natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Mediji parasti ziņo par radošiem darbiem.
Films have been made on even very small local movements that have done heroic work.
Tātad attiecībā uz nākotni Jūs esat optimistiski noskaņota?
So you are optimistic about the future?
Es esmu optimistiska, jo visur, kur esmu bijusi, lielais cilvēku vairākums vēlas dzīvot daudzveidībā.
I am optimistic because wherever I have been I have seen that the vast majority of people are willing to live in diversity.
Bieži vien visus gūstā paņēmusi kāda minoritāte.
It is often a minority that has taken all the others hostage.
Tādēļ es uzskatu, ka tad, kad valdības un sabiedriskās domas veidotāji sagatavo stratēģijas, tiem jādod balss tam vairākumam, kas ir pret vardarbību, diskrimināciju un reliģisko vajāšanu.
Therefore I think that when governments and public opinion makers make strategies, they have to give voice to that majority that is against violence, against discrimination and against religious persecution.
Eiropas Starpkultūru dialoga gada tīmekļa vietne EP Kultūras un izglītības komiteja Citi raksti par kultūru
European Year of Intercultural Dialogue EP Culture Committee Focus: 2008: Year of Intercultural Dialogue More articles dealing with culture
Āfrikas nedēļa Eiropas Parlamentā
Images from African week in the European Parliament
Afrikāņu statuja Eiropas Parlamentā Afrikāņu fotogrāfs Malick Sidibé Afrikāņu maskas Intervija ar Jacques Diouf Koncerts Ikselē Skulptūra Muzikāls priekšnesums Eiropas Parlamentā Sanāksme Wole Soyinka Viens no fotogrāfa Malick Sidibé darbiem Melnā kontinenta māksla, mūzika un pat ziloņa statuja — no 8. līdz 12. septembrim Eiropas Parlaments iegrima citā, eksotiskā pasaulē.
African concert in Ixelles commune in Brussels Artists want politicians to face up to the issues African photographer Malick Sidib raises a smile Unmasking Africa Head of the UN's Food and Agriculture Organisation Jacques Diouf A band on the steps of Ixelles town hall, Brussels Free speech, freedom of thought The sound of Africa at the European Parliament Debates on EU-Africa relations dominated the week Nobel Literature Laureate Wole Soyinka makes his point African politics was seen from new angles during the week African week left not just a political and cultural stamp but also a visual impression on delegates and visitors alike.
Āfrikas nedēļā, kura tika rīkota Eiropas Starpkultūru dialoga gada ietvaros, Eiropas Parlamentā viesojās pazīstami Āfrikas politiķi un mākslinieki.
Paintings, sculptures, music and plays were seen and heard both inside and outside the Parliament's building in Brussels.
Tajā piedalījās ANO Lauksaimniecības un pārtikas organizācijas priekšsēdētājs Jacques Diouf .
The Dalai Lama spoke to MEPs Thursday about the importance of happiness and universal human values.
Vairākas sanāksmes rīkoja Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas prezidijs un komitejas.
The Buddhist spiritual leader also touched on the plight of Tibet.
Nedēļu noslēdza Visāfrikas Parlamenta un Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas locekļu apvienotā sanāksme, kurā piedalījās Nobela prēmijas laureāts literatūrā Wole Soyinka un Visāfrikas Parlamenta priekšsēdētāja Gertrude Mongella .
In the last event of the European Year of Intercultural Dialogue at the parliament, the 14th Dalai Lama, speaking without notes, said that his main concern is to promote human values and religious harmony.
Kultūras akcenti Eiropas Parlamenta telpās bija apskatāmas Āfrikas mākslinieku instalācijas, fotogrāfijas, skulptūras, gobelēni un videomāksla.
Welcoming him to the Parliament, President Hans-Gert Pöttering said, "Your non-violent approach provides an extraordinary example of committed and peaceful campaigning for a worthy cause".
Uz Parlamenta fasādes tiks projektēti slavenā Mali fotogrāfa Malick Sidibé darbi.
Enjoy some of the photos taken during the Dalai Lama's lively speech to plenary and visit to the Parliament and take a look at the video of the plenary for his entire speech.
Sadarbībā ar Ikseles komūnu (Briseles kvartāls ar viskuplāko afrikāņu skaitu, kurā atrodas arī Eiropas Parlaments) Parlaments sarīkoja koncertu, kurā piedalījās tādi pazīstami mūziķi kā Bonga (Angola) un Bai Kamara Jr (Sjerraleone).
