natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1982. gada ICA no 37. līdz 47. iedaļai ar grozījumiem sniedz pilnvaru sarakstu un nosaka pamatojumu šo pilnvaru izmantošanai, kā arī formalitātes, kas jāievēro, izmantojot šīs pilnvaras.
Sections 37 to 47 of the ICA 1982, as amended, list those powers and stipulate the grounds on which they can be exercised and the formalities that must be observed when exercising them.
Saskaņā ar 1982. gada ICA, valsts sekretāram ir plašas pilnvaras, lai iegūtu informāciju no apdrošināšanas uzņēmumiem un veiktu tajos izmeklēšanu.
Under the ICA 1982 the Secretary of State has ample powers to obtain information from and to investigate insurance companies.
Saskaņā ar šīm pilnvarām valsts sekretārs var pieprasīt ieceltajam aktuāram veikt uzņēmuma finanšu stāvokļa izmeklēšanu, vai arī viņš var iecelt personu, kas izmeklētu atbilstību stabilas un pienācīgas vadības kritēriji.
Under those powers, the Secretary of State may request the appointed actuary to make an investigation into the company’s financial condition or he can appoint a person to investigate whether the criteria of sound and prudent management has been fulfilled.
Valsts sekretārs vai cita persona ar viņa atļauju var pieprasīt uzņēmumam nodrošināt viņu ar informāciju par konkrētiem jautājumiem un uzrādīt grāmatas, dokumentus un citus konkrētus dokumentus.
The Secretary of State, or a person authorised by him, may require a company to furnish him with information about specific matters and to produce books, papers or other documents as may be specified.
Ja valsts sekretārs uzskata, ka ir nopietns pamats uzskatīt, ka pieprasītie dokumenti, kuri nav tikuši uzrādīti, atrodas kādās telpās, viņš var pieprasīt, lai miertiesa izdod policijai atļauju ieiet telpās un tās pārmeklēt.
If the Secretary of State considers there are reasonable grounds for believing that documents whose submission has been required and which have not been produced are held on any premises, he may request a justice of the peace to issue a warrant authorising a constable to enter and search the premises.
Pilnvaras attiecībā uz uzņēmuma aktīviem: Valsts sekretārs var pieprasīt, lai uzņēmuma aktīvi, ar ko nodrošina tā saistības, tiktu saglabāti Apvienotajā Karalistē.
Powers over the company’s assets : The Secretary of State may require the assets of a company used to cover its liabilities to be maintained in the UK .
Viņš arī var pieprasīt, lai ar visiem šiem aktīviem vai konkrētu daļu no tiem apietos persona, kuru viņš ir apstiprinājis par uzņēmuma neatkarīgu pārvaldnieku.
He can also require the whole or a specified proportion of those assets to be held by a person approved by him as trustee for the company.
Visbeidzot viņš var vērsties tiesā par aizlieguma noteikšanu, lai ierobežotu uzņēmuma rīcības brīvību attiecībā uz tā aktīviem.
Finally, he can apply before a court for an injunction to restrict the company’s freedom to dispose of its assets.
Šīs pilnvaras var īstenot tikai, pamatojoties uz šaurāku pamatojumu kopumu.
These powers can only be exercised on the basis of a narrower set of grounds.
Šo pilnvaru izmantošanā, īpaši attiecībā uz pilnvaru par uzņēmuma rīcības brīvības ierobežošanu saistībā ar tā aktīviem, arī ir jāievēro stingrākas formalitātes.
The exercise of these powers, in particular the power to restrict a company’s freedom to dispose of its assets, is also subject to more stringent formalities.
Valsts sekretārs var arī noteikt prasības par ieguldījumiem (ciktāl uzņēmuma aktīvu vērtība nepārsniedz tā saistību apjomu), ierobežot ienākumus no piemaksām un pieprasīt turpmāku un iepriekšēju informāciju.
The Secretary of State may also impose requirements on investments (in so far as the value of its assets does not exceed the amount of its liabilities), limit premium income and require further and earlier information.
