natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vājas izaugsmes un vajadzīgo fiskālo korekciju ļoti lēnā tempa rezultātā valsts parādu attiecība ES ar 25 dalībvalstīm ir sistemātiski palielinājusies no 61,4% no IKP 2002. gadā līdz 64,1% 2005. gadā un eirozonā attiecīgi no 69,2% līdz 71,7%.
As a result of weak growth and a very slow pace of necessary fiscal adjustments the public debt ratios have been systematically increasing, from 61.4% of GDP in 2002 to 64.1% in 2005 in the EU 25, and from 69.2% to 71.7% in the Euro area, respectively.
Šī pieaugošā parādu attiecība rada nopietnu problēmu budžeta ilgtspējai visā ES, īpaši saistībā ar pieaugošajiem ilgtermiņa tiešajiem un netiešajiem izdevumiem, ieskaitot pensijas.
These rising debt ratios pose serious problem for long term budgetary sustainability for the whole EU, especially in the context of increasing long term explicit and implicit liabilities, including pensions.
Šī situācija ir īpaši smaga dalībvalstīs, kurām ir vislielākie parādi (Grieķija, Itālija) un kurās parādu attiecība saglabājas virs 100% no IKP.
The situation is particularly difficult in some of the most indebted member states (Greece, Italy), where the debt ratios remain above 100% of GDP.
Galvenie slikto budžeta rezultātu iemesli ir nemitīgi vājā Eiropas tautsaimniecības izaugsme un tādu struktūrreformu trūkums, kuru mērķis ir ilgtermiņa valsts finanšu stiprināšana.
The key underlying reasons for this poor budgetary performance have been persistently weak economic growth in Europe and lack of structural reforms aimed at strengthening public finances in the long term.
Tautsaimniecības izaugsme ES ar 25 dalībvalstīm ir samazinājusies no 2,4% 2004. gadā līdz 1,5% 2005. gadā un eirozonā attiecīgi no 2,1% līdz 1,3%.
Economic growth in the EU 25 has slowed down from 2.4% in 2004 to 1.5% in 2005, and in the euro area from 2.1% to 1.3%, respectively.
Ar šādiem rādītājiem ES izaugsme notiek neatbilstoši potenciālam un ievērojami lēnāk nekā citās lielās tautsaimniecībās, piemēram, ASV un Japānā, kā arī Ķīnā, Indijā un citās jaunās tautsaimniecībās.
At this rate, the EU grows below potential, and significantly slower than other large economies, such as the US and Japan, as well as China, India and other emerging economies.
Aiz vājās izaugsmes slēpjas strukturālo reformu trūkums un neliels vietējais pieprasījums, kas atspoguļo patērētāju pastāvīgo nedrošību attiecībā uz darbavietām, sociālo aizsardzību un pensijām, kā arī attiecībā uz nākotnes pieprasījuma izredzēm ieguldītāju vidū.
Behind weak growth has been lack of structural reforms and sluggish domestic demand, reflecting persistent uncertainty about jobs, social protection and pensions among consumers, and about future demand prospects among investors.
Lēnas izaugsmes apstākļos fiskālajam deficītam ir tendence palielināties dēļ tā atkārtotās ietekmes uz nodokļu ieņēmumiem un sociālās apdrošināšanas izdevumiem.
Fiscal deficits tend to widen under slow growth through its pro-cyclical impact on tax revenues and social security expenditures.
Augstās enerģijas cenas, nestabilitāte naftas un gāzes tirgū, kā arī lielā globālā nelīdzsvarotība, ko rada lielais dubultais ASV deficīts un ko atspoguļo pastāvīgais pārpalikums norēķinu kontos vairumā Āzijas valstu, ir vēl vairāk vājinājusi ticību uzņēmējdarbībai Eiropā.
High energy prices, instability in oil and gas markets, and massive global imbalances, caused by large twin deficits in the US and reflected by persistent current account surpluses in most of Asian countries, have further eroded business confidence in Europe.
ES valstu tautsaimniecības politika nav spējusi pārvarēt šīs izaugsmes šķēršļus.
Economic policies in the EU have been unable to overcome these growth barriers.
