natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Eiropas Parlamenta (EP) deputāti cer, ka ES ieņems ambiciozu pozīciju un tādējādi saglabās līderību klimata jomā.
The visit coincides with a crucial point for a climate bill in the US Senate, which could define US energy use for decades.
Izmešu samazināšanas mērķi gan rūpnieciski attīstītajām, gan jaunattīstības valstīm, saistību finansējums un sankcijas par saistību nepildīšanu — šie ir punkti, ko Eiropas Parlamenta Vides komiteja cer ieraudzīt Kopenhāgenas klimata konferences darba kārtībā.
The EU's stated policy is a 20% cut in CO2 emissions by 2020 but this could rise to closer to 30% if other key international partners like Washington and Beijing are on board.
Šonedēļ EP Vides komitejas locekļi ved sarunas ar kolēģiem un nevalstiskajām organizācijām ASV.
On 19 October the Environment Committee said the EU should be willing to commit itself at Copenhagen to €30 billion in financing per year by 2020 to allow developing countries to adapt and mitigate climate change.
Eiropas Parlaments uz Kopenhāgenas konferenci nosūtīs 15 deputātus, bet vēl 55 parlamentārieši pievienosies delegācijai paši uz sava vai politisko grupu rēķina.
However, there are differences between EU members, particularly in Central and Eastern Europe, who are fearful of footing a disproportionate bill for some countries outside Europe.
Lai gan deputātiem būs tikai novērotāja statuss, viņiem ir visas izredzes iespaidot sarunu gaitu.
The proposal will be discussed by the full Parliament during their 11-12 November sitting.
Vides komitejas prasības
The Chair of the Environment Committee, German Socialist Jo Leinen, is keen that agreement is reached before the December summit.
Mudinot ES attīstīt klimata ārpolitiku, Vides komiteja pieņēma rezolūcijas priekšlikumu (plenārsesijā novembra vidū), kurā uzsvērts, ka starptautiskajam nolīgumam jānodrošina:
Speaking in a press conference after the committee vote he said "it would be disastrous" if Europe went to Copenhagen without single position on burden-sharing and financing developing countries.
starptautiskās aviācijas un kuģniecības iekļaušana nolīgumā — ar saistošiem mērķiem.
Parliament discussed climate change and developing countries during the 19-22 October plenary.
Finansējums un sankcijas
MEPs want airplane and ship emissions included
Komiteja prasa arī pietiekamu, ilgtspējīgu un paredzamu finansiālu un tehnisku atbalstu jaunattīstības valstīm, lai tās spētu uzņemties saistības samazināt siltumnīcefekta gāzu emisiju un pielāgoties klimata pārmaiņu radītajām sekām.
As well as money for developing countries MEPs on the Committee want shipping and international aviation included in any climate deal.
ES kolektīvajam ieguldījumam līdz 2020. gadam būtu jāsasniedz aptuveni 30 miljardi eiro gadā.
They are not included in the Kyoto climate protocol, which expires soon, but constitute two of the fastest growing sectors for CO2 emissions.
Tāpat būtu jāievieš agrā brīdinājuma un sankciju sistēmas emisiju samazināšanas un maksājumu saistību nepildīšanas gadījumā.
The Committee also feels the EU should be more adventurous and aim for emissions cuts of 25-40% by 2020.
Vēlāk viņš arī norādīja, ka „būtu katastrofāli”, ja Eiropa dotos uz Kopenhāgenu bez kopējas nostājas par sloga sadalījumu un finansējumu jaunattīstības valstīm.
20091023STO63120 MEPs call for ambitious emission targets and funding commitments What kind of deal for poor countries?
-//EP//TEXT IM-PRESS 20091019IPR62729 0 NOT XML V0//LV
-//EP//TEXT IM-PRESS 20091019IPR62729 0 NOT XML V0//EN
Intervija: Ruža Tuna par demokrātiskajām pārmaiņām Austrumeiropā
Róża Thun on democratic changes in Central and Eastern Europe
Ruža Tuna „Pat apcietināta es biju brīvs cilvēks," tā poļu deputāte Ruža Tuna (Róża Thun) atmiņā atsauc savu disidentes un „Solidaritātes" kustības aktīvistes pieredzi.
Polish MEP and former Solidarity activist Róża Thun: "Even arrested I was a free person" “Even arrested, I was a free person” recalled her memories as a former dissident and Solidarnosc activist, currently MEP, Róża Thun in an exclusive interview to Europarl.
