natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— annul Article 2(2) of the contested decision to the extent that it imposes obligations (‘Vorgaben’) on the Federal Republic of Germany relating to the application of the allocation guarantees from the first allocation period referred to in chapter 6.2 of the German NAP II under the headings ‘Additional new installations under Paragraph 11 of the ZuG 2007’ and ‘Allocations under Paragraph 8 of the ZuG 2007’, and to the extent that it requires the application of the same compliance factor as for otherwise comparable existing installations;
– semmisítse meg a határozat 2. cikkének 2. pontját annyiban, amennyiben ez a pont a Németországi Szövetségi Köztársaságra vonatkozóan előírásokat tartalmaz az NKT II 6.2 fejezetében „A ZuG 2007 11. §-a szerinti egyéb új létesítmények” és „A ZuG 2007 8. §-a szerinti kiosztás” alcímek alatt leírt, az első kiosztási időszakra vonatkozó kiosztási garanciák alkalmazása tekintetében, és ugyanazoknak a teljesítési tényezőknek az alkalmazását rendeli el, mint amelyek az egyéb összehasonlítható meglévő létesítményekre vonatkoznak;
By the order under appeal, the Court of First Instance dismissed the action as inadmissible, holding that Saint-Gobain Glass Deutschland (among others), which was not an addressee of the contested decision, was not individually concerned by that decision within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC.
A megtámadott végzéssel az Elsőfokú Bíróság a keresetet, mint elfogadhatatlant, elutasította. Az Elsőfokú Bíróság álláspontja szerint a fellebbező nem volt a vitatott határozat címzettje, ezért a határozat őt az EK 230. cikk (4) bekezdése értelmében személyében nem érintette.
In support of that conclusion, the Court of First Instance found, in paragraph 59 of the order under appeal, that the contested decision constituted an act of general application since it applied to objectively determined situations and entailed legal effects for categories of persons regarded generally and in the abstract.
Az Elsőfokú Bíróság a megtámadott végzés 59. pontjában kifejtette, hogy a vitatott határozat általános hatályú jogi aktus, amely objektíve meghatározott helyzetekre alkalmazandó, valamint általánosan és elvont módon meghatározott személycsoportok felé fejt ki joghatásokat.
Articles 1(2) and 2(2) of the contested decision concerned all the operators of the installations covered, in a general and abstract manner, by the rules laid down in chapter 6.2 of the German NAP II which were active in the economic sectors subject to the scheme for greenhouse gas emission allowance trading under Annex I to Directive 2003/87.
Mivel a vitatott határozat 1. cikkének 2. pontja és 2. cikkének 2. pontja valamennyi létesítmény üzemeltetőjére vonatkozik, akiket általánosan és elvont módon érintenek az NKT II 6.2 fejezetének előírásai, és akik a gazdaság területén tevékenykednek, a 2003/87 irányelv I. melléklete szerint a kibocsátási egységek kereskedelmi rendszere alá tartoznak.
Accordingly, having regard to those provisions and subject to the existence of characteristics which were peculiar to them, those operators were affected in the same manner and placed in an identical situation.
Ezért ezek a tulajdonosok a hivatkozott rendelkezések vonatkozásában azonos módon érintettek, és ugyanolyan helyzetben vannak.
The Court of First Instance then pointed out that, in accordance with settled caselaw, natural or legal persons other than the person to whom a measure is addressed can claim that the measure is of individual concern to them, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, only if it affects them by reason of certain attributes peculiar to them or by reason of a factual situation which differentiates them from all other persons and distinguishes them individually in the same way as the addressee (see Case 25/62 Plaumann v Commission [1963] ECR 95, at p. 107; Case C-309/89 Codorníu v Council [1994] ECR I-1853, paragraph 20; Case C-50/00 P Unión de Pequeños Agricultores v Council [2002] ECR I-6677, paragraph 36; and Case C-263/02 P Commission v Jégo-Quéré [2004] ECR I-3425, paragraph 45).