Vispārīgi liberāla fiskālā politika nav bijusi efektīva ES valstu virzībā uz lielāku ekonomisko izaugsmi, jo daudz izteiktākas, iespējams, ir sekas, kas izpaužas kā Kīnsa papildu gala piedāvājums izteiktas strukturālas stingrības apstākļos, nekā tās var kompensēt tādas nelabvēlīgas sekas, kuras rastos apstākļos, kas ir pretēji Kīnsa teorijai un kuros ieguldījumu izdevumi saglabājas zemā līmenī un vairo vispārējo nenoteiktību.
Generally loose fiscal policies have been ineffective in pushing the EU economies onto a higher growth path, because the Keynesian effects of additional final demand under conditions of strong structural rigidities have probably been more than compensated by adverse non-Keynesian effects that have kept investment expenditures at low levels and added to overall uncertainty.
Arī valsts izdevumu struktūra ir palikusi samērā nemainīga, vienīgi ir ierobežoti resursi, kas paredzēti fiziskā un cilvēku kapitāla uzkrāšanai, jauninājumiem, pētniecības un attīstības atbalstam, kā arī citiem uz izaugsmi vērstiem mērķiem.
Also, the structure of public expenditures has remained broadly unchanged, with only limited resources devoted towards physical and human capital accumulation, innovation and R&D support, and other growth-oriented goals.
Turpretī monetārā politika palikusi ierobežojoša attiecībā pret lēno IKP izaugsmi un nemainīgi stipro euro.
By contrast, monetary policies have remained restrictive against the background of sluggish GDP growth and the persistently strong euro.
No tā izrietošā kompleksā politika ir tālu no optimālā, un cenu stabilitātes saglabāšanai ir nepieciešamas lielākas makroekonomiskas izmaksas.
The resulting policy-mix has therefore been far from optimal, and maintaining price stability involved higher macroeconomic costs.
Referents pieprasa līdzsvarotāku kompleksu politiku ar stingrāku fiskālo politiku, kas pieļauj liberālāku fiskālās politikas nostāju.
The rapporteur calls for a more balanced policy-mix, with more disciplined fiscal policy allowing for a less restrictive monetary policy stance.
Nozīmīgs iemesls, kāpēc nav izdevies uzlabot budžeta stāvokli, ir vajadzīgo struktūrreformu lēnais temps.
One important reason for the failure to improve the budgetary situation has been the slow pace of necessary structural reforms.
Vajadzīgo reformu trūkums samazina izaugsmi un nodarbinātību, kā arī uzliek slogu valsts finansēm.
The lack of necessary reforms reduced growth and employment, and put strain on public finances.
ES valstu tautsaimniecība ir cietusi no darba spēka un pakalpojumu tirgus lielā nemainīguma, pārmērīgiem un dārgiem uzņēmējdarbības noteikumiem, kā arī no nepietiekamas motivācijas ieviest jauninājumus.
The EU economies have been suffering from numerous rigidities in the labor and services markets, excessive and costly regulations of business activities, and weak incentives to innovate.
Lisabonas stratēģija, ko uzsāka 2000. gadā, paredzēja visaptverošu reformu programmu, bet tās faktiskā īstenošana atsevišķās dalībvalstīs bijusi nenoteikta un atpaliek no plānotā termiņa.
The Lisbon Strategy launched in 2000 provided for a comprehensive program for reforms but its actual implementation in individual member states has been hesitant and lags behind the schedule.
Referents aicina dalībvalstis pastiprināt centienus, kuru mērķis ir Lisabonas darba kārtības īstenošana.
The rapporteur calls on member states to strengthen efforts aimed at implementing the Lisbon Agenda.
Šajā sakarā vairāk resursu jāiegulda ar nodarbinātību saistītu aktivitāšu un konkurētspējas palielināšanā, ietverot tādus pasākumus kā izglītības pieejamības sekmēšana un mūžizglītība, elastīgi nodarbinātības noteikumi, atbalsts jauninājumiem un samazināta birokrātija uzņēmējdarbībai.
To this end, more resources should be spent on enhancing work activity and competitiveness, including measures such as facilitated access to education and life-long learning, flexible rules of employment, support for innovation and reducing red tape for business.
Lisabonas pasākumu pieņemšana ar to pozitīvo ietekmi uz izaugsmi un nodarbinātību palīdzētu stabilizēt valsts finanses.
