natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Etelka Barsi-Pataki ir Eiropas Parlamenta deputāte, Ungārijas Konservatīvo partijas pārstāve, kura vada šo jautājumu Parlamentā kā Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas locekle.
Mrs Etelka Barsi-Pataki is the Hungarian Conservative MEP who is guiding the issue through Parliament in her role as member of the Industry, Research and Energy committee.
Deputāte izteikusies, ka šī būs visu laiku lielākā Eiropas valsts un privātā sektora partnerība.
She says that this will be the biggest European PPP (public private partnership) ever and as such the EU should pay careful attention to it".
E. Barsi-Pataki atbalsta Galileo, jo tas rada precedentu kā “projekts, ražots Eiropā”.
Mrs Barsi-Pataki supports Galileo as it establishes a precedent as a specifically "made in Europe project".
Apstiprinot finansējumu no ES līdzekļiem 1 miljarda eiro apmērā, Eiropas Parlaments garantē, ka šim projektam nebūs budžeta deficīta.
By authorising the spending of €1 billion of European money the European Parliament is ensuring that there will be no budget shortfalls in the project.
Lai nodrošinātu līdzekļu pareizu izlietošanu, tiks izraudzīta Uzraudzības iestāde finansējuma izmantošanas kontrolei.
To ensure the money is properly spent a Supervising Authority will be appointed to oversee the distribution of funds.
Paredzēts, ka komerciālie ienākumi varēs nodrošināt programmas ilgtermiņa finansējuma stabilitāti.
It is envisaged that commercial revenues will ensure the long term financial stability of the project.
Par pašu Galileo
The man himself
Itāļu astronoms un fiziķis Galileo Galilejs (1564. g.—1642. g.) kļuva slavens, izmantojot savu vārda spēku un matemātiskās prasmes, pierādīdams Kopernika teorijas pareizību, ka patiesībā zeme tiešām riņķo ap sauli.
Galileo Galilei (1564 -1642) the Italian astronomer and physicist is famous for using his verbal and mathematical skills to prove the theory of Copernicus that in fact the earth does rotate around the sun.
Par to Galileo apsūdzēja Katoļu baznīca, un viņš bija spiests atteikties no saviem uzskatiem un dzīvot mājas arestā.
This brought him denunciation from the Catholic Church and he was forced to recant and was placed under house arrest.
1 550 miljoni eiro no Eiropas Komunikāciju tīkla budžeta (piektā budžeta shēma) un 100 miljoni eiro no sestās budžeta shēmas).
(1) : €550 million from the Trans-European Network budget (5th budget framework) and €100 million from the 6th budget framework
2 Price Waterhouse Cooper novērtējums 2001. gada ziņojumā
(2) : Estimate by Price Waterhouse Cooper in a 2001 Report
20050819STO00999 Tīmekļa vietne ar Galileo programmas sīkāku izklāstu (EN) Informatīva brošūra par Galileo (EN) Eiropas Kosmosa aģentūras tīmekļa vietne (EN) Visa informācija par attiecīgo Parlamenta komiteju (EN),(FR) Galileo Galileja dzīve un darbs (EN)
20050819STO00999 A website giving all the details on the Galileo project An information brochure on Galileo Website of the European Space Agency All the details of the relevant Parliamentary Committee The life and works of Galileo Galilei
Ceļš uz debesīm?
Highway to heaven?
Eiropiešiem patīk braukt pa ceļiem — pašreiz Eiropas Savienībā ir vairāk kā 375 miljoni ceļu lietotāju.
Europeans love to travel by road, at present there are over 375 million road users in the European Union.
Mums patīk braukšanas sniegtā brīvība, neatkarība un praktiskums.
We love the freedom, independence and practicality that it provides.
Tās negatīvā puse ir nāve, sakropļojumi un lielais bojāgājušo skaits.
What is less appreciated is the death, injury and carnage that accompanies it.
Saskaņā ar statistikas datiem par 2003. gadu, kurā pēdējoreiz šādi dati tika apkopoti, uz Eiropas ceļiem gāja bojā 39 062 cilvēki un 1,7 miljoni guva ievainojumus (1).
In 2003, the last year in which figures were recorded, 39,062 people died and 1.7 million were injured on Europe's roads (1).
