natgillin/translations-raw huggingface dataset:
At the end of the maintenance treatment an improvement of at least 30% was seen in 57% and 55% of the subjects receiving rotigotine 8 mg/24 h and 12 mg/24 h, respectively and in 34% of the subjects receiving placebo (Differences 22% and 21%, respectively, CI95% 10%; 35% and 8%; 33%, respectively, p &lt; 0.001 for both rotigotine groups).
A fenntartó kezelés végére a 8 mg/24 h és 12 mg/24 h rotigotin adagokkal kezelt betegek 57%-a, illetve 55%-a mutatott legalább 30%-os javulást, míg a placebóval kezelt betegek esetében ez az arány 34% volt (22%, illetve 21% különbség, sorrendben CI95% 10%; sorrendben 35%, illetve 8%; 33%, &lt; 0,001 mindkét rotigotin csoport esetén).
At the end of the maintenance treatment an improvement of at least 30% was seen in 57% and 55% of the subjects receiving rotigotine 8 mg/24 h and 12 mg/24 h, respectively and in 34% of the subjects receiving placebo (Differences 22% and 21%, respectively, CI95% 10%; 35% and 8%; 33%, respectively, p &lt; 0.001 for both rotigotine groups).
A fenntartó kezelés végére a 8 mg/24 h és 12 mg/24 h rotigotin adagokkal kezelt betegek 57%-a, illetve 55%-a mutatott legalább 30%-os javulást, míg a placebóval kezelt betegek esetében ez az arány 34% volt (22%, illetve 21% különbség, sorrendben CI95% 10%; sorrendben 35%, illetve 8%; 33%, p &lt; 0,001 mindkét rotigotin csoport esetén).
At the end of week 24, 93 patients on hemodialysis whose serum phosphorus levels were controlled ( &lt; 1.78 mmol/L) with Velphoro in the first part of the study, were re-randomized to continue treatment with either their week 24 maintenance dose (N=44 or a non-effective low dose control 250 mg/day, N=49) of Velphoro for a further 3 weeks.
A 24. hét végén 93 hemodialízis-kezelésben részesülő beteget, akiknek a szérumfoszforszintjét Velphoro-val kontrollálták ( &lt; 1,78 mmol/l) a vizsgálat első részében, újra randomizáltak a Velphoro-kezelés további három hétig tartó folytatásához a 24. heti fenntartó dózisukkal (N=44), vagy pedig egy hatástalan, napi 250 mg­os, alacsony dózisú kontrollal (N=49).
At the final analysis, the ORR as determined by the investigator’s assessment was 46% (95% CI: 41 - 51) for the sunitinib arm and 12.0% (95% CI: 9 - 16) for the IFN-α arm (p &lt; 0.001).
A végső elemzésben a vizsgáló által megállapított objektív válaszarány (Objective Response Rate, ORR) a szunitinib-karon 46% (95%-os CI: 41-51) és az IFN-α -karon 12,0% (95%-os CI: 9-16) volt (p-érték &lt; 0,001).
At the last visit, the increase in 6MWD in patients treated with riociguat was 46 m (95% confidence interval (CI): 25 m to 67 m; p &lt; 0.0001), compared to placebo.
Az utolsó vizit alkalmával a riociguattal kezelt betegeknél a 6MWD növekedése 46 m volt (95%-os konfidenciaintervallum [CI]: 25 m - 67 m; p &lt; 0,0001) a placebóhoz képest.
At the PegIntron 1.5 µg/kg plus ribavirin dose, sustained virologic response rates were lower in patients with cirrhosis, in patients with normal ALT levels, in patients with a baseline viral load &gt; 600,000 IU/ml, and in patients &gt; 40 years old.
A PegIntron, 1,5 µg/ttkg plusz ribavirin-adagnál, a tartós virológiai válasz aránya alacsonyabb volt a cirrhosisos betegek esetében, a normális ALT-szinttel bíró betegeknél, a 600 000 NE/ml feletti vírusterheléssel rendelkező betegeknél, valamint a 40 évesnél idősebb betegeknél.
At the pre-specified analysis with a 19 December 2011 data cut, a significant improvement in the primary endpoint of PFS (HR = 0.30; 95% Cl 0.18, 0.51; p &lt; 0.0001) was achieved.
