natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since the Board of Appeal may annul the decision taken by the section of OHIM, such annulment is likewise one of the measures which may be taken by the Court in the exercise of its power to amend decisions, which is provided for in Article 63(3) of Regulation No 40/94.
Vedial kontra OHIM ügyben 2004. október 12-én hozott ítéletét, az EBHT-ban még nem tették közzé.
The second point is that Article 73 of Regulation No 40/94, which provides that decisions of OHIM are to be based only on reasons on which the parties have had an opportunity to present their comments, is not regarded as having been infringed where the information not communicated served only to confirm the accuracy of a finding based on reasoning independent of that information (Fieldturf v OHIM (LOOKS LIKE GRASS...
A második témakör ahhoz a tényhez kapcsolódik, hogy az, ha a felekkel nem közölt információ csak az ezen információtól független indokolásba foglalt következtetés helyességének megerősítését szolgálja, nem tekinthető a 40/94 rendelet 73. cikke – amely előírja, hogy az OHIM határozatai csak olyan érveken alapulhatnak, amelyekkel kapcsolatban a feleknek módjukban állt nyilatkozatot tenni – megsértésének (a fent hivatkozott Fieldturf kontra OHIM [LOOKS LIKE GRASS... FEELS LIKE GRASS... PLAYS LIKE GRASS] ítélet).
The third point relates to the application of Article 74 of Regulation No 40/94 by the Board of Appeal in proceedings concerning relative grounds for refusal of registration.
A harmadik témakör a 40/94 rendelet 74. cikkének a lajstromozás viszonylagos kizáró okaival összefüggő eljárásban a fellebbezési tanács általi alkalmazásával kapcsolatos.
The scope of that provision, which provides that, in such proceedings, the ‘examination [is restricted] to the facts, evidence and arguments provided by the parties and the relief sought’, was clarified in the judgment in Ruiz-Picasso and Others v OHIM – DaimlerChrysler (PICARO), cited above. 50
E rendelkezés hatályát – amely előírja, hogy az ilyen eljárásban „a vizsgálat a felek által felhozott jogalapokra és előterjesztett kérelmekre korlátozódik” – a fent hivatkozott Ruiz-Picasso és társai kontra OHIM – DaimlerChrysler (PICARO) ítéletben pontosították50.
In that judgment, the Court observed that, as it had already held in Case T-308/01 Henkel v OHIM – LHS (UK) (KLEENCARE) [2003] ECR II-3253, under Article 74 of Regulation No 40/94, the Board of Appeal, when hearing an appeal against a decision terminating opposition proceedings, may base its decision only on the relative grounds for refusal which the party concerned has relied on and the related facts and evidence it has presented.
Ebben az ítéletben az Elsőfokú Bíróság emlékeztetett arra, miként arról már a T-308/01. sz. Henkel kontra OHIM – LHS (UK) (KLEENCARE) ügyben 2003. szeptember 23-án hozott ítéletében (EBHT 2003., II-3253. o.) is határozott, hogy a fellebbezési tanács a fent idézett 74. cikk alkalmazásával egy felszólalási eljárást befejező határozattal szembeni fellebbezés elbírálása során csak az érintett fél által felhozott viszonylagos kizáró okokra, valamint a fél által előterjesztett releváns tényekre és bizonyítékokra alapíthatja határozatát.
However, it stated, for the first time, that the restriction of the factual basis of the examination by the Board of Appeal does not preclude it from taking into consideration, in addition to the facts expressly put forward by the parties to the opposition proceedings, facts which are well
Az Elsőfokú Bíróság ezzel kapcsolatban egyrészt kifejti, hogy a 74. cikk (1) bekezdésének végső jogi értelme az, hogy mentesítse a közigazgatást azon feladat alól, hogy a felek közötti eljárások keretében maga derítsen fel tényeket, másrészt kimondja, hogy ezt a célt nem veszélyezteti az, ha az OHIM köztudomású tényeket vesz figyelembe.
With respect to this issue, see also the judgment of 12 October 2004 in Case C-106/03 P Vedial v OHIM, not yet published in the ECR.
Az OHIM fórumai közötti funkcionális folyamatosság
With respect to the inadmissibility before the Court of a document which was not produced during a procedure before OHIM relating to the relative grounds for refusal of registration and of which OHIM was therefore not required to take account of its own motion, see Samar v OHIM – Grotto (GAS STATION), cited above.
Az Elsőfokú Bíróság előtt olyan irat elfogadhatatlanságával kapcsolatban, amelyet az OHIM előtti, a lajstromozás viszonylagos kizáró okaival összefüggő eljárás során nem nyújtottak be, és amelyet következésképpen az OHIM-nak hivatalból nem kellett figyelembevennie,lásd a fent hivatkozott Samar kontra OHIM – Grotto (GAS STATION) ítéletet.