Realitāte ir tāda, ka, ja jūs esat jaunāks par 50 gadiem, jums ir lielāka iespēja iet bojā satiksmes negadījumā nekā mirt sirds slimību vai vēža dēļ, turklāt ceturtā daļa no satiksmes negadījumos bojāgājušajiem ir personas vecumā no 15 līdz 24 gadiem.
The truth is that if you are under 50 you are more likely to die in a road accident than you are of heart disease or cancer - whilst those in the 15 to 24 age group account for a quarter of these deaths.
Cilvēciskās sāpes par šīm zaudētajām dzīvībām ir neizmērāmas, taču ekonomiskais zaudējums ir 2% no Eiropas Savienības iekšzemes kopprodukta.
If the human suffering this carnage creates is incalculable, in purely economic terms it has been estimated at 2% of the Gross Domestic Product of the European Union.
Valstu ziņu raidījumos reti piemin satiksmes negadījumus ar bojāgājušajiem, ja vien upuru skaits nav ļoti liels, piemēram, avarējot tālsatiksmes autobusiem, vai arī ja cietuši bērni.
Fatal road accidents rarely make the national news unless there are multiple fatalities such as a coach crash, or if several children are involved.
Līdz ar to rodas nomācoša fatālisma iespaids, ka bojāgājušie ir tikai “neizbēgami negadījumi”, bet vai tā tiešām ir?
This seems to suggest a depressing fatalism that they are just "inevitable accidents", but are they?
Kāpēc uz ceļiem iet bojā tik liels cilvēku skaits?
Why are so many people dying on the roads?
Tam ir četri pamatiemesli:
There are four main factors:
Šī iemesla dēļ izraisīta aptuveni trešā daļa no visiem negadījumiem;
Excessive speed - this accounts for about a third of accidents.
Braukšana dzērumā izraisa negadījumus, kuros gada laikā iet bojā 10 000 cilvēku;
Alcohol or drug consumption - drink driving alone accounts for 10,000 deaths a year.
Ja visi transportlīdzekļi būtu tik droši kā labākie attiecīgās klases modeļi, negadījumos sakropļoto skaits samazinātos uz pusi.
Different levels of safety offered by different vehicles - if all vehicles were as safe as the best in their class then half of disabling injuries could be avoided.
Zinot šos faktus, nav jābūt Zigmundam Freidam, lai saprastu, ka milzīgo bojāgājušo skaitu rada cilvēka rīcība — neprasmīga un bezatbildīga braukšana.
Given this, you don't have to be Sigmund Freud to work out that it is human behaviour - bad and irresponsible driving - that is leading to the carnage.
Īsi sakot, ja mēs visi pienācīgi ievērotu satiksmes noteikumus, Eiropa būtu daudz drošāka vieta.
To put it bluntly, if we all followed the rules of the road correctly Europe would be a much safer place.
Pētījums Zviedrijā 2000. gadā pierādīja, ka pilnībā ievērojot ātruma ierobežojumus, par 40% samazinātos satiksmes negadījumu upuru skaits.
To cite just one area, a study carried out in Sweden in 2000 concluded that full compliance with the speed limit would reduce fatalities by 40%.
Šādā krīzes situācijā ES un dalībvalstu valdības sadarbojas, lai samazinātu satiksmes negadījumos cietušo skaitu.
Amid the wreckage, the EU and national governments are cooperating on ways of reducing the death toll.
Nospraustais mērķis ir līdz 2010. gadam bojāgājušo skaitu samazināt uz pusi.
The target they have set themselves is to halve the number of fatalities by 2010.
Šī mērķa pamatā ir Eiropas Komisijas 2003. gada priekšlikums Eiropas “ Ceļu satiksmes drošības rīcības programmai ”.
The basis for this is the proposal for a European " Road Safety Action Programme" made by the European Commission in 2003.
Šajā priekšlikumā ietverti 60 pasākumi, kas īstenojami ES un dalībvalstu mērogā.
This proposal identifies 60 measures that can be implemented at EU and national level.
Strādājot pie šiem ieteikumiem, Eiropas transporta ministri pagājušajā decembrī vienojās par četrām pamatjomām, kurās nepieciešama tūlītēja rīcība, proti:
Acting on these recommendations, European transport Ministers agreed last December that four main areas required immediate action; they are:
Izmantojot jaunās tehnoloģijas, veicināt izpēti drošības palielināšanā.
To make vehicles safer - encourage continued research into safety - particularly using new technology.