Az előre tervezett, 2011. december 19-i adatzárási időponttal végzett analízisben szignifikáns javulást értek el a progressziómentes túlélés primer végpontban (HR = 0,30; 95% CI 0,18, 0,51; p &lt; 0,0001).
At the pre-specified interim analysis for overall survival when 540 deaths were observed, treatment with enzalutamide demonstrated a statistically significant improvement in overall survival compared to treatment with placebo with a 29.4% reduction in risk of death [HR = 0.706, (95% CI: 0.596; 0.837), p &lt; 0.0001].
A teljes túlélés előzetesen meghatározott időközi elemzésekor, amikor 540 halálesetet észleltek, az enzalutamid kezelés statisztikailag szignifikánsan javítja a teljes túlélést a placebo kezeléshez viszonyítva, mivel a halálozás kockázatának 29,4%-os csökkenésével járt együtt [HR=0,706, (95%-os KI: 0,596-0,837), p &lt; 0,0001].
At the pre-specified interim analysis with a December 30, 2010 data cut-off, significant improvements in the co-primary endpoints of OS (p &lt; 0.0001) and PFS (p &lt; 0.0001) (unstratified log-rank test) were observed.
Az előre meghatározott időközi elemzés során 2010. december 30-i adatzárással szignifikáns javulást észleltek az együttes elsődleges (co-primary) végpontnak számító össztúlélés (p &lt; 0,0001) és a progressziómentes túlélés (p &lt; 0,0001) vonatkozásában (nem sztratifikált lograng próba).
At the recommended therapeutic dose, concentrations in plasma were higher than the MIC90 values ( &lt; 0.2 μg/ml) for the target bacteria isolated in clinical studies for at least 158 hours.
A javasolt terápiás adagnál a plazmakoncentráció a MIC90-es értéket meghaladja ( &lt; 0,2 µg/ml) legalább 158 órán át azokra a baktériumokra, amelyeket a klinikai vizsgálatokban izoláltak.
At the time of the long-term biopsy, all patients had HBV DNA &lt; 300 copies/ml and 49/57 (86%) had serum ALT ≤ 1 times ULN.
A hosszú távú biopszia idején, a HBV-DNS minden betegnél &lt; 300 kópia/ml és 57-ből 49-nél (86%) a szérum ALT nem volt magasabb a normálérték felső határánál.
At the ViraferonPeg 1.5 µg/kg plus ribavirin dose, sustained virologic response rates were lower in patients with cirrhosis, in patients with normal ALT levels, in patients with a baseline viral load &gt; 600,000 IU/ml, and in patients &gt; 40 years old.
A ViraferonPeg, 1,5 µg/ttkg plusz ribavirin- adagnál, a tartós virológiai válasz aránya alacsonyabb volt a cirrhosisos betegek esetében, a normális ALT-szinttel bíró betegeknél, a 600 000 NE/ml feletti vírusterheléssel rendelkező betegeknél, valamint a 40 évesnél idősebb betegeknél.
At this time, the percentage of infants with anti-PRP titres  0.15 µg/ml was &gt; 99% and the percentage with anti-HBs titres  10 mIU/ml was 97.3%.
Ebben az időpontban a csecsemők több mint 99%-ában az anti-PRP titer 0,15 µg/ml és 97,3%-ukban az anti-HB titer 10 mNE/ml volt.
At this time, the percentage of infants with anti-PRP titres  0.15 µg/ml was &gt; 99% and the percentage with anti-HBs titres  10 mIU/ml was 97.3%.
Ebben az időpontban a csecsemők több mint 99%-ában az anti-PRP titer 0,15 µg/ml és 97,3%-ukban az anti-HBs titer 10 mNE/ml volt.
At two years 93.4 % (p &lt; 0.001) of patients receiving Bondenza 150 mg once monthly and 78.4 %, of patients receiving ibandronic acid 2.5 mg daily had total hip BMD increases above or equal to baseline.