Sacks; "Someone who negates my very existence...cannot be a partner in dialogue" Jonathan Sacks, Chief Rabbi of the United Hebrew Congregations of the British Commonwealth, visited the European Parliament on Wednesday as part of events celebrating the European Year of Intercultural Dialogue.
Uzklikšķiniet uz blakus esošās fotogrāfijas, lai aplūkotu fotogaleriju!
Europe and America offer slightly different models for multi-racial, multi-religious societies.
Piezīmes no Āfrikas nedēļas
What can they learn from each other?
Intervija ar pirmo Āfrikas Nobela prēmijas laureātu literatūrā Wole Soyinka
But the concept came from the political culture of Europe after the Reformation, which drew strongly on the Hebrew Bible.
Wole Soyinka Eiropas Parlamentā nav pirmo reizi Āfrikas nedēļā Eiropas Parlamentā bija sastopamas daudzas prominentas personas.
I suggest that Europe needs to go back to that concept, which has the power to unite different groups across differences of culture.
Viņa dzejā un lugās dominē tādas tēmas kā korupcija, tirānija, personas kults un diktatūra.
If you predicate your nation on race, or religion, you have an exclusive nation.
Ceturtdien Jūs piedalījāties noslēguma sanāksmē par starpkultūru dialogu.
We know where that led: two World Wars and the Holocaust, so we can never go down that road again.
Par ko šajā saistībā būtu jārunā?
You have yourself met radical Islamists, but can you talk to anyone?
Starpkultūru dialogs manā skatījumā ir cilvēces fenomens, tātad runa ir par to, kā šo dialogu praktizēt un veicināt.
The condition for being able to talk to somebody is that they recognise your right to speak, that you are a partner in dialogue.
Šķiet, ka starptautiskā sabiedrība tagad ir sasniegusi līmeni, kur ir izskausts priekšstats par kultūru hierarhiju.
Someone who negates my very existence, or my identity, or my right to have rights, cannot be a partner in dialogue.
Nepazīstamu vai savādu kultūru atzīšana ir lielā mērā progresējusi, kultūras fenomeni tiek izplatīti daudz vairāk.
So the issue is not how do we talk to the extremists, the issue is how do we talk to the moderates so that we can isolate the extremists.
Tas nozīmē, ka jāuzlabo kultūras apmaiņas mehānismi.
Europe must empower the moderates, so as to marginalise the extremists.
Kas ir „ kultūras apmaiņas mehānismi”?
That is a political challenge, because unfortunately the media empower extremists.
Tā, piemēram, Britu padome vai Franču alianse ik pa laikam sūta grupas un Āfriku, kur tās rīko uzvedumus un seminārus — piemēram, uz Nigēriju.
If you hijack an oil tanker, or explode something, or kill people, you get publicity.
Cits piemērs ir vietējo festivālu starptautiskums.
So don't talk to the extremists, make heroes of the moderates.
Mēs uzaicinājām māksliniekus no Japānas, Ķīnas un Skandināvijas valstīm.
There is no such thing as religion without good elements and bad elements.
Daudzi nigērieši nezina, ka „maskēšanās” šajās valstīs ir tradīcija — viņi uzskatīja, ka tas viss nāk no Āfrikas.
In ages of rapid change, destabilisation, uncertainty and fear, people turn to those offering them certainty, and they are always the extremists.
Nigēriešiem tas bija divtik noderīgi, jo, kā jūs zināt, reliģiskais fundamentālisms traucē kultūru saprašanos un izkropļo cilvēku apvāršņus.
Where you have political turbulence and religious extremism, the real heroes are the people who oppose the extremists within their religion.
Jūs savos darbos pieskaraties daudzām Āfrikas politiskajām tēmām — korupcijai, ļaunprātīgai varas izmantošanai un tā tālāk.
There are amongst the Israelis and Palestinians, religious leaders very much in favour of peace and of recognising the genuine religiosity of the other side.
Kāda loma sabiedrībā būtu jāpiešķir dzejniekiem un dramaturgiem — Āfrikā un Eiropā?
Looking at history, is there really hope that different religions can coexist in peace?
Pastāvīgi tiek uzdots jautājums: „Kāda ir indivīda vieta sabiedrībā?”
One needs no courage to be an optimist, just a certain naivety.
