natgillin/translations-raw huggingface dataset:
o) cilvēku veidotu konstrukciju ietekme uz jūras un piekrastes sugām un dzīvotnēm ir ierobežota līdz minimumam un negatīvi neskar ne gultnes un saistīto ekosistēmu struktūras un ekoloģisko integritāti, ne jūras un piekrastes sugu un dzīvotņu spēju pielāgot savu izplatības areālu saistībā ar klimata pārmaiņām;
(o) impacts on marine and coastal habitats and species resulting from man-made constructions have been minimised and do not adversely affect the structural and ecological integrity of benthic and associated ecosystems, nor the ability of coastal and marine habitats and species to adapt their range and distribution in the face of climate change;
p) trokšņa piesārņojums, piemēram, no kuģošanas un zemūdens akustiskajām ierīcēm, ir samazināts līdz minimumam ar nolūku novērst jebkādu kaitīgu ietekmi uz jūras dzīvi, cilvēku veselību vai jūras un piekrastes likumīgu izmantošanu;
(p) noise pollution from (for example) shipping and underwater acoustic equipment has been reduced to a minimum with a view to preventing any detrimental effect on marine life, human health or the legitimate use of the sea and the coasts;
(q) jebkāda oglekļa dioksīda uzglabāšana jūras gultnē un gruntī ir aizliegta, ja vien nav piešķirta atļauja saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, nav veikts iepriekšējs ietekmes uz vidi novērtējums atbilstīgi Direktīvai 85/337/EEK un attiecīgajām starptautiskajām konvencijām un ja vien nav notikušas regulāras kontroles un monitorings.
(q) any storage of carbon dioxide into the seabed and subsoil is prohibited unless authorisation is granted subject to international law, a prior environmental impact assessment is performed in accordance with Directive 85/337/EEC and relevant international conventions, and regular monitoring and controls are put in place;
r) sistemātiska apzināta cietu vielu, šķidrumu vai gāzu novadīšana jūras gultnē vai gruntī tiek izskatīta ietekmes novērtējumā un tiek apstiprināta pirms jebkādas novadīšanas sākšanas;
(r) the systematic/intentional release of solid materials, liquids or gases into the seabed/subsoil are addressed in an impact assessment and authorised in advance of any release;
s) katrā reģionā tā jūras teritorijas daļa, kas aizsargāta no iespējami kaitīgas cilvēku darbības, un arī šajās teritorijās ietverto ekosistēmu daudzveidība ir pietiekama, lai dotu efektīvu ieguldījumu aizsargājamo jūras teritoriju reģionālajā un globālajā sistēmā.
(s) in each region the proportion of marine areas protected from potentially harmful human activities, and also the diversity of the constituent ecosystems present in those areas, are sufficient to make an effective contribution to a regional and global network of protected marine areas.
Eiropas Kopienai ir jāizveido stingra politika jūras vides aizsardzībai, lai novērstu jaunus zaudējumus bioloģiskās daudzveidības ziņā, jūras vides pasliktināšanos un lai ļautu atjaunot jūras ekosistēmas līdzsvaru.
The European Community must equip itself with an effective marine protection policy to prevent further losses of biodiversity and the deterioration of the marine environment and to restore the balance of the marine ecosystem.
Tā jāizveido kā integrēts plāns Eiropas jūras vides aizsardzībai un atjaunošanai, ņemot vērā visus pastāvošos faktorus un nosakot skaidrus pasākumus un rīcības mērķus.
The policy should be conceived as a comprehensive plan to protect and restore the European marine environment, taking account of all existing constraints and setting out clear operational measures and targets.
Divas trešdaļas mūsu planētas sedz ūdens.
Two-thirds of the planet is covered by sea water.
Jūras vidē atrodas dzīvībai svarīgi resursi un tās ekosistēma veic nozīmīgu darbu, piemēram, regulē klimatu, pārstrādā uzturvielas, asimilē atkritumus un ražo skābekli.
The marine environment is home to vital resources and its ecosystem provides essential services, for instance by regulating the climate, recycling nutrients, absorbing waste and producing oxygen.
