natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Member States remain in principle competent to determine the criteria for taxation and to determine the connecting factors for the purposes of allocating powers of tax -ation, either unilaterally or by international agreements.
Elsődlegesen előadja, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata – így a Schumackerügyben 22 és a Gerritseügyben 23 hozott ítéletek – alapján az öröklés harmonizációra irányuló intézkedéseket, a tagállamok főszabály szerint továbbra is jogosultak meghatározni az adóztatási követelményeket, valamint az adózási fennhatóság megosztását célzó kapcsolóelveket, akár egyoldalú, akár kétoldalú egyezményekkel.
24 first, relying on caselaw of the Court, such as Schumacker 22and Gerritse, 23that the respective situations of a resident de cujus and a nonresident de cujus are not comparable as regards the taxation of acquisition through inheritance.
24 útján történő szerzés adóztatása szempontjából nem összehasonlítható egy belföldi és egy külföldi illetékességgel rendelkező örökhagyó helyzete.
Second, and closely related to that argument, it points out that the non-deductibility of overendowment debts in the case of immovable property inherited from a nonresident is rooted in the principles of international tax law, under which it is for the Member State of residence to take account of personal obligations such as those at issue here.
Másodsorban, és ehhez az érveléshez szorosan kapcsolódva, rámutat arra, hogy az ingatlannak külföldi illetékességgel rendelkezőtől történő öröklése esetén a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások le nem vonhatósága a nemzetközi adójog elveiben gyökerezik, amely szerint az illetékesség szerinti tagállamnak kell a jelen ügyben szereplőhöz hasonló személyhez kapcsolódó kötelezettségeket figyelembe vennie.
One consequence, to which I will have to come back later, is that, as in other areas where there is no Community harmonisation, Article 56 EC does not prohibit restrictions or disadvantages resulting merely from existing disparities between national tax systems and the exercise in parallel by two Member States of their sovereign powers of taxation.
Az egyik következmény, amire a későbbiekben vissza kell térnem, az az, hogy a közösségi harmonizációt nélkülöző egyéb területekhez hasonlóan az EK 56. cikk nem tiltja a pusztán a nemzeti adórendszerek egyenlőtlenségeiből eredő korlátozásokat vagy hátrányokat, és két tagállam adóztatási joghatósága párhuzamos gyakorlását.
25 The implication is that Article 56 EC covers, by contrast, restrictions which are attributable to the tax rules of one Member State.
25 Mindennek a jelentősége abban rejlik, hogy az EK 56. cikk ezzel ellentétben azon korlátozásokra vonatkozik, amelyek egy adott tagállam adózási szabályainak tulajdoníthatók.
In order to assess whether those considerations can justify the legislation at issue in the present case, it may be useful to recall certain aspects of the ‘legal environment’ in which the Treaty provisions on the free movement of capital operate as regards direct taxation and to recapitulate briefly the caselaw relevant in that context.
Annak meghatározása érdekében, hogy ezek a megfontolások igazolhatják-e a szóban forgó szabályozást, hasznos lehet azon „jogi környezet” – amelyben a Szerződésnek a tőke szabad mozgására vonatkozó rendelkezései érvényesülnek – közvetlen adózásra vonatkozó bizonyos szempontjainak a felidézése, valamint az ebben az összefüggésben releváns ítélkezési gyakorlat rövid összegzése.
Next, it can be said that the Court has in general accepted apportionment criteria following from the principle of territoriality and recognised, in particular, that residence is, for tax purposes, the connecting factor on which international tax law is as a rule founded for the purposes of allocating
Elmondható továbbá, hogy a Bíróság alapvetően elfogadta a joghatóság területiség elve alapján történő megosztásának elvét, és elismerte különösen azt, hogy az illetékesség adózási szempontból olyan kapcsoló elv, amelyre a határon átnyúló ügyekben az adóztatási joghatóság államok közötti megosztása
It must be borne in mind, in particular, that in so far as no unifying or harmonising Community measures have been adopted as regards direct taxation to that effect, the
Különösen arra kell figyelemmel lenni, hogy amennyiben a közvetlen adózásra vonatkozóan e tekintetben nem fogadtak el közösségi jogi egységesítésére, illetve
24 — See to that effect Case C-336/96 Gilly [1998] ECR I-2793, paragraphs 24 and 30, and Case C-307/97 Saint-Gobain [1999] ECR I-6161, paragraph 57.