Két éves kezelés után a havonta 150 mg Bondenza-val kezelt csoportban a betegek 93,4%-a (p &lt; 0,001), míg a naponta 2,5 mg ibandronsav kezelésben részesülő csoportban a betegek 78,4%-a mutatott a kiindulási értékekkel megegyező, vagy annál nagyobb növekedést a teljes csípő BMD tekintetében.
At two years 93.4 % (p &lt; 0.001) of patients receiving Bonviva 150 mg once monthly and 78.4 %, of patients receiving ibandronic acid 2.5 mg daily had total hip BMD increases above or equal to baseline.
Két éves kezelés után a havonta 150 mg Bonviva-val kezelt csoportban a betegek 93,4%-a (p &lt; 0,001), míg a naponta 2,5 mg ibandronsav-kezelésben részesülő csoportban a betegek 78,4%-a mutatott a kiindulási értékekkel megegyező, vagy annál nagyobb növekedést a teljes csípő BMD tekintetében.
At two years, glycaemic control (defined as HbA1c &lt; 8.0%) was sustained in 69% of patients treated with pioglitazone, compared with 50% of patients on gliclazide.
Két év után a glykaemiás kontroll (HbA1c &lt; 8,0% meghatározás szerint) a pioglitazonnal kezelt betegek 69%-ánál, a gliklaziddal kezeltek 50%-ánál fenntartott volt.
At two years, glycaemic control (defined as HbA1c &lt; 8.0%) was sustained in 69% of patients treated with pioglitazone, compared with 50% of patients on gliclazide.
Két év után a glykaemiás kontroll (HbA1c &lt; 8,0%) a pioglitazonnal kezelt betegek 69%-ánál, a gliklaziddal kezeltek 50%-ánál egyensúlyban volt.
At two years, glycaemic control (defined as HbA1c &lt; 8.0%) was sustained in 69% of patients treated with pioglitazone, compared with 50% of patients on gliclazide.
Két év után a glykaemiás kontroll (HbA1c &lt; 8,0%) a pioglitazonnal kezelt betegek 69%–ánál, a gliklaziddal kezeltek 50%–ánál egyensúlyban volt.
At two years, glycaemic control (defined as HbA1c &lt; 8.0%) was sustained in 69% of patients treated with pioglitazone, compared with 50% of patients on gliclazide.
Két év után a vércukorszint-beállítás (HbA1c &lt; 8,0%) a pioglitazonnal kezelt betegek 69%-ánál, a gliklaziddal kezeltek 50%-ánál egyensúlyban volt.
At two years, glycaemic control (defined as HbA1c  8.0%) was sustained in 69% of patients treated with pioglitazone, compared with 50% of patients on gliclazide.
Két év után a glikémiás kontroll (HbA1c &lt; 8,0%) a pioglitazonnal kezelt betegek 69%– ánál, míg a gliklaziddal kezeltek 50%–ánál volt egyensúlyban.
At two years, glycaemic control (defined as HbA1c  8.0%) was sustained in 69% of patients treated with pioglitazone, compared with 50% of patients on gliclazide.
Két év után a glykaemiás kontroll (HbA1c &lt; 8,0%) a pioglitazonnal kezelt betegek 69%-ánál, a gliklaziddal kezeltek 50%-ánál egyensúlyban volt.
At two years, the difference in total weight loss between ACOMPLIA and placebo was -4.2 kg (CI95% -5.0;- 3.4, p &lt; 0.001).
Két év után az ACOMPLIA és a placebo esetén a teljes testtömeg csökkenés közti különbség –4,2 kg volt (CI95% -5,0; -3,4, p &lt; 0,001).
At two years, the difference in total weight loss between ZIMULTI and placebo was -4.2 kg (CI95% -5.0;-3.4, p &lt; 0.001).
Két év után a ZIMULTI és a placebo esetén a teljes testtömeg csökkenés közti különbség –4,2 kg volt (CI95% -5,0; -3,4, p &lt; 0,001).
At week 12 and 24 improvements in parameters of peripheral activity characteristic of psoriatic arthritis (e.g. number of swollen joints, number of painful/tender joints, dactylitis and enthesitis) were seen in the Cimzia-treated patients (nominal p-value p &lt; 0.01).