Ekskluzīvā intervijā deputāte stāsta, kādēļ viņa nelabprāt runā par Berlīnes mūra krišanu un to, kā Polijā notikušas demokrātiskās pārmaiņas.
Speaking to our website she told us why she does not like to speak about the ‘Fall of the Berlin Wall’ and how Poland has coped with its democratic transition.
Lasiet interviju, lai uzzinātu Polijas pārstāves skatījumu uz demokrātiskajām pārmaiņām valstī, kas notika pirms 20 gadiem.
Read on to discover a truly Polish perspective to democratic changes 20 years ago.
Tunas kundze, iepriekš esat teikusi, ka nav korekti minēt Berlīnes mūra krišanu, lai aprakstītu pārmaiņas, kas risinājās Centrālajā un Austrumeiropā pirms 20 gadiem.
Earlier you said you do not like the denomination ’The Fall of the Berlin Wall’ to describe democratic changes that took place 20 years ago in Central and Eastern Europe.
Redziet, manuprāt, Berlīnes mūra krišana ir izteikts simbolisks Vācijas-Vācijas notikums.
‘The Fall of the Berlin Wall’ is to my understanding a very symbolic and important German-German event.
Bet, tas, kas patiesība mainījās Eiropā — mēs kopā spējām noārdīt dzelzs priekškaru, šo briesmīgo Eiropas sadalījumu.
But what really changed Europe was that we together in Europe managed to dismantle the Iron Curtain, this terrible division of Europe.
Kā bijusī "Solidarność " kustības aktīviste jūs personīgi bijāt iesaistīta notikumos pirms 1989. gada un sekmējāt pārmaiņas.
As a former Solidarnosc activist, you were personally involved in making the changes happen before 1989.
Ziniet, es esmu veca sieviete, un tas ir garš stāsts ( smejas ).
You know I am an old woman, and it’s a long story (laughs)…I was involved in the democratic movement as a so called dissident already in the 70s, before Solidarnosc.
Un tā jau bija luksus priekšrocība, pat par to cenu, ko bijām spiesti par to samaksāt.
And that was already a luxury, even if we paid a prize.
Tagad man jāatzīst — pat, ja tas bija ļoti grūts laiks, kad mūs regulāri izsekoja slepenpolicija un pat apcietināja, man ir saglabājušās labas atmiņas.
I must say that even if it was a very difficult time; we were constantly followed by the secret police and frequently arrested, I have very good memories.
Pirmkārt, tādēļ, ka pat apcietināta, es tomēr biju brīvs cilvēks, man bija brīnišķīgi draugi un domubiedri.
I was free, even if arrested, I understood and learned a lot, I had wonderful friends, and I live today in a Europe that realised more than my most daring dreams from those times.
Atskatoties šos 20 gadus atpakaļ — kuras jūsu cerības ir piepildījušās un kas sagādājis lielāko vilšanos?
Looking back 20 years, which one of your expectations were met, and what caused you disappointment?
Dzīve sagādā dažādas vilšanās.
There are always disappointments and there are groups of people who did not manage.
Pāreja no pilnīgi noslēgtas pasaules uz brīvo tirgus ekonomiku bija diezgan liels izaicinājums.
Passing from a closed world to a totally opened free market economy was a huge challenge.
Uz Austrumiem no Polijas - vairs neeksistē Padomju Savienība, uz Dienvidiem - vairs neeksistē Čehoslovākija, uz Rietumiem no Polijas - vairs neeksistē divas Vācijas republikas.
Our everyday life went through tremendous changes too.
Tomēr sociālās aprūpes sistēma Polijā joprojām nav tik attīstīta, lai mēs varētu parūpēties par tiem, kuri paši to nespēj.
The social system in Poland is not developed and rich enough to take care of those who were not able to cope with the changes.
Ja palūkojamies, ko vēsta dažādas aptaujas - poļi lielākoties ir laimīgi un apmierināti ar dzīvi, ar politiskajiem lēmumiem, kaut piemēram, par pievienošanos ES.
Also in the opinion polls, they are happy about their lives, about political decisions like joining the EU.
Poļi ir ļoti strādīgi un pašreiz viņi saskata sava darba augļus, ekonomika attīstās.
They have very good results in economy - for the time being the best of Europe.
Kāds būtu Jūsu vēstījums jaunajai paaudzei?
They are extremely hard-working and they see the good results of this hard work.
Izvelēties aktīvu dzīves ceļu, iesaistīties.
What’s your message for the new generation?