24 – Lásd ebben az értelemben a C-336/96. sz. Gilly-ügyben 1998. május 12-én hozott ítélet (EBHT 1998., I-2793. o.) 24. és 30. pontját és a C-307/97. sz.
25 — See to that effect, for example, Case C-427/05 Porto Antico di Genova [2007] ECR I-9303, paragraph 19, and Case C-513/04 Kerckhaert and Morres [2006] ECR I-10967, paragraph 22.
Porto Antico di Genova ügyben 2007. október 25-én hozott ítélet (EBHT 2007., I-9303. o.) 19. pontját és a C-513/04. sz., Kerckhaert és Morres ügyben 2006. november 14-én hozott ítélet (EBHT 2006., I-10967. o.) 22. pontját.
22 — Cited in footnote 12.23 — Cited in footnote 7.
22 – Hivatkozás a 12. lábjegyzetben.23 – Hivatkozás a 7. lábjegyzetben.
In the same vein, Article 58(1)(a) EC expressly provides that ‘Article 56 [EC] shall be without prejudice to the right of Member States … to apply the relevant provisions of their tax-law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence …’.
Hasonlóképpen, az EK 58. cikk (1) bekezdésének a) pontja kifejezetten előírja, hogy az „[EK] 56. cikk rendelkezései nem érintik a tagállamoknak azt a jogát, hogy […] alkalmazzák adójoguk azon vonatkozó rendelkezéseit, amelyek a lakóhely vagy a tőkebefektetés helye alapján az adózók között különbséget tesznek”.
Seen in that light, the place of residence of a taxable person may therefore — as a criterion for the allocation of powers of tax -ation — be objectively relevant as regards the levying of direct taxes.
Ebből a szempontból tehát az adóalany illetékessége – az adóztatási joghatóság államok közötti megosztásának ismérveként – tárgyilagos jelentőséggel bír a közvetlen adók kivetése tekintetében.
The Court has repeatedly emphasised, however, that that provision, in so far as it is an exception to the fundamental principle of the free movement of capital, must be interpreted strictly and that not all tax legislation making a distinction between taxpayers based on their place of residence or the Member State in which they invest their capital is automatically compatible with the Treaty. 28
A Bíróság azonban ismételten hangsúlyozta, hogy a fenti rendelkezést a tőkemozgás szabadságának elvétől való eltérésként szigorúan kell értelmezni, és nem értelmezhető úgy, hogy minden olyan szabályozás, amely az adózók között az illetékesség vagy a tőkebefektetés tagállama alapján különbséget tesz, automatikusan összeegyeztethető a Szerződéssel. 28
It is against that background that, as the Netherlands Government observed, the Court accepted in the Schumacker line of cases that, in relation to direct taxes, the respective situations of residents and nonresidents are not, as a rule, comparable, so that, in tax law, it is possible that the taxpayer’s residence may constitute a factor justifying national rules providing for different treatment as between resident and nonresident taxpayers. 27
E körülmények között, ahogyan a holland kormány megállapította, a Bíróság a Schumacker-ügyekben kifejtett ítélkezési gyakorlatában elfogadta, hogy a közvetlen adók tekintetében általában nem összehasonlítható a belföldi és a külföldi illetőségűek helyzete, azaz az adójogban előfordulhat, hogy az adóalany illetékessége olyan tényezőt jelent, amely igazolja a belföldi és külföldi illetékességű adófizetők tekintetében eltérő bánásmódot előíró nemzeti szabályozást. 27
Also, the exception provided for in Article 58(1)(a) EC is itself limited by Article 58(3) EC, which provides that the national provisions referred to in Article 58(1) EC ‘shall not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments as defined in Article 56 [EC]’.
