natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vakarā deputātiem bija sajūta, ka balsu skaitīšanas procedūras gaitā parādījās V.Juščenko uzvara, ko apstiprināja arī aptaujas, kas notika pie izejas no vēlēšanu iecirkņiem.
At the end of election night, the MEPs felt that the real vote count was producing a victory for Mr Yushchenko, which seemed to confirm the exit polls.
Taču Centrālā vēlēšanu komisija paziņoja tādus pagaidu rezultātus, kuri bija pretrunā ar šo analīzi.
But the Central Electoral Commission was giving initial results that went the other way.
Eiropas novērotāji, kā arī viņu kolēģi no citām valstīm šos pagaidu rezultātus novērtēja kā nereālus, kuri radīja aizdomas par krāpšanos un masveidīgiem pārkāpumiem.
The European observers, like their counterparts from other countries, judged these preliminary results to be unrealistic and became suspicious of fraud and large-scale irregularities
Rezolūcija ar "bumbas" efektu
EP resolution described as a ‘bombshell’
Eiropas Parlaments 2. decembra plenārsēdē pieņēma jaunu rezolūciju, kurā tas stingri nosodīja apstākļus, kādos noritēja vēlēšanu otrā kārta un izteica solidaritāti ar ukraiņu tautu , kas savu neapmierinātību izrādīja, simtiem tūkstošu cilvēku pulcējoties ielās.
On 2 December, at a plenary session, the European Parliament adopted a fresh resolution in which it said ‘ it strongly condemns the conditions under which the second round of the presidential elections in Ukraine have taken place ’ and ‘ expresses its solidarity with the Ukrainian people ’, who were by now showing their disapproval by demonstrating in hundreds of thousands in the streets.
Deputāti noraidīja Centrālās vēlēšanu komisijas lēmumu, kurā tika paziņota V.Janukoviča uzvara, nepārbaudot vēlēšanu rezultātu likumību.
MEPs condemned the decision by the Central Electoral Commission, which had proclaimed victory for Mr Yanukovych without verifying the validity of the elections.
Viņi aicināja Ukrainas varas iestādes līdz gada beigām anulēt otro prezidenta vēlēšanu kārtu un to reorganizēt .
They called on the Ukrainian authorities ‘ to annul the second round of the presidential elections and reorganise this second round before the end of this year ’.
Šis aicinājums, uz kuru atsaucās daudzas balsis pasaulē, kopā ar daudzo Ukrainas manifestantu aukstasinību, ar ES Augstā pārstāvja kopējās ārpolitikas un drošības politikas jautājumos H. Solanas un Polijas un Lietuvas prezidentu starpniecību, veicināja šīs politiskās krīzes atrisinājumu.
This appeal, which was backed by many other voices around the world, together with the steady nerves shown by the Ukrainian demonstrators and the mediating efforts of the EU High Representative for Foreign Policy, Mr Javier Solana, and the Polish and Lithuanian Presidents, helped defuse the political crisis.
8. decembrī tika rasts politisks risinājums.
A political solution was reached on 8 December.
Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs Ž.Borels to apsveica šādiem vārdiem: “Mēs esam apmierināti ar visu pūliņiem, lai rastu izeju no krīzes, kuru izraisīja pārkāpumi prezidenta vēlēšanu otrajā kārtā.
It was welcomed in the following words by European Parliament President Mr Josep Borrell: ‘ We are satisfied with the efforts made by all concerned in order to overcome the crisis caused by the serious irregularities affecting the second round of the presidential elections .
Es priecājos, ka šīs “nē” tika sadzirdēts"
I am delighted that they have been heard. ’
26. decembrī tika noorganizēta atkārtota otrā kārta.
A re-run of the second round was arranged for 26 December.
Jauna Eiropas Parlamenta misija, šoreiz Polijas deputāta, Kristīgo demokrātu grupas locekļa Jaceka Sariuša Voļska ( Jacek SARYUSZ-WOLSKI ) vadībā ieradās Ukrainā.
Once more an EP observer delegation set off for Ukraine, this time led by Jacek Saryusz-Wolski, a Polish Christian Democrat MEP.
V.Juščenko, tiekoties ar Eiropas parlamenta deputātiem paziņoja, ka rezolūcija, ko Eiropas Parlaments pieņēma 2. decembrī bija “ bumba, kuras sprādziena rezultātā uzplaiksnīja patiesība, ko vēl neviena cita starptautiskā organizācija rakstiskā veidā līdz šim vēl nebija panākusi. ”
At a meeting with MEPs, Mr Yushchenko said that the resolution adopted by Parliament on 2 December was ‘ a bombshell that expressed the truth in a way not seen in writing from any other international organisation so far .’