A Cimziával kezelt betegeknél a 12. és a 24. héten javulás volt kimutatható az arhritis psoriatica perifériás aktivitást jellemző paramétereiben (pl. duzzadt ízületek száma, fájdalmas/érzékeny ízületek száma, dactylitis és enthesitis) (fiktív p-érték p &lt; 0,01).
At week 12, the number of BASDAI 50 responders were 3/35 (9%) in the placebo group, and 20/35 (57%) in the 5 mg/kg group (p &lt; 0.01).
A 12. héten a BASDAI 50 választ mutatók száma 3/35 (9%) volt a placebo-csoportban és 20/35 (57%) az 5 mg/ttkg-os csoportban (p &lt; 0,01).
At week 16, 34% of children had inactive disease defined as having the presence of all of the following: no joints with active arthritis; no fever, rash, serositis, splenomegaly, hepatomegaly, or generalised lymphadenopathy attributable to JIA; no active uveitis; normal ESR ( &lt; 20 mm/hour) or CRP ( &lt; 1.0 mg/dL); physician global assessment of disease activity (≤ 5 mm on the VAS); duration of morning stiffness
A héten a gyermekek 34%-ánál vált inaktívvá a betegség a következő kritériumok mindegyikének teljesülésével: egyik ízületnél sincs aktív arthritis; nincs JIA-nak tulajdonítható láz, kiütés, serositis, splenomegalia, hepatomegalia vagy generalizált lymphadenopathia; nincs aktív uveitis; normális süllyedés ( &lt; 20 mm/óra) vagy CRP ( &lt; 1,0 mg/dl); az orvos általános értékelése a betegség aktivitásáról (≤ 5 mm a vizuális analóg skálán [VAS]); a reggeli ízületi merevség időtartama
At week 16, 47 placebo patients with &lt; 10% improvement from baseline in both swollen and tender joint counts were switched to infliximab induction (early escape).
A 16. héten 47, placebót kapott beteget, akiknél a kiinduláshoz képest &lt; 10%-kal javult mind a duzzadt, mind pedig az érzékeny ízületek száma, infliximab indukciós kezelésre állítottak át (korai mentés).
At week 24 the time-weighted average change from baseline in log10 plasma HIV-1 RNA levels (DAVG24) was -0.03 log10 copies/ml and -0.61 log10 copies/ml for the placebo and tenofovir disoproxil 245 mg (as fumarate) recipients (p &lt; 0.0001).
A 24. héten a kezdeti értékekhez képest, és az időtényezővel súlyozva, a HIV-1 RNS plazmakoncentráció (DAVG24) a placebóval kezelt csoportban átlagban -0,03 log10 kópia/ml-rel, míg a 245 mg-os tenofovir-dizoproxillal (fumarát formájában) kezelt betegeknél -0,61 log10 kópia/ml-rel változott (p &lt; 0,0001).
At week 24, a significant reduction in DAS28 from baseline (mean improvement) of 3.5 was observed on both treatment arms, and a comparable proportion of patients had achieved DAS28 clinical remission (DAS28 &lt; 2.6) on the subcutaneous (38.4%) and IV (36.9%) arms.
A 24. héten a DAS28 érték 3,5 pontos, szignifikáns csökkenését (átlagos javulását) figyelték meg a kiinduláshoz képest mindkét kezelési karon, és a DAS28 klinikai remissziót (DAS28 &lt; 2,6) elérő betegek aránya is hasonlóan alakult a subcutan (38,4%) és az intravénás (36,9%) karon.
At week 24, a significant reduction in DAS28 from baseline of 3.1 was observed on subcutaneous and 1.7 on placebo arm, and for DAS28 &lt; 2.6, 32.0% was observed on subcutaneous and 4.0% on placebo arm.
A 24. héten a DAS28 érték 3,1 pontos, szignifikáns csökkenését figyelték meg a kiinduláshoz képest a subcutan karon és 1,7 pontos csökkenést a placebo karon, illetve a DAS28 &lt; 2,6 értéket elérő betegek aránya 32,0% volt a subcutan karon és 4,0% a placebo karon.
At week 24, the number of ASAS 20 responders was 15/78 (19%) in the placebo group, and 123/201 (61%) in the 5 mg/kg infliximab group (p &lt; 0.001).