Az Elsőfokú Bíróság ezért emlékeztetett arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely jogi aktus címzettjétől eltérő, más természetes vagy jogi személy csak abban az esetben hivatkozhat arra, hogy a kérdéses jogi aktus őt az EK 230. cikk (4) bekezdése értelmében személyében érinti, ha a kérdéses jogi aktus őt egyes egyedi jellemzői vagy minden más személytől megkülönböztető körülményei folytán érinti, és ezáltal a címzettekhez hasonló módon egyedileg érintett (a Bíróság 25/62. sz., Plaumann kontra Bizottság ügyben 1963. július 15-én hozott ítélete [EBHT 1963., 213. és 238. o.], C-309/89. sz., Codorniu kontra Tanács ügyben 1994. május 18-án hozott ítéletének [EBHT 1994., I-1853. o.] 20. pontja, C-50/00 P. sz., Unión de Pequeños Agricultores kontra Tanács ügyben 2002. július 25-én hozott ítéletének [EBHT 2002., I-6677. o.] 36. pontja és C-263/02 P. sz., Bizottság kontra Jégo-Quéré ügyben 2004. április 1-jén hozott ítéletének [EBHT 2004., I-3425. o.] 45. pontja).
In that regard, the Court of First Instance explained that the sole fact that a measure of general application may have practical effects which differ as between the various persons to whom it applies is not such as to differentiate them from all the other operators concerned, where that measure is applied on the basis of an objectively determined situation.
Ezzel kapcsolatban az a körülmény önmagában, hogy valamely általános hatályú jogi aktus a különböző címzettekre konkrét esetben különbözően fejt ki hatást, nem emeli ki az egyes címzetteket a többi érintett gazdasági résztvevő köréből, amennyiben az alkalmazása objektíven meghatározott jogi tényállás szerint történik.
In paragraph 61 of the order under appeal, the Court of First Instance held that the applicants in those proceedings, far from being individually distinguished by attributes peculiar to them, were affected in the same way as all the other operators of installations subject to the same national and Community legislation who were in the same situation.
Továbbá a megtámadott végzés 61. pontja szerint a felpereseket egyáltalán nem érinti személyes tulajdonságaik miatt egyedileg a vitatott határozat, sokkal inkább ugyanolyan módon érinti őket, mint a többi létesítményüzemeltetőt, akikre ugyanazon nemzeti és közösségi szabályozás vonatkozik, és akik ugyanabban a helyzetben vannak, mint a felperesek.
It was therefore only because of their objective status as operators covered by the rules in chapter 6.2 of the German NAP II and active in the sectors falling within Annex I to Directive 2003/87 that the applicants could claim to be affected by the contested decision.
A felperesek kizárólag az NKT II 6.2 fejezetében lévő előírások szerinti és a 2003/87 irányelv I. mellékletében felsorolt tevékenységek egyikének gyakorlójakénti objektív üzemeltetői mivoltuk alapján hivatkozhatnának arra, hogy a vitatott határozat érinti őket.
In addition, in the same paragraph of the order under appeal, the Court of First Instance held that none of the arguments submitted by the applicants was capable of calling that finding into question.
A megtámadott végzés ugyanazon pontjában az Elsőfokú Bíróság kimondta azt is, hogy a felperesek által felhozott érvek egyike sem kérdőjelezi meg a fenti jogi megítélést.
It held in particular, in paragraph 65 of the order under appeal, that the argument could not be accepted that Saint-Gobain Glass Deutschland was part of a closed class of persons because it belonged to a group of operators who had applied for and obtained emission allowances during the period 2003 to 2004 under Article 8(1) of the ZuG 2007.
Az Elsőfokú Bíróság a megtámadott végzés 65. pontjában nem fogadta el különösen azt az érvet, hogy a fellebbező meghatározott személyek szűk körébe tartozik, mert azon tulajdonosok csoportjához számít, akik a 2003-tól 2004-ig tartó időszakban, a ZuG 2007 8. §-ának (1) bekezdése alapján kibocsátási egységeket kértek és kaptak.
In that regard, the Court of First Instance held, first, that Saint-Gobain Glass Deutschland had not provided any clarifications or produced any proof as to the composition of that supposed closed class of operators.
