natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the subgroup of patients with recent symptom onset ( &lt; 3 years) the clinical benefit of ChondroCelect over microfracture was significantly larger, confirming the results at 36 months after treatment.
Annál az alcsoportnál, ahol a pácienseknél nemrégiben kezdődtek a tünetek ( &lt; 3 év), a ChondroCelect technika előnye lényegesen magasabb volt a mikrofraktúrás technikánál, mely megerősíti a kezelést követő 36. hónap eredményeit.
In the subpopulation of patients receiving glucocorticoids for more than 3 months prior to randomisation, Aclasta increased lumbar spine BMD by 4.06% versus 2.71% for risedronate (mean difference: 1.36% ; p &lt; 0.001).
Azon betegek alcsoportjában, akik a randomizáció előtt több mint 3 hónapig kaptak glükokortikoidot, az Aclasta a lumbalis gerinc BMD-t 4,06%-kal, míg a rizedronát 2,71%-kal emelte (átlagos különbség: 1,36%; p &lt; 0,001).
In the subpopulation of patients receiving glucocorticoids for more than 3 months prior to randomisation, zoledronic acid increased lumbar spine BMD by 4.06% versus 2.71% for risedronate (mean difference: 1.36% ; p &lt; 0.001).
Azon betegek alcsoportjában, akik a randomizáció előtt több mint 3 hónapig kaptak glükokortikoidot, a zoledronsav a lumbalis gerinc BMD-t 4,06%-kal, míg a rizedronát 2,71%-kal emelte (átlagos különbség: 1,36%; p &lt; 0,001).
In the subpopulation of patients receiving glucocorticoids for more than 3 months prior to randomisation, zoledronic acid increased lumbar spine BMD by 4.06% versus 2.71% for risedronate (mean difference: 1.36%; p &lt; 0.001).
Azon betegek alcsoportjában, akik a randomizáció előtt több mint 3 hónapig kaptak glükokortikoidot, a zoledronsav a lumbalis gerinc BMD-t 4,06%-kal, míg a rizedronát 2,71%-kal emelte (átlagos különbség: 1,36%; p &lt; 0,001).
In the subpopulation of patients that had received glucocorticoids for 3 months or less prior to randomisation, Aclasta increased lumbar spine BMD by 2.60% versus 0.64% for risedronate (mean difference: 1.96% ; p &lt; 0.001).
Azoknak a betegeknek a szubpopulációjában, akik a randomizáció előtt 3 hónapig vagy rövidebb ideig kaptak glükokortikoidot, az Aclasta a lumbalis gerinc BMD-t 2,60%-kal, míg a rizedronát 0,64%-kal emelte (átlagos különbség: 1,96%; p &lt; 0,001).
In the subpopulation of patients that had received glucocorticoids for 3 months or less prior to randomisation, zoledronic acid increased lumbar spine BMD by 2.60% versus 0.64% for risedronate (mean difference: 1.96% ; p &lt; 0.001).
Azoknak a betegeknek a szubpopulációjában, akik a randomizáció előtt 3 hónapig vagy rövidebb ideig kaptak glükokortikoidot, a zoledronsav a lumbalis gerinc BMD-t 2,60%-kal, míg a rizedronát 0,64%-kal emelte (átlagos különbség: 1,96%; p &lt; 0,001).
In the subpopulation of patients that had received glucocorticoids for 3 months or less prior to randomisation, zoledronic acid increased lumbar spine BMD by 2.60% versus 0.64% for risedronate (mean difference: 1.96%; p &lt; 0.001).
Azoknak a betegeknek a szubpopulációjában, akik a randomizáció előtt 3 hónapig vagy rövidebb ideig kaptak glükokortikoidot, a zoledronsav a lumbalis gerinc BMD-t 2,60%-kal, míg a rizedronát 0,64%-kal emelte (átlagos különbség: 1,96%; p &lt; 0,001).