Šoreiz Eiropas novērotāji konstatēja, ka vēlēšanas bija brīvas un pārskatāmas, tās atbilda starptautiskajiem standartiem, tās noritēja mierīgā gaisotnē un tās bija nepārprotama V.Juščenko uzvara.
The EP monitoring mission concluded that this time the elections had been free and fair, in accordance with international standards, and that they had taken place in a peaceful atmosphere.
52% balsu pret 44% balsu par V.Janukoviču.
They produced a clear victory for Mr Yushchenko, who had won 52% of the vote as against 44% for Mr Yanukovych.
Šī gada 13. janvārī Strasbūrā Eiropas Parlaments ar lielu balsu pārsvaru (467 balsis par, 19 —pret, 7 atturoties) pieņēma rezolūciju, kurā beidzot apsveica 2004. gada 26. decembra godīgās vēlēšanas”, kuras, pēc deputātu teiktā ir demokrātisko vērtību, iestāžu un procedūru uzvara Ukrainā.
On 13 January this year, the European Parliament voted overwhelmingly in Strasbourg (467 votes in favour, 19 against and 7 abstentions) for a third resolution which was finally able to welcome ‘ the substantially fair elections held on 26 December 2004 ’, which according to MEPs represented ‘ a victory for democratic values, institutions and procedures in Ukraine ’.
Trīs ad hoc delegācijas uz vietas, trīs pieņemtas rezolūcijas, vairāku deputātu personiska iesaistīšanās parāda to nozīmi, kuru Eiropas Parlaments piešķīra nesenajām prezidenta vēlēšanām Ukrainā.
The importance that the European Parliament attaches to the recent presidential election in Ukraine is illustrated by its sending of three ad hoc delegations and adopting three parliamentary resolutions, as well as by the personal commitment of many MEPs.
Deputāti daudz strādāja, lai atrisinātu politisko krīzi, kas iezīmēja šīs vēlēšanas un lai tiktu ievēroti demokrātijas standarti.
The MEPs worked hard to help resolve the political crisis and to ensure that democratic standards were observed.
Ļoti nozīmīgs kaimiņš
A key neighbour
Pašlaik Ukrainas attiecības ar Eiropas Savienību atbilst kaimiņattiecību politikai, ko Eiropas Komisija noteica 2004. gada maijā, tieši pēc tam, kad Eiropas Savienībai pievienojās desmit jaunas dalībvalstis.
Relations between Ukraine and the EU are currently governed by the ‘European neighbourhood policy’ put forward by the European Commission in May 2004, just after the EU took in 10 new Member States.
Lai šis plāns darbotos, tas vēl jāpieņem divpusējai Sadarbības padomei.
Ukraine’s plan still has to be ratified by the bilateral Cooperation Council before it becomes operational.
Runa nav par pievienošanās perspektīvu, bet par integrēšanos dažās Eiropas Savienības politikās (izglītība, pētniecība, vide....), par sadarbību noziedzības apkarošanā, robežu un iedzīvotāju plūsmas pārvaldē, kā arī par pakāpenisku valstu tiesību aktu saskaņošanu, lai kopējā tirgus priekšrocības attiektos arī uz šīm valstīm.
The aim of the plans is to hold out the prospect, not of membership but of gradual integration into certain EU policies (e.g. education, research, environment), to improve cooperation in fighting crime and in managing borders and population movements, and also to bring national laws gradually into line so that these countries can enjoy the benefits of the internal market.
Taču vairākās nesenajās rezolūcijās par ārpolitiku, kopējo drošību un cilvēktiesībām, īpaši 2005. gada 14. un 28. aprīļa rezolūcijās, Eiropas Parlaments aicina ES uz ambiciozāku kaimiņattiecību politiku, kas atbilst kopējām Eiropas Savienības ambīcijām, kuru mērķis ir panākt labāku dažādo reģionu līdzsvaru un izvairīties no jebkādas vienaldzības izpausmes, kas liecinātu par ES intereses samazināšanos par panākumiem Rietumbalkānos, Ukrainā un Dienvidkaukāzā.
