in order to provide protection for countries from importation of GM foods/feeds and products for processing where relevant biosafety evaluations had not been conducted.
Tas ļauj importētājai valstij ar Bioloģiskās drošības starpniecības centra palīdzību paziņot, ka tā vēlas pieņemt lēmumu, pamatojoties uz informāciju par riska novērtējumu, pirms tā dod piekrišanu ievešanai.
It enables an importing country to declare, via the Biosafety Clearing House, that it wishes to take a decision based on risk assessment information before agreeing to accept an import.
Eiropas Savienībā
In the European Union
2001. gada februārī Eiropas Parlaments pieņēma Direktīvu 2001/18/EK, ar kuru noteica jaunos ĢM kultūru noteikumus un kura stājās spēkā 2002. gada oktobrī.
In February 2001, the EP adopted Directive 2001/18/EC, which defined new GM crop rules which came into force in October 2002.
Šī direktīva ir ievērojami pārstrādāta iepriekšējo direktīvu versija.
It presents a substantially revised version of the previous Directives.
Šajos noteikumos galvenais ir tas, ka ĢM tiek uzskatīta par kaut ko jaunu, kam nepietiek ar pašreizējiem tiesību aktiem.
Central in these regulations is that GM is considered something new and special for which existing legislation is not sufficient.
Tādēļ ES normatīvā sistēma ir pamatota nevis uz produktu, bet uz procesu – tiesisko regulējumu nosaka veids, kādā kaut kas tiek izgatavots.
The EU regulatory system is therefore process-based rather than product-based: the way something is made determines the regulatory framework.
Salīdzinot ar iepriekšējām direktīvam, Direktīvas 2001/18/EK galvenā filozofiskā pārmaiņa ir skaidri izteikta piesardzīga attieksme kā noteicošais faktors, kas nav tikai papildinājums ĢM produktu pazīstamībai un būtiskai līdzvērtībai.
The major philosophical shift in Directive 2001/18/EC compared to its predecessors is the explicit adoption of the precautionary approach as a guide, rather than or in addition to the concepts of familiarity and substantial equivalence.
Eiropas Kopiena saprot, ka piesardzīgu attieksmi var būt sarežģīti piemērot.
The EC realises that the precautionary approach may be difficult to apply.
Tādēļ ir noteikts, ka paļāvība uz piesardzīgu attieksmi neattaisno atkāpšanos no tādiem vispārējiem riska pārvaldības principiem kā samērība, nediskriminēšana, konsekvence, darbības vai tās trūkuma izdevīguma un izmaksu pārbaude un zinātniskās izstrādes pārbaude (Eiropas Komisija, 2000. gads).
Therefore, it is stated that reliance on the precautionary approach is no excuse for detracting from the general principles of risk management such as proportionality, non discrimination, consistency, examination of the benefits and costs of action or lack of action and examination of scientific developments (CEC, 2000).
Dalībvalstis un arī EK ģenerāldirektorāti to interpretējuši dažādi.
This is being interpreted in different ways by member states and also different EC Directorate Generals.
Visu atļauto produktu valsts reģistrācija ļaus patērētājiem sekot līdzi ĢM produktiem.
A public registry of all approved products will allow consumers to trace GM products.
Kaut gan šo noteikumu pamata filozofija ir pilnīgi atšķirīga, ĢM augu un augu produktu nekaitīguma novērtējumam vajadzīgo datu prasības ir līdzīgas ASV prasībām.
Although the basic philosophy of the regulation is quite different, the data requirements for assessing safety of GM plants and plant products are similar to the USA.
Eiropas Savienībā pieprasītajai informācijai ir tendence paplašināties, jo īpaši attiecībā uz molekulāro raksturojumu, īpašas audzēšana ietekmi un ĢM kultūru pārvaldības prasībām, pārdoto preču pārraudzību un izsekojamību.