Aktā norādītais pilnvaru uzskaitījums noslēdzas ar plašām atlikuma pilnvarām, kas dod tiesības valsts sekretāram pieprasīt uzņēmumam rīkoties tā, kā valsts sekretārs uzskata par piemērotu, lai aizsargātu apdrošinājuma ņēmējus pret risku, ka uzņēmums varētu neizpildīt savas saistības vai nepiepildīt apdrošinājuma ņēmēju vai iespējamo apdrošinājuma ņēmēju pamatotas izredzes, un lai nodrošinātu, ka uzņēmums ievēro stabilas un pienācīgas vadības principus.
The list of powers enumerated by the Act closes with a broad residual power which entitles the Secretary of State to require a company to take such action as appears appropriate to him for the purpose of protecting policyholders against the risk that the company may be unable to meet its liabilities or to fulfil the reasonable expectations of policyholders or potential policyholders and for the purpose of ensuring that the company observes sound and prudent management principles.
Neatbilstība noteiktajām prasībām saistībā ar iepriekš minēto pilnvaru izmantošanu ir pārkāpums.
Failure to comply with a requirement imposed in the exercise of any of the powers mentioned above is an offence.
Saskaņā ar 1982. gada ICA valsts sekretāram ir piešķirtas vispārējās pilnvaras pildīt savus pienākumus, un, izmantojot šīs pilnvaras, viņam nevar noteikt stingrus ierobežojumus ne dēļ formalitātēm, kas viņam jāievēro, ne dēļ pamatojumu kopuma, uz ko viņam jāatsaucas.
According to the ICA 1982, the Secretary of State is equipped with comprehensive powers to discharge his duties and neither the formalities he has to observe nor the set of grounds that he must invoke may impose severe restrictions on him in exercising those powers.
Pretēji tam, pilnvaru lielākās daļas izmantošana (izņemot pilnvaru ierobežot uzņēmuma rīcības brīvību attiecībā uz tā aktīviem) ir pakļauta elastīgam un neskaidri noteiktam robežlielumam, t.i. apdrošinājuma ņēmēju vai iespējamo apdrošinājuma ņēmēju pamatoto izredžu aizsardzībai.
On the contrary, the exercise of most powers (other than the restriction of a company’s freedom to dispose of its assets) is subject to a flexible and vaguely defined threshold, i.e. the protection of the reasonable expectations of policyholders or potential policyholders.
Visbeidzot valsts sekretārs var iejaukties jebkurā gadījumā, kad viņš tā vēlas (drīzāk nekā, kad tas ir nepieciešams), lai aizsargātu apdrošinājuma ņēmējus, un nevis tikai tad, kad ir konstatēti konkrēti pārkāpumi vai trūkumi.
Ultimately, the Secretary of State may intervene on almost any occasion he considers desirable (rather than necessary) for the protection of policyholders and not just when specific infringements or shortcomings have been identified.
Trīs šā panta elementi saista to ar ELAS lietu.
Three elements of this article link it to the ELAS case.
Pirmkārt, jautājums par regulatoru ,,pilnvarām un līdzekļiem”, otrkārt, jautājums par ,,pārmērīgas cieņas pilnu attieksmi”, treškārt, regulatoru pienākums nodrošināt, ka ELAS bija jāatbilst valsts tiesību aktiem, ietverot jēdzienu ,,apdrošinājuma ņēmēju pamatotas izredzes” ( PRE ), kā jau skaidrots iepriekš.
First, the issue of the "powers and means” of the regulators; secondly, the question of ‘excessive respectful treatment’; thirdly, the obligation of regulators to ensure that ELAS complied with national law, which, as explained previously, includes the concept of PRE.
Pilnvaras un līdzekļi
Powers and means
Vispirms ir jājautā, vai Apvienotās Karalistes regulatoram bija ,,vajadzīgās pilnvaras un līdzekļi”, lai veiktu savas funkcijas tajā laikā.
It is necessary to ask, first of all, whether the UK regulator had the "powers and means necessary" to perform its functions at the time.
Daudzas liecības norāda uz trūkumiem attiecībā uz ,,līdzekļiem”, bet, no otras puses, saņemtās liecības skaidri parāda, ka ,,pilnvaras” regulatoriem nepārprotami bija pietiekamas.
Numerous pieces of evidence point to weaknesses in terms of ‘means’; on the other hand, the evidence received clearly demonstrates that, as far as ‘powers’ were concerned, the regulators had clearly enough.
Saskaņā ar T. Lake liecību H 1 ,, apdrošināšanas regulatoriem 1990. gados bija nopietns resursu trūkums ”.