But, in a series of recent resolutions on the common foreign and security policy and human rights, notably those of 14 and 28 April 2005, the European Parliament invited the EU to adopt a more ambitious neighbourhood policy, ‘ in accordance with the global ambitions of the Union ’, ‘ so that a fairer balance between the different regions can be achieved ’ and to ‘ avoid any cool gesture of diminished interest on the part of the EU for progress in the western Balkans, Ukraine and the southern Caucasus, at least ’.
Deputāti atzīmē arī, ka drošības ieviešana Eiropas Savienības kaimiņos palīdzēs /.../ stāties pretī reģionāliem draudiem.
MEPs stressed that ‘ the establishment of security in the Union’s neighbourhood will serve /…/ to counter threats of a regional nature ’.
Viņi īpaši atzīmē ES politiskās, tirdznieciskās un ekonomiskās sadarbības nepieciešamību un konstatē, ka sociālās un ekonomiskās reformas jābalsta uz politiku, kuras mērķis ir cilvēktiesību un demokrātisko standartu veicināšana.
They underlined the need for political, commercial and economic interactions with the EU, and recognised that the process of economic and social reform necessitates as its basis ‘the adoption of policies promoting human rights and democratic standards’.
Saskaņā ar 2006. – 2013. gada finanšu plānu Eiropas Parlamentā tiek pētīts jauns Komisijas piedāvātais kaimiņattiecību un partnerības instruments.
In the context of the Financial Perspectives for 2006-2013, the European Parliament is studying a new ‘Neighbourhood and Partnership’ Instrument proposed by the Commission.
Tam jāatbalsta reformas ES kaimiņvalstīs, īpaši tajās, kuras atrodas Eiropas Austrumos.
This is intended to support the reforms in the EU’s neighbouring countries, notably those to the east of Europe.
Nav šaubu, ka pēdējā paplašināšanās, kas izmainīja ģeopolitisko situāciju, pastiprināja Parlamenta interesi par postpadomju telpu.
By changing the geopolitical realities, the latest enlargement has undoubtedly contributed to Parliament’s growing interest in the post-Soviet zone.
Nostāja attiecībā uz Moldāviju un Gruziju (kurā gadu pirms Ukrainas "oranžās revolūcijas" notika "rožu revolūcija") atspoguļo tā politisko virzienu.
Its stances on Moldova and Georgia (which had its own ‘Rose Revolution’ a year before the ‘Orange Revolution’ in Ukraine) reflect this orientation.
Parlamentu īpaši satrauc situācija Baltkrievijā.
Parliament is particularly concerned about the situation in Belarus.
1995. gadā Eiropas Savienība un Baltkrievija parakstīja nolīgumu, taču tas netika īstenots, netika izveidota neviena Eiropas Parlamenta un Baltkrievijas parlamenta sadarbības komiteja.
The EU and Belarus signed an agreement in 1995 but it has come to nothing, and no cooperation committee has been set up between the European Parliament and that of Belarus.
Kopš prezidents A. Lukašenko 1996. gada tiešās vēlēšanās ievēlētu parlamentu aizstāja ar viņa paša ieceltu parlamentu, prezidenta Lukašenko režīma un Eiropas Savienības kontakti ir ļoti ierobežoti.
Since President Lukashenko replaced the parliament directly elected in 1996 with a national assembly appointed by himself, contacts between his regime and the EU have been very limited.
Taču Eiropas Parlaments cenšas uzturēt politiskus kontaktus ar Baltkrievijas demokrātiskajiem spēkiem.
However, the European Parliament is endeavouring to maintain political contacts with the forces of Belarusian democracy.
2005. gada jūlijā deputāti bija nobažījušies par situācijas pasliktināšanos šajā valstī, īpaši attiecībā uz medijiem.
In July 2005, MEPs expressed their concern at the deteriorating situation in the country, especially as regards freedom of the media.
Viņi lūdza Padomei un Komisijai atbalstīt neatkarīgas radiostacijas izveidi, kas no Polijas un Lietuvas, kā arī eventuāli no Ukrainas, raidītu Baltkrievijai.
They called on the Council and the Commission to support the creation of an independent radio network broadcasting to Belarus from Poland and Lithuania and possibly Ukraine.
Tas parāda šīs valsts īpašo pozīciju attiecībās ar ES.
This demonstrates Ukraine’s special position in relations with the EU.
Bez tam 2004. gada 28. oktobra rezolūcijā deputāti atzina Ukrainu par ļoti svarīgu kaimiņu un stratēģisko partneri , kuram ar ES dalībvalstī ir dziļas vēsturiskas, kultūras un ekonomiskās saites.