Vēlāk būs ļoti vērtīgi palūkoties atpakaļ uz paša paveikto, jo īpaši, ja Eiropas labā būs paveikts kāds labs darbs.
Live in an active way, be involved, when you grow older it will be very important for you to look back and see that you have left some positive traces on Europe.
Vecāki ļaudis vienmēr uzsver — kad mēs augām, jaunieši bija labāki.
The old generation always says: when we were young, the youth was better.
Man patiešam nepatīk ko tādu dzirdēt — ja mēs būtu bijuši labāki, mēs nekad nebūtu pieļāvuši tik ilgu šo baiso sistēmu pastāvēšanu.
I hate to hear that; if we were better, we would not have allowed those systems to survive so long.
Es ļoti vēlu ikvienam jaunietim izveidot ģimeni, uzaudzināt bērnus, dzīvot laimīgu dzīvi un šo optimismu nodot arī nākamajām paaudzēm.
I wish them to marry, to have children, to live a normal happy life and pass this optimism and responsibility to the next generation.
20091023STO63121 Ruža Tuna: CV
20091023STO63121 Róża Thun
Aicina pieteikties Eiropas jaunatnes Kārļa Lielā balvai
European Charlemagne Youth Prize launched today
Šodien, 5.novembrī tiek izsludināta pieteikšanās trešajam Eiropas jaunatnes Kārļa Lielā balvas konkursam.
The annual European Charlemagne Youth Prize was launched today.
Tajā var piedalīties visu ES dalībvalstu jaunieši, piesakot projektus, kuru mērķis ir veicināt sapratni dažādu Eiropas valstu iedzīvotāju starpā.
The prize, now in its third year, targets young people who have been involved with projects helping to promote understanding between peoples from different European countries.
Projektu pieteikšanas termiņš ir 2010. gada 22. janvāris.
The deadline for submitting projects is 22 January 2010.
Paraugi un idejas Eiropas jauniešiem
Role models for young Europeans
Balvai pieteikumus var iesniegt jaunieši vecumā no 16 līdz 30 gadiem, kas iesaistījušies projektos, kuri ir labi paraugi tam, ka dažādu valstu cilvēki Eiropā var dzīvo kā vienota sabiedrība, balstoties uz savstarpēju sapratni un cieņu.
The European Charlemagne Youth Prize, which is jointly organised by the European Parliament and the Foundation of the International Charlemagne Prize of Aachen, is granted to projects undertaken by people between 16 and 30 years old.
Projektiem jādemonstrē praktiski piemēri par eiropiešiem kā vienas kopienas locekļiem.
The winning projects should serve as role models for young people living in Europe and offer practical examples of Europeans living together as one community.
Balvai var pieteikt dažādus projektus, piemēram, jauniešu apmaiņas programmas, Eiropas mēroga mākslas un interneta projektus. .
Youth exchange programmes, artistic and Internet projects with a European dimension are amongst the projects selected.
Balvu fonds - 10 000 eiro
Total prize money of 10,000 Euros
Balvas saņems trīs projekti: pirmās godalgas ieguvējs - 5000 eiro, otrās - 3000 eiro, bet trešās - 2000 eiro.
The three winning projects will be awarded funding of €5,000, €3,000, and €2,000 respectively.
Uzvarējušo projektu iesniedzēji dosies arī vizītē uz Eiropas Parlamentu.
They will also be invited to visit the European Parliament.
UZZIŅAI - 2009. gada uzvarētāji
2009 winners
Pagājušā gadā pirmo godalgu saņēma Polijas jauniešu projekts "YOUrope needs YOU" (Tu Eiropai esi vajadzīgs!).
Last year, the Polish youth project "YOUrope needs YOU!" was awarded the first prize.
Šīs iniciatīvas dalībnieki skolās rīkoja seminārus, lai pusaudžiem neformālā veidā sniegtu interesantus faktus par Eiropu.
Through a series of high school workshops run by university students, this project uses informal methods to convey to teenagers interesting facts about Europe.
Otro prēmiju ieguva Eiropas universitāšu teātru festivāls (Albi, Francija), trešo — Vācijas jauniešu dabas zinātnes projekts "Gumijas zābaku diplomātija".
The second and third prizes went to the "European Festival of university theatre of Albi" (France) and to "Gumboot Diplomacy" (Germany) respectively.