Ugyancsak, magát az EK 58. cikk (1) bekezdésének a) pontjában előírt eltérést korlátozza az EK 58. cikk (3) bekezdése, amely szerint az EK 58. cikk (1) bekezdésében említett nemzeti intézkedések „nem szolgálhatnak az 56. cikkben meghatározott szabad tőkemozgásra és fizetési műveletekre vonatkozó önkényes megkülönböztetés vagy rejtett korlátozás eszközéül”.
28 — See, for example, Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 37; Manninen, cited in footnote 17, paragraph 28; and Jäger, cited in footnote 18, paragraph 40. 27 — In Schumacker, cited in footnote 12, the Court held, with regard to income tax, that the situation of a resident is different from that of a nonresident ‘in so far as the major part of his income is normally concentrated in the State of residence.
27 – A 12. lábjegyzetben hivatkozott Schumackerügyben hozott ítéletben a jövedelemadó tekintetében a Bíróság kimondta, hogy a belföldi illetőségű adózó helyzete különbözik a külföldiétől „annyiban, hogy jövedelmének nagy része általában a lakóhelye szerinti államban koncentrálódik.
Moreover, that State generally has available all the information needed to assess the taxpayer’s overall ability to pay, taking account of his personal and family circumstances’ (see paragraphs 31 and 33).
Ezen túlmenően ez az állam általában rendelkezik az adóalany átfogó fizetési képességének megállapításához szükséges valamennyi információval, figyelembe véve személyes és családi helyzetét is” (lásd a Schumackerügyben hozott ítélet 31. és 33. pontját).
ARENS-SIKKEN difference in treatment concerned, 31the caselaw discloses certain criteria that the Court has applied to establish whether two situations are objectively comparable with regard to a certain taxation measure.
ARENS-SIKKEN amely igazolhatja az adott eltérő bánásmódot, 31azonban az ítélkezési gyakorlat rávi- lágít egyes olyan ismérvekre, amelyeket a Bíróság annak megállapítására alkalmazott, hogy két helyzet tárgyilagosan összehason-lítható-e bizonyos adózási intézkedésekkel összefüggésben.
As follows in that regard from the caselaw of the Court, for a national measure to be capable of being regarded as compatible with the Treaty provisions on the free movement of capital, the difference in treatment must concern situations which are not objectively comparable or be justified by overriding reasons in the general interest. 29
E tekintetben a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint egy nemzeti rendelkezés csak akkor egyeztethető össze a Szerződésnek a tőke szabad mozgásáról szóló rendelkezéseivel, ha az eltérő bánásmód olyan helyzetekre vonatkozik, amelyek egymással tárgyilagosan nem összehasonlíthatók, vagy ha azt nyomós közérdek igazolja. 29
It can be noted, first, that the Court attaches importance to consistency in the exercise of taxation powers in that, where a Member State has chosen to impose a particular form of tax on nonresidents as well as residents, it follows that residents and nonresidents must also be considered com -parable as regards any deductions relating to that taxation. 32
Elsőként megjegyezhető, hogy a Bíróság fontosnak tartja az adóztatási joghatóság következetes gyakorlását a tekintetben, hogy amennyiben egy tagállam úgy döntött, az adónak egy bizonyos formáját alkalmazza mind belföldi, mind a külföldi illetékességgel rendelkezőkre, akkor belföldi és a külföldi illetékességgel rendelkezőket összehasonlíthatónak kell tekinteni az ezen adónemmel kapcsolatos bármely levonás szempontjából. 32
It is thus clear that what serves in the final analysis as a yardstick is the general principle of equal treatment, or non-discrim-ination, which requires that comparable situations must not be treated differently and that different situations must not be treated in the same way. 30
Az egyértelmű, hogy végeredményben az egyenlő bánásmód vagy a hátrányos megkülönböztetés tilalmának általános elve szolgál támpontként, amely megköveteli, hogy az összehasonlítható helyzeteket ne kezeljék eltérően, és az eltérő helyzeteket ne kezeljék ugyanúgy. 30
Although, in principle, it has to be considered in each specific situation whether a distinguishing criterion like residence is a relevant objective element apt to justify the
Főszabály szerint ugyan minden egyes konkrét helyzetben vizsgálni kell, hogy egy megkülönböztető ismérv, mint amilyen az illetékesség, olyan releváns objektív elem-e,
Thus, in Denkavit, the Court held that as soon as a Member State, either unilaterally or by means of an agreement, imposes a charge to tax on the income, not only of resident shareholders, but also of nonresident shareholders, from dividends which they receive from a resident company, the situation of those nonresident shareholders
A Denkavit-ügyben hozott ítéletében a Bíróság megállapította, hogy attól kezdve, hogy valamely tagállam egyoldalúan vagy egyezmények útján jövedelemadót vet ki a belföldi illetőségű társaságok által nemcsak a belföldi, hanem a külföldi illetőségű részvényeseknek fizetett osztalékra is, e külföldi illetőségű részvényesek helyzete
31 — Cf. in that regard Marks & Spencer, cited in footnote 28, paragraph 38. 32 — See, to this effect, Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273, paragraph 20.