Jūras ekosistēmas arī veido 80 % mūsu planētas dzīvības, tas nozīmē, ka jūras vide ir viens no mūsu sociālās un ekonomiskās labklājības, kā arī mūsu veselības pamatiem.
Marine ecosystems also account for 80% of life on our planet, making the marine environment crucial to our social and economic prosperity as well as our health.
Eiropu ieskauj četras jūras un divi okeāni.
Europe is surrounded by four seas and two oceans.
No Melnās jūras (slēgtas) līdz Ziemeļaustrumu Atlantijas okeānam (atvērtam) tie apvieno dažādas ekosistēmas un sedz vairākus bioģeogrāfiskus reģionus.
From the (closed) Black Sea to the (open) northeast Atlantic Ocean, the waters are home to diverse ecosystems and cover several biogeographical regions.
Eiropas piekraste ir 100 000 km gara un kopienas jūras teritorija ir plašāka par tās sauszemes teritoriju.
The European coastline is 100 000 km long and the Community's marine territory is larger than its land territory.
Vismaz 16 % Eiropas iedzīvotāju dzīvo piekrastē, un lielai daļai no viņiem darbs ir atkarīgs no jūras, citiem jūra ir atpūtas vieta, sporta laukums, pārtikas produktu vai iedvesmas avots.
At least 16% of European citizens live on the coast and for many of them the sea is their livelihood, while for others it is a place for relaxation and sport, and a source of food and of inspiration.
Jūras ekosistēmas pasliktināšanās ir kļuvusi acīmredzama visā pasaulē, šajā ziņā Eiropas jūras nav izņēmums.
The deterioration of the marine environment has become evident all over the world and European waters are no exception.
Draudi visbiežāk ir pārrobežu rakstura un galvenokārt rodas no pārāk lielas nozvejas, destruktīvas zvejas prakses, atkritumu izmešanas jūrā un piekrastes notekūdeņiem, trokšņiem, ko rada kuģi, jūras transporta infrastruktūrām, zemūdens atgāzēšanu un akustiskām ierīcēm, kā arī no invazīvām sugām, klimata izmaiņām, grants izsmelšanas, naftas urbumiem un piekrastes urbanizācijas.
The threats are often cross-border and essentially come from overfishing, destructive fishing techniques, the disposal at sea of waste and pollutants from the coast, noise pollution caused by vessels, maritime transport infrastructures, degassing and underwater acoustic activity, but also from invasive species, the impact of climate change, gravel extraction, drilling for oil and coastal urbanisation.
Īpaši liels piesārņojuma risks ir slēgtās vai daļēji slēgtās jūrās, piemēram, Melnajā jūrā, Baltijas jūrā un Vidusjūrā.
In the case of closed or partially closed seas, such as the Black Sea, the Baltic Sea and the Mediterranean, the risk of pollution is particularly high.
Par lielākajiem draudiem pasaules jūras videi uzskatāma pārāk liela nozveja, destruktīvas zvejas tehnikas izmantošana un globālās klimata izmaiņas, taču zivju komerciālie krājumi Eiropā ir sasnieguši kritisko līmeni.
Overfishing, the use of destructive fishing techniques and global warming are considered the most serious threats to the world's marine environment, while commercial fish stocks in Europe are falling to a critical level.
Zvejniecības ekonomika balstās uz jūras ekosistēmas veselību un tās spēju atjaunoties.
The fisheries industry depends on the health of marine ecosystems and their ability to regenerate.
Pēdējo 50 gadu laikā aprēķinātā divu trešdaļu galveno plēsoņu - tunču un zobenzivju - izzušana skaidri parāda, cik steidzami ir jāuzsāk jūras bioloģiskās daudzveidības aizsardzība.
Over the last 50 years, the loss of an estimated two-thirds of the main predators, such as tuna and swordfish, is a clear sign of the urgent need to take action to protect marine biodiversity.
Jūras vides ekoloģiskā kapitāla samazināšanās tiešie cēloņi līdz ar jūras ekosistēmas nestabilo situāciju, ir eitrofikācija (uzturvielu piesārņojums), piekrastes attīstība un daudzās aktivitātes, kas atkarīgas no jūras.