E vonatkozásban az Elsőfokú Bíróság utalt arra, hogy a fellebbező nem tisztázta, és bizonyítékokkal sem támasztotta alá az általa hivatkozott szűk tulajdonosi kör összetételét.
Thus it had failed to place on the case-file any list of operators who had benefited from the application of Article 8(1) of the ZuG 2007 similar to that produced by the other two applicants.
Így sem a fellebbező, sem a másik két felperes nem csatolta az iratokhoz azon tulajdonosok listáját, akik a ZuG 2007 8. §-a (1) bekezdése alkalmazásának haszonélvezői.
In addition, the Court of First Instance pointed out that the possibility of determining, at the time of the adoption of a contested measure, more or less precisely the number, or even the identity, of the persons to whom that measure applies by no means implies that it must be regarded as being of individual concern to them, as long as it is established that that application takes effect by virtue of an objective legal or factual situation defined by the measure in question (Case C-451/98 Antillean Rice Mills v Council [2001] ECR I-8949, paragraph 52).
Az Elsőfokú Bíróság továbbá emlékeztetett arra, hogy az a körülmény, mely szerint a kifogásolt intézkedés meghozatalának pillanatában azon jogalanyok, akikkel szemben a hivatkozott intézkedés érvényesül, szám szerint vagy akár egyedileg többé-kevésbé pontosan meghatározhatóak, semmi esetre sem jelenti, hogy e jogalanyokat ezen intézkedés által személyükben érintettnek kell tekinteni, amennyiben csupán az állapítható meg, hogy az intézkedés a benne meghatározott objektív jogi vagy ténybeli helyzet folytán alkalmazandó (a Bíróság C-451/98. sz., Antillean Rice Mills kontra Tanács ügyben 2001. november 22-én hozott ítéletének [EBHT 2001., I-8949. o.] 52. pontja).
In those circumstances, the Court of First Instance accordingly held that Saint-Gobain Glass Deutschland had failed to demonstrate that it was individually concerned by the contested decision because of its supposed membership of a closed class of operators.
Az Elsőfokú Bíróság ezért azt a következtetést vonta le, hogy a fellebbező nem bizonyította, hogy a vitatott irányelv személyében azért érinti, mert a tulajdonosok szűk köréhez tartozik.
Furthermore, the Court of First Instance also held that it was not possible to derive from the objectives of Directive 2003/87, read in the light of recital 5 in the preamble, from criterion 5 in Annex III, or from any other provision of that directive, a guarantee for the operators of installations that a particular allocation method would be applied to them, let alone that they would obtain a particular quantity of greenhouse gas emission allowances, especially when the supposed guarantee referred
Az Elsőfokú Bíróság mindezek alapján azt állapította meg, hogy sem a 2003/87 irányelv 5. preambulumbekezdésében szereplő célokból, sem az irányelv III. mellékletének (5) feltételéből, sem az irányelv más rendelkezéséből nem következik a létesítmények üzemeltetői számára olyan garancia, hogy rájuk egy meghatározott kiosztási rendszer érvényesülhetne, sőt, hogy az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek bizonyos mennyiségét megkapják, különösen akkor, ha az állítólagos garancia több
SAINT-GOBAIN GLASS DEUTSCHLAND v COMMISSION to a number of allocation periods.
SAINT-GOBAIN GLASS DEUTSCHLAND KONTRA BIZOTTSÁG kiosztási időszakra vonatkozik.
On the contrary, Article 11(1) and (2) of Directive 2003/87, read in conjunction with Articles 9(1) and 13(1) of the directive, clearly distinguished between the first and second allocation periods and restricted the validity of the allocated emission allowances to a single allocation period, which implied that the Member States had to adopt separate allocation decisions for each period.
Éppen ellenkezőleg, a 2003/87 irányelv 11. cikke (1) és (2) bekezdése, figyelemmel a 9. cikk (1) és a 13. cikk (1) bekezdéseire, világosan különbséget tesz az első és a második kiosztási időszak között, és a kiosztható kibocsátási egységek érvényességi idejét egy kiosztási időszakra korlátozza, amiből az következik, hogy a tagállamoknak minden időszakra különálló kiosztási döntéseket kell hozniuk.