The information required in the EU tends to be more extensive, mainly with respect to molecular characterisation, impacts of the specific cultivation and management requirements of the GM crops, post market monitoring and traceability.
Līdzās Direktīvai 2001/18/EK uz dažādiem ĢM kultūru noteikumu aspektiem ES attiecas virkne citu tiesību aktu.
In addition to Directive 2001/18/EC, a range of other legislative documents deals with aspects of GM crop regulation in the EU.
Pārtikai vai lopbarībai paredzētu ĢMO un tādu pārtikas vai lopbarības produktu laišanu tirgū, kuru sastāvā ir ĢMO, kuri sastāv vai ir ražoti no ĢMO, reglamentē Regula (EK) 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un lopbarību.
The placing on the market of GMOs intended for food or feed and of food or feed products containing, consisting of or produced from GMOs is governed by Regulation (EC) 1829/2003 on genetically modified food and feed.
Ja pārtikas produkta sastāvā ir ĢMO vai tas sastāv no ĢMO, pretendentam ir izvēle – vai nu pieteikums kopumā tiek pakļauts tikai Regulai (EK) 1829/2003 pēc principa „vienas durvis, viena atslēga”, lai saņemtu atļauju ĢMO apzinātai izplatīšanai vidē saskaņā ar Direktīvā 2001/18/EK noteiktajiem kritērijiem un šī ĢMO izmantošanai pārtikas produktos saskaņā ar Regulas (EK) 1829/2003 kritērijiem, vai arī pieteikums vai tā daļa pakļauta gan Direktīvai 2001/18/EK, gan Regulai (EK) 1829/2003.
Where a food product contains or consists of GMOs, the applicant has a choice: either the application as a whole is subject solely to Regulation (EC) 1829/2003, in application of the principle of "one door, one key", in order to obtain authorisation for the deliberate release of a GMO into the environment - in accordance with the criteria laid down by Directive 2001/18/EC - and for the use of this GMO in food products - in accordance with the criteria laid down by Regulation (EC) 1829/2003; or the application - or part of it - is subject both to Directive 2001/18/EC and to Regulation (EC) 1829/2003.
Turklāt ĢM kultūru šķirnēm jāizpilda daudzveidīga reģistrācijas procedūra, un tām jābūt ierakstītām Kopienas Kopējā katalogā, pirms tiek dota atļauja to komerciālai audzēšanai.
In addition, GM crop cultivars must pass a variety registration procedure and be listed in the Community Common Catalogue, before they are allowed to be grown commercially.
Šie noteikumi neatšķiras no noteikumiem katrai jaunai tradicionāli audzētai šķirnei.
This is no different from the regulation for any new cultivar resulting from traditional breeding.
Regulā EK/1139/98 kritērijs no ĢM kukurūzas un sojas pupiņām iegūtas pārtikas vai pārtikas sastāvdaļu marķēšanas noteikšanai ir ģenētiskas modifikācijas ceļā izveidota DNA vai proteīna klātesamība.
In Regulation EC/1139/98, the presence of DNA or protein resulting from genetic modification is used as a criterion to trigger labelling of food or food ingredients derived from GM maize and soybean.
Šos marķēšanas noteikumus grozīja ar Regulu EK/49/2000, nosakot 0,9% marķēšanas slieksni „nejaušai”, „gadījuma” vai „tehniski nenovēršamai” ĢM materiāla klātesamībai pārtikā (audzēšanas, novākšanas, pārvietošanas, transporta vai apstrādes laikā).
These labelling provisions were amended by Regulation EC/49/2000 to provide a 0.9%-labelling threshold for “adventitious”, “accidental” or “technically unavoidable” presence of GM material in food (during cultivation, harvest, handling, transport or processing).
Turklāt Regulā EK/50/2000 noteiktas īpašas marķēšanas prasības tādai pārtikai un pārtikas sastāvdaļām, kuru sastāvā ir no ĢM materiāla iegūtas piedevas, krāsvielas vai aromatizētāji.