Eutrophication (nutrient pollution), coastal development and the many activities that rely on the sea, in addition to the fragile state of marine ecosystems, are the direct causes of the disappearance of the ecological resources found in the marine environment.
Jūras resursu un ekosistēmu darbības ilgstoša izmantošana sniedz ievērojamu labumu vides sociālajā un ekonomikas jomā.
The environmental, social and economic benefits of a sustainable use of maritime resources and ecosystem services are considerable.
Un izpostītu ekosistēmu darbības atjaunošanas izmaksas ir daudz augstākas nekā ekosistēmu aizsardzības izmaksas.
Furthermore, the cost of restoring the capacity of damaged ecosystems is much higher than that of protecting them.
Tomēr vispāratzīta ir pašreizējo pasākumu nespēja kontrolēt un samazināt faktorus un draudus, kas ietekmē Eiropas jūras.
However, the failure of current measures to control and reduce the pressure and threats weighing on European waters is widely recognised.
Līdz šim veidotās politikas nozaru raksturs ir novedis pie nacionālo, reģionālo un starptautisko politiku, tiesību aktu, programmu un rīcības plānu pārklāšanās, kas nav ļāvusi izstrādāt integrētu pārvaldes sistēmu.
The sectoral nature of policies up to this point has led to the introduction of multiple layers of policies, legislation and national, regional and international programmes and action plans, making it impossible for a comprehensive action framework to emerge.
Dalībvalstu individuāli, nacionālā līmenī veikto pasākumu radīto progresu kavē to valstu atpalicība, kas atrodas tajā pašā jūras reģionā.
Progress following national measures taken by individual Member States has been hampered by other countries bordering the same maritime area.
Arī starptautiskā sadarbība, it īpaši reģionālās jūras konvencijas ietvaros, ir devusi tikai daļējus rezultātus, jo tai ir vājš reglamentējošs raksturs un tā nespēj kontrolēt neiesaistītās puses, līdz ar to ir kavēta efektivitāte un izvirzīto mērķu sasniegšana.
Similarly, international cooperation, particularly under the Regional Seas Convention, has had limited success, as the Convention has little binding force and there is insufficient monitoring of non-contracting parties, undermining the effectiveness and scope of the agreed objectives.
Tā efektivitāte noteiks Eiropas jūru veselību nākotnē, un tam ir nepieciešamais potenciāls, lai nodrošinātu vajadzīgo vides pamatu jūras resursu un funkciju ilgstošai izmantošanai gan Eiropā, gan ārpus tās.
Its effectiveness will determine the future health of Europe's seas and it has the potential to secure the environmental basis necessary for the sustainable use of marine resources and ecosystem services, in Europe and beyond.
Eiropas Komisija ir arī ieteikusi, lai Jūras vides stratēģijas direktīva būtu vides pīlārs Eiropas jaunajā jūras politikā, par kuru pašreiz notiek diskusijas un par kuru nākamgad publicēs Zaļo grāmatu.
The Commission has also proposed that the Marine Strategy Directive should form the environmental pillar of the new European maritime policy, which is currently being discussed and on which a Green Paper will be published next year.
Tādēļ vienīgi pastiprināta direktīva spēs sniegt pietiekamu pamatu ilgstošas Eiropas jūras politikas attīstībai.
Only a tougher directive can provide an adequate foundation for the development of a sustainable European maritime policy.
Komisijas priekšlikumu Jūras vides stratēģijas direktīvai (COM(2005)505) pieņēma 2005. gada oktobrī, un tas ir Eiropas Jūras tematiskās stratēģijas sastāvdaļa.
The Commission proposal for a Marine Strategy Directive ( COM(2005)0505 ) was adopted in October 2005 and forms an integral part of the European Marine Thematic Strategy.
Trīs gadus pirms tās notika apspriede un tika pieņemts Komisijas paziņojums „Veidojot stratēģiju jūras vides aizsardzībai un saglabāšanai” (COM(2002)539).