Furthermore, in their resolution of 28 October 2004, MEPs recognised the importance of Ukraine as a ‘ key neighbour and strategic partner with deep historical, cultural and economic links to the Member States of the EU ’.
Vai nākotnē paredzama iestāšanās?
A prospect of membership?
Rezolūcijā par jauno ES kaimiņattiecību politiku, kura tika pieņemta 2003. gada 23. novembrī, Eiropas Parlaments jau uzskatīja, ka šī paplašinātās Eiropas Savienības politika —kaimiņattiecības, nav pretrunā ar dažu ES kaimiņvalstu tiekšanos pievienoties ES un atšķirīgām līgumattiecībām.
In a resolution on the EU’s new neighbourhood policy, which was adopted by a large majority on 20 November 2003, Parliament was already expressing the view ‘ that the Wider Europe - Neighbourhood policy is in no way incompatible with certain European neighbouring countries’ aspirations to EU membership or different contractual relations .’
Parlaments labvēlīgi novērtēja vēlēšanos integrēties ES, ko pauda šī valsts, kā arī Padomes un Komisijas šī brīža iniciatīvas rīcības plāna izstrādei attiecībā uz Ukrainu.
MEPs added that Parliament ‘ supports Ukraine’s desire for EU integration and the Council’s and the Commission’s current focusing on preparing an action plan for Ukraine ’.
Taču daudzi Ukrainas atbildīgi darbinieki uzskata, ka pievienošanās perspektīvas trūkums mazina šī rīcības plāna pievilcību.
Many Ukrainian leaders, however, believe that the lack of any prospect of EU membership reduces the attraction of the action plan.
Savā investitūras runā jaunais Ukrainas prezidents paziņoja: ”Mūsu ceļš nākotnē ir ceļš uz vienoto Eiropu.
‘ Our road to the future is that of a united Europe ’, said the new Ukrainian President in his inaugural speech on 23 January 2005.
Mēs esam vienas civilizācijas daļa un mums ir kopējas vērtības.
‘ We are part of the same civilisation and we share the same values .
Mūsu vieta ir Eiropas Savienībā.
Our place is in the European Union.
Mans mērķis ir — Ukraina vienotā Eiropā.”
My goal is a Ukraine in a united Europe .’
Šajā punktā V.Juščenko neatšķiras no sava priekšgājēja.
On this point, Mr Yushchenko’s position is no different from that of his predecessor.
Piemēram, 2003. gada 7. oktobra ES un Ukrainas galotņu sanāksmē, kas notika Jaltā, Eiropas Savienības amatpersonas uzsvēra, ka jaunā kaimiņattiecību politika atšķiras no iespējamās pievienošanās, prezidents L.Kučma norādīja, ka viņa valsts stratēģiskais mērķis ilgtermiņā ir pilnīga un galīga integrācija Eiropas Savienībā.
For example, on 7 October 2003, at the EU-Ukraine summit in Yalta, whereas EU leaders emphasised that the new neighbourhood policy did not necessarily entail ultimate membership of the EU, President Kuchma said that the long-term strategic goal of his country was full and complete integration into the European Union.
Laikposmā starp rezolūcijām deputāti aizvien skaidrāk atzīst šo Ukrainas vēlmi iekļauties Eiropas Savienībā.
Between one resolution and the other, MEPs have increasingly come to recognise Ukraine’s European aspirations.
Lai arī Parlaments neizslēdz to, ka ar laiku Ukraina varētu pievienoties Eiropas Savienībai, tas vienmēr ir uzstājis, ka šai valstij jāievēro Kopenhāgenas politiskie kritēriji, tostarp brīvu un atklātu vēlēšanu rīkošana.
Although the European Parliament does not rule out the idea of Ukraine one day joining the EU, it has always stressed the need for the country to meet the Copenhagen political criteria, which include holding free and fair elections.
No šī viedokļa un atbilstīgi rezolūcijas tekstam, kas tika pieņemts trīs dienas pirms prezidenta vēlēšanu pirmās kārtas, pēdējās prezidenta vēlēšanas ir patiess pārbaudījums Ukrainas varas iestāžu saistībām piemērot kopējās Eiropas vērtības un standartus.
From this point of view, in a resolution adopted three days before the first round of the presidential elections, the EP said the election would ‘ provide an unambiguous test of the extent of the Ukrainian authorities’ commitment to implementing common European values and standards ’.