In addition, Regulation EC/50/2000 defines specific labelling requirements for food and food ingredients containing additives, colourings and flavourings derived from GM material.
EK ir devusi tiesību aktus par ĢM organismu un no ĢM organismiem iegūtu produktu, ĢM pārtikas un lopbarības marķēšanu.
The EC has presented legislation on traceability and labelling of GM organisms and products derived from GM organisms and for GM food and feed.
Tiem vajadzīga izsekojamība visā ražošanas ķēdē visās tirgus stadijās.
These require traceability throughout the whole production chain at all stages of the market.
Tas sniegs patērētājiem informāciju, marķējot visu ĢM pārtiku un lopbarību.
It will provide consumers with information by labelling all GM food and feed.
Jāmarķē visa pārtika, kuras sastāvā ir ĢM organismi vai kura ražota no ĢM organismiem.
All foods in which GM organisms are contained, or have been produced from GM organisms, should be labelled.
Amerikas Savienotajās Valstīs
In the United States
ASV noteikumi ir galvenokārt vērsti uz produkta īpašībām nevis uz veidu, kādā tas ražots.
In the USA the regulation focuses primarily on the characteristics of the product, rather than the way in which the product is produced.
Šis uz produktu pamatotais novērtējums ir galvenā atšķirība no noteikumu filozofijas, piemēram, Eiropas Savienībā, kur novērtējuma pamatā ir process.
This product-based assessment is a major difference with the philosophy of regulation in for example the European Union, which is process-based.
Šī filozofijas atšķirība „process – produkts” pēdējos gados izsaukusi karstas diskusijas.
This process-product difference of philosophy has sparked considerable controversy over recent years.
ASV noteikums par izplatīšanu vidē pamatots uz „pazīstamības” koncepciju.
In the USA regulation of the environmental release is based on the concept of “familiarity”.
Šo koncepciju var uzskatīt par „būtiskas līdzvērtības” koncepcijas ekoloģisko līdzinieci, kaut gan dažās publikācijās šīs koncepcijas ir aplūkotas atsevišķi arī izplatīšanai vidē.
This concept can be considered the ecological counterpart of the concept of “substantial equivalence”, although in some publications these two concepts are also considered separately for environmental release.
Pazīstamība ietver datus par to, vai ĢM augs ir salīdzināms ar tā tradicionāli audzēto līdzinieku vides drošības ziņā.
Familiarity considers whether the GM plant is comparable to its traditionally bred counterpart in environmental safety.
Šāds salīdzinājums ļauj novērtēt ĢM kultūras attiecīgās problēmas bez tiešas pieredzes.
Such comparison may assess the relevant issues in a GM crop without direct experience.
Pazīstamība ietver augu sugu bioloģijas, attiecīgo īpašību un kultūras ražošanā izmantoto lauksaimniecības metožu un vides novērtējumu.
Familiarity considers the biology of the plant species, the trait introduced, and the agricultural practices and environment used for crop production.
ASV ir atsevišķi noteikumi, kas nosaka augu izplatīšanu farmaceitiskiem un augsnes atjaunošanas nolūkiem, bet nav noteikumu par ĢM kultūru marķēšanu un izsekojamību.
USA has separate regulations governing releases of plants for pharmaceutical and bioremediation purposes but has no regulations concerning labelling and traceability of GM crops.
ĢM kultūru audzēšana
Farming of GM crops
ĢM kultūru apstiprināšana ir diezgan ilga un sarežģīta.
The approval of GM crops is quite long-lasting and complex.
Bet arī praktiskā lauksaimniecība sastopas ar daudziem noteikumiem un ierobežojumiem.
But the practical farming also faces many rules and restrictions.
Tie attiecas uz marķēšanu, izsekojamību, līdzāspastāvēšanu, atbildību un kompensācijām.
They concern labelling, traceability, co-existence, liability and compensations.
Šiem noteikumiem nav līdzinieku, audzējot parastas kultūras.