It was preceded by three years of consultations and a Commission communication entitled 'Towards a strategy to protect and conserve the marine environment' ( COM(2002)0539 ).
Uzskata, ka šī direktīva aizpilda tukšumu Eiropas vides politikā, kas ir koncentrēta uz teritoriju pārvaldi, piedāvājot stratēģiju attīstības sistēmu laba jūras vides stāvokļa sasniegšanai līdz 2021. gadam.
The directive is intended to fill a gap in European environmental policy, which is focused on spatial management, by putting forward a framework for the development of strategies seeking to achieve good environmental status by 2021.
Tādēļ direktīva izveido pārvaldes institūciju sēriju „Eiropas jūras reģionu” formā, kuras jāattīsta dalībvalstīm, kam jāizveido jūras stratēģijas, kurās ietilpst sākotnējs valstu jūras vides novērtējums, mērķu izvirzīšana vides jomā, novērtējuma pārraudzības programmas izveide un regulāra mērķu pārvērtēšana, pasākumu programmas noteikšana, kas ļautu sasniegt labu vides stāvokli.
To this end, the directive establishes a set of management entities taking the form of 'European Marine Regions', making it necessary for the Member States to formulate marine strategies involving an initial assessment of the marine environment in the States, the setting of environmental targets, the establishment of a monitoring programme for ongoing assessment and regular updating of targets and the development of a programme of measures designed to achieve good environmental status.
Dalībvalstīm jānosaka arī, kāds ir labs vides stāvoklis viņu jurisdikcijā esošajiem ūdeņiem.
The Member States must also determine exactly what good environmental status consists in for the waters under their jurisdiction.
Direktīva nosaka arī vairākus izņēmumus, kuriem nebūs iespējams sasniegt labu jūras vides stāvokli ar pasākumiem, kas uzsākti saistībā ar direktīvu.
The directive also identifies a number of exceptions to cover cases where it will not be possible to achieve good environmental status by means of measures taken under the directive.
Kad rīcība ir iespējama, tā prasa, lai dalībvalstis aktīvi sadarbotos savā starpā un ar attiecīgajām trešām valstīm, lai sasniegtu labu jūras vides stāvokli.
Where action is possible, Member States are required actively to cooperate with one another and with relevant third countries, with a view to achieving good environmental status.
Kopsavilkums un referentes komentāri
Overview of rapporteur's approach
Referentes mērķis ir saīsināt īstenošanas termiņu, garantēt stingru un ambiciozu laba jūras vides stāvokļa noteikšanu, lai jūras reģioni un apakšreģioni efektīvi īstenotu rīcības stratēģijas, lai sadarbība dalībvalstu starpā un ar trešām valstīm būtu efektīva un saistīta ar pastāvošajām starptautiskajām konvencijām un līgumiem.
The rapporteur has sought to cut implementation times, ensure that good environmental status is identified in an thorough, ambitious, manner, that the action strategies are actually implemented by the Marine Regions and Sub-regions and that cooperation between Member States and with third countries is effective and in keeping with existing international conventions and agreements.
Ierosināto grozījumu detalizēts apraksts
Detailed explanation of the amendments tabled
Direktīvas priekšlikuma 1. pantā izveidots regulējums jūras stratēģiju izstrādei, „lai panāktu labu vides stāvokli jūras vidē”.
Article 1 of the proposal for a directive establishes a framework for the development of Marine Strategies 'designed to achieve good environmental status in the marine environment'.
Tas nenozīmē, ka direktīva uzliek dalībvalstīm pienākumu radīt labu vides stāvokli.
This does not mean that the directive obliges Member States to achieve good environmental status.
Ņemot vērā jūras vides straujo pasliktināšanos, referente ir iesniegusi grozījumus, lai pastiprinātu šo mērķi, rēķinoties ar dalībvalstu pienākumu radīt labu vides stāvokli, tomēr paredzot dažus izņēmumus.
Given the rapid deterioration of the marine environment, the rapporteur has tabled amendments seeking to bolster this objective on the basis of the Member States' duty to achieve good environmental status, while making provision for a number of exceptions.