The adoption of the Lisbon measures would help to stabilize public finances through its stimulating impact on growth and employment.
Nozīmīga šī procesa daļa ir pensiju reformas, kas palīdz cīnīties pret iedzīvotāju novecošanās nelabvēlīgo ietekmi uz budžetu un ļauj kontrolēt valsts parāda dinamiku.
An important part of this process are pension reforms that help to cope with the adverse budgetary impact of ageing populations and allow to bring the public debt dynamics under control.
Ņemot vērā vispārēji sliktos fiskālos rezultātus, problēmas, ar kurām saskārušās dalībvalstis gandrīz sabalansēta vai pārpalikuma budžeta apstākļos, kā arī Stabilitātes un izaugsmes pakta sistēmas pasākumu ieviešanas vājo disciplīnu, ko parāda lielais skaits pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, referents pieprasa koncentrētākus un noteiktākus centienus, lai paaugstinātu preventīvās un korektīvās politikas pasākumu efektivitāti ES valsts finanšu stiprināšanai un konsolidēšanai.
Given the generally poor fiscal performance, problems encountered by member states in achieving a close to balance or surplus budgetary position, and weak discipline of enforcement measures implemented within the framework of the SGP, as demonstrated by the large number of on-going EDP cases, the rapporteur calls for more concerted and determined efforts to increase efficiency of preventive and corrective policy measures to strengthen and consolidate public finances in the EU.
Pārveidotie Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumi tagad ir reālāki, ietver vairāk iniciatīvas strukturālo reformu veikšanai un ir vairāk vērsti uz ilgtspējīgām parādsaistībām.
The reformed SGP rules are now more realistic, include more incentives to carry out structural reforms and are more oriented towards long-term debt sustainability.
Tie arī ļauj ņemt vērā tādus valstīm raksturīgus faktorus kā faktiskais parādu līmenis un notiekošās strukturālās reformas, kas dod drošāku un mazāk strīdīgu pamatu katras dalībvalsts fiskālā stāvokļa un politikas novērtēšanai.
They also allow for taking into consideration country-specific factors, such as actual debt levels and structural reforms in progress, which provides a sounder and less controversial basis for assessing fiscal position and policies of individual member states.
Šie pārskatītie noteikumi tagad ir stingri jāievēro un precīzi jāīsteno, un Komisijai un Padomei jāpieņem tūlītēji un pārredzami lēmumi attiecībā uz dalībvalstīm, kas šos noteikumus neievēro.
These revised rules should now be strictly observed and implemented rigorously, with the Commission and the Council taking prompt and transparent decisions vis-à-vis the member states that do not comply with the rules.
Tas palīdzētu atjaunot ticību Stabilitātes un izaugsmes paktam, kas vajadzīga, lai efektīvi veiktu disciplinēšanas un stabilizācijas funkciju.
This would help restoring credibility of the SGP, which is necessary if the Pact is to play effectively its disciplining and stabilizing role.
Papildus struktūrreformām un uzlabotai valsts finanšu attīstības uzraudzības un kontroles sistēmai, izmantojot Stabilitātes un izaugsmes paktu, referents mudina ES dalībvalstis arī cieši sadarboties un veikt pasākumus, kas vērsti uz statistikas pārvaldības budžeta jomā, kā arī fiskālo datu kvalitātes uzlabošanu, veidojot kopīgus un pārredzamus noteikumus valsts līdzekļu un netiešo izdevumu saistību uzskaitē, kā arī izvairoties no liberālas pieejas līdzekļu uzskaitei.
Along with the structural reforms and the improved framework for monitoring and controlling developments in public finances through the SGP, the rapporteur encourages EU member states to cooperate closely and take measures oriented towards improving statistical governance in the budgetary field and quality of fiscal data, establishing common and transparent rules of accounting of public assets and implicit liabilities, and avoiding creative accounting.
Lai izvairītos no pārāk optimistiskas budžeta plānošanas, dalībvalstis jāmudina izmantot Komisijas prognozes par kopīgu pamatu ieņēmumu un izdevumu plānošanai.
To avoid overoptimistic budgetary projections, member states should be encouraged to use Commission’s forecasts as a common base for revenues and expenditures projections.
Alternatīvs risinājums būtu budžeta prognožu izstrādāšanu deleģēt neatkarīgai iestādei.