These rules have no counterparts if you grow conventionally bred crops.
Par marķēšanu un izsekojamību bija runa jau iepriekš.
Labelling and traceability have already been dealt with previously.
Kopš publicēts Komisijas 2003. gada 23. jūlija Ieteikums par pamatnostādnēm, lai nodrošinātu ģenētiski modificēto un parasto un bioloģiski audzēto kultūraugu līdzāspastāvēšanu, visas dalībvalstis izstrādā līdzāspastāvēšanas stratēģijas pēc subsidiaritātes principa.
Since the publication of the Commission Recommendations and guidelines for co-existence of genetically modified, conventional and organic farming in July 2003 all Member States are developing co-existence strategies under the subsidiarity principle.
Attiecībā uz līdzāspastāvēšanu ir liels pieprasījums izveidot ES reģionus vai dalībvalstis, kur nav ĢM.
Concerning co-existence there are great demands to create GM-free regions or member states in the EU.
Līdz šim vispārējā nostāja bijusi tāda, ka tie nav likumīgi, ja nav zinātniska pierādījuma ne saskaņā ar ES tiesību aktiem, ne saskaņā ar starptautiskiem nolīgumiem.
Until now the general position has been that these are not legal, if there is no scientific evidence, not according to the EU law or under international agreements.
Dažas lietas gaida lēmumu Eiropas Kopienu Tiesā.
There are some cases in the Court of European Justice waiting for decision.
Būtu vērts pieminēt, ka laikā, kad vairāki reģioni ir paziņojuši par nodomu kļūt par reģioniem bez ĢM, dzīvnieku audzēšanā izmanto ĢM lopbarību.
It might be worth mentioning that at the same time when several regions have announced their intention to be a GM- free region, imported GM – feed is used in animal husbandry.
Dažādās dalībvalstīs ir arī ļoti atšķirīgi līdzāspastāvēšanas pielietojumi.
There is also a diverse variety of applications of the co-existence in different member states.
Nav viena Eiropas modeļa, kas, iespējams, izraisīs diskusijas un sarežģījumus kopējā tirgū.
A single European model does not exist, which will probably cause disputes and difficulties in the single markets.
Komisija atstājusi šo jautājumu dalībvalstu pārziņā kā subsidiaritātes lietu un cenšas popularizēt labākās metodes.
The Commission has left the issue as a matter of subsidiary to the hands of member states and tries to promote best practices in this matter.
Rezultāti nav īpaši daudzsološi.
The results are not very promising.
Liela problēma ir atbildība par līdzāspastāvēšanu.
A big issue is liability re co-existence.
Galvenā problēma ir tā, kas ir atbildīgs, kas var izvirzīt pretenzijas, ko var pieprasīt, kādos apstākļos un vai ir līdzekļi kompensācijām vai apdrošināšana, lai segtu visas pretenzijas.
The main issue is who is liable, who can claim, what can be claimed and under what circumstances and whether there is a compensation fund or insurance to cover any claims.
Vienīgi Spānija agrāk ir piemērojusi atbildībai vispārējus tiesību aktus, bet tagad gandrīz visas dalībvalstis risina šo problēmu, pamatojoties uz audzēšanas veidu un atdalot ĢM kultūras no parastā veidā audzētām kultūrām.
Only Spain has previously applied general law to liability, but now nearly all member states are approaching the issue on the bases of the way of breeding separating GM crops from conventionally bred crops.
Audzējot parastās kultūras, piemēro vispārējus tiesību aktus par atbildību un kompensāciju, ja nodarīts kaitējums.
When conventionally bred crops are grown, general law is applied on liability and compensations, if damage has been causes.
Mazliet neskaidrais jautājums par atbildību var izraisīt sūdzības, kuru izmeklēšana ir dārga, un tādējādi atturēt dažus lauksaimniekus no ĢM kultūru audzēšanas uzsākšanas.