Court of First Instance
Az Elsőfokú Bíróság T-163/98. sz.
Relying expressly on the approach adopted in Henkel v OHIM – LHS (UK) (KLEENCARE), cited above (commented on in the Annual Report 2003), the Court held in its judgment of 10 November 2004 in Kaul v OHIM – Bayer (ARCOL) that the Board of Appeal had erred in refusing to take account of the evidence intended to demonstrate that the earlier mark was highly distinctive, on the ground that that evidence had not been produced before the Opposition Division.
Kifejezetten a fent hivatkozott Henkel kontra OHIM – LHS (UK) (KLEENCARE) ügyben 2003. szeptember 23-án hozott ítéletében (ismertetve a 2003. évi Éves jelentésben) kialakított megoldásra támaszkodva, az Elsőfokú Bíróság a Kaul kontra OHIM – Bayer (ARCOL) ügyben 2004. november 10én hozott ítéletében kimondta, hogy a fellebbezési tanács hibát követett el, amikor azért nem vette figyelembeakorábbi védjegy magas szintű megkülönböztető jellegét igazolni hivatott tényezőket, mert azokat nem hozták fel a felszólalási osztály előtt.
In light of the principle of operational continuity of the departments of OHIM, the Board of Appeal is bound to base its decision on all the factual and legal evidence that the party concerned has submitted either during the proceedings before the division ruling at first instance or, subject to compliance with the prescribed time-limits, 52 during the appeal proceedings.
Az OHIM fórumai közötti funkcionális folyamatosság elvét figyelembevéve a fellebbezési tanács felelős azért, hogy határozatai mindazon ténybeli vagy jogi elemekre alapuljanak, amelyeket az érintett fél akár az elsőfokon eljáró egység előtti eljárás során, akár a fellebbezési eljárás során a meghatározott határidőn belül52hozott fel.
Regulation No 1049/2001, 54 adopted pursuant to Article 255 EC, defines the principles, conditions and limits governing the right of access by the public to European Parliament,
Az EK 255. cikk végrehajtására elfogadott 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet54 meghatározza a Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférési jog gyakorlásának elveit, feltételeit és korlátait, annak érdekében, hogy biztosítsa a polgárok döntéshozatali folyamatban való hangsúlyosabb részvételét, hogy garantálja a polgárok felé a közigazgatás demokratikus rendszerbeli nagyobb legitimációját, hatékonyságát és felelősségét, valamint hogy hozzájáruljon a demokrácia elveinek és az alapvető jogok tiszteletben tartásának megerősítéséhez.
Case T-163/98 Procter & Gamble v OHIM (BABY-DRY) [1999] ECR II-2383, which was not set aside on that point in Case C-383/99 P Procter & Gamble v OHIM (BABY-DRY) [2001] ECR I-6251, and Case T-63/01 Procter & Gamble v OHIM (soap bar shape) [2002] ECR II-5255. 52
Ez a rendelet egyrészt előírja, hogy az intézmény, amelytől a harmadik személytől származó dokumentumot kérik, köteles egyeztetni a harmadik személlyel annak megállapítása érdekében, hogy e rendeletben meghatározott valamely kivétel alkalmazható-e, kivéve, ha egyértelmű, hogy a dokumentumot közzé lehet tenni, vagy nem lehet közzétenni (4. cikk (4) bekezdése); a rendelet értelmében másrészt bármely tagállam kérheti az intézménytől, hogy
That is to say, subject to compliance with Article 74(2) of Regulation No 40/94, which provides: ‘The Office may disregard facts or evidence which are not submitted in due time by the parties concerned’.
Azaz a 40/94 rendelet 74. cikk (2) bekezdésének betartásával, amely szerint „A Hivatal figyelmenkívül hagyhatja azokat a tényeket vagy bizonyítékokat, amelyeket az érintett felek nem kellő időben terjesztettek elő.”
Although the position taken on the issue was less clear, the operational continuity of the departments of OHIM was referred to in other inter partes cases, namely in the judgments of 30 June 2004 in GE Betz v OHIM – Atofina Chemicals (BIOMATE) and of 8 July 2004 in MFE Marienfelde v OHIM – Vétoquinol (HIPOVITON).