Apsvērt iespēju izmantot nodokļu atvieglojuma shēmu, lai mudinātu cilvēkus izvēlēties jaunākas un drošākas automašīnas;
Consider way of encouraging people to drive newer, safer cars through possible tax incentives.
Pēdējo uzdevumu var veikt, īstenojot priekšlikumu un nodibinot jauno Eiropas Ceļu satiksmes drošības aģentūru, ko ierosināja šī priekšlikuma virzītājs Eiropas Parlamentā, EP deputāts Ari Vatanen , 1981. gada pasaules čempions rallijā.
This last task could be carried out by a proposed new European Road Safety Agency which is in principle favoured by the man steering the recommendations through the European Parliament - Ari Vatanen MEP, the 1981 World Rally Champion.
“Politiķiem jāuzņemas atbildība — uz ceļiem nav pieļaujams neviens nāves gadījums”, uzskata Somijas deputāts.
"Politicians must take responsibility, no single death on the road is acceptable" commented the Finnish parliamentarian.
Viņš sagaida, ka Parlaments pieņems rezolūciju, lielā vienprātībā atbalstot Ceļu satiksmes drošības plānu gaidāmajā balsojumā septembra beigās.
He believes that the Parliament will pass a resolution wholeheartedly endorsing the Road Safety Plan when it votes on the matter in late September.
Un beidzot, tie esam mēs — es un tu, ceļu lietotāji, kam jāuzņemas atbildība par satiksmes drošību uz Eiropas ceļiem.
Ultimately though, it's you and me as road users who must take responsibility for safety on Europe's roads.
(1) Ceļu satiksmes negadījumos bojāgājušo skaits pēc EUROSTAT 2003. gada datiem.
(1) Number of road deaths recorded by EUROSTAT for 2003.
Nav pieejami dati par Itāliju, Beļģiju un Slovēniju.
Figures for Italy, Belgium and Slovenia unavailable
Zāles bērniem — cerību stars Eiropai
Medicines for children: a European hope
Sabiedrības veselība
Public health
Jūsu mazulim ir angīna, un jūs gribat viņu ārstēt?
Your child has a sore throat and you want to treat it?
Tas ir vienkāršāk par vienkāršu.
What could be simpler?
Jums vajag glāzi ūdens, tableti, ko izrakstījis ārsts, un nazi.
All you need is a glass of water, a pill prescribed by your doctor and a knife.
Ar nazi divās vai četrās daļās jūs sadalāt tableti, kas gandrīz vienmēr ir doza pieaugušam cilvēkam.
Cut the pill in half or in quarters with the knife, as it’s almost bound to be an adult dose.
Patiešām, Eiropā mazāk nekā puse zāļu, ko izraksta bērniem, ir paredzēta viņiem.
Indeed, in Europe, less than half the medicines given to children are intended for them.
Šo situāciju var mainīt regula par bērnu zālēm, kas iesniegta Eiropas Parlamentam lēmuma pieņemšanai.
A regulation on paediatric medicines, currently awaiting a decision by the European Parliament, may change this situation.
Vai ir bērns, kas nekad nav slimojis?
A child who never falls ill?
Par to var tikai sapņot.
You must be joking!
Tāpēc visiem vecākiem ir jāmācās rīkoties ar tabletēm un kapsulām, ar dozējamiem pulveriem un gatavojamiem sīrupiem, ar svecītēm, pilieniem un ziedēm.
All parents must learn how to handle tablets and capsules, soluble powders and ready-made syrups, suppositories, drops and ointments.
Lielākā daļa šo zāļu ir domāta pieaugušajiem.
Most of these products are intended for adults.
Kā tos dozēt bērna ārstēšanai?
What dose is appropriate for a child?
Tikai daļu no zālēm pārdod kopā ar dozatoriem, kas pielāgoti bērnu ārstēšanai.
Few medicines are sold with measuring devices suitable for children.
Tāpēc atkarībā no bērna vecuma un zāļu veida ir jānodrošinās ar pilnu arsenālu: mazām vai lielām karotēm, kurām ir iedaļas vai to nav, ar šļircēm un pipetēm, kas gradētas pēc svara vai tilpuma, ar pudelītēm, kurās izšķīdināt kapsulas saturu.