An alternative solution would be to delegate the task of producing budgetary forecasts to an independent institution.
Nozīmīgs līdzeklis, kā uzlabot to pasākumu efektivitāti, kuru mērķis ir valsts finanšu līdzsvara atjaunošana, būtu vairot sabiedrības izpratni un ticību valsts saistībām attiecībā uz deficītu un parādu.
One important avenue for improving the efficiency of measures aimed at restoring balance in public finances would be to increase public awareness and credibility of national commitments with respect to deficit and debt.
Lai to panāktu, referents mudina valstis sagatavot augsta līmeņa ziņojumus par valsts finanšu ilgtspēju, kuros ir izcelti ar to saistītie riski un piedāvātas politikas alternatīvas.
To this end, the rapporteur encourages the production of high-level national reports on long-term sustainability of public finances that would highlight risks involved and offer policy alternatives.
Būtu lietderīgi arī izskatīt ieguvumus no neatkarīgu valsts iestāžu izveides, kuras būtu atbildīgas par ikgadējā deficīta līmeņa noteikšanu saskaņā ar vidēja termiņa mērķi veidot līdzsvarotu budžetu.
It would also be useful to consider the advantages of establishing national independent institutions in charge of determining the annual levels of deficit consistent with the medium term objective of balanced budget.
Šajās dalībvalstu iestādēs (fiskālās politikas komitejas) tiktu iecelti cilvēki ar izcilu profesionālo pieredzi, kuri būtu politiski neatkarīgi un atbildīgi par fiskālo stabilitāti vidēja termiņa perspektīvā.
These national bodies (Fiscal Policy Committees) would consist of nominated individuals with outstanding professional records who would be politically independent and would be responsible for maintaining fiscal stability in the medium term perspective.
Šādas iestādes izveide ļautu pieņemt lēmumus par budžeta deficīta apjomu, neveicot īstermiņa politiskās debates, būtiskus politiski ekonomiskus jautājumus attiecībā uz budžeta ieņēmumu un izdevumu līmeni un struktūru atstājot politisko iestāžu kompetencē.
Establishing such an institution would allow to take decisions on the size of budget deficit out of the scope of short-term political debates while still leaving the crucial political-economy issues of the level and structure of budgetary revenues and expenditures within the competences of political bodies.
Referents izsaka bažas par nepieciešamās saskaņošanas trūkumu dalībvalstīs fiskālās politikas jomā.
The rapporteur expresses its concern over the lack of necessary coordination among the member states in the field of fiscal policy.
Politikas saskaņošana ir īpaši svarīga eirozonā, kur kopējās valūtas stāvoklis ir pilnīgi atkarīgs no katras dalībvalsts fiskālā stāvokļa un kur pastāv liels risks, ka kāda dalībvalsts varētu dzīvot uz citas dalībvalsts rēķina.
Policy coordination is of particular importance in the Euro area where the position of the common currency depends crucially on the fiscal stance in individual member states and where there is a high risk of “free riding”.
Strukturālā reforma, kas uzsākta vienā eirozonas dalībvalstī, nes labumu visai eirozonai, jo tā stiprina kopējās valūtas stāvokli un samazina ilgtermiņa procentu likmes.
A structural reform undertaken in one Euro area member state brings benefits to the whole area as it strengthens the position of the common currency and reduces long-term interest rates.
Un pretēji — neizdevušās vajadzīgās reformas vienā vai vairākās dalībvalstīs nelabvēlīgi ietekmē citas dalībvalstis, padarot vājāku kopējo valūtu un palielinot procentu likmes.
And vice versa , failure to undertake necessary reforms in one or several member states adversely affects other member states through weakening of the single currency and raising interest rates.
Tādēļ ir vajadzīga politikas saskaņošana, lai reformas dotu vajadzīgo sinerģiju un lai izvairītos no dalībvalstu pretdarbības.
Policy coordination is therefore needed to obtain important synergies from reforms and avoid antagonistic behavior by member states.
Patiesai politikas saskaņošanai ir vajadzīga politiskā griba un gatavība rīkoties saskaņoti.
Genuine policy coordination requires political willingness and readiness to take concerted actions.