By its appeal, Saint-Gobain Glass Deutschland claims that the Court of Justice should:
Fellebbezésében a fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:
— set aside the order under appeal in so far as it concerns the appellant;
– helyezze hatályon kívül a megtámadott végzést, a fellebbezőre vonatkozó részében;
— annul Article 1(2) of the contested decision to the extent that it declares incompatible with Directive 2003/87 the allocation guarantees from the first trading period referred to in chapter 6.2 of the German NAP II;
– semmisítse meg a vitatott határozat 1. cikke 2. pontjának azt a részét, amely az NKT II 6.2 fejezetében leírt, az első kereskedelmi időszakra vonatkozó kiosztási garanciákat a 2003/87 irányelvvel összeegyeztethetetlennek minősíti;
— annul Article 2(2) of the contested decision to the extent that it imposes obligations on the Federal Republic of Germany relating to the application of the allocation guarantees from the first trading period referred to in chapter 6.2 of the German NAP II, and to the extent that it requires the application of the same compliance factor as for other comparable existing installations;
– semmisítse meg e határozat 2. cikke 2. pontjának azt a részét, amely a Németországi Szövetségi Köztársaságra vonatkozóan előírásokat tartalmaz az NKT II 6.2 fejezetében leírt, az első kiosztási időszakra vonatkozó kiosztási garanciák alkalmazása tekintetében, és ugyanazoknak a teljesítési tényezőknek az alkalmazását rendeli el, mint amelyek az egyéb összehasonlítható meglévő létesítményekre vonatkoznak;
— in the alternative, set aside the order under appeal and refer the case back to the Court of First Instance;
– másodlagosan helyezze hatályon kívül a megtámadott végzést, és utalja vissza az ügyet az Elsőfokú Bírósághoz;
The Commission contends that the Court should dismiss the appeal as inadmissible and, in the alternative, unfounded.
A Bizottság a fellebbezés elfogadhatatlanná nyilvánítását, másodlagosan annak mint megalapozatlannak az elutasítását kéri.
It also contends that the appellant should be ordered to pay the costs.
A Bizottság kéri ezen túlmenően a fellebbezőnek a költségek viselésére való kötelezését.
In support of its appeal, Saint-Gobain Glass Deutschland relies on two pleas supporting the claim to set aside the order under appeal, alleging infringement of procedural law and an infringement of the fourth paragraph of Article 230 EC.
A fellebbező a fellebbezését két jogcímre alapozza, amelyek alapján a megtámadott végzés hatályon kívül helyezése indokolt, ezek az eljárási jog megsértése és az EK 230. cikk (4) bekezdésének megsértése.
Under Article 119 of the Rules of Procedure, where an appeal is clearly inadmissible or clearly unfounded, the Court may at any time, acting on a report from the Judge-Rapporteur and after hearing the Advocate General, by reasoned order dismiss the appeal.
A Bíróság eljárási szabályzatának 119. cikke szerint, ha a fellebbezés teljes egészében vagy részben nyilvánvalóan elfogadhatatlan, illetve nyilvánvalóan megalapozatlan, azt a Bíróság – az előadó bíró jelentése alapján és a főtanácsnok meghallgatását követően – indokolt végzéssel bármikor elutasíthatja.
The Court considers that to be the case in the present proceedings and holds that, taking into account the making of the present order, it is not necessary to rule on the application for an expedited procedure.
A Bíróság álláspontja szerint a jelen ügyben ez a helyzet, és a jelen végzés meghozatalára tekintettel az ügy gyorsított eljárásban történő elbírálása iránti kérelemről nem szükséges külön határozni.