In the subset of patients requiring courses of OCS treatment for management of their asthma exacerbation, reslizumab was shown to reduce the frequency of asthma exacerbations by 56% (p &lt; 0.0001) and 60% (p &lt; 0.0001) in Study I and Study II, respectively.
Az I. és a II. vizsgálatban az asthmás exacerbatiók során OCS kezelést igénylő betegek alcsoportjában a reszlizumab 56%-kal (p &lt; 0,0001), illetve 60%-kal (p &lt; 0,0001) csökkentette az asthma exacerbatiós rátát.
In the subset of patients with genotype 1 infection and low viral load ( &lt; 600,000 IU/ml) who become HCV-RNA negative at treatment week 4 and remain HCV-RNA negative at week 24, the treatment could either be stopped after this 24 week treatment course or pursued for an additional 24 weeks (i.e. overall 48 weeks treatment duration).
A betegek azon alcsoportjában, akik 1-es genotípussal fertőzöttek és vírusterhelésük alacsony ( 600 000 NE/ml), és akik a terápia 4. hetén HCV-RNS-negatívvá válnak, és a 24. héten továbbra is HCV-RNS-negatívak, azoknál a kezelést be lehet fejezni ezen 24 hetes kezelés után, vagy folytatni lehet további 24 héten keresztül (összesen 48 hetes kezelési időtartam).
In the subset of subjects aged 11-18 years who were seronegative at baseline (hSBA &lt; 1:4), the proportion of subjects who achieved a hSBA ≥ 1:8 after a dose of Menveo were as follows: serogroup A 75% (780/1039); serogroup C 80% (735/923); serogroup W135 94% (570/609); serogroup Y 81% (510/630).
A 11-18 éves alanyok azon alcsoportjában, akik a vizsgálat kezdetekor szeronegatívak voltak (hSBA &lt; 1:4), azoknak az aránya, akik egy adag Menveo után elérték a ≥ 1:8 hSBA szintet, a következő volt: A szerocsoport 75% (780/1039); C szerocsoport 80% (735/923); W135 szerocsoport 94% (570/609); Y szerocsoport 81% (510/630).
In the substudy of study VI, patients who had achieved remission at 2 years (DAS 28 ESR &lt; 2.6) and after at least 1 year of treatment with abatacept in Study VI were eligible to enter a substudy.
A VI. vizsgálat alvizsgálatába azok a betegek kerülhettek be, akik a 2. évben remissziót értek el (DAS 28 ESR &lt; 2,6) és legalább 1 évig tartó abatacept-kezelést kaptak a VI. vizsgálatban.
In the table below all adverse reactions, which occurred at an incidence greater than placebo and numerically present in more than 1 patient are listed by System Organ Class and frequency: very common ≥1/10, common ≥1/100 to &lt; 1/10, uncommon ≥1/1,000 to &lt; 1/100, rare ≥1/10,000 to &lt; 1/1,000.
Az alábbi táblázatban a placebóhoz képest nagyobb előfordulási gyakoriságú, és legalább 1 betegnél megjelenő valamennyi mellékhatás megtalálható, szervrendszerenkénti csoportosításban és gyakoriság alapján: nagyon gyakori: ≥1/10, gyakori: ≥1/100 - &lt; 1/10, nem gyakori: ≥1/1000 - &lt; 1/100, ritka: ≥1/10 000 - &lt; 1/1000.
In the table below all adverse reactions, which occurred at an incidence greater than placebo are listed by system organ class and frequency (very common (≥ 1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100) and rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000)).
Az alábbi táblázatban szervrendszerek és gyakoriság szerinti csoportosításban minden olyan mellékhatás szerepel, amely a placebocsoportban megfigyeltnél nagyobb incidenciával fordult elő (nagyon gyakori ( 1/10), gyakori ( 1/100 – &lt; 1/10), nem gyakori ( 1/1000 – &lt; 1/100) és ritka ( 1/10 000 – &lt; 1/1000)).