Šie izņēmumi nepieciešami gadījumos, kad jūras ūdeņu vides statuss nav tikai attiecīgo dalībvalstu kompetencē vai kontrolē.
Such exceptions are necessary in cases where the environmental status of marine waters does not come exclusively within the competence or under the control of the Member States concerned.
Piemēram, tādā gadījumā, ja dalībvalstīm ir kopēja kompetence ar Eiropas Kopienu vai starptautisku organizāciju, vai ja jūras vides pasliktināšanos rada faktori, kas daļēji vai pilnībā nav dalībvalstu kontrolē (piem., klimata izmaiņas).
This is, for example, the case when Member States share competence with the Community or an international body, or when the deterioration of the marine environment is due to pressures either totally or partially beyond the control of Member States (e.g. climate change).
Referente uzsver savu vēlmi izstrādāt laba jūras vides stāvokļa koncepciju, izskaidrojot nepieciešamus pasākumus, lai to sasniegtu.
The rapporteur stresses the need to define the concept of good environmental status, so as to be able clearly to determine the types of measures required in order to achieve it.
Grozījumi daļēji atbilst apspriedes ar saņēmējpusēm secinājumiem, it īpaši attiecībā uz vienotajiem mērķiem aizsargāt jūras vidi, novērst tās pasliktināšanos un ļaut reģenerēties un atjaunoties jūras ekosistēmu funkcijām, novērst piesārņojumu un ilgstoši izmantot jūras transporta pakalpojumus, preces un visas aktivitātes, lai tās būtu pieejamas arī nākamajām paaudzēm, un lai jūras ekosistēmas spētu reaģēt kā uz dabiskajām, tā cilvēku radītajām izmaiņām.
The amendments are partly a response to consultations conducted with interested parties, particularly on the agreed objectives of protecting ecosystems, preventing their deterioration and allowing the recovery or restoration of their functions, preventing pollution, keeping marine services, freight and all other activities at sustainable levels which do not jeopardise use by future generations or the capacity of marine ecosystems to respond to both natural and man-made changes.
Turklāt, grozījumi atspoguļo vēlmi neatlikt laba vides stāvokļa definīciju, jo tajos ietilpst vairāki nosacījumi, kas ļauj izveidot šo definīciju.
The amendments also reflect a desire not to delay the definition of 'good environmental status', listing the conditions required in order to define it.
Ņemot vērā lielākās daļas vai visu faktoru, kas ietekmē jūras vidi, pārrobežu raksturu, labu vides stāvokli Eiropas jūras reģionos var sasniegt tikai tad, ja dalībvalstis sadarbojas vai saskaņo savu rīcību gan savā starpā, gan ar trešām valstīm.
Given the transboundary nature of most or all pressures on the marine environment, good environmental status can be achieved in European Marine Regions only if the Member States cooperate or coordinate their action with that of other Member States and with third countries.
Kur nepieciešams, ir pastiprināti un izstrādāti noteikumi attiecībā uz projektu, tai skaitā pieprasot dalībvalstīm izveidot piemērotus mehānismus, lai atvieglotu vienotas un saskaņotas jūras stratēģijas izveidi, un vienotu katra reģiona atskaiti.
The provisions have been strengthened and, where necessary, new provisions have been inserted, including a requirement for Member States to introduce appropriate mechanisms to facilitate the development of a single, coordinated Marine Strategy and the drafting of a joint report per Region.
Ņemot vērā gaidāmo Rumānijas un Bulgārijas uzņemšanu Eiropas Savienībā, Melnā jūra ir iekļauta kā viens no reģioniem, uz kuru jāattiecas ieteiktajai direktīvai.
In view of the imminent accession of Romania and Bulgaria, the Black Sea has been included among the Regions to be covered by the directive.
Turklāt, referente vēlējās pieminēt arktisko reģionu un citus starptautiskos un ārējos ūdeņus - šī atsauce vēl jāpaplašina un jāprecizē Parlamenta debatēs par iespējām uzlabot šos ūdeņus aizsargājošo pasākumu uzraudzību.