Depending on the child’s age and the type of medicine, a whole arsenal is needed: small and large spoons, with and without dispensers, syringes and pipettes calibrated in kilograms and millilitres, bottles for dissolving the contents of a capsule, etc.
Bērns nav daļa no pieauguša cilvēka
Children are not small adults
Nav viegli vecākiem, kuri, apgūstot šādu “alķīmiju”, bieži ir spiesti aizstāt farmaceitus.
Life is not easy for parents who, like the sorcerer’s apprentice, frequently have to stand in for the pharmacist.
Taču galvenā problēma ir cita.
But this is not the main problem.
Bērna organisms nav tāds pats kā pieaugušajam, jo bērna vielmaiņa ir atšķirīga.
A child’s body is not the same as that of an adult; it has a different metabolism.
Nepietiek ar to, ka tiek mainīta zāļu doza atbilstīgi pacienta svaram.
It is not enough to change the dose of a medicine according to the patient’s weight.
Pastāv risks, ka zāles pārdozē vai to doza ir pārāk maza.
There is a risk of overdosing or underdosing.
Zāles uz pieaugušu cilvēku un bērnu iedarbojas atšķirīgi.
Medicines do not necessarily act in the same way in adults as in children.
Bērni aug, viņu svars un garums, kā arī viņu orgānu un psihiskā darbība mainās.
As children grow, they develop in terms not only of their weight and height but also of the functioning of their organs and minds.
Priekšlaikus pasaulē nākušie jaundzimušie, laikā piedzimušie (līdz 27. dzīves dienai), zīdaiņi un mazie bērni (28 d.–23 mēn.), bērni (2–7 gadi), pusaudži (12–16/18 gadi) — visos šajos laika posmos organisma reakcija ir atšķirīga.
Pre-term new-born infants, term new-born infants (0 to 27 days), infants and toddlers (28 days to 23 months), children (2 to 11 years) and adolescents (12 to 16/18 years) – at all these stages the organism responds differently.
Tāpēc liekas, ka secinājums — bērniem vajadzīgas viņiem īpaši paredzētas zāles — nav apšaubāms.
It therefore seems obvious that children need to have medicines developed specially for them.
Kāpēc gan neņemt vērā acīmredzamo?
Why not accept the obvious?
Simt miljoni jeb viena piektā daļa no 25 valstu Eiropas Savienības iedzīvotājiem ir jaunāka par 16 gadiem.
A hundred million individuals, or one fifth of the population of the 25 EU Member States, are under 16.
Tad kāpēc ārsti un farmaceiti viņiem izraksta un izsniedz zāles, kas šai vecuma grupai nav īpaši paredzētas?
So why do doctors and pharmacists prescribe and supply medicines that have not been developed specifically for them?
Iemesls nav nekompetence, bet gan — visbiežāk — tas, ka šādu zāļu nav.
It’s not a case of incompetence; most often it’s because these medicines do not exist.
Tam ir vairāki cēloņi.
There are many reasons for this.
Vispirms daudzas zāles, kas izstrādātas pieaugušajiem, ir jāpielāgo, iekams tās var lietot mazie pacienti.
Firstly, many medicines developed for adults need to be adapted before they can be given to younger patients.
Nekādā gadījumā lielās kapsulas vai tabletes nedrīkst likt norīt bērniem, kas jaunāki par sešiem gadiem un kam zāles vajadzīgas šķidrā vai arī cietā formā, taču mazāka izmēra.
Children under the age of six cannot be given large capsules or tablets; medicines must be administered in liquid or smaller solid forms.
Turklāt laboratorijās izstrādātās vielas, pirms tās var nonākt aptiekās tirdzniecībai, ir jāizmēģina.
Then, before they can be sold in pharmacies, substances developed in the laboratory have to be tested.
Tas ir juridisks nosacījums, lai tās pārdotu.
This is required by law prior to marketing.
Vai arī — kad atzīts, ka šīs vielas bērnu ārstēšanai jālieto specifiski, ir jāveic papildu izmēģinājumi, ņemot vērā šo īpatnību.
However, once they are recognised as being specifically for treating children, additional tests are needed to take account of this.
Papildu izmēģinājumi — tas nozīmē augstākas cenas tirdzniecībā.
And extra testing means extra costs when placing the product on the market.
Visbeidzot, ir diezgan grūti novērtēt kādas vielas iedarbību uz bērnu organismu, ja tajos neiesaista bērnus.