Es ticu, ka kultūras sociāli politiskais elements, vai nu tā būtu Āfrikas kontinenta proza vai Padomju Savienības dzeja, atrod savu ceļu.
Knowing what our people have lived through over 3000-plus years, no Jew who knows Jewish history can be an optimist; but no Jew can ever give up hope.
Tāpat kā ūdens atrod savu līmeni.
Our task as religious leaders is to be agents of hope in a world close to despair.
Kā Jūs jūtaties, Āfrikas nedēļā viesojoties Eiropas Parlamentā?
It takes tenacity and even courage to keep hoping, but the alternative is not to be contemplated; the politics of despair are always dangerous politics.
Kā es jūtos?
Are jokes part of hope?
Kad mums (Nigērijā) bija problēmas, es parasti devos runāt ar eirodeputātiem.
Humour is the first cousin of hope.
Es parasti tieku uzaicināts, kad Nigērijā ir krīzes, un mēs ceram vairs nekad šeit neatgriezties šādos apstākļos.
Press Release European Year of Intercultural Dialogue The website of the Chief Rabbi Watch the European Parliament live
Es esmu laimīgs, ka varu vienkārši pastaigāties… Āfrikas nedēļa Eiropas Parlamentā Vairāk par Wole Soyinka
Arabic culture was on display with exhibitions, a performance by folk groups from Bahrain and Arab calligraphy demonstrations The events during 3-7 November took place as part of the European year of intercultural dialogue.
Ekumeniskais patriarhs Bartolomejs I: „Mūsu planēta ir mājas visiem”
Take a look at a selection of photos from the week in the slideshow.
Arī kristieši un musulmaņi pastāv līdzās kā ”viena un tā paša Dieva bērni”, viņš piebilda.
We are all "children of the same God", he said.
Tas nozīmē, ka Eiropā „vieta ir visiem”, arī Turcijai.
When we spoke to him after his speech, he emphasised that there is "room for everyone" in Europe, including Turkey, with coexistence producing "mutual enrichment".
Šodien Jūs kā reliģisks līderis uzrunājāt politisku iestādi.
Today you, as a religious leader, have addressed a political institution.
Kāda, Jūsuprāt, Eiropas līmenī šobrīd ir reliģijas un politikas mijiedarbība?
How do you see the interrelation between religion and politics at the European level today?
Reliģija un politika pastāv līdzās, jo abas kalpo cilvēkam, abas eksistē cilvēka dēļ.
Religion and politics coexist, because they both serve man, they both exist for man.
Politiķis nevar noslēpt savu ticību, jo tā ir daļa no viņa eksistences un amata pienākumu pildīšanas.
A politician cannot hide his faith, his religion, as these are part of his personal make-up and part of the way he does his job.
Eiropas kultūra balstās uz kristietību, uz evaņģēliju mācībām — taču tas nenozīmē, ka mums ārpus Eiropas jāatstāj ikviens, kurš nav kristietis.
European culture too is based on Christian faith, on the lessons of the Gospel - but this does not imply we should exclude non-Christians from Europe.
Jūs dialogu starp reliģijām esiet padarījis par savu galveno prioritāti.
You have made dialogue between religions a priority.
Kā Jūs aprakstītu pašreizējās attiecības starp Eiropas kristiešiem un musulmaņiem?
How would you describe current relations between Christians and Muslims in Europe?
Tas, ka Eiropā dzīvo vairāki miljoni musulmaņu, šodien ir realitāte.
The presence of several million Muslims in Europe today is simply a reality.
Mums, kristiešiem, kas Eiropā esam vairākums, tāpat kā tiem, kas ir minoritāte, jācenšas dzīvot harmonijā kā viena un tā paša Dieva bērniem.
We Christians, the majority, as well as those in the minority, must aspire to live in harmony as children of the same God.
Eiropas sabiedrība ir atvērta, daudzās Eiropas pilsētās ir uzceltas mošejas, un mums tas šķiet ļoti dabiski.
Mosques have been founded in many European cities (including at the heart of Catholicism in Rome) and it is natural it should be so.
Taču tam jābūt kaut kam abpusējam.
But this must work both ways.
Tā, piemēram, nav taisnīgi, ka Saūda Arābijā nav atļautas kristiešu baznīcas.
It is unfair for example that it is not possible to establish a Christian church in Saudi Arabia.