In the table below all adverse reactions, which occurred at an incidence greater than placebo are listed by system organ class and frequency (very common (≥ 1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100) and rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000).
Az alábbi táblázatban szervrendszerek és gyakoriság szerinti csoportosításban minden olyan mellékhatás szerepel, amely a placebocsoportban megfigyeltnél nagyobb incidenciával fordult elő (nagyon gyakori ( 1/10), gyakori ( 1/100 – &lt; 1/10), nem gyakori ( 1/1000 – &lt; 1/100) és ritka ( 1/10 000 – &lt; 1/1000)).
In the table below all medically important adverse reactions, which occurred in clinical trials at an incidence greater than placebo are listed by system organ class and frequency (very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000)).
Az alábbi táblázatban minden, orvosi szempontból fontos mellékhatás, mely a klinikai vizsgálatokban a placebónál magasabb incidenciával jelentkezett, szervrendszerek és gyakoriság szerint fel van sorolva (nagyon gyakori (≥1/10), gyakori (≥1/100 – &lt; 1/10), nem gyakori (≥1/1000 – &lt; 1/100), ritka (≥1/10 000 – &lt; 1/1000)).
In the table below all medically important adverse reactions, which occurred in clinical trials at an incidence greater than placebo are listed by system organ class and frequency (very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000).
Az alábbi táblázatban minden, orvosi szempontból fontos mellékhatás, mely a klinikai vizsgálatokban a placebónál magasabb incidenciával jelentkezett, szervrendszerek és gyakoriság szerint van felsorolva (nagyon gyakori: ≥1/10, gyakori: ≥1/100 – &lt; 1/10, nem gyakori: ≥1/1000 – &lt; 1/100, ritka: ≥1/10 000 – &lt; 1/1000).
In the table below, adverse reactions reported in all clinical studies and in the worldwide post-marketing experience for which a reasonable causal relationship exists are listed by MedDRA system organ class and frequency: very common (≥1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from available data).
Az alábbi táblázatban, az összes klinikai vizsgálat során és a forgalomba hozatalt követően világszerte jelentett olyan mellékhatások, amelyeknél ésszerű oki összefüggés áll fenn, a MedDRA szervrendszer és gyakoriság szerint kerülnek felsorolásra: nagyon gyakori (≥ 1/10), gyakori (≥ 1/100 - &lt; 1/10), nem gyakori (≥ 1/1000 - &lt; 1/100), ritka (≥ 1/10 000 - &lt; 1/1000), nagyon ritka ( &lt; 1/10 000), nem ismert (a gyakoriság a rendelkezésre álló adatokból nem állapítható meg).
In the table below, adverse reactions reported in the double-blind period of the Phase 3 study are listed by MedDRA system organ class and frequency: very common (≥ 1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000).
Az alábbi táblázatban a fázis III vizsgálat kettős-vak szakasza során jelentett mellékhatások szerepelnek, a MedDRA szervrendszerek és gyakoriság szerinti csoportosításnak megfelelően: nagyon gyakori (≥1/10); gyakori (≥1/100 – &lt; 1/10); nem gyakori (≥1/1,000 – &lt; 1/100); ritka (≥1/10,000 – &lt; 1/1,000); nagyon ritka ( &lt; 1/10 000)
In the table below, adverse reactions reported in the double-blind period of the Phase 3 study are listed by MedDRA system organ class and frequency: very common (≥ 1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000).
Az alábbi táblázatban a fázis III vizsgálat kettős-vak szakasza során jelentett mellékhatások szerepelnek, a MedDRA szervrendszerek és gyakoriság szerinti csoportosításnak megfelelően: nagyon gyakori (≥1/10); gyakori (≥1/100 – &lt; 1/10); nem gyakori (≥1/1000 – &lt; 1/100); ritka (≥1/10 000 – &lt; 1/1000); nagyon ritka ( &lt; 1/10 000).