-//EP//TEXT IM-PRESS 20090508IPR55522 0 NOT XML V0//LV
-//EP//TEXT IM-PRESS 20090508IPR55522 0 NOT XML V0//EN
Top jauna Eiropas Komisija
New European Commissioners yet to face MEPs questions
Kas būs jaunie komisāri? 31. oktobrī beigsies pašreizējās Eiropas Komisijas pilnvaru termiņš, tādēļ dalībvalstis aktīvi meklē līdzšinējo komisāru pēctečus nākamajiem pieciem gadiem.
Who will emerge as part of the EU's executive will become clearer soon As the life-term of the existing European Commission comes to a halt on 31 October attention is turning to how the next EU executive is going to look and who will get which portfolios.
Viņu vārdi varētu tikt nosaukti tuvākajās nedēļās, taču, pirms pārņemt amata pienākumus, jaunajai komisāru kolēģijai būs jāsaņem Parlamenta jāvārds.
EU countries have already begun jockeying for jobs and positions before naming their candidates.
Komisijas priekšsēdētāju Parlaments apstiprināja jau septembra beigās — tas atkal būs portugālis Žozē Manuels Barrozu.
Anyone who thinks this is just a formality should speak to Italian politician Rocco Buttiglione.
Komisāru kolēģijas apstiprināšanas procedūra varētu sākties nākamajās nedēļās.
He was rejected by MEPs in 2004, forcing a new candidate to be appointed and the Commission reshuffled.
Lai izvērtētu kandidātu piemērotību amatam, par attiecīgo jomu atbildīgās Parlamenta komitejas iepriekš rīko kandidātu uzklausīšanas.
Whether they do or not will send a powerful signal about the direction of the EU executive for the five years of its mandate.
Pēc tam Parlaments par Komisijas sastāvu balso plenārsesijā.
At present it's not certain how many of the current Commission will remain.
Ar balsojumu par Komisijas apstiprināšanu Parlamenta demokrātiskā uzraudzība tomēr vēl nebeidzas.
It is up to each EU country, along with Mr Barroso, to come up with candidates.
Arī tad, ka Komisija jau ir uzsākusi darbu, Parlamentam ir tiesības pieņemt priekšlikumu par neuzticības izteikšanu Eiropas Komisijas sastāvam kopumā un likt tam atkāpties.
Different countries prize different jobs and although they can lobby for a post it will be Mr Barroso who will decide who gets what job, after a careful process of bargaining.
Komisāru iecelšana soli pa solim
Q&A session - a sort of job interview
Konsultējoties ar Komisijas priekšsēdētāju, dalībvalstis izvirza katra pa vienam komisāra amata kandidātam.
Each prospective Commissioner will have to answer questions before the parliamentary committee, or committees, that covers their area.
Katrs kandidāts atbild uz attiecīgo Parlamenta komiteju rakstiskajiem jautājumiem.
This is to test their suitability for the job - it's a bit like a job interview.
Komitejas un politiskās grupas sniedz savu viedokli par katru kandidātu.
This will be followed by a general discussion about whether this person is suitable.
Eiropas Parlaments debatē pilnā sastāvā un pēc tam balso par visu Eiropas Komisiju kopumā.
Following the committee stage, the whole house will look at the make-up of the new Commission, after which it will vote.
Kad saņemts apstiprinošs Eiropas Parlamenta balsojums, jaunā Komisija uzskatāma par apstiprinātu.
Parliament only has the right to hold a vote on the suitability of the whole of the new Commission, so if one poor candidate emerges and has little support it could endanger the whole group.
Procedūras laikā ir iespējamas izmaiņas kolēģijas struktūrā — var tikt nomainīti gan kandidāti, gan portfeļi.
Full coverage of the Hearings
Drīzumā Parlamenta vietnē tiks atvērta īpaša Komisijas iecelšanas procedūrai veltīta lapa.
A special part of the Parliament's website will soon be dedicated to the forthcoming parliamentary hearings.
Tajā būs apkopoti ar procedūru saistītie dokumenti, fona informācija, jaunākās ziņas, videomateriāli un aptauju rezultāti.
As well as live coverage you will find background documents, profiles of the Commissioners-designate, videos and other material.
-//EP//TEXT RULES-EP 20090714 RULE-106 NOT XML V0//LV
-//EP//TEXT RULES-EP 20090714 RULE-106 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT RULES-EP 20090714 ANN-17 NOT XML V0//LV
-//EP//TEXT RULES-EP 20090714 ANN-17 NOT XML V0//EN
-//EP//TEXT IM-PRESS 20090921STO60932 0 NOT XML V0//LV
-//EP//TEXT IM-PRESS 20090921STO60932 0 NOT XML V0//EN
1989.gads — brīnumu gads
1989 - Europe's Annus Mirabilis
Taču 1989. gads mūs visus pārsteidza, un mēs ar priekpilnu neticību vērojām, kā Eiropu pāršalca brīvības vēsma un sākās Eiropas atkalapvienošanās.