Konstantinopolē (Stambulā) mēs esam ļoti maza kristiešu minoritāte, bet mēs esam Turcijas pilsoņi un, kā minoritāte, mēs pilnībā izpildām pienākumus pret valsti.
In Constantinople we are a very small Christian minority, but we are Turkish citizens and, as a minority, entirely fulfil our obligations to the state.
Bet pret mums ne vienmēr izturas tāpat kā pret musulmaņiem, kas ir vairākumā.
But we do not always receive equal treatment with majority Muslims.
Mēs jūtamies kā otršķirīgi pilsoņi, un tas mūs apbēdina.
It saddens us to feel somehow second-class citizens.
Jūs sauc par „zaļo patriarhu”, jo Jūs aicināt aizsargāt vidi.
You have been called the "Green Patriarch" for supporting environmental issues.
Kādēļ Jums tas ir svarīgi?
Why have you backed such causes?
Es šo interesi par ekoloģiju pārmantoju no sava priekšgājēja, iepriekšējā patriarha Dimitriosa, kurš 1. septembri pasludināja par lūgšanu dienu vides aizsardzībai.
I inherited this interest in ecology from my predecessor, the late Patriarch Dimitrios, who established 1 September as a day of prayer for the protection of the environment.
Vides aizsardzība ir neatliekams un kritisks jautājums visās pasaules malās.
This is an urgent and critical issue in all corners of the globe.
Baznīcai ir pienākums piedalīties.
Every day we hear about the devastation caused by hurricanes, floods and climate change in general.
Tai ir jāveicina cilvēku, it īpaši jauniešu, apziņa, jo viņi noteiks mūsu planētas nākotni.
I was in New Orleans to see the destruction wrought by Katrina.
Šis ir jautājums, kas skar mūs visus — kristiešus un nekristiešus —, jo planēta ir mūsu kopējās mājas.
You have to see it with your own eyes to absorb the magnitude of the disaster.
Vārds „ekoloģija” ir cēlies no vārda „oikos”, kas grieķu valodā nozīmē „mājas”.
The church has a duty to do something.
Mēs arī vidēji ik pēc diviem gadiem rīkojam simpozijus, uz kuriem mēs uzaicinām ne tikai kristiešus, bet arī citu reliģiju un jomu (bioloģijas, vides aizsardzības utt.) pārstāvjus.
It must raise awareness among people, particularly the young, because the future of the planet is in their hands.
Kopā mēs cenšamies veidot zinātnes un reliģijas dialogu, un mēs jau esam sasnieguši vairākas lietas.
Environmental issues affect us all - Christians and non-Christians - because the planet is our common home, our "oikos".
Vai, Jūsuprāt, šie faktori ietekmēs sarunas par Turcijas pievienošanos ES?
The word "ecology" derives from "oikos", Greek for "home".
Turcijas ir labas attiecības ar visiem tās kaimiņiem, tostarp Grieķiju, Bulgāriju un Rumāniju, trijām pareizticīgo valstīm, kas ir ES dalībvalstis.
When the hurricane hits, it does not make distinctions...
Šīs attiecības palīdzēs Turcijai sarunās par tās pievienošanos, taču darīs labu arī tās kaimiņiem, kuri, tā vietā, lai nogalinātu viens otru un tērētu miljonus un miljardus bruņošanās mērķiem, spēs veidot mierīgu un radošu sadarbību un izmatot šos līdzekļus publiskiem būvdarbiem, izglītībai utt., nevis ieročiem.
We organize symposia on average every two years, to which we invite not only Christians but also people from other religions and specialities (biologists, environmentalists, clergy, etc).
Daudzi apgalvo, ka Turcija gandrīz pilnībā ir musulmaņu valsts un ka tai nav vietas Eiropā.
We are attempting to stimulate dialogue between science and religion.
Mēs uzskatām, ka atšķirībām reliģijā nevajadzētu kļūt par šķērsli.
There are practical results.
Ja Turcija atbildīs visām prasībām, kas jāizpilda kandidātvalstīm, to var pieņemt ES, pat ja tās iedzīvotāji ir musulmaņi.
Recently, for example, in the Amazon, we saw with our own eyes how forests are felled to grow soya.
Šī ir savādāka pasaule, taču tā var pastāvēt līdzās ar kristiešu pasauli, kā tas ir daudzas reizes noticis pagātnē un dažādos pasaules platuma un garuma grādos.
An Anglican bishop from Liverpool was there; he was very moved, angry about what was going on and, when he returned to his diocese in Liverpool, he persuaded the local authorities to forbid ships carrying soya from Brazil from docking there.