31 – Lásd ebben a tekintetben a 28. lábjegyzetben hivatkozott Marks & Spencer ügyben hozott ítélet 38. pontját. 32 – Lásd ebben az értelemben a 270/83. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 1986. január 28-án hozott ítélet (EBHT 1986., 273. o.) 20. pontját.
See also Opinion of Advocate General Lenz in Case C-250/95 Futura Participations and Singer [1997] ECR I-2471, points 38 and 39.
Lásd továbbá Lenz főtanácsnok C-250/95. sz., Futura Participations és Singer ügyre vonatkozó 1997. május 15-i indítványának (EBHT 1997., I-2471. o.) 38. és 39. pontját.
30 — See to that effect Schumacker, cited in footnote 12, paragraph 30; see also, inter alia, Case C-354/95 National Farmers’ Union and Others [1997] ECR I-4559, paragraph 61; and Case C-148/02 Garcia Avello [2003] ECR I-11613, paragraph 31.
30 – Lásd ebben az értelemben a 12. lábjegyzetben hivatkozott Schumackerügyben hozott ítélet 30. pontját; lásd többek között a C-354/95. sz., National Farmers’ Union és társai ügyben 1997. július 17-én hozott ítélet (EBHT 1997., I-4559. o.) 61. pontját és a C-148/02. sz.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-43/07 becomes comparable to that of resident shareholders.
MAZÁK FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA – C-43/07. SZ.
33 payments to shareholders on the occasion of a repurchase of shares, allowed resident shareholders to deduct the cost of acquisition of those shares, whereas such deduction was denied to nonresident shareholders.
ÜGY hasonló a belföldi illetőségű részvényesek helyzetéhez. 33 képpen, a Bouanich-ügyben hozott ítéletben, a Bíróság olyan szabályozást vizsgált, amely a részvényeknek a bevonás céljából történő benyújtásakor a részvényesnek járó kifizetések adóztatása tekintetében lehetővé tette a belföldi illetékességgel rendelkező részvényesek számára az ezen részvények megszerzési költségeinek levonását, míg ezen levonás a külföldi illetékességgel rendelkező részvényesek számára nem volt lehetséges.
The Court held that, since the cost of acquisition was directly linked to the payment subject to tax, the two categories of taxpayer were, in that regard, in a comparable situation. 35
A Bíróság úgy vélte, hogy mivel a megszerzés költsége közvetlenül kapcsolódott az adózás alá eső kifizetéshez, az adófizetők két kategóriája – e tekintetben – összehasonlítható helyzetben volt. 35
The reasoning of the Court proceeds along similar lines in a number of cases from which it appears that, in so far as the situations of residents and nonresidents are regarded under the tax legislation of a Member State as comparable with regard to a certain form of income, asset or, more generally, taxable event, their situations must also be regarded as comparable when it comes to the taking into account of costs, charges or obligations which are in any way ‘directly linked’ with the income, asset or taxable event on which the tax is levied.