Anélkül, hogy ilyen tisztán állást foglaltak volna a kérdésben, az OHIM fórumai közötti funkcionális folytonosságot más inter partes ügyek keretében is felhozták, nevezetesen a fent hivatkozott GE Betz kontra OHIM – Atofina Chemicals (BIOMATE) ügyben 2004. június 30-án hozott és a MFE Marienfelde kontra OHIM – Vétoquinol (HIPOVITON) ügyben 2004. július 8-án hozott ítéletekben.
Regulation (EC) No 1049/2001 of the European Parliament and of the Council of 30 May 2001 regarding public access to European Parliament, Council and Commission documents (OJ 2001 L 145, p. 43).
Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 145., 43. o.)
The regulation provides, first, that an institution which is asked to disclose a document originating from a third party is to consult the third party with a view to assessing whether one of the exceptions provided for by the regulation is applicable, unless it is clear that the document is or is not to be disclosed (Article 4(4)) and, second, that a Member State may request the institution not to disclose a document originating from that Member State without its prior agreement (Article 4(5)).
Elsőfokú Bíróság az intézmény az illető tagállamtól származó dokumentumot ne tegye közzé a tagállam előzetes beleegyezése nélkül (4. cikk (5) bekezdése).
As the Federal Republic of Germany had refused to agree to the disclosure to the applicant of certain documents originating from the German authorities, the Commission refused to disclose them to that applicant.
Mivel a Németországi Szövetségi Köztársaság megtiltotta, hogy a német hatóságoktól származó bizonyos iratokat ismertessenek a felperessel, a Bizottság megtagadta azok közlését.
On an application for annulment of the decision refusing access, the Court of First Instance upheld that decision in its judgment in IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds v Commission, cited above.
Az Elsőfokú Bíróság az e határozat ellen előterjesztett megsemmisítés iránti kérlemet elbírálva – a fent hivatkozott IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds kontra Bizottság ítéletével – helybenhagyta ezt a határozatot.
Pointing out that the Member States are in a different position from that of other third parties, the Court of First Instance observed that a Member State has the power to request an institution not to disclose a document originating from it and the institution is obliged not to disclose it without its ‘prior agreement’.
Kiemelve, hogy a tagállamok az egyéb harmadik személyektől eltérő helyzetben vannak, az Elsőfokú Bíróság rámutat arra, hogy a tagállam kérheti egy intézménytől, hogy az ne tegyen közzé tőle származó dokumentumokat, és ekkor az intézmény, a tagállam „előzetes beleegyezése” hiányában, nem teheti közzé őket.
That obligation imposed on the institution to obtain the Member State’s prior agreement, which is clearly laid down in Article 4(5) of the Regulation, would risk becoming a dead letter if the Commission were able to decide to disclose that document despite an explicit request not to do so from the Member State concerned.
Fennáll a veszélye annak, hogy az előzetes tagállami beleegyezés megszerzésének az intézményt terhelő kötelezettsége, amelyet a rendelet 4. cikkének (5) bekezdése is világosan megerősít, tartalmában kiüresedne, ha a Bizottság az érintett tagállam ezzel ellentétes kifejezett kérelme ellenére is dönthetne úgy, hogy közzéteszi az adott dokumentumot.
Thus, contrary to what the applicant argued, with the support of three Member States, where a request is made by a Member State under that provision, the institution is obliged not to disclose the document in question.
Következésképpen az Elsőfokú Bíróság úgy véli, hogy – a három tagállam által is támogatott felperes által felhozottakkal szemben – az e rendelkezésen alapuló tagállami kérés esetében a megkeresett intézmény köteles megtagadni a kérdéses dokumentum közzétételét.
In Turco v Council, the issue was the Council’s refusal to disclose to the applicant an opinion of the Council’s legal service on a proposal for a Council Directive laying down minimum standards for the reception of applicants for asylum in Member States.
Ami a Turco kontra Tanács ítéletet illeti, annak alapja az, hogy a Tanács megtagadta, hogy jogi szolgálatának a menedékkérők tagállamokbeli befogadásának minimumszabályait megállapító tanácsi irányelvtervezettel kapcsolatos véleményét közölje a felperessel.
The Council had relied on Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, which provides that the institutions are to refuse access to a document where disclosure would undermine the protection of, inter alia, court proceedings and legal advice unless there is an overriding public interest in disclosure.
A Tanács az 1049/2001 rendelet 4. cikkének (2) bekezdésére hivatkozott, amely szerint az intézmények megtagadhatják a dokumentumhoz való hozzáférést, ha annak közzététele hátrányosan befolyásolná a bírósági eljárások és a jogi vélemények védelmét – hacsak nyomós közérdek nem indokolja a kérdéses irat közétételét.
The Court of First Instance held in favour of the Council, which was supported in those proceedings by the United Kingdom and the Commission.