According to Mr. LAKE in H1, the " insurance regulators were seriously under-resourced throughout the 1990s ".
Viņš pamato savu apgalvojumu, citējot V. Baird ziņojumu ( WE 17), ko citē arī J. Holmes ( WE 84), atsaucoties uz apdrošināšanas regulēšanā iekļauto darbinieku sadalījumu 1999. gada 1. janvārī: “... ,,apmēram 200 apdrošināšanas uzņēmumu konsultatīvā regulēšanā ietverto darbinieku kopējais skaits (...) bija mazāks par 135.
He supports his claim by citing the Baird report (WE 17), likewise cited by Mr. HOLMES (WE 84 ) when referring to the breakdown of staff involved in insurance regulation on 1 January 1999: “... the total number of staff involved in the prudential regulation of approximately 200 insurance companies (…) was less than 135.
Salīdzinājumā, apmēram, 135 darbinieki bija ietverti 400 autorizēto Apvienotās Karalistes banku, celtniecības sabiedrību un ārpus ES institūciju filiāļu Apvienotajā Karalistē regulēšanā ” ( WE 17, 2.23.5. punkts).
By way of comparison, there were approximately 135 staff involved in the regulation of 400 authorised UK banks, building societies and UK branches of non-EU institutions” (WE 17, paragraph 2.23.5).
M. Nassim ( WE 7) arī apgalvo, ka ,, regulatoriem ne vienmēr bija pietiekami resursi, un visiem nebija vajadzīgās prasmes, lai dotu efektīvu ieguldījumu regulēšanas procesā un atbildīgi izmantotu rīcības brīvību, ko paredzējis Parlaments, sākot ar 1973. gadu .
Mr. NASSIM (WE7) similarly claims that "the regulators were not always sufficiently resourced and did not all possess the necessary skills to make an effective contribution to the regulatory process and responsibly exercise discretionary powers as intended by Parliament from 1973 onwards.
Tas noveda pie funkciju nepienācīgas veikšanas.”
As a consequence, they did not properly undertake their functions."
Tajā bija nepiemēroti darbinieki, un tie, kas darbojās uzraudzības līmenī īpaši bija nepietiekoši kvalificēti, lai dotu kādu nozīmīgu ieguldījumu šajā procesā.
It had inadequate staff and those involved at line supervisor level in particular were not qualified to make any significant contribution to the process.
Apdrošināšanas nodaļas regulatori bija galvenokārt atkarīgi no Valdības statistikas departamenta ieteikumiem par matemātiskām rezervēm, netiešām pozīcijām, tehniskiem jautājumiem vispār un PRE, un tie nebija individuāli apguvuši īpašas, attiecīgas prasmes vai pieredzi, lai neatkarīgi izvērtētu sabiedrības ELS situāciju šajā saistībā (…).
Insurance division regulators were fundamentally dependent on GAD for advice on the mathematical reserves, implicit items, technical matters generally and PRE and were not individually equipped with specific relevant skills or experience to assess independently the Society's position in these respects (…).
No praktiskā viedokļa dzīvības apdrošināšanas biroju aktuāru darbības pārbaude bija VSD pārziņā līdz laikam, kad tika veikta FPRI reorganizācija.”
For all practical purposes, scrutiny of the actuarial functioning of life offices was in the hands of GAD until the reorganisation under FSA was in place".
Ziņojumā arī teikts, ka „ konsultatīvajiem regulatoriem pieejamais darbinieku skaits bija mainīgs, bet vispārēji bez izmaiņām saglabājās to darbinieku skaits un civildienesta pakāpes, kam bija tieša atbildība par sabiedrību ELS...
It adds that " the staffing levels available to the prudential regulators varied but the number of staff with direct responsibility for the Society and their grades within the civil service remained broadly constant ...
Visbeidzot J. Holmes ( WE 84) secina, paziņojot, ka „ pat ņemot vērā dalībvalstu rīcības brīvību lēmumu pieņemšanā par piemērotu līmeni regulēšanas resursiem, ir jāšaubās, vai Apvienotā Karaliste nodrošināja savas kompetentās iestādes ar uzraudzībai vajadzīgajiem līdzekļiem, t.i. standartu, kas precīzi norādīts Kopienas tiesību aktos, sākot ar 1992. gadu.