Finally, it would be difficult to test the influence of a substance on the child’s organism without involving children in the testing.
Taču klīniskie izmēģinājumi ar bērniem, protams, rada ētiskas dilemmas.
But, of course, clinical tests on children raise ethical dilemmas.
Šos šaubpilnos jautājumus nedrīkst atstāt bez atbildēm.
The doubts cannot be left unanswered.
Bērnu veselība ir viena no medicīniskās aprūpes prioritātēm.
Health, especially that of children, is a priority in its own right.
Tomēr, pieminot izmaksas, nevajag aizmirst izdevumus, kas rodas veselības budžetā nepiemērotas ārstēšanas dēļ.
When discussing costs, however, we must not lose sight of the burden of ill-suited therapies on health budgets.
Runājot par ētiku, jājautā — vai, liekot roku uz sirds, var uzskatīt, ka pieaugušajiem domātu zāļu izrakstīšana bērniem ir ētiskāka nekā dozu izmēģinājumi, ko kontrolē un veic saskaņā ar noteikumiem?
And as for the ethical questions, can we seriously argue that prescribing adult medicines to children is more ethical than controlled tests covered by appropriate regulations?
Dažiem šāda zāļu izrakstīšana asociējas ar ‘barbarisku” praksi, kuras iespaids uz bērnu veselību paliek neskaidrs.
Some claim that prescriptions of this kind amount to uncontrolled experiments with an unknown impact on children’s health.
Vēl jo vairāk nevajag noklusēt to bērnu stāvokli, kuri cieš no hroniskām slimībām, kuri ir nolemti ilgstošai mazpiemērotu zāļu lietošanai un pakļauti to sekām visu atlikušo mūžu.
Finally, we should not forget children suffering from chronic diseases, condemned to take ill-suited medicines for years and to suffer the consequences for the rest of their lives.
Situācija jāmaina
A new deal
Amerikas Savienoto Valstu piemērs liecina, ka risinājumu atrast ir iespējams.
The example of the United States shows that it is possible to find a way out.
Amerikāņu likums (Likums par pediatriju) kopš 1998. gada laboratorijām uzliek pienākumu iesniegt tirdzniecības atļaujas pieprasījuma dokumentāciju vienlaikus gan par bērniem, gan par pieaugušajiem.
Since 1998 an American law (the Pediatric Rule) has required laboratories to file a dossier to apply for authorisation to market drugs developed for children as well as for adults.
Tāda pati ievirze ir regulas projektam par pediatrijā izmantojamām zālēm, kuru Eiropas Komisija iesniegusi Parlamentam un Padomei.
The draft Regulation on medicinal products for paediatric use, presented by the European Commission to Parliament and the Council, aims to do the same.
Tajā paredzēts izveidot pediatrijas komiteju, kurai viens no uzdevumiem ir novērtēt, kādas zāles vajadzīgas pediatrijā.
It establishes a Paediatric Committee responsible, among other things, for assessing needs for medicines for children.
Eiropas Zāļu novērtēšanas aģentūra (EMEA) Londonā papildus savai pašreizējai kompetencei pievērsīsies klīniskajiem izmēģinājumiem ar bērniem, it īpaši lai, izmantojot jau veikto pētījumu datu bāzi, izvairītos no šo testu un pētījumu nevajadzīgas atkārtošanas.
In addition to its present responsibilities, the European Medicines Agency (EMEA), located in London, will look at clinical testing in children, using a database of studies already carried out, mainly to avoid such testing being repeated unnecessarily.
Šā gada jūlijā Vides un veselības komitejas deputāti, balsojot par Françoise Grossetête (PPE-DE, FR) ziņojumu, pārliecinoši atbalstīja šo projektu.
The members of the Committee on the Environment, Public Health and Food Safety showed broad support for this draft during a vote on the report by Françoise Grossetête (EPP-ED, FR) last July.
Lai veicinātu atklātus pētījumus pediatrijā, F. Grossetête ierosina radīt īpašu Eiropas fondu.
To facilitate public paediatric research, Mrs Grossetête is proposing that a special European fund be set up.
Pēc viņas domām, farmaceitiskie pētījumi un nozares attīstība prasa dalībvalstu saskaņotu rīcību, jo atsevišķai valstij nav tam nepieciešamās jaudas.
She believes that pharmaceutical research and development in Europe requires coordinated action by Member States, since no single country has the necessary capability.