The Solidarity victory in Poland, people standing on the Berlin Wall and huge crowds on Prague's Wenceslas square, such images seemed impossible in the spring of that year.
Šogad vienotā Eiropa atzīmē pārmaiņu gada, kas atnesa brīvību un demokrātiju miljoniem cilvēku, 20.gadadienu.
Here we look at some of the events of that climatic year and speak to some people who experienced them first hand.
Ceļā uz brīvu Eiropu: 1989. gads un tā revolūcijas
Here we look at some of the events of that tumultuous summer of 1989.
1989. gada 11. novembris: brūk Berlīnes mūris. ©BELGA_AFP_GERARD MALIE Pirms divdesmit gadiem dzelzs priekškara austrumu pusē sacēlās pārmaiņu vētra, kas noārdīja priekškaru un aizpūta prom cilvēkiem un tautām uzliktās važas, paverot ceļu brīvībai un demokrātijai.
Anti-Soviet riots in Berlin in 1953 and the Hungarian uprising in 1956 showed that the Sovietization of Central and Eastern Europe could not be achieved without a fight.
Pēc Otrā pasaules kara jaunā lielvara — Padomju Savienība — turpināja īstenot savus imperiālistiskos plānus, panākot komunistisku režīmu nodibināšanu Padomju armijas okupētajās Eiropas valstīs.
It poisoned relations with the West; all economic and political cooperation ceased as the Iron Curtain split the continent.
Daudziem šo valstu iedzīvotājiem tomēr atteikšanās no brīvības un demokrātijas nebija pieņemama.
Later, in 1968 in Prague and in Poland in the 1980s dissent would be crushed, although it left a lasting legacy of hope for change behind it.
Pirmās plaisas mūrī parādījās jau 1956. gadā līdz ar revolūciju Ungārijā, 1968. gada Prāgas pavasarī un 1980. gadu sākumā, izveidojoties Polijas tautas kustībai „Solidaritāte”.
Below is a timeline of the unravelling of Moscow's empire in Europe.
Taču nāvējošu triecienu sistēmai deva tieši 1989. gada notikumi.
1989 timeline:
Ruža Tuna „Pat apcietināta es biju brīvs cilvēks," tā poļu deputāte Ruža Tuna ( Róża Thun ) atmiņā atsauc savu disidentes un „Solidaritātes" kustības aktīvistes pieredzi.
Polish MEP and former Solidarity activist Róża Thun: "Even arrested I was a free person" “Even arrested, I was a free person” recalled her memories as a former dissident and Solidarnosc activist, currently MEP, Róża Thun in an exclusive interview to Europarl.
Ruža Tuna: CV
Róża Thun
Verners Šulcs ©BELGA_AFP PHOTO DDP_MICHAEL KAPPELER „Tas, ka brīvība un demokrātija ir izcīnīta pašu spēkiem, cilvēkus stipri iespaido,” saka Eiropas Parlamenta (EP) deputāts Verners Šulcs ( Werner Schulz ), vērtējot savu veikumu pirms 20 gadiem Vācijas Demokrātiskajā Republikā (VDR) un šodien Parlamentā.
Elected as a German Green MEP in 2009, in 1989 Werner Schulz was a scientist who had already lost one job after protesting about the USSR's invasion of Afghanistan. ©Belga/M.Kappeler In an exclusive interview to coincide with the anniversary of events in1989, we spoke to German Green Werner Schulz who saw the crowds gather to topple the iconic Berlin Wall and with it overthrow the East German regime in a cold November 20 years ago.
Šulcs vēršas pret tādu vēstures interpretāciju, kas notikumus pirms 20 gadiem parāda kā nenovēršamu komunisma sabrukumu. „Sistēmas vienkārši tāpat nesagrūst,” uzsver Šulcs, norādot uz Kubu un Ziemeļkoreju.
He tells us of the events that day as a 39-year-old scientist and opposition activist and also what it feels like to have fought for freedom and democracy.
Ja, tā bija mana pirmā patiešām brīvā un lielā demonstrācija Berlīnē.
This was the first free event of importance that I experienced in Berlin.
No visam pusēm turp plūda cilvēki ar neticami radošiem, bezkaunīgiem plakātiem, kurus rotāja saukļi un karikatūras.