In the third study in 1009 patients with mild or moderate asthma (n=537) and moderate or severe COPD (n=472) the incidence of FEV1 reduction &gt; 15% from baseline was 1.1% and 2.9% in patients with asthma (p=0.15) and 4.2% and 5.4% in patients with COPD (p=0.58) following Rapiscan and placebo dosing, respectively.
A harmadik vizsgálatban, amelyet 1009, enyhe vagy közepesen súlyos asthmában (n = 537) és közepesen súlyos vagy súlyos COPD-ben (n = 472) szenvedő beteg bevonásával végeztek, a kiindulási értékhez viszonyított több mint 15%-os FEV1-csökkenés előfordulási gyakorisága az asthmában szenvedő betegeknél 1,1% volt a Rapiscan és 2,9% a placebo beadása után (p = 0,15), a COPD-s betegeknél pedig 4,2% volt a Rapiscan és 5,4% a placebo beadása után (p = 0,58).
In the three smallest of these 20 subgroups, the point estimate of the hazard ratio exceeded 1.25; i.e., in subjects with no prior nephrectomy (n=186, HR=1.403, 95 % CI (0.955, 2.061)), baseline LDH &gt; 1.5 x ULN (n=68, HR=1.72, 95 % CI (0.943, 3.139)), and MSKCC: poor risk (n=119, HR=1.472, 95 % CI (0.937, 2.313)).
E 20 alcsoport közül a három legkisebben a relatív hazárd becsült pontértéke meghaladta az 1,25-öt, azaz előzetes nephrectomia nélküli betegeknél (n=186, HR=1,403, 95% CI (0,955, 2,061)) a kiindulási LDH nagyobb, mint a normálérték felső határának 1,5-szerese (n=68, HR=1,72, 95% CI (0,943, 3,139)) és MSKCC szerinti rossz prognózis esetén (n=119, HR=1,472, 95% CI (0,937, 2,313)).
In the Time to loss of virological response (TLOVR) analysis for the ITT(E) population, the proportion of patients achieving &lt; 400 copies/ml was 73 % (315 / 434) in the fosamprenavir with ritonavir group compared to 71 % (317 / 444) of patients receiving lopinavir / ritonavir, with a 95 % confidence interval of the difference of [-4,84%; 7;05%].
Az ITT (E) populációra (ITT: intent-to-treat – kezelésbe bevont) vonatkozó Time to loss of virological response (TLOVR – a virológiai válasz megszűnéséig eltelt idő) analízisben azoknak a betegeknek az aránya, akiknél &lt; 400 kópia/ml szinteket mértek, 73% volt (315/434) a fozamprenavirt ritonavirrel együtt kapó csoportban, összehasonlítva a lopinavir/ritonavirrel kezelteknél talált 71%-kal (317/444), és 95% volt a [-4,84%; 7;05%] különbség konfidencia-intervalluma.
In the Time to loss of virological response (TLOVR) analysis for the ITT(E) population, the proportion of patients achieving &lt; 400 copies/ml was 73 % (315 / 434) in the fosamprenavir with ritonavir group compared to 71 % (317 / 444) of patients receiving lopinavir / ritonavir, with a 95 % confidence interval of the difference of [-4,84%; 7;05%].
Az ITT (E) populációra (ITT: intent-to-treat – kezelésbe bevont) vonatkozó Time to loss of virological response (TLOVR – a virológiai válasz megszűnéséig eltelt idő) analízisben azoknak a betegeknek az aránya, akiknél &lt; 400 kópia/ml szinteket mértek, 73% volt (315/434) a fozamprenavirt ritonavirrel együtt kapó csoportban, összehasonlítva a lopinavir/ritonavirrel kezelteknél talált 71%-kal (317/444), és 95% volt a [-4,84%; 7;05%] különbség konfidenciaintervalluma.
In the two placebo-controlled phase III trials, tests on thyroid stimulating hormone (TSH) showed post baseline &gt; ULN in 26.1% of patients treated with Stivarga and in 15.1% of patients receiving placebo.