Eiropā vietas pietiek visiem, ja vien mēs spējam piemēroties un nedzīvojam geto.
The forests of Brazil generate vast quantities of oxygen and thus affect not only Brazil but the whole planet.
Novembrī Eiropas Parlamentā viesojās Britu sadraudzības virsrabīns Džonatans Sakss ( Jonathan Sacks ).
Do you think these are factors that will influence the ongoing accession negotiations between Turkey and the EU?
Pēc uzstāšanās plenārsēžu zālē viņš sarunā ar mums uzsvēra, ka dialogu ar ekstrēmistiem veidot nav iespējams, tādēļ jārunā ar mērenajiem.
Turkey has good relations with all its neighbours, including Greece, Bulgaria and Romania, three Orthodox countries and now members of the EU.
Eiropa un Amerika piedāvā nedaudz atšķirīgus daudzrasu un daudzreliģiju sabiedrību modeļus.
These relations will help Turkey in its accession negotiations, but will also benefit the peoples of the wider neighbourhood, who instead of killing each other and spending billions on armaments, can learn to coexist peacefully and to use their money for public works, education and so on, rather than for weapons.
Ko tās viena no otras var mācīties?
Many say that Turkey, as an almost entirely a Muslim country, has no place in Europe.
Amerikāņiem vienmēr ir nācies integrēt jaunpienācējus, tādēļ „derības” koncepcija vienmēr ir bijusi ASV politikās kultūras sastāvdaļa.
We believe that the difference of religion should not be an obstacle.
Taču koncepcija tika pārņemta no Eiropas politiskās kultūras pēc Reformācijas, kas cieši vadījās pēc ebreju Bībeles.
If Turkey fulfils all the criteria for candidate countries, it can be accepted to the EU even if its population is Muslim.
Manuprāt, Eiropai jāatgriežas pie šīs koncepcijas, kura spēj vienot dažādas grupas, neatkarīgi no kultūras atšķirībām.
This is a different world, but it can coexist with the Christian world, as it has happened many times in the past and in many places across the globe.
Tajā teikts: „mēs, cilvēki, sanākam kopā” — tas ir ļoti iekļaujošs politiskās identitātes veids.
In Europe there is room for everyone, as long as we adapt and avoid living in ghettos.
Ja vēlamies veidot sabiedrību, tad tās veidošanā jāiekļauj ikviens.
About his All Holiness, Bartholomew
Viņi to aizņēmās un turpināja lietot tik ilgi, līdz Eiropa par to aizmirsa.
Born: Dimitrios Arhondonis, February 29, 1940, Island of Imvros (Gokceada), Turkey.
Tā radās 17. gadsimtā, kad Eiropas nācijām bija jāatrod veids, kā apvienoties.
Patriarch Bartholomew I of Constantinople on Wikipedia.
Citi ceļi ne pie kā laba nenoved.
More information.
Romantiskā reakcija pret racionālismu 19. gadsimtā radīja nāciju valstis, kas balstījās uz rasi.
Wole Soyinka: "every culture has its priorities" African week has brought many prominent people to the European Parliament this week.
Ja valsti veido, vadoties pēc rases, reliģijas, tā ir izslēdzoša valsts.
One of them is Wole Soyinka, a Nigerian writer, poet, playwright and the first African winner of the Nobel prize for literature in 1986.
Mēs zinām, pie kā tas noveda — pie diviem pasaules kariem un holokausta, tādēļ mēs pa šo ceļu vairs nevaram izvēlēties.
On Thursday, in talks with MEPs, he spoke passionately about the need for human rights violators to face justice.
Jūs esat ticies ar radikāliem islāmistiem, bet vai Jūs varat sarunāties ar ikvienu?
Whilst at the EP we caught up with him and asked him his views on cooperation between cultures.
Priekšnosacījums tam, lai ar kādu varētu sarunāties, ir tas, lai šī persona atzītu tavas tiesības runāt, ka tu esi dialoga partneris.
Wole Soyinka has been imprisoned several times in Nigeria for his mediation during the civil war and later criticism of the military and government.
Tas, kurš noliedz pat manu eksistenci, manu identitāti, vai manas tiesības uz tiesībām, nevar būt dialoga partneris.
All his poetry and plays seem to deal with corruption, tyranny and the cult of personality in African dictatorships.