Furthermore, the rapporteur has included a reference to the Arctic region and other international waters and external marine waters, which should be expanded upon and clarified during the debate in Parliament with a view to possible improvements in the monitoring of protection measures.
Daudzi no šiem ūdeņiem ir neskarti un veido īpaši trauslu ekosistēmu.
Many of the waters have remained intact and constitute a particularly fragile ecosystem.
Tomēr pastāvošie vai iespējamie draudi, piemēram, pārāk liela nozveja, toksiskais piesārņojums, ko rada toksisku vielu jūras pārvadājumi (ilgstošā periodā), klimata izmaiņas, kas rada jūru virsmas temperatūras paaugstināšanos un polāro ledāju kušanu, un resursu, tai skaitā naftas un dabas gāzes, palielināta izmantošana, var radīt nopietnas sekas šajās ekosistēmās.
However, existing and emerging threats, such as over-fishing, toxic contamination from ocean-going vessels carrying ecotoxic substances, climate change resulting in an increase in the surface temperature of the sea and melting of the icecap and increased exploitation of resources, including oil and natural gas, could have a serious environmental impact on ecosystems.
Šie ūdeņi, kuru lielu daļu veido Ziemeļu Ledus okeāns, ir viena no Eiropas ekonomiskās zonas nopietnākajām problēmām.
These waters, of which the Arctic Ocean forms a large part, are a cause for concern in the European economic area.
Var piebilst, ka aizsargājamo jūras teritoriju izveide ir svarīgs jūru ekosistēmas aizsardzības instruments, lai ilgtermiņā saglabātu jūras bioloģisko daudzveidību un pastiprinātu jūru ekosistēmu izturību.
It should be added that marine protected areas (MPAs) are an important tool for the purposes of protecting marine ecosystems, preserving marine biodiversity and making marine ecosystems more resistant over the long term.
Direktīvai jāatzīst, jāizveido un jānodrošina Eiropas tiesību aktu un starptautisko nolīgumu vispārēja uzlabošana.
The directive needs to recognise, flesh out and improve EU legislation and international agreements.
Grozījumi precizē šo nolīgumu īstenošanas un direktīvas saskaņotību.
Amendments have been tabled with a view to ensuring consistency between implementation of such agreements and the directive.
Visbeidzot, Komisijas paredzētie termiņi ir pārāk gari, ņemot vērā problēmas steidzamību.
Lastly, the time frames proposed by the Commission are too long, given the urgency of the situation.
par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras vides stratēģijas direktīva)
on the proposal for a directive of the European Parliament and of the Council establishing a Framework for Community Action in the field of Marine Environmental Policy (Marine Strategy Directive)
Atsevišķas stratēģijas īstenošana saskaņā ar Sesto vides rīcības programmu, lai uzlabotu jūras vidi, ir nozīmīga Komisijas iniciatīva, jo tā ir cieši saistīta ar kopējās zivsaimniecības politikas mērķiem.
The development of a separate strategy within the 6th Environment Action Programme aimed at improving the marine environment is an important Commission initiative in that it goes hand in hand with the objectives of the common fisheries policy.
Integrētas politikas īstenošana jūru aizsardzībai ir steidzami nepieciešama, jo dažādie piesārņotības veidi un bioloģiskās daudzveidības samazināšanās veicina jūras vides degradāciju, kas pēdējo gadu laikā ir pastiprinājusies, neskatoties uz pūliņiem cīņā pret to.
There is an urgent need to develop an integrated policy for protecting the seas because the various forms of pollution and the reduction in biodiversity are contributing to the degradation of the marine environment, which has been intensifying in recent years despite efforts to counter it.
Līdz šim politika, kuras mērķis ir cīnīties pret piesārņotību un jūras ekosistēmas degradāciju, bija sadrumstalota un nesaskaņota, kā rezultātā tās mērķi bieži bija nesavienojami.
Hitherto, the policies developed to tackle the problem of the pollution and degradation of marine ecosystems have been fragmented, not integrated with the result that, very often, their objectives are mutually incompatible.