A két, placebo-kontrollos, III. fázisú vizsgálat során, a pajzsmirigy-serkentő hormon (TSH) vizsgálatai összességében a normálérték felső határát meghaladó, kiindulást követő emelkedést mutattak a Stivarga-val kezelt betegek 26,1%-ánál és a placebót kapott betegek 15,1%-ánál.
In the two six-month studies, pre-bronchodilator FEV1 was significantly improved by 49 ml (primary endpoint, p &lt; 0.0001) beyond the bronchodilator effect of concomitant treatment with salmeterol in study M2-127 and by 80 ml (primary endpoint, p &lt; 0.0001) incremental to concomitant treatment with tiotropium in study M2-128.
A két, hat hónapig tartó vizsgálatban a bronchodilátor előtti FEV1 szignifikánsan, 49 ml-rel javult (elsődleges végpont, p &lt; 0,0001) az M2-127 vizsgálatban alkalmazott szalmeterol-kezelés bronchodilátor hatásán túl, illetve 80 ml-rel javult (elsődleges végpont, p &lt; 0,0001) az M2-128 vizsgálatban alkalmazott tiotrópium-kezelés bronchodilátor hatásán túl.
In the urine, unchanged ataluren and the acyl glucuronide metabolite account for &lt; 1% and 49%, respectively, of the administered dose.
A vizeletben a változatlan ataluren és az acil- glükuronid metabolit a beadott dózis &lt; 1%-át, illetve 49%-át teszik ki.
In the week 96 efficacy analysis, the virologic response rate [confirmed undetectable viral load ( &lt; 50 HIV-1 RNA copies/ml)] was evaluated in patients receiving rilpivirine 25 mg once daily in addition to a BR versus patients receiving efavirenz 600 mg once daily in addition to a BR.
96. heti hatásossági elemzésben a vírológiai válaszarányt [az igazoltan nem kimutatható vírusterhelést ( &lt; 50 HIV-1 RNS kópia/ml)] értékelték, összehasonlítva a rilpivirint naponta egyszer 25 mg-os adagban és BR-t kapó betegeket és az efavirenzet naponta egyszer 600 mg és BR-t kapó betegeket.
In these patients it is recommended that an electrocardiogram (ECG) is recorded before initiation of treatment with Trobalt and in those with a corrected QT interval &gt; 440ms at baseline, an ECG should be recorded on reaching the maintenance dose.
Ezeknél a betegeknél a Trobalt-kezelés megkezdése előtt elektrokardiográfiás (EKG) vizsgálat ajánlott, és azoknál, akik &gt; 440 ms kiindulási korrigált QT-intervallummal rendelkeznek, a fenntartó dózis elérésekor EKG vizsgálatot kell végezni.
In these patients, non-renal events were generally comparable between patients with renal impairment and those without renal impairment, except a &gt; 10% higher incidence in dehydration (all grades) was noted (see section 4.4).
Ezeknél a betegeknél a nem renális események általában véve hasonlóak voltak a vesekárosodásban szenvedők és a vesekárosodásban nem szenvedők között, a &gt; 10%-kal nagyobb gyakorisággal megfigyelt dehidráció (mindegyik súlyossági fok) kivételével (lásd 4.4pont).
In these patients, the majority of lymphocyte counts remained &lt; 0.5 x 109/L with continued therapy.
Ezeknél a betegeknél a kezelés folytatásakor a lymphocytaszám-meghatározások többségében az érték 0,5 × 109/l alatt maradt.
In this open-label study, 443 patients already on an antiviral regimen containing Viramune 200 mg immediate-release twice daily with HIV-1 RNA &lt; 50 copies/ml were randomised in a 2:1 ratio to Viramune 400 mg prolonged- release once daily or Viramune 200 mg immediate-release twice daily.