A 24. héten az ASAS 20 választ mutatók száma 15/78 (19%) volt a placebo-csoportban és 123/201 (61%) az 5 mg/ttkg infliximab-csoportban (p &lt; 0,001).
At Week 26, the mean percent change in LDL-C from baseline of LDL-C was -40% (p &lt; 0.001) in the Intent to Treat (ITT) population.
A 26. héten az LDL-C átlagos százalékos változása a kiindulási LDL-C-hoz képest -40% volt (p &lt; 0,001) a kezelni szándékozott (Intent to Treat, ITT) populációban.
At week 26, Ultibro Breezhaler produced statistically significant improvement in peak FEV1 compared to placebo in the first 4 hours post dose (330 ml) (p &lt; 0.001).
A 26. héten az Ultibro Breezhaler a csúcsérték FEV1 statisztikailag szignifikáns javulását eredményezte az adagolást követő első 4 órában a placebóhoz képest (330 ml) (p &lt; 0,001).
At week 26, Ulunar Breezhaler produced statistically significant improvement in peak FEV1 compared to placebo in the first 4 hours post dose (330 ml) (p &lt; 0.001).
A 26. héten az Ulunar Breezhaler a csúcsérték FEV1 statisztikailag szignifikáns javulását eredményezte az adagolást követő első 4 órában a placebóhoz képest (330 ml) (p &lt; 0,001).
At week 26, Xoterna Breezhaler produced statistically significant improvement in peak FEV1 compared to placebo in the first 4 hours post dose (330 ml) (p &lt; 0.001).
A 26. héten a Xoterna Breezhaler a csúcsérték FEV1 statisztikailag szignifikáns javulását eredményezte az adagolást követő első 4 órában a placebóhoz képest (330 ml) (p &lt; 0,001).
At week 48, 12/30 (40%) subjects had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL (ITT-E, Snapshot algorithm).
48. héten a 30 beteg közül 12 (40%) esetében mértek &lt; 50 kópia/ml HIV-1 RNS számot (ITT-E Snapshot algoritmus).
At week 48, 53.5% of all paediatric patients had a confirmed undetectable viral load &lt; 50 HIV-1 RNA copies/ml according to the TLOVR algorithm.
A 48. héten az összes gyermek 53,8%-ánál igazoltak kimutathatósági szint alatti, &lt; 50 HIV-1 RNS kópia/ml vírusterhelést a TLOVR algoritmus szerint.
At week 48, 83% of patients in the tenofovir disoproxil fumarate treatment group and 92% of patients in the stavudine or zidovudine treatment group had HIV-1 RNA concentrations &lt; 400 copies/ml.
A 48. héten a tenofovir-dizoproxil-fumaráttal kezelt csoport betegeinek 83%-ánál, illetve a sztavudinnal vagy zidovudinnal kezelt csoport betegeinek 92%-ánál volt a HIV-1 RNS-koncentráció &lt; 400 kópia/ml.
At week 48, non-inferiority was shown with 68 % of patients in the group treated with nelfinavir and 69 % patients treated with fosamprenavir/ritonavir having plasma HIV-1 RNA &lt; 400 copies/ml whereas 53 % in the nelfinavir and 55 % in the fosamprenavir/ritonavir patients had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/ml (intent-to-treat, rebound/discontinuation = failure).
A 48. héten nem volt különbség a két csoport között, a nelfinavirrel kezelt csoportban a betegek 68%-ának és a fozamprenavir/ritonavirrel kezelt csoportban a betegek 69%-ának volt a HIV-1 RNS értéke &lt; 400 kópia/ml, továbbá a nelfinavirral kezelt betegek 53%-ának ill. a fozamprenavir/ritonavirral kezelt betegek 55%-ának &lt; 50 kópia/ml volt a HIV-1 RNS értéke (kezelésbe bevont betegek, a rebound/abbahagyás = sikertelen kezelés).
At week 48, six adolescents in the tenofovir disoproxil fumarate group and one adolescent in the placebo group had significant lumbar spine BMD loss (defined as &gt; 4% loss).