A Bíróság indokolása számos esetben hasonló elvek mentén halad, amelyekből kitűnik, hogy amennyiben a belföldi és a külföldi illetőségű személyek helyzete egy tagállam adózási szabályai alapján összehasonlíthatónak tekinthető a jövedelem, a vagyon egy bizonyos formája, vagy általánosabban, valamely adóköteles ügylet tekintetében, akkor a helyzetüket szintén összehasonlíthatónak kell tekinteni az ezen megadóztatott jövedelemhez, vagyonhoz vagy adóköteles ügylethez bármely módon „közvetlenül kapcsolódó” költségek, díjak vagy kötelezettségek figyelembevétele során.
Against that background it should be noted in the present case, first, that although the applicable succession duties are formally levied on the value of immovable property forming part of the estate of a nonresident, the fact that the inheritance is taxed in the hands of the heirs is not to be overlooked.
Ebben az összefüggésben először is meg kell jegyezni, hogy jelen ügyben, bár formailag az alkalmazandó öröklési illetéket egy külföldi illetőségű személy hagyatékának részét képező ingatlan értéke alapján szabják ki, az a tény, hogy az örökséget az örökösöknél adóztatják meg, nem hagyható figyelmen kívül.
Thus, the case does not exclusively concern the personal situation of the deceased and the responsibility of the Member State of his residence to take account, in accordance with the residence principle invoked by the Netherlands Government, of all his personal circumstances and obligations, as it is the heirs who are the taxable persons under the SW 1956 and liable to tax according to their share in the inheritance.
Az ügy nem kizárólag az örökhagyó személyes helyzetére, valamint – a holland kormány által hivatkozott illetőségi elvnek megfelelően – a lakóhelye szerinti tagállamnak az örökhagyó valamennyi személyes körülményének és kötelezettségének figyelembevételére vonatkozó kötelezettségére vonatkozik, hiszen az örökösök azok, akik az SW 1956 alapján adóalanynak minősülnek, és akik örökrészük arányában az adó megfizetésére kötelesek.
Thus, in Gerritse, the Court held that, by virtue of the fact that the business expenses in question were directly linked to the activity that generated the taxable income in Germany, residents and nonresidents were placed in a comparable situation in that respect, so that residents and nonresidents had also to be treated alike with regard to the deduction of those expenses. 34 Similarly, in Bouanich, the Court examined legislation which, with regard to the taxation of
A Gerritseügyben hozott ítéletében a Bíróság megállapította, hogy azáltal, hogy az érintett működési költségek a Német -országban adóköteles jövedelmet eredményező tevékenységgel közvetlen összefüggésben voltak, a belföldi és a külföldi illetékességgel rendelkezők e tekintetben összehasonlítható helyzetbe kerültek, és erre tekintettel ezen költségek levonása szempontjából is hasonlóan kellett kezelni a belföldi és a külföldi illetékességgel rendelkezőket. 34Hasonló-
34 — See Gerritse, cited in footnote 7, paragraphs 27 and 28.
35 – A 34. lábjegyzetben hivatkozott Bouanich-ügyben hozott ítélet 39. és 40. pontja; a „közvetlen kapcsolat” ismérve tekintetében lásd továbbá a 18. lábjegyzetben hivatkozott Jägerügyben hozott ítélet 44. pontját.
See also as to references to a ‘direct link’ Case C-265/04 Bouanich [2006] ECR I-923, paragraph 40, and Jäger, cited in footnote 18, paragraph 44.
Számomra azonban úgy tűnik, hogy az, hogy mi minősül megfelelő „közvetlen kapcsolat”-nak, nagyon is függ a konkrét összefüggéstől, valamint különösen a szóban forgó adó típusától.
35 — Bouanich, cited in footnote 34, paragraphs 39 and 40; for a further reference to the criterion of ‘direct link’ see also Jäger, cited in footnote 18, paragraph 44.