Ebben a nyílt vizsgálatban 443 beteg, már Viramune 200 mg azonnali hatóanyag-leadású tablettát tartalmazó antivirális kezelést naponta kétszer kapó, HIV-1 RNS &lt; 50 kópia/ml-ű beteget randomizáltak 2:1 arányban napi egyszeri Viramune 400 mg retard tablettát vagy naponta kétszer Viramune 200 mg azonnali hatóanyag-leadású tablettát kapó csoportba.
In this patient population, the most common adverse reactions ( &gt; 10%) with pembrolizumab were fatigue (24%), rash (19%), pruritus (18%), diarrhoea (12%), nausea (11%) and arthralgia (10%).
Ebben a betegpopulációban a pembrolizumabbal tapasztalt leggyakoribb mellékhatás ( &gt; 10%) a fáradtság (24%), a kiütés (19%), a pruritus (18%), a hasmenés (12%), a hányinger (11%) és az arthralgia (10%) volt.
In this regard, for children &lt; 9 kg, a monitoring of the plasma concentrations of busulfan (therapeutic drug monitoring) for dose-adjustment may improve the busulfan targeting performance, especially in extremely young children and neonates.
Ebben a tekintetben a 9 kg alatti gyermekeknél, főleg a nagyon fiatal gyermekek vagy újszülöttek esetén a buszulfán plazma-koncentrációjának a dózismódosítás érdekében történő monitorozása (terápiás gyógyszer-monitorozás) javíthatja a buszulfán célzott hatékonyságát.
In this regard, for children &lt; 9 kg, a monitoring of the plasma concentrations of busulfan (therapeutic drug monitoring) for dose-adjustment may improve the busulfan targeting performance, especially in extremely young children and neonates.
Ebben a tekintetben a 9 kg alatti gyermekeknél, főleg a nagyon fiatal gyermekek vagy újszülöttek esetén a buszulfán plazmakoncentrációjának a dózismódosítás érdekében történő monitorozása (terápiás gyógyszer-monitorozás) javíthatja a buszulfán célzott hatékonyságát.
In this retrospective analysis, the superiority of Glivec over IFN+Ara-C in overall survival was demonstrated (p &lt; 0.001); within 42 months, 47 (8.5%) Glivec patients and 63 (19.4%) IFN+Ara-C patients had died.
Ezen retrospektív elemzés igazolta a „jobb, mint” hipotézist a Glivec esetén az IFN+Ara-C kezeléshez viszonyítva (p &lt; 0,001) a teljes túlélés tekintetében; 42 hónapon belül 47 (8,5%) Glivec-kezelést és 63 (19,4%) IFN+Ara-C kezelést kapott beteg halt meg.
In this retrospective analysis, the superiority of imatinib over IFN+Ara-C in overall survival was demonstrated (p &lt; 0.001); within 42 months, 47 (8.5%) imatinib patients and 63 (19.4%) IFN+Ara-C patients had died.
Ezen retrospektív elemzés igazolta a „jobb, mint” hipotézist az imatinib esetén az IFN+Ara-C-kezeléshez viszonyítva (p &lt; 0,001) a teljes túlélés tekintetében; 42 hónapon belül 47 (8,5%) imatinibkezelést és 63 (19,4%) IFN+Ara-C-kezelést kapott beteg halt meg.
In this section frequencies of adverse reactions are defined as follows: Very common ( &gt; 1/10); common ( &gt; 1/100 to &lt; 1/10); uncommon ( &gt; 1/1 000 to &lt; 1/100); rare ( &gt; 1/10 000 to &lt; 1/1 000); very rare ( &lt; 1/10 000), not known (frequency cannot be estimated from the available data).
Ebben a pontban a mellékhatások gyakoriságát a következőképpen határozták meg: nagyon gyakori ( &gt; 1/10); gyakori ( &gt; 1/100- &lt; 1/10); nemgyakori ( &gt; 1/1000- &lt; 1/100); ritka ( &gt; 1/10 000- &lt; 1/1000); nagyon ritka ( &lt; 1/10 000); nem ismert (a rendelkezésre álló adatokból nem állapítható meg).