A 48. héten az ágyéki gerinc jelentős BMD vesztesége ( &gt; 4%-os csökkenésként meghatározva) volt kimutatható a tenofovir-dizoproxil-fumarát-csoport hat serdülőkorú betegénél, illetve a placebo-csoport egy serdülőkorú betegénél.
At week 48, the virologic response, defined as the percentage of patients with confirmed plasma viral load &lt; 50 HIV-1 RNA copies/ml, was evaluated in 16 paediatric patients 15 kg to &lt; 20 kg and 5 paediatric patients 10 kg to &lt; 15 kg receiving PREZISTA/ritonavir in combination with other antiretroviral agents (see section 4.2 for dosage recommendations per body weight).
A 48. héten értékelték a virológiai választ, amelyet a &lt; 50 kópia/ml bizonyított értékű betegek százalékaként határoztak meg, PREZISTA/ritonavír és más antiretrovirális kezelést kapó 15 kg-tól &lt; 20 kg-ig testtömegű 16 illetve 10 kg-tól &lt; 15 kg-ig testtömegű 5 betegnél (a testtömeg alapú adagolási ajánlásokért lásd 4.2 pont).
At Week 52, 42.9% of patients who received Humira/methotrexate combination therapy achieved clinical remission (DAS28 (CRP) &lt; 2.6) compared to 20.6% of patients receiving methotrexate monotherapy and 23.4% of patients receiving Humira monotherapy.
Az 52. héten a Humira/metotrexát kombinációval kezelt betegek 42,9%-a klinikai remisszióba került (DAS28 (CRP) &lt; 2,6 ) összehasonlítva a metotrexát monoterápiát kapó 20,6% és Humira monoterápiában részesült 23,4% beteggel.
At Week 52, 42.9% of patients who received Humira/methotrexate combination therapy achieved clinical remission (DAS28 (CRP) &lt; 2.6) compared to 20.6% of patients receiving methotrexate monotherapy and 23.4% of patients receiving Humira monotherapy.
Az 52. héten a Humira/metotrexát kombinációval kezelt betegek 42,9%-a klinikai remisszióba került (DAS28 (CRP) &lt; 2,6) összehasonlítva a metotrexát monoterápiát kapó 20,6% és Humira monoterápiában részesült 23,4% beteggel.
At week 52, 42.9% of patients who received Trudexa/methotrexate combination therapy achieved clinical remission (DAS28 &lt; 2.6) compared to 20.6% of patients receiving methotrexate monotherapy and 23.4% of patients receiving Trudexa monotherapy.
Az 52. héten a Trudexa/metotrexát kombinációval kezelt betegek 42,9%-a klinikai remisszióba került (DAS28 &lt; 2,6) összehasonlítva a metotrexát monoterápiát kapó 20,6% és Trudexa monoterápiában
At week 54, the figures were 55.8% (29/52) and 23.5% (12/51) in the q8 weeks and q12 weeks maintenance groups, respectively (p &lt; 0.001).
54. héten ezek az értékek 55,8% (29/52) és 23,5% (12/51) voltak a 8 hetenként és a 12 hetenként fenntartó kezelést kapó csoportban (p &lt; 0,001).
At week 54, the figures were 55.8% (29/52) and 23.5% (12/51) in the q8 weeks and q12 weeks maintenance groups, respectively (p &lt; 0.001).
Az 54. héten ezek az értékek 55,8% (29/52) és 23,5% (12/51) voltak a 8 hetenként és a 12 hetenként fenntartó kezelést kapó csoportban (p &lt; 0,001).
At week 72, overall 88% (46/52) of patients in the tenofovir disoproxil fumarate treatment group and 0% (0/54) of patients in the placebo group had HBV DNA &lt; 400 copies/ml.
A 72. héten a tenofovir-dizoproxil-fumarát kezelési csoport betegei összesen 88%-ának (46/52) és a placebo-csoport betegei 0%-ának (0/54) volt a HBV DNS-szintje &lt; 400 kópia/ml.
At Week 96, 88.4% (214/242 patients) maintained HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL after switching to E/C/F/TAF FDC tablet.
A 96. héten a betegek 88,4%-ánál (214/242 beteg) maradt fenn az 50 kópia/ml alatti HIV-1 RNS-szint az E/C/F/TAF FDC tablettára történt váltás után.