Finally, Mr. HOLMES (WE 84) concludes by stating that “ even allowing for the discretion which Member States possess in deciding upon an appropriate level of regulatory resources, it must be open to doubt whether the UK provided its competent authorities with the means necessary for supervision, the standard explicitly laid down in the Community legislation since November 1992.
No vienas puses, ir jāvaicā, vai uzdevuma izpildei tika norīkoti darbinieki pietiekamā skaitā.
On the one hand, it must be asked whether in numerical terms sufficient staff were devoted to the task.
Taču ir arī jājautā, vai pieejamie darbinieki bija piemēroti kvalificēti, lai nodrošinātu efektīvu uzraudzību.”
On the other hand, it must also be asked whether the personnel that were available were appropriately qualified to provide supervision which was effective.”
Attiecībā uz AK regulatoriem piešķirtajām pilnvarām lielākā daļa no liecībām norāda, ka stāvoklis bija pietiekami labs, un kompetentajām iestādēm bija plašas, elastīgas un pietiekamas pilnvaras.
In terms of the powers allocated to the UK regulators, most evidence points to a satisfactory situation where the competent authority had ample, flexible and sufficient powers.
Apvienotās Karalistes noteikumi par īstenošanu, ar kuriem transponē 10. pantu, sniedz valsts sekretāram ļoti vispārējas pilnvaras uzraudzības pasākumu veikšanai; viņa pilnvaras principā ir vismaz tādas pašas kā tās, ko pieprasa direktīva.
The UK's implementing provisions transposing Article 10 give the Secretary of State very comprehensive powers to perform his supervisory functions, his powers in principle at least equivalent to those required by the Directive.
Šīs pilnvaras arī ietver iespēja piespiedu kārtā likt uzņēmumam aizsargāt apdrošinājuma ņēmējus pret risku, ka uzņēmums varētu neizpildīt savas saistības vai apdrošinājuma ņēmēju un iespējamo apdrošinājuma ņēmēju pamatotās izredzes ( PRE )
These powers include the possibility to force a company to protect policyholders against the risk that the company may be unable to meet its liabilities or to fulfil policyholders' and potential policyholders' reasonable expectations (PRE)
Kā jau ir minēts iedaļā par 8. pantu, Apvienotās Karalistes tiesību aktos ir ietverts jēdziens par apdrošinājuma ņēmēju pamatotām izredzēm ( PRE ). , lai nodrošinātu, ka uzņēmums ievēro stabilas un piesardzīgas vadības principus.
As has been mentioned in the section covering article 8, in UK law includes the concept of policy-holders reasonable expectations (PRE). for the purpose of ensuring that the company observes sound and prudent management principles.
Tādēļ var apgalvot, ka Apvienotās Karalistes regulatoriem patiešām bija vismaz tās ,,pilnvaras”, kas noteiktas direktīvā, ja ,,līdzekļi” tomēr nebija pietiekami.
It can therefore be argued that the UK regulators did indeed have at least the ‘powers’ required by the Directive, if not necessarily the ‘means’.
Cieņas pilna attieksme un ,,viegla” pieeja
Respectful treatment and light touch
Otrs galvenais jautājums saistībā ar 10. pantu ir, vai AK regulators veica detalizētas izmeklēšanas, pieprasot dokumentu iesniegšanu vai veicot izmeklēšanas uz vietas.
The second key issue relating to Article 10 is whether the UK regulator made detailed enquiries, by requiring the submission of documents or carrying out on-the-spot investigations.
Tiek apgalvots, ka izmeklēšanas patiešām bija veiktas, bet regulatori vienmēr izturējušies ar pārmērīgu cieņu un pat baidījušies no ELAS vadības.
It has been alleged that investigations were indeed carried out but that regulators were always excessively respectful and even fearful of the ELAS management.
Liecībā WE 51 L. Kwantes saka: ,,Es domāju, ka patiesībā regulatori bija ,,aizmiguši pie stūres”.
In WE 51, Mrs KWANTES says: "I think the truth was the regulators were asleep at the wheel.
Liekas, ka viņi sajuta godbijību pret ELAS un izturējās pret to pārlieku delikāti.
They appeared to stand in awe of Equitable and handled it with kid gloves.
Ja regulatori apzinājās, ka sabiedrībai ,,Equitable Life” ir problēmas, kādēļ tie neko neteica?