Ebben az ügyben, ahol a Tanácsot az Egyesült Királyság és a Bizottság támogatta, az Elsőfokú Bíróság a Tanácsnak ad igazat.
It held that, contrary to the argument of the applicant, the words ‘legal advice’ must be understood as meaning that the protection of the public interest may preclude the disclosure of the contents of documents drawn up by the Council’s legal service in the context of court proceedings
A felperes által felhozottakkal szemben az Elsőfokú Bíróság szerint a „jogi vélemény” kifejezést úgy kell érteni, hogy a közérdek védelme ellentétbe kerülhet azon dokumentumok tartalmának közzétételével, amelyeket a Tanács jogi szolgálata készített bírósági eljárások keretében, vagy bármilyen más célra. A T-92/98. sz.
Community staff cases
Közösségi közszolgálat
The hundred or so decisions giving rulings in disputes between officials and staff of the institutions of the Community, on the one hand, and those institutions, on the other, tackle many different legal situations, and since this section is necessarily a summary, it can give an account of only some of them.
A Közösség intézményeinek tisztviselői és alkalmazottai által a közösségi intézményekkel szemben indított eljárásokban született mintegy száz határozat a jogviszonyok nagyon változatos körét érinti, így e tanulmány – összegző jellegéből adódóan – csupán egy részüket ismertetheti.
In brief, those actions sought to contest the legality of:
Ennélfogva csupán jelezzük, hogy a keresetek az alábbiak jogszerűségét vitatták:
In this connection it must also be noted that the judgment of 9 November 2004 in Case T-116/03 Montalto v Council, not yet published in the ECR, annuls the decision of the Council of 23 May 2002 appointing an additional Chairman of a Board of Appeal, also President of the Appeals Department of the OHIM;
Montalto kontra Tanács ügyben 2004. november 9-én hozott ítélet (az EBHT-ban még nem tették közzé) megsemmisíti a Tanács 2002. május 23-i, az egyik fellebbezési tanács pótelnökének, egyben az OHIM fellebbezési osztály elnökének kinevezését tartalmazó határozatát;
Court of First Instance such that the applicant was excluded (judgment of 9 November 2004 in Joined Cases T-285/02 and T-395/02 Vega Rodríguez v Commission, not yet published in the ECR), or refusing to include the applicant on a reserve list (judgments of 28 April 2004 in Case T-277/02 Pascall v Council and of 10 November 2004 in Case T-165/03 Vonier v Commission, neither yet published in the ECR);
Bizottság és François kontra Bizottság ügyben 2004. június 10én hozott ítéletek, az EBHT-ban még nem tették közzé őket).
Also of interest are the judgments of 5 October 2004 in Case T-45/01 Sanders and Others v Commission and in Case T-144/02 Eagle v Commission, neither yet published in the ECR, which order the defendant institution to pay damages for the loss sustained by the applicants as a result of the fact that they were not recruited as temporary servants of the Communities during the time they worked at the Joint European Tours (JET) Joint Undertaking.
Eagle kontra Bizottság ügyekben 2004. október 5-én hozott ítéleteket (az EBHT-ban még nem tették közzé őket), amelyek az alperes intézményt kötelezik azon károk megtérítésére, amelyeket a felperesek azért szenvedtek el, mert a Joint European Tours (JET) közösségi vállalkozás keretében végzett munkájukhoz nem a Közösség ideiglenes alkalmazottjaiként vették fel őket.
Actions for damages 55
Kártérítési jogviták55
For the Community to incur non-contractual liability for an unlawful act, three conditions must be fulfilled: the conduct alleged against the Community institutions must be unlawful, there must be actual damage and there must be a causal link between that conduct and that damage.
A Közösség szerződésen kívüli felelősségének valamely jogellenes tény miatti megállapításához a következő három feltételnek kell teljesülnie: a közösségi intézmények terhére rótt magatartás jogellenessége, a hivatkozott kár valós volta, valamint e magatartás és e kár közötti okozati összefüggés fennállása.
The concurrence of those three conditions allowing the non-contractual liability of the Community to be incurred was regarded as established by the Court in its interlocutory judgment of 23 November 2004 in Case T-166/98 Cantina sociale di Dolianova and Others v Commission, not yet published in the ECR.
E három felelősségalapító feltétel teljesülését állapították meg a közbenső ítélet 2004. november 23-i meghozatalát eredményező T-166/98. sz. Cantina sociale di Dolianova és társai kontra Bizottság ügyben (az EBHT-ban még nem tették közzé).
As one or more of those conditions were not met in the other actions for damages, the Court of First Instance dismissed all the other actions brought under Article 288 EC.