Admissibility of the appeal
A fellebbezés elfogadhatóságáról
The Commission considers that the appellant no longer has an interest in bringing proceedings since the annulment of the provisions of the contested decision in the appeal would not produce any legal effects, on account of the adoption of Commission Decision C(2007) 5258 of 26 October 2007 authorising the amendments introduced by the Federal Republic of Germany to its legislation and in particular the replacement of the system based on a single compliance factor by another system.
A Bizottság úgy véli, hogy a fellebbezőnek nincsen már az eljáráshoz fűződő érdeke, mivel a vitatott határozat rendelkezésének a perorvoslati eljárásban történő megsemmisítése semmilyen jogi hatást nem vált ki, miután a Bizottság a K(2007) 5258 sz., 2007. október 26-i határozatával a Németországi Szövetségi Köztársaság által a szabályozásában tett módosításokat és különösen az egységes teljesítési tényezőre vonatkozó eltérő szabályozást engedélyezte.
At the request of the Court, made pursuant to Article 54a of the Rules of Procedure, the Commission communicated that decision to it.
A Bizottság a Bíróságnak, a Bíróság eljárási szabályzata 54a. cikke alapján történt felhívására a fenti határozatot bemutatta.
In that regard, it should be pointed out that the Court may declare an appeal inadmissible when an event subsequent to the judgment of the Court of First Instance has removed its prejudicial effect as regards the appellant.
A Bíróság a fellebbezést elfogadhatatlannak minősítheti, ha az Elsőfokú Bíróság ítéletének meghozatalát követően bekövetkezett tény a fellebbező oldalán fennálló joghátrány elenyészéséhez vezetett.
For an appellant to have an interest in bringing proceedings the appeal must be capable, if successful, of procuring an advantage to the party bringing it (Case C-19/93 P Rendo and Others v Commission [1995] ECR I-3319, paragraph 13; and order in Case C-111/99 P Lech-Stahlwerke v Commission [2001] ECR I-727, paragraph 18).
Az eljáráshoz fűződő érdek ugyanis azt feltételezi, hogy a fellebbezőnek a fellebbezésből, annak eredményeképpen, előnye származzon (lásd a Bíróság C-19/93 P. sz., Rendo és társai kontra Bizottság ügyben 1995. október 19-én hozott ítéletének [EBHT 1995., I-3319. o.] 13. pontját és a C-111/99.
In the present case, it should be pointed out that the decision on which the Commission relies in order to show the appellant’s lack of an interest to bring proceedings does not replace the contested decision and refers only to amendments in connection with Article 1(2) of the contested decision.
A jelen esetben meg kell állapítani, hogy az újabb határozat, amelyből a Bizottság az eljáráshoz fűződő érdek elenyészését levezeti, nem lép a vitatott határozat helyébe, és csupán a vitatott határozat 1. cikkének 2. pontjával való összefüggésben történt módosításokra vonatkozik.
However, the appellant also contests the findings concerning the incompatibility with Directive 2003/87 of the allocation guarantees from the first period of allocation referred to in Article 2(2) of the contested decision to the extent that, first, that provision imposes obligations on the Member State to which the decision is addressed concerning the application of the allocation guarantees from the first trading period referred to in chapter 6.2 of the German NAP II and, second, it requires that State to apply the same compliance factor as for the other comparable existing installations.
A fellebbező azonban a vitatott határozat 2. cikkének 2. pontjában írt azon megállapítást is támadja, amely szerint a 2003/87 irányelvvel összeegyeztethetetlenek az első kiosztási időszak kiosztási garanciái, ezért a határozat a címzett tagállam vonatkozásában, az NKT II 6.2 fejezete szerint alkalmazott, első kiosztási időszakban érvényesülő kiosztási garanciák alkalmazása tekintetében előírásokat tartalmaz, valamint ugyanazon teljesítési tényezők alkalmazását rendeli el az összehasonlítható működő létesítmények vonatkozásában.
In those circumstances, and in the absence of additional information, the Court is not in a position to hold, as requested by the Commission, that Saint-Gobain Glass Deutschland has no interest to bring the present appeal proceedings.
Ezen körülmények között és a hiányos adatok alapján a Bíróság nem osztja a Bizottság azon álláspontját, hogy a fellebbezés vonatkozásában a fellebbezőnek nincsen az eljáráshoz fűződő érdeke.