In this section frequencies of adverse reactions are defined as follows: Very common (≥1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1 000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10 000 to &lt; 1/1 000); very rare ( &lt; 1/10 000), not known (frequency cannot be estimated from the available data).
Ebben a pontban a mellékhatások gyakoriságát a következőképpen határozták meg: nagyon gyakori (1/10); gyakori (1/100 - &lt; 1/10); nem gyakori (1/1 000 - &lt; 1/100); ritka (1/10 000 - &lt; 1/1 000); nagyon ritka ( &lt; 1/10 000); nem ismert (a rendelkezésre álló adatokból nem állapítható meg).
In this section, the following categories of frequency have been used: very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Ebben a részben a következő gyakorisági kategóriák kerültek alkalmazásra: nagyon gyakori (1/10), gyakori (1/100 - &lt; 1/10), nem gyakori (≥1/1000 - &lt; 1/100), ritka (≥1/10 000 - &lt; 1/1 000), nagyon ritka ( &lt; 1/10 000), nem ismert (a rendelkezésre álló adatokból nem állapítható meg).
In this section, the following categories of frequency have been used: very common (1/10), common (1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Ebben a részben a következő gyakorisági kategóriák kerültek alkalmazásra: nagyon gyakori ( 1/10), gyakori (1/100 - &lt; 1/10), nem gyakori (≥1/1000 - &lt; 1/100), ritka (≥1/10 000 - &lt; 1/1000), nagyon ritka ( &lt; 1/10 000), nem ismert (a rendelkezésre álló adatokból nem állapítható meg).
In this study in patients receiving pioglitazone and insulin, a higher percentage of patients with heart failure was observed in patients aged &gt; 65 years compared with those less than 65 years (9.7% compared to 4.0%).
Ebben a vizsgálatban a pioglitazont és inzulint kapó betegeknél a szívelégtelenség nagyobb arányát figyelték meg a 65 éves vagy idősebb betegeknél, mint 65 évesnél fiatalabb betegeknél (9,7% szemben a 4,0%-kal).
In this study in patients receiving pioglitazone and insulin, a higher percentage of patients with heart failure was observed in patients aged &gt; 65 years compared with those less than 65 years (9.7% compared to 4.0%).
Ebben a vizsgálatban a pioglitazont és inzulint kapó betegeknél nagyobb arányban figyelték meg szívelégtelenség előfordulását a 65 évesnél idősebb betegeknél, mint a 65 évesnél fiatalabbaknál (9,7% összehasonlítva a 4,0%-kal).
In this study, 10 patients experienced elevations in AST and/or ALT &gt; 3 x ULN (see Table 6).
Ebben a vizsgálatban 10 betegnél észlelték az AST és/vagy ALT értéknek a normálérték felső határának legalább 3-szorosát meghaladó emelkedését (lásd 6. táblázat)
In this study, 10 patients experienced elevations in AST and/or ALT &gt; 3 x ULN (see Table 6).
Ebben a vizsgálatban 10 betegnél észlelték az AST és/vagy ALT értéknek a normálérték felső határának legalább 3-szorosát meghaladó emelkedését (lásd 6. táblázat).
In this study, 10 patients experienced elevations in AST and/or ALT &gt; 3 x ULN (see Table 6).
Ebben a vizsgálatban 10 betegnél észlelték az AST és/vagy ALT értéknek a normálérték felső határának legalább 3-szorosát meghaladó emelkedését (lásd 6.táblázat)
In this study, 2 patients treated with Epclusa for 12 or 24 weeks without ribavirin had emergent NS5B S282T at low levels ( &lt; 5%) along with L159F.
Ebben a vizsgálatban két, 12 vagy 24 héten keresztül ribavirinmentes Epclusa-kezelésben részesülő betegnél jelent meg kis mennyiségű ( &lt; 5%) NS5B S282T, valamint L159F.