At Week 96, 88.4% (214/242 patients) maintained HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL after switching to Genvoya.
A 96. héten a betegek 88,4%-ánál (214/242 beteg) maradt fenn az 50 kópia/ml alatti HIV-1 RNS-szint a Genvoya-ra történt váltás után.
Atripla is not recommended for patients with moderate or severe renal impairment (creatinine clearance (CrCl) &lt; 50 ml/min).
Az Atripla középsúlyos vagy súlyos vesekárosodásban szenvedő (kreatinin-clearance (CrCl) &lt; 50 ml/min) betegek számára nem javasolt.
Atripla is not recommended for patients with moderate or severe renal impairment (creatinine clearance &lt; 50 ml/min)
Az Atripla alkalmazása nem javasolt közepes vagy súlyos vesekárosodásban szenvedő betegeknél (kreatinin-clearance &lt; 50 ml/min).
Atripla is not recommended for patients with moderate or severe renal impairment (creatinine clearance &lt; 50 ml/min).
Az Atripla középsúlyos vagy súlyos vesekárosodásban (kreatinin-clearance &lt; 50 ml/perc) szenvedő betegeknek nem javasolt.
Atripla is not recommended for patients with moderate or severe renal impairment (creatinine clearance &lt; 50 ml/min).
Az Atripla középsúlyos vagy súlyos vesekárosodásban szenvedő betegeknek (kreatinin clearance &lt; 50 ml/min) nem javasolt.
aVaccine response: If pre-Dose 1 antibody concentration &lt; lower limit of quantification (LLOQ), then the post-vaccination series antibody concentration was ≥ LLOQ; if pre-Dose 1 antibody concentration ≥ LLOQ, then the post-vaccination series antibody concentration was ≥ pre-Dose 1 levels. bN=89 subjects from a separate study
aA vakcinációra adott válaszreakció: Ha az első adag előtt az antitest koncentráció kisebb, mint a mennyiségi meghatározás alsó határa (lower limit of quantification, LLOQ), akkor az oltássorozat után az antitest koncentráció az LLOQ értékén vagy afölött volt; ha az első adag előtt az antitest koncentráció az LLOQ értékén vagy afölött volt, akkor az oltássorozat után az antitest koncentráció az első adagot megelőző szinttel azonos vagy azt meghaladó volt. bN=89 vizsgálati alany egy másik vizsgálatból
Avanafil is &gt; 100-fold more potent for PDE5 than PDE6, which is found in the retina and is responsible for phototransduction.
A retinában található és a fototranszdukcióért felelős PDE6-hoz képest az avanafil &gt; 100-szor hatékonyabb a PDE5-vel szemben.
AVANDAMET should not be used in patients with renal failure or renal dysfunction e.g. serum creatinine levels &gt; 135 mol/l in males and &gt; 110 mol/l in females and/or creatinine clearance
Nem szedhetnek AVANDAMET-et veseelégtelenségben vagy kóros veseműködésben szenvedő betegek, például &gt; 135 µmol/l szérum kreatinin szint férfiaknál, illetve &gt; 110 µmol/l nőknél és/vagy
AVANDAMET should not be used in patients with renal failure or renal dysfunction e.g. serum creatinine levels &gt; 135 mol/l in males and &gt; 110 mol/l in females and/or creatinine clearance
Nem szedhetnek AVANDAMET-et veseelégtelenségben vagy kóros veseműködésben szenvedő betegek, például &gt; 135 µmol/l szérum kreatinin-szint férfiaknál, illetve &gt; 110 µmol/l nőknél és/vagy
AVANDAMET should not be used in patients with renal failure or renal dysfunction, e.g. serum creatinine levels &gt; 135 mol/l in males and &gt; 110 mol/l in females and/or creatinine clearance
Nem szedhetnek AVANDAMET-et veseelégtelenségben vagy kóros veseműködésben szenvedő betegek, például &gt; 135 µmol/l szérum kreatinin-szint férfiaknál, illetve &gt; 110 µmol/l nőknél és/vagy
Axitinib has not been studied in patients &lt; 18 years of age.
Az axitinibet &lt; 18 év alatti betegeknél nem vizsgálták.