If the regulator was aware that Equitable had problems, why didn't they say something?
Ja regulatori to neapzinājās, tie neveica regulēšanas darbu pareizi.”
If they were not aware, they were not doing their job of regulation properly."
Cits prasītājs N. Bellord ( H 2) norāda uz ,, ļoti omulīgām attiecībām regulatoru un ELAS starpā ”, izceļot dažus G. W. Penrose ziņojuma slēdzienus, kuros izteikta doma, ka VSD pieejamajos ziņojumos, kas attiecas uz 1980to gadu beigām, jau bija redzamas norādes uz ELAS bīstamo uzņēmējdarbību, bet tās palika bez jebkādas ievērības no VSD puses.
Another petitioner, Mr. BELLORD (H2) also insists on the " very cosy relationship between regulators and EL ", highlighting some findings by the Penrose Report that suggest that reports available to the GAD dating back to the late 1980s had already hinted at ELAS' dangerous business practices but had remained totally unheeded by the GAD.
Vairākas liecības arī visnotaļ liecina par to, ka regulators ieņēma apzinātu un apsvērtu ,,neiejaukšanās” nostāju attiecībā uz ELAS lietu.
More evidence also strongly suggests that the regulator adopted a conscious and deliberate ‘hands-off’ approach with regards to the ELAS case.
Ja tas būtu pierādīts, tas nozīmētu to, ka regulatori nav pildījuši pienākumu nodrošināt apdrošinājuma ņēmēju pamatoto ieceru ievērošanu, un tādējādi bija pārkāpts Trešās dzīvības apdrošināšanas direktīvas 10. panta „burts” un mērķis.
If this were proven to be the case, it would constitute a breach of the regulators’ obligation to ensure the respect of PRE and therefore a breach of the letter and aim of Article 10 of the 3LD.
Gan V. Baird ( WE 17) ziņojums, gan G. W. Penrose ( WE 16) ziņojums kritizē ,, aktīvas pieejas ” trūkumu.
Both the Baird (WE 17) and Penrose (WE 16) reports contain criticisms of the regulator’s lack of a " pro-active approach" .
T. Lake savā liecībā H 1 apgalvo, ka ,, pārmērīga paļaušanās uz nozares vadītām aģentūrām un tradicionālo „vieglo” pieeju ” bija iemesls tam, ka Apvienotā Karaliste ne labprāt pieņēma dzīvības apdrošināšanas direktīvu mērķi, tādējādi pieļaujot kļūdas šo mērķu īstenošanā un izpildē.
M. LAKE claims in H1 that an “over-reliance on industry-led agencies and the traditional 'light touch' approach " made the UK reluctant to adopt the aim of the life directives, thus failing in their implementation as well as in their execution.
Daži no šiem pieņēmumiem, īpaši ,, AK regulatoru iebildumu trūkums pret ELAS galveno vadību ”, ir uzsvērti noraidīti liecībā WE-CONF 8.
Some of these allegations, in particular the " lack of challenge to ELAS' senior management by the UK regulators" are emphatically rejected by WE-CONF8.
Pirmā parlamentārā ombuda ziņojuma slēdzienā arī noliedz šos pieņēmumus, sakot, ka nevarētu uzskatīt, ka FPRI (kopā ar VSD) ir pievērsusies GPLG rezervju jautājumam un ELAS ,,finanšu stāvokļa” novērtējuma trūkumam ,,citādi kā izlēmīgi”, kā arī sakot, ka iestāžu pieeju nevarētu raksturot kā ,,pasīvu”, un ka ,, spēcīgas ,,Equitable” pretestības dēļ FPRI ir turpinājusi uzstāt, lai sabiedrība ,,Equitable” pilnībā atbilst tai izvirzītajām prasībām par rezervēm.”
The findings of the First Parliamentary Ombudsman's report also deny these allegations, saying that the FSA (together with GAD) could not be said to have addressed the GAR reserving issue and any misrepresentation of ELAS' financial position " in anything less than a resolute manner", that their approach could not be described as 'passive' and that the " FSA continued to insist throughout that Equitable conform to their full reserving requirements in the face of strong resistance from Equitable ".