The somewhat unclear question of liability may provoke complaints that are expensive to investigate and in that way discourage some farmers from starting the cultivation of GM crops.
ĢMO un starptautiskie nolīgumi
GMO and international agreements
2006. gada 29. septembrī PTO publiskoja strīdu izšķiršanas komisijas spriedumu par Eiropas Savienības sešu gadu moratoriju ģenētiski modificētas pārtikas un kultūru ievešanai.
In 29 September 2006 the WTO made public the dispute panel verdict on the European Union's six-year moratorium on imports of genetically modified food and crops.
Attiecībā uz iespējamo moratoriju ĢMO apstiprināšanai komisija konstatēja, ka EK ir piemērojusi de facto moratoriju laikā starp 1999. gada jūniju un 2003. gada augustu.
Regarding the alleged moratorium on the approval of GMOs, the Panel found that the EC had applied a de facto moratorium between June 1999 and August 2003.
Juridiski šis moratorijs tika atzīts par neatbilstīgu EK saistībām saskaņā ar SPS (Nolīgums par sanitārajām un fitosanitārajām starptautiskajām normām saskaņotajām pārtikas nekaitīguma normām) C pielikuma 1. punkta a) apakšpunktu, ar kuru līgumslēdzējiem pieprasa veikt pārbaudes un apstiprināšanas procedūras bez liekas kavēšanās.
As a legal matter, this moratorium was considered to be inconsistent with the EC's obligation under Annex C(1)(a) of the SPS (Sanitary and phytosanitary agreement on international standards for harmonised food safety standards), which requires parties to complete testing and approval procedures without undue delay.
Attiecībā uz sūdzību, ka EK nav izskatījusi atsevišķu ĢMO apstiprināšanu, komisija nolēma, ka EK rīkojusies neatbilstīgi saistībām saskaņā ar C pielikuma 1. punkta a) apakšpunktu veikt šādas procedūras bez liekas kavēšanās attiecībā uz daudziem ĢMO.
Regarding the complaint that the EC had failed to consider specific GMOs for approval, the Panel ruled that the EC had acted inconsistently with its obligation under Annex C(1)(a) to undertake and complete such procedures without undue delay with respect to numerous GMOs.
Saistībā ar ASV sūdzību komisija konstatēja EK izskatīšanas lieku kavēšanos 21 no 25 norādītajiem ĢMO gadījumiem.
Under the U.S. complaint, the Panel found undue delay in the EC's consideration of 21 out of 25 specified GMOs.
Neatbilstīgu Kanādas rīcību konstatēja attiecībā uz visiem četriem norādītajiem ĢMO.
For Canada, the inconsistent treatment was found for all four GMOs identified.
Attiecībā uz atsevišķu Eiropas valstu ĢMO produktu aizliegumu (tostarp uz drošības pasākumiem) komisija atzina sešu ES dalībvalstu (Austrijas, Beļģijas, Francijas, Vācijas, Itālijas un Luksemburgas) aizliegumu daudziem atsevišķiem produktiem.
Regarding the individual European country bans on GMO products ( including Safeguard Measures), the Panel condemned the ban by six EU members (Austria, Belgium, France, Germany, Italy and Luxembourg) on a number of individual products.
Komisija nolēma, ka aizliegumi nebija pamatoti uz riska novērtējumu, kā to prasa SPS nolīguma 5. panta 1. punkts, un tādēļ tie neatbilst šo valstu saistībām ar PTO.
The Panel ruled that the bans were not based on risk assessments as required by Article 5.1 of the SPS Agreement, and were therefore inconsistent with the countries' WTO obligations.
Šajā lēmuma aspektā pieņemtie atzinumi bija vienīgie, attiecībā uz kuriem komisija konstatēja nozīmīgus, nevis tikai procesuālus SPS nolīguma noteikumu pārkāpumus.
The conclusions reached in this aspect of the decision were the only ones in which the Panel found breaches of substantive, rather than merely procedural, provisions of the SPS Agreement.