25. janvāri, atbildot uz Ārlietu komitejas deputātu jautājumiem Ārlietu un kaimiņattiecību komisāre Benita Ferero-Valdnere ( Benita Ferrero-Waldner ) norādīja, ka Eiropas Savienībai, kura jau ir pārdzīvojusi desmit jauno valstu pievienošanos, jābūt pragmātiskai .
When questioned on 25 January by members of the EP Foreign Affairs Committee, Benita Ferrero-Waldner, Commissioner for External Relations and Neighbourhood Policy, said that the European Union ‘ which has already just digested 10 new countries ’ must be ‘ pragmatic ’.
Pēc viņas domām būtu žēl attiekties no kaimiņattiecību politikas, tad, kad tā tikko sagatavota.
She went on ‘ it would be a pity to drop the neighbourhood policy just as it has been set up’ .
Komisāre atzina, ka ikviena Eiropas valsts, kura atbilst Kopenhāgenas kritērijiem var lūgt, lai to uzņem ES.
The Commissioner acknowledged that any European country which meets the ‘Copenhagen criteria’ is entitled to apply for membership.
2005 gada 13. janvāra rezolūcijā Parlaments aicina jaunos Ukrainas politiskos vadītājus pastiprināt valsts pievienošanos kopējām Eiropas vērtībām un mērķiem, veicot jaunos pasākumus, lai attīstītu demokrātiju, pilsonisku sabiedrību, pastiprinot ekonomiskās reformas un pārvarot politisko šķelšanos
In its resolution of 13 January 2005, the European Parliament ‘ calls upon the new Ukrainian political leadership to consolidate Ukraine’s espousal of common European values and objectives by taking further steps to promote democracy, civil society and the rule of law, by resuming the liberal market reforms and by overcoming the political divisions in Ukraine ’.
Parlaments apliecināja Ukrainas tautai savu nepārtraukto atbalstu, palīdzību un apņemšanos būt tai blakus ceļā uz brīvu demokrātisku sistēmu, veidojot plaukstošu tirgus ekonomiku un vēlmē piešķirt šai valstij pienācīgu vietu demokrātisko valstu saimē
Parliament also pledged ‘ its continuing support, assistance and commitment to the Ukrainian people’s establishment of a free and open democratic system, their creation of a prosperous market economy and their country’s assumption of its rightful place in the community of democratic nations ’.
Parlaments atzinīgi novērtēja Padomes iniciatīvu noorganizēt pēc iespējas drīz ES un Ukrainas Sadarbības padomes sanāksmi, lai nevilcinoties pieņemtu ES un Ukrainas rīcības plānu.
In addition, MEPs welcomed the Council’s intention to organise an early EU-Ukraine Cooperation Council with a view to the swift adoption of the EU-Ukraine Action Plan.
-//EP//TEXT TA P6-TA-2005-0009 0 NOT XML V0//LV
-//EP//TEXT TA P6-TA-2005-0009 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT TA P6-TA-2004-0074 0 NOT XML V0//LV
-//EP//TEXT TA P6-TA-2004-0074 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT TA P6-TA-2005-0133 0 NOT XML V0//LV
-//EP//TEXT TA P6-TA-2005-0133 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT TA P6-TA-2005-0133 0 NOT XML V0//LV
-//EP//TEXT TA P6-TA-2004-0046 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT TA P6-TA-2005-0133 0 NOT XML V0//LV
-//EP//TEXT TA P6-TA-2005-0132 0 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT TA P6-TA-2005-0133 0 NOT XML V0//LV
-//EP//TEXT TA P6-TA-2005-0150 0 NOT XML V0//EN
Finanšu plāns: Cik daudz naudas ES būs pēc 2007. gada?
Funding the EU after 2007: the next Financial Perspective
Ja Eiropas Savienība vēlas kļūt par svarīgu politikas un ekonomikas dalībnieku pasaules līmenī, ir nepieciešami līdzekļi šo plānu īstenošanai.
If the European Union wishes to become a political and economic heavyweight in the world arena, it must have the resources to match its ambitions.
Tas ir galvenais jautājums debatēs, kuras pašlaik notiek par Eiropas daudzgadu finanšu plānu 2007.– 2013.gadam.
This is the crux of the current debate on Europe’s multiannual budget for 2007-2013.
Trešdien, 8. jūnijā Strasbūrā Eiropas Parlaments pieņēma Reimera Bēges ( Reimer BÖGE, Eiropas Tautas partijas un Eiropas Demokrātu grupa, Vācija) ziņojumu.