Kā tika pieminēts iepriekš iedaļā par 8. pantu, Apvienotās Karalistes tiesību akti pilnvaro valsts sekretāru likt uzņēmumam piespiedu kārtā aizsargāt apdrošinājuma ņēmējus pret risku, ka uzņēmums varētu neizpildīt savas saistības vai apdrošinājuma ņēmēju pamatotas izredzes PRE .
As was mentioned earlier in the section covering Article 8, UK law gives power to the Secretary of State to force a company to protect policyholders against the risk that the company may be unable to meet its liabilities or to fulfil PRE.
Valsts sekretārs var veikt jebkuru darbību pēc saviem ieskatiem (izņemot uzņēmuma rīcības brīvības ierobežošanu attiecībā uz tā aktīviem), kas vērsta pret to, ka uzņēmums nevarētu izpildīt šīs izredzes.
The Secretary of State can take any action that appears to him to be appropriate (other than restricting the company’s freedom to dispose of its assets) against the risk that the company may be unable to fulfil those expectations.
Šajā ziņā Apvienotās Karalistes tiesību aktos ir ievērotas 3 LD 10. panta prasības, kas nosaka iestādēm veikt jebkādus piemērotus un vajadzīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka uzņēmuma darbība turpina atbilst AK tiesību aktiem, un lai novērstu vai labotu jebkādus pārkāpumus, kuri var kaitēt apdrošināto personu interesēm.
In this sense, UK law respects the requirements of Article 10 of the 3LD, which requires authorities to take any measures that are appropriate and necessary to ensure that the company's business continues to comply with the laws of the UK and to prevent or remedy any irregularities prejudicial to the interests of the assured persons.
Rezumējot, Trešās dzīvības apdrošināšanas direktīvas 10. pants prasīja, lai Apvienotās Karalistes iestādēm tiktu piešķirtas pilnvaras un līdzekļi, kas nodrošinātu, ka PRE tiktu ievērotas.
To summarize, Article 10 of the 3LD required that UK authorities be given the powers and means to ensure that the PRE were respected.
Bija jau noteikts, ka līdzekļi, iespējams, bija nepietiekami, bet pilnvaras bija piemērotas.
It has already been established that the means were possibly insufficient but that the powers were adequate.
Saistībā ar ELAS lietu rodas jautājums, vai valsts sekretārs pareizi izmantoja šīs plašās pilnvaras: kādos gadījumos šīs pilnvaras aizsargāja PRE ?
The question that arises in the ELAS case is whether the Secretary of State made good use of these extensive powers: were these powers used to protect PRE?
Saņemtajās liecībās
Evidence received
WE 84., 72., 69., 51.-54., 42., 36., 33., 26. apgalvo, ka, iespējams, patiešām pastāvēja pārkāpumi, kas var kaitēt apdrošināto personu interesēm, bet AK regulators neveica piemērotus pasākumus, lai tos novērstu.
WE 84, 72, 69, 51-54, 42, 36, 33, 26 claims that there were indeed possible irregularities prejudicial to the interests of the assured persons but that the UK regulator did not take the appropriate measures to correct them.
Šajās liecībās ir izteikta doma, ka daudzu gadu garumā Apvienotās Karalistes regulatori neizmantoja savas plašās pilnvaras attiecībā uz ELAS , lai gan tie apzinājās tuvojošos katastrofu.
This evidence seems to suggest that for many years the regulators in the UK did not exercise their extensive powers with respect to ELAS, despite having knowledge about the impending catastrophe.
DTI ikgadējo ziņojumu pārskats
A review
ES 1, Pētījums par transponēšanu, ko pasūtījusi EQUI komiteja. norāda, ka visbiežākais pamatojums gadījumos, kad valsts sekretārs izmantoja savas pilnvaras, bija, ja uzņēmumam bija nesen izsniegta darbības atļauja (t.i. pēdējo piecu gadu laikā), vai bija notikusi kontroles maiņa (arī pēdējo piecu gadu laikā).
ES 1, Study on transposition commissioned by the EQUI committee. of the DTI’s annual reports notes that the most common ground on the basis of which the Secretary of State had exercised his powers was that a company was newly authorised (i.e., within the last five years) or that there had been a change of control (again, within the last five years).
Katru gadu tikai nedaudzos gadījumos valsts sekretārs izmantoja savas pilnvaras cita pamatojuma dēļ.
Only in a handful of cases each year did the Secretary of State exercise his powers on other grounds.