Mivel a többi kártérítési keresetből egy vagy több feltétel is hiányzott, az Elsőfokú Bíróság valamennyi egyéb, az EK 288. cikkre alapított keresetet elutasította.
As regards the condition that the conduct alleged against the Community institutions should be unlawful, it was recalled in the judgment of 10 February 2004 in Joined Cases T-64/01 and T-65/01 Afrikanische Frucht-Compagnie and Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. v Commission, not yet published in the ECR, and in Cantina sociale di Dolianova and Others v Commission, cited above, that the case-law requires that a sufficiently serious breach of a rule of law intended to confer rights on individuals 55
Afrikanische Frucht-Compagnie és Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. kontra Bizottság ügyekben 2004. február 10én (az EBHT-ban még nem tették közzé), és a fent hivatkozott Cantina sociale di Dolianova és társai kontra Bizottság ügyben 2004. november 23-án hozott ítéletekben az Elsőfokú Bíróság emlékeztetett arra, hogy az ítélkezési gyakorlat megköveteli, hogy kimondják a magánszemélyek részére jogosultságot alapító jogi szabály kellően egyértelmű megsértését (a Bíróság C-352/98. P. sz. Bergaderm és Goupil kontra Bizottság ügyben 2000. július 4-én hozott ítélete, EBHT 2000., I-5291. o.). Ami a jogsértés kellő egyértelműségének követelményét illeti, a feltétel teljesülésének megállapítását lehetővé tevő döntő szempont a mérlegelési jogkör korlátainak az érintett intézmény által történt nyilvánvaló és súlyos megsértése. Amikor az intézmény csak jelentősen leszűkített – sőt nem létező – mérlegelési jogkörrel rendelkezik, a közösségi jog egyszerű megsértése is elegendő a kellően egyértelmű jogsértés fennállásának bizonyítására. 55
Excluding Community staff cases.
A közösségi közszolgálati jogvitákon felül.
The expression ‘rule of law intended to confer rights on individuals’ has been analysed on several occasions by the Court of First Instance.
A „magánszemélyek részére jogosultságot alapító jogi szabály” fogalmát az Elsőfokú Bíróság több alkalommal is értékelte.
Accordingly, any unlawful delegation of the Council’s powers to the Commission is not such as to engage the Community’s liability (judgment in Afrikanische Frucht-Compagnie and Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. v Commission, cited above). It has also been held, by reference to the case-law of the Court of Justice, that infringement of the obligation to state reasons is not such as to give rise to the liability of the Community (judgment in Afrikanische Frucht-Compagnie and Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. v Commission and judgment of 25 May 2004 in Case T-154/01 Distilleria F. Palma v Commission, not yet published in the ECR). On the other hand, in its judgment in Cantina sociale di Dolianova and Others v Commission, the Court of First Instance held that the prohibition on unjust enrichment and the principle of non-discrimination were intended to confer rights on individuals.
Így kimondta, hogy a Közösség különböző intézményei között a hatáskörök elosztására vonatkozó szabályoknak nem célja, hogy magánszemélyekre jogokat ruházzanak; következésképpen a Tanács hatáskörének a Bizottságra törénő esetleges jogszerűtlen átruházása jellegénél fogva nem alkalmas a Közösség szerződésen kívüli felelősségének megalapozására (a fent hivatkozott Afrikanische Frucht-Compagnie és Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. kontra Bizottság ítélet). Az Elsőfokú Bíróság a Bíróság joggyakorlatára hivatkozva azt is megállapította, hogy az indokolási kötelezettség megsértése nem olyan jellegű, hogy megalapozná a Közösség felelősségét (a fent hivatkozott Afrikanische Frucht-Compagnie és Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. kontra Bizottság, valamint a T-154/01. sz. Distilleria F. Palma kontra Bizottság ügyben 2004. május 25-én hozott ítélet, az EBHT-ban még nem tették közzé). Ezzel szemben a fent hivatkozott Cantina sociale di Dolianova és társai kontra Bizottság ítéletében az Elsőfokú Bíróság úgy ítélte meg, hogy a jogalap nélküli gazdagodás tilalma elvének, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalma elvének célja az, hogy magánszemélyekre jogokat ruházzanak.
The breach by the Commission of those principles was held to be sufficiently serious, a conclusion which the Court of First Instance did not reach with regard to any of the other actions for damages in which it ruled in 2004.
Az Elsőfokú Bíróság kellően egyértelműnek minősítette ezen elveknek a Bizottság általi megsértését; ilyen következtetésre az Elsőfokú Bíróság egyetlen más, általa a 2004. évben elbírált kártérítési kérelem esetén sem jutott.