20050819STO01005 Eiropas Zāļu novērtēšanas aģentūras (EMEA), Londonā, mājaslapa
20050819STO01005 Official site of the European Agency for the Evaluation of Medicinal Products (EMEA), London
Kvestoru ievēlēšana notiek saskaņā ar to pašu procedūru kā priekšsēdētāja vietnieku ievēlēšana.
The Quaestors shall be elected by the same procedure as the Vice-Presidents.
Ja komiteja izstrādā nenormatīvu ziņojumu, tā ieceļ referentu no pastāvīgo locekļu vai pastāvīgo aizstājēju vidus.
Where a committee draws up a non-legislative report, it shall appoint a rapporteur from among its members or permanent substitutes.
Referenta uzdevums ir sagatavot komitejas ziņojumu un komitejas vārdā ar to iepazīstināt Parlamentu.
The rapporteur shall be responsible for preparing the committee's report and for presenting it to Parliament on behalf of the committee.
Komitejas ziņojumā iekļauj:
The committee's report shall comprise:
rezolūcijas priekšlikumu;
a motion for a resolution;
paskaidrojums kopā ar finanšu ziņojumu, kurā noteikta ziņojuma iespējamā finansiālā ietekme un saderība ar finanšu plānu;
an explanatory statement including a financial statement which establishes the magnitude of any financial impact of the report and its compatibility with the financial perspective;
rezolūcijas priekšlikuma tekstu, kurš jāiekļauj, piemērojot 113. panta 4. punktu.
the texts of any motions for resolutions to be included under Rule 113(4).
Katras sēdes protokolu ar Parlamenta pieņemtajiem lēmumiem un runātāju vārdiem izdala vismaz pusstundu pirms nākamās pēcpusdienas sēdes sākuma.
The minutes of each sitting, containing the decisions of Parliament and the names of speakers, shall be distributed at least half an hour before the beginning of the afternoon period of the next sitting.
Likumdošanas procedūrā par “lēmumiem” uzskata arī visus Parlamenta pieņemtos grozījumus, arī tad, ja saskaņā ar 52. panta 1. punktu noraida Komisijas priekšlikumu vai saskaņā ar 61. panta 3. punktu noraida Padomes kopējo nostāju.
In the context of legislative proceedings, any amendments adopted by Parliament are also deemed to be decisions within the meaning of this paragraph, even if the relevant Commission proposal or the Council's common position is ultimately rejected, pursuant to Rule 52(1) or Rule 61(3) respectively.
Parlamenta pieņemtos tekstus izdala atsevišķi.
The texts adopted by Parliament shall be distributed separately.
Ja Parlamenta pieņemtajos normatīvajos tekstos ir grozījumi, publicē konsolidēto tekstu.
Where legislative texts adopted by Parliament contain amendments, they shall be published in a consolidated version.
Katras pēcpusdienas sēdes sākumā priekšsēdētājs iesniedz Parlamentam apstiprināšanai iepriekšējās sēdes protokolu.
At the beginning of the afternoon period of each sitting the President shall place before Parliament, for its approval, the minutes of the previous sitting.
Ja protokolu apstrīd, vajadzības gadījumā Parlaments lemj, vai ņemt vērā pieprasītos grozījumus.
If any objections are raised to the minutes Parliament shall, if necessary, decide whether the changes requested should be considered.
Uzstāšanās laiks, lai izteiktos par protokolu, ir viena minūte.
No Member may speak on the minutes for more than one minute.
Protokolu paraksta Parlamenta priekšsēdētājs un ģenerālsekretārs, un to glabā Parlamenta arhīvā.
The minutes shall be signed by the President and the Secretary-General and preserved in the records of Parliament.
Protokolu viena mēneša laikā publicē “Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī”.
They shall be published within one month in the Official Journal of the European Union.
Ja atbildīgā komiteja nevar ievērot norādīto termiņu, piemēro 68. panta 4. punktā noteikto procedūru.
If the committee responsible is unable to meet the deadline, the procedure provided for in Rule 52(4) shall be applied.
Šī panta 2. punkta piemērošana neizslēdz to, ka ikviens deputāts var iesniegt prasību nodot jautājumu atpakaļ saskaņā ar 168. pantu.
Application of paragraph 2 does not preclude a request for referral being tabled by other Members pursuant to Rule 168.