Referents uzskata, ka šo uzdevumu ir iespējams atvieglot, ieviešot tehniskus pasākumus, kas dotu ieguldījumu labākas ES līmeņa fiskālās politikas saskaņošanas sistēmā, iekļaujot tādus pasākumus kā vienošanās par vienotu budžeta procedūru grafiku visās dalībvalstīs, mudinot dalībvalstis sagatavot budžetu divas reizes gadā un valstu budžeta procedūrās izmantot periodiski koriģētu deficīta koncepciju.
The rapporteur believes that this task can be facilitated by introducing some technical measures that would contribute to establishing a better framework for coordination of fiscal policies at the EU level, including measures such as agreeing on a uniform timetable for budgetary procedures across the member states, encouraging member states to prepare budgets on biannual basis and using cyclically-adjusted deficit concept in national budgetary procedures.
Referents prasa Komisijai veikt pētījumu, kurā novērtētu fiskālās politikas faktiskās saskaņošanas ietekme uz ekonomikas ieguvumiem visā ES, kā arī tas, cik ES izmaksā šīs saskaņošanas neveikšana.
The rapporteur calls upon the Commission to undertake an impact assessment study on economic gains and benefits of a real coordination of fiscal policies across the EU and the opportunity cost to the EU of non-coordination.
Referents uzsver, ka jaunajām dalībvalstīm ES vidējā ienākumu un labklājības līmeņa sasniegšanas procesā īpaši svarīga ir droša fiskālā politika.
The rapporteur stresses that sound fiscal policies are of particular importance in the new member states in the process of catching up toward average EU levels of income and welfare.
Ņemot vērā to, ka vairumam jauno dalībvalstu ir vispārīgi zems valsts ietaupījumu līmenis, tāds budžeta deficīts attiecībā pret IKP, kāds novērots ES vecajās 15 dalībvalstīs, proporcionāli atstāj mazāk resursu privātiem ieguldījumiem un negatīvi ietekmē izaugsmi.
Given the generally lower level of national savings in most of new member states, budget deficit-to-GDP ratios of size similar to those observed in EU 15 leave proportionally less resources for private investment and negatively affect growth.
Tas liek turpināt fiskālās un strukturālās reformas, lai nodrošinātu to, ka jaunajās dalībvalstīs ir pietiekami augsts izaugsmes līmenis, lai tās spētu sasniegt pārējo ES dalībvalstu faktisko un nominālo konverģenci.
This calls for continuation of fiscal and structural reforms to ensure that growth rates in the new member states are high enough to allow for real and nominal convergence with the rest of the EU.
Referents uzsver stabilu un ilgtspējīgu valsts finanšu nozīmīgumu, lai panāktu lielāku izaugsmi un radītu vairāk darba vietu ES.
The rapporteur stresses the importance of sound and sustainable public finances for achieving higher growth and more jobs in the EU.
Referents aicina dalībvalstis uzņemties EK Līguma 99. pantā noteiktās saistības uzskatīt tautsaimniecības politiku par vispārējas nozīmes jautājumu un šo politiku labāk saskaņot.
The rapporteur calls upon the member states to assume their obligation under Article 99 of the EC Treaty to regard their economic policies as a matter of common concern and to better coordinate these policies.
Parlaments ir apņēmies šajā procesā veikt nozīmīgu un konstruktīvu lomu saskaņā ar tā kompetenci un priekšrocībām.
The Parliament is determined to play an important and constructive role in this process, in line with its competences and prerogatives.