On Wednesday 8 June in Strasbourg, the European Parliament adopted the report drafted by Reimer BÖGE (EPP-ED, DE) on the next Financial Perspective.
Šis teksts būs pamats tai Parlamenta nostājai, ko tas pārrunās aizstāvēs, lai nodrošinātu adekvātu finansējumu nākamajām Eiropas Savienības prioritātēm.
The report will form the basis of Parliament’s position for its negotiations with the Council of Ministers, when MEPs will be seeking to ensure that enough funding is provided for the EU’s future priorities.
Šis Focus tika izstrādāts, lai varētu labāk izprast nākošā finanšu plāna galvenos jautājumus.
This Focus explains the key issues.
Ar nākamajiem finanšu plāniem saistītie jautājumi.
What is the next Financial Perspective about?
Kopš 80-to gadu beigām Eiropas ministri un Strasbūras parlaments saskaņo viedokļus par Eiropas Savienības izdevumu plānošanu vidējā termiņā.
At the end of the 1980s, EU governments and the European Parliament agreed on a system of medium-term programming for EU expenditure.
Iniciatīva izbeigt valdību un Eiropas Parlamenta deputātu strīdiņus par Eiropas Savienības kopējo projektu finansējumu pieder francūzim Žakam Deloram ( Jacques Delors ), kas tolaik bija Eiropas Komisijas priekšsēdētājs.
The initiative for this came from Jacques Delors, the French President of the European Commission at the time, and the aim was to put an end to internal squabbling between governments and MEPs over the amount of money to be allocated each year to EU policies.
Šoreiz runa ir par paplašinātās Eiropas Savienības, kuras sastāvā ir 25 valstis, finanšu plāna apspriešanu laikposmam, sākot ar 2007. gadu.
This time the multiannual budget has to be negotiated for an enlarged EU of 25 Member States for the period starting in 2007.
2004. gada jūnija vēlēšanu iespaidā Parlaments izveidoja Pagaidu komiteju šī jautājuma izpētei.
Following the June 2004 elections, the European Parliament set up a temporary committee to examine the issues.
Šajās pārrunās, kur Eiropas Parlamentam un Eiropas Savienības dalībvalstīm jāatrod kopīga valoda, Eiropas deputāti būs noskaņoti aizstāvēt projektus, kuri tiem šķiet ļoti svarīgi kontinenta apvienošanas turpināšanai.
During the current negotiations, by the end of which the Parliament and the EU governments must reach agreement, MEPs will be keen to defend projects that they consider crucial to the continuing unification of the continent.
Piemēram, Eiropas solidaritāte ir izšķiroša, lai jaunās dalībvalstis Eiropas Austrumos varētu pārvarēt savu strukturālo atpalicību salīdzinājumā ar attīstītākajiem reģioniem.
European solidarity, for example, is crucial to enable the new Member States from Eastern Europe to catch up with the more advanced regions.
Lai veicinātu izaugsmi un saglabātu spēju konkurēt ar aizvien dinamiskākiem konkurentiem, ES jānodrošina arī atbilstošs finansējums šī vārda cienīgai pētījumu politikai un izglītības veicināšanai.
The EU also needs to fund research and education properly in order to stimulate growth and remain competitive against its increasingly dynamic competitors around the world.
Ja Eiropa vēlas nezaudēt savu lielo nozīmi starptautiskās politikas mērogā, tai vajadzēs būt dāsnai arī savās darbībās ārpus tās robežām.
And it must be generous towards projects beyond its own borders if it wants to remain a major player on the world political scene.
Diskusijas būs īpaši smagas.
The talks will not be easy.
Valstis, kuras vairāk iemaksā Savienības budžetā, nekā saņem no tā (Kopienas žargonā tās sauc par “donorvalstīm”) kopš 2004. gada janvāra skaidri pauž savu viedokli: tās vēlas noteikt Eiropas Savienības izdevumu maksimālo apjomu — 750 miljardi eiro laikposmam no 2007. līdz 2013. gadam.
The countries that pay in more than they receive from the EU budget (known in Community jargon as the ‘net contributors’) set the tone in January 2004 with an announcement that they wanted to impose a ceiling on EU expenditure of €750bn for the period 2007-2013.
Eiropas budžeta lielāko daļu veido iemaksas, kas saņemtas tieši no dalībvalstu Valsts kasēm.
The EU budget is financed largely by ‘national contributions’ paid direct from national treasuries.