People came from everywhere with incredibly creative and provocative banners, slogans and caricatures.
Tomēr klīda baumas, ka „ Stasi ” (VDR slepenais dienests — red.) plāno uz robežas pie Brandenburgas vārtiem provocēt starpgadījumu, lai tai būtu iemesls demonstrāciju apspiest ar varu.
It was rumoured that the Stasi (the East German secret police) would cause an incident in front of the Brandenburg Gate to justify violent repression of the demonstration.
Vai Berlīnes mūris 1989. gada 9. novembrī krita, tika sagrauts vai vienkārši sadrupa?
On November 9, 1989, when the Wall fell, was it knocked down or were there already cracks?
9. novembrī tika pārkāpta robeža un no rietumu puses uzkāpts uz mūra; tas tika gāzts un krita mazliet vēlāk.
The border was breached on 9 November, it was only later that it fell.
Šajā dienā tika pārrauts dzelzs priekškars — nevis aiz pārskatīšanās, bet padodoties spiedienam no ielas.
The Iron Curtain was pierced that day, not by chance, but thanks to pressure from the street.
Agrāk uz viņiem šautu.
Before, they would have been shot.
Taču robežsargi bija apmulsuši, un spiediens kļuva aizvien lielāks.
But the soldiers were confused and the tension grew and grew.
Cilvēki kliedza: „Atveriet, atveriet!”
People were shouting: "Open, open!"
Un tad robeža tika atvērta, un pūlis plūda Rietumberlīnes virzienā.
They opened the border and people rushed to West Berlin.
Taču — tagad nerunājot par mūri — vai sistēma sabruka pati?
Regardless of the wall, did the system collapse in on itself?
Ne, sistēma tika sagrauta.
No, the system was overthrown.
Sistēmas vienkārši tāpat nesagrūst.
Regimes do not collapse like that by themselves.
Visi tie, kas saka, ka VDR bija pienācis gals, maldās.
All those who say that the GDR was at its end are wrong.
Ziemeļkorejā nekas nav sabrucis, arī Kubā vēl nē — pat ja tautai iet arvien sliktāk.
The regimes in North Korea and Cuba are maintained even though things are going from bad to worse for the people.
Salīdzinot ar, piemēram, Rumāniju, cilvēkiem VDR vēl klājās ļoti labi.
Compared to Romania for example, people lived quite well in the old GDR.
Tik ātri nekas nebūtu sagruvis.
Nothing would have collapsed on its own.
Nē, sistēma tika sagrauta.
The regime was overthrown.
Problēma bija tā, ka ļaudis vairs nevarēja dabūt prom no ielas.
The problem was that it was impossible to stop people from taking to the streets.
Pirmā lielā, neatļautā demonstrācija 9. oktobrī Leipcigā padarīja valsts varu rīcībnespējīgu.
The first major unauthorised demonstration on October 9 in Leipzig made the political authorities impotent.
Pirmoreiz tās spēkos nebija apturēt šādu demonstrāciju.
For the first time they were unable to prevent a demonstration.
Tas daudzus iedrošināja darīt to pašu, un tad viedoklis tika pausts visur.
This gave people the courage to do the same thing and we saw more demonstrations everywhere.
Spiediens arvien pieauga, un tad Vācijas Sociālistiskā Vienības partija (VSVP) bija spiesta pieņemt jaunu Ceļošanas likumu.
The pressure continued and the ruling Communist SED party was forced to issue new rules governing the right to travel.
Ēriks Honekers vēl 1989.gada sākumā bija teicis, ka mūris stāvēs vēl pēc 50 vai 100 gadiem, tik ilgi, kamēr pastāvēs mūra uzsliešanas iemesli.
Erich Honecker announced in early 1989 that the wall would stay for another 50 or 100 years, while the reasons for its presence remained.
Taču iemesls bija VSVP pati un tas, ka cilvēki pastāvīgi bēga vai gribēja izceļot no VDR.
But the only reasons for the wall were the SED and to stop people fleeing the GDR.
Kad dzelzs priekškars sāka dilt, bija klāt arī VSVP pēdējā stundiņa.
And when the Iron Curtain became porous, it sounded the death knell for the SED.
Vai tas, ka netika panākts „Ķīnas risinājums”, no režīma skatu punkta bija kļūme?
Was the fact that the demonstrations were not suppressed as in Tiananmen square due to a decision by the East German leadership or an accident of history?
Grūti pateikt, jo tie, kas toreiz bija pie varas, šodien nav godīgi.
It's hard to say.