Valsts finanses Ekonomikas un monetārajā savienībā (EMS)
Public finances in Economic and monetary Union (EMU)
Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, David Casa, Jan Christian Ehler, Elisa Ferreira, Jean-Paul Gauzès, Robert Goebbels, Karsten Friedrich Hoppenstedt, Sophia in 't Veld, Othmar Karas, Wolf Klinz, Christoph Konrad, Guntars Krasts , Kurt Joachim Lauk, Astrid Lulling, Gay Mitchell, Cristobal Montoro Romero, Joseph Muscat, John Purvis, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Dariusz Rosati, Eoin Ryan, Peter Skinner, Margarita Starkevičiūtė, Ivo Strejček, Sahra Wagenknecht, John Whittaker
Zsolt László Becsey, Pervenche Berès, Sharon Bowles, Udo Bullmann, Ieke van den Burg, David Casa, Jan Christian Ehler, Elisa Ferreira, Jean-Paul Gauzès, Robert Goebbels, Karsten Friedrich Hoppenstedt, Sophia in 't Veld, Othmar Karas, Wolf Klinz, Christoph Konrad, Guntars Krasts, Kurt Joachim Lauk, Astrid Lulling, Gay Mitchell, Cristobal Montoro Romero, Joseph Muscat, John Purvis, Alexander Radwan, Bernhard Rapkay, Dariusz Rosati, Eoin Ryan, Peter Skinner, Margarita Starkevičiūtė, Ivo Strejček, Sahra Wagenknecht, John Whittaker
EIROPAS PARLAMENTA NORMATĪVĀS REZOLŪCIJAS PROJEKTS...............................4
DRAFT EUROPEAN PARLIAMENT LEGISLATIVE RESOLUTION
Attīstības komitejaS ATZINUMS.................................................................................17
OPINION OF THE COMMITTEE ON DEVELOPMENT
– ņemot vērā Padomes regulas priekšlikumu ( KOM(2005)0692 )
– having regard to the Commission proposal for a Council regulation ( COM(2005)0692 )
– ņemot vērā EK līguma 37. pantu un 300. panta 2. daļu,
– having regard to Articles 37 and 300(2) of the EC Treaty,
– ņemot vērā EK līguma 300. panta 3. daļu, saskaņā ar kuru Padome ar to ir apspriedusies ( C6‑0040/2006 ),
– having regard to Article 300(3), first subparagraph, of the EC Treaty, pursuant to which the Council consulted Parliament ( C6‑0040/2006 ),
– ņemot vērā Eiropas Parlamenta Juridiskā dienesta atzinumu (SJ-0085-06),
– having regard to the opinion issued by Parliament’s Legal Service (SJ-0085-06),
– ņemot vērā Zivsaimniecības komitejas ziņojumu un Budžeta komitejas un Attīstības komitejas atzinumus ( A6‑0163/2006 ),
– having regard to the report of the Committee on Fisheries and the opinions of the Committee on Budgets and the Committee on Development ( A6‑0163/2006 ),
(2.a) Eiropas Kopienas finansiālais ieguldījums ir jāizmanto arī, lai nodrošinātu attīstības iespējas tiem Marokas un Rietumsahāras piekrastes iedzīvotājiem, kuru iztikas avots ir zveja, kā arī lai veidotu vietējos mazos un vidējos uzņēmumus zivsaimniecības nozarē.
(2a) The Community financial contribution should also be used for the development of coastal populations living on fisheries in Morocco and Western Sahara and the creation of small and medium-sized local firms in the fisheries sector.
(3.a) Ir svarīgi uzlabot Eiropas Parlamentam sniegto informāciju; šim nolūkam Komisijai jāizstrādā gada ziņojums par nolīguma piemērošanu, kurā atspoguļoti visi zvejas noteikumi, kuri minēti šajā nolīgumā un kurā iekļauti Komisijas labvēlīgie atzinumi piemērojot nolīguma 6. panta 2. daļu.
(3a) The quality of the information made available to the European Parliament must be improved - hence the Commission must draw up an annual report on the implementation of the Agreement which covers each and every one of the fishing methods to which the Agreement applies and which includes the favourable opinions issued by the Commission pursuant to Article 6(2) of the Agreement.
Ar šo Kopienas vārdā apstiprina zivsaimniecības partnerattiecību noslēgumu starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti.
The Fisheries Partnership Agreement between the European Community and the Kingdom of Morocco is hereby approved on behalf of the Community.
Ar šo Kopienas vārdā apstiprina zivsaimniecības partnerattiecību noslēgumu starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti, ar noteikumu, ka tās tiks piemērotas atbilstīgi starptautiskajām tiesībām.
The Fisheries Partnership Agreement between the European Community and the Kingdom of Morocco is hereby approved on behalf of the Community , subject to its implementation in accordance with international law .
Pašnoteikšanās tiesības, tostarp tiesības uz pastāvīgu neatkarību attiecībā uz dabas bagātībām un resursiem, ir noteiktas starptautiskajās tiesībās un nav pieļaujama to pārkāpšana.
The right to self-determination, including the right of permanent sovereignty over natural wealth and resources, is a norm of international law from which no derogation is permitted.