34 – Lásd a 7. lábjegyzetben hivatkozott Gerritseügyben hozott ítélet 27. és 28. pontját.
It appears to me, however, that what constitutes a sufficiently ‘direct link’ depends very much on the concrete context and, in particular, on the type of tax in question.
A „közvetlen kapcsolat” tekintetében lásd továbbá a C-265/04. sz.
I am therefore not convinced that it is useful or even possible to distinguish, as the Belgian Government suggested, in abstracto between certain degrees of ‘directness’ an obligation or charge may exhibit, for example, with regard to an asset on which a tax is levied.
Bouanich-ügyben 2006. január 19-én hozott ítélet (EBHT 2006., I-923. o.) 40. pontját és a 18. lábjegyzetben hivatkozott Jägerügyben hozott ítélet 44. pontját.
ARENS-SIKKEN far as it provides (under the SW 1956) for succession duties to be levied in both cases, either in the form of inheritance duty or transfer duty.
ARENS-SIKKEN ingatlant, azzal, hogy (az 1956 SW alapján) mindkét esetben öröklési illetékfizetési kötelezettséget ír elő, akár öröklési illeték, akár vagyonátruházási illeték formájában.
It is clear from the case-file that, but for the possibilities of deduction, those two taxes are in principle two sides of the same coin.
Az ügy iratai alapján világos, hogy a levonás lehetőségei kivételével, ez a két adónem elvben ugyanazon éremnek a két oldala.
In particular, in a situation where the heirs were themselves resident in the Netherlands, and to whom the same non-deduct-ibility rule would apparently apply as regards the inheritance of immovable property from a nonresident, one might well ask if the State of residence would really be in a better pos -ition to take into account obligations such as that in issue, which are incurred by the heir due to his overendowment. 36
Különösen olyan esetben, amikor az örökösök maguk Hollandiában rendelkeztek illetékességgel, és akikre az ingatlan külföldi illetőségűtől történő öröklése miatt kétségtelenül ugyanaz a levonást meg nem engedő szabály alkalmazandó, joggal merül fel a kérdés, hogy az illetékesség szerinti tagállam valóban megfelelőbb helyzetben van-e a jelen ügyben szóban forgóhoz hasonló kötelezettségek figyelembevételére, amelyek az örökösnél merülnek fel az általa kapott többlet okán. 36
Secondly, the occasion on which the overendowment debts are incurred is the acquisition through inheritance on which the transfer duties are levied.
Másodsorban, a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások az öröklés útján történt szerzés okán merültek fel, amely tekintetében vagyonátruházási illetékeket szabnak ki.
They are thus directly linked with the transfer to the heirs of the immovable property giving rise to the levying of taxes on inheritance.
Ezek tehát közvetlenül kapcsolódnak az ingatlan örökösökre történő átruházásához, minek okán az örökség tekintetében adót vetnek ki.
In those circumstances, it cannot in my view be sustained that, as regards the deductibility of overendowment debts, the situation of a person who inherits immovable property from a nonresident is objectively different from that of a person who inherits from a resident.
Ilyen körülmények között álláspontom szerint nem tartható fenn, hogy a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások levonhatósága tekintetében egy külföldi illetékességgel rendelkezőtől ingatlant öröklő személynek a helyzete tárgyilagosan különböző legyen egy belföldi illetőségűtől öröklő személyétől.
Accordingly, I fail to see how the mere fact that the deceased was not, at the time of death, resident in the Member State where immovable property forming part of his estate is situated could provide objective justification for denying an heir, in a situation such as that before the referring court, the deduction of overendowment debts incurred on the occasion of the acquisition of that property through inheritance.
Ennek megfelelően nem látom be, hogy a puszta tény, miszerint az örökhagyó halála időpontjában nem rendelkezett illetékességgel a hagyatéka részét képező ingatlan fekvése szerinti tagállamban, a kérdést előterjesztő bíróság előttihez hasonló esetben tárgyilagosan igazolná az ingatlan öröklés útján történő megszerzése révén felmerült kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások levonásának örököstől való megtagadását.