At a result, the objection of inadmissibility raised by the Commission must be dismissed.
Ezért a Bizottság által emelt elfogadhatatlansági kifogást el kell utasítani.
First plea in law alleging infringement of procedural law
Az első jogalapról: az eljárási jog megsértéséről
Saint-Gobain Glass Deutschland submits that the Court of First Instance has, by the order under appeal, committed an infringement of the right to a fair and judicial hearing of its case.
A fellebbező azt állítja, hogy az Elsőfokú Bíróság a megtámadott végzésével megsértette a tisztességes eljáráshoz való jogot és a meghallgatáshoz való jogot.
SAINT-GOBAIN GLASS DEUTSCHLAND v COMMISSION must be given the possibility of expressing themselves on all the questions of fact and law relevant for the resolution of the dispute.
SAINT-GOBAIN GLASS DEUTSCHLAND KONTRA BIZOTTSÁG hangsúlyozza, hogy a valamely jogvitában érdekelt feleknek lehetőségük kell legyen álláspontjuk kifejtésére a jogvita alapját képező minden jelentős ténybeli és jogi kérdésben.
According to the appellant, the Court of First Instance based its order essentially on the fact that it had not produced further clarifications or proof with regard to the composition of the closed class of operators on which it relied in order to be recognised as a person individually concerned by the contested action.
Az Elsőfokú Bíróság a végzését jelentős részben arra alapította, hogy a fellebbező a pályázók általa hivatkozott zárt körének összetételét nem tisztázta, és bizonyítékokkal sem támasztotta alá, hogy a vitatott határozat a fellebbezőt személyében érinti.
The appellant claims that in fact the Court of First Instance did not ask it to produce a list of the operators concerned.
Az Elsőfokú Bíróság azonban a fellebbezőt az eljárás során egyetlen alkalommal sem hívta fel arra, hogy ilyen jegyzéket nyújtson be.
It follows that it was not in a position to explain to the Court of First Instance the reasons for the failure to produce such a list.
Ezért a fellebbezőnek nem volt lehetősége arra sem, hogy a jegyzék be nem nyújtásának okát megindokolja az Elsőfokú Bíróság előtt.
In that regard, the appellant considers that it had no reason to produce the list in question without being expressly requested by the Court of First Instance to do so.
Az Elsőfokú Bíróság külön felhívása nélkül a fellebbezőnek oka sem volt ilyen jegyzék előterjesztésére.
In addition, the fact of belonging to a closed class of operators affected by the adoption of the contested decision derives directly from the structure of the national legislation and therefore does not depend on the production of a list of the operators concerned.
A vitatott határozattal érintett pályázók szűk körének összetétele egyébként egyértelműen kiderül a nemzeti szabályozás rendszeréből, és ezáltal nem függ az érintett üzemeltetők jegyzékének benyújtásától.
Saint-Gobain Glass Deutschland also submits that it was impossible for it to produce such a list because the Umweltbundesamt is not allowed to accede to a request of that kind for reasons related to data protection.
Ezen túlmenően lehetetlen lett volna a fellebbezőnek ilyen jegyzéket benyújtania, mivel az Umweltbundesamt (német szövetségi környezetvédelmi hivatal) adatvédelmi okokból az erre irányuló kérelmét elutasította volna.
By contrast, it would have been open to the Court of First Instance to adopt a measure of organisation of procedure or a measure of inquiry.
Mindazonáltal az Elsőfokú Bíróságnak lehetősége lett volna pervezető végzést hozni vagy bizonyításfelvételt elrendelni.
Thus, if the Court of First Instance had made such a request, the Federal Republic of Germany would have produced a list capable of demonstrating that the appellant belonged to a closed class of operators.
Az Elsőfokú Bíróság hiánypótlási felhívására a Németországi Szövetségi Köztársaság benyújtotta volna a hiányzó jegyzéket, amely alátámaszthatta volna, hogy a fellebbező az üzemeltetők szűk köréhez tartozik.