Tātad jautājums nav vis par to, kā runāt ar ekstrēmistiem, bet gan — kā runāt ar mērenajiem, lai izolētu ekstrēmistus.
Wole Soyinka, on Thursday you were on the panel for the closing session on intercultural dialogue.
Eiropai vairāk varas ir jādod mērenajiem, lai nostumtu malā ekstrēmistus.
What issues should people be talking about concerning intercultural dialogue?
Tas ir politiski grūts uzdevums, jo mediji diemžēl varu dod ekstrēmistiem.
"For me it's a human phenomenon - what we're talking about is how to practicalise and enhance this kind of dialogue.
Ja tu nolaupi naftas kuģi, kaut ko uzspridzini vai nogalini cilvēkus, tu iegūsti publicitāti.
The international community has reached the level now that the notion of a hierarchy of cultures has been eroded.
Un, ak kungs, ja neveidosies kāds pretspēks, nepatikšanas būs visiem.
So what it means is that the mechanisms of cultural exchange need to be enhanced".
Tātad nerunājiet ar ekstrēmistiem, padariet par varoņiem mērenos.
Your work has dealt with many political themes in Africa - corruption, abuse of power and so forth.
Dažreiz spīd saule, un tu par to priecājies, bet citreiz ir auksts un slapjš, un tu laiku nevari ciest.
What role should the poet and playwright play in society - in Africa and in Europe?
Nav reliģijas bez labiem un sliktiem elementiem.
"Again we come to this cultural interaction and obviously every culture has its priorities.
Strauju pārmaiņu, destabilizācijas, nenoteiktības un baiļu laikos cilvēki vēršas pie tiem, kas piedāvā noteiktību, un tie vienmēr ir ekstrēmisti.
I have always taken the position that somehow political concerns have a way of occupying the proper space within cultural programmes.
Viņu uztverē pasaule ir vienkārša — mums ir taisnība, viņiem nē.
People constantly ask the question "what is the place of the individual in the community".
Tur, kur ir politiski satricinājumi un reliģisks ekstrēmisms, patiesie varoņi ir cilvēki, kas nostājas pret savas reliģijas ekstrēmistiem.
I believe that the socio-political element of culture, whether it is the poetry of the African continent or the Soviet Union, finds its own way.
Daži tā dēļ ir tikusi noslepkavoti, citi — ekskomunicēti.
It's like water - it finds its own level".
Ir vajadzīga drosme, lai izrādītu pretestību ekstrēmistiem.
You spoke earlier about "mechanisms of exchange" between cultures, what do you mean exactly?
Tam nav nozīmes — ir vajadzīgi tiltu būvētāji, un vienalga, vai viņu ir daudz vai pavisam maz, viņi ir jānovērtē un jāizmanto.
Then Nigerian groups can go abroad and introduce to the audiences theatrical idioms that they have never encountered before.
Cerība ir pārliecība, ka, ja mēs pietiekoši smagi strādāsim, tad mēs lietas spēsim uzlabot.
The other example is the phenomenon of the internationalisation of local festivals.
Optimisms ir pasīvs tikums, cerība ir aktīva.
One example is the festival at my University which is called "Masks, Masquerades and Marionettes".
Lai būtu optimists, nav vajadzīga drosme, tikai zināms naivums.
It was an opportunity to introduce Nigerians to the mask traditions of the rest of the world.
Taču, lai cerētu, vajadzīga liela drosme.
We invited Japan, China, and the Scandinavian countries.
Zinot, ko mūsu ļaudis ir pārdzīvojuši 3000 un vairāk gadu laikā, neviens ebrejs, kurš pārzina ebreju vēsturi, nevar būt optimists.
Many Nigerians do not know that so called "masking" is a tradition of these countries - they always thought it was from Africa.
Mūsu uzdevums kā reliģiskajiem līderiem ir būt cerības aģentiem pasaulē, kas ir tuvu izmisumam.
Many Christians and Muslims (in Nigeria) still believe that masks are a sign of fetishism, paganism, barbarism - including students.
Ir vajadzīga neatlaidība un pat drosme, lai turpinātu cerēt, taču alternatīvu nevaram pat ņemt vērā — izmisuma politika vienmēr ir bīstama.
How do you feel to be at the European Parliament during Africa week?
Vai humors ir daļa cerības?
How do I feel?
Humors ir cerības brālēns.
When we were in trouble I used to visit MEPs and talk to them.