natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hoechst also contends that no request was formulated, on that date, that satisfied the requirements of Section E.1 of the 1996 Leniency Notice, and that no evidence was offered or handed over at that meeting.
A Hoechst úgy érvel továbbá, hogy addig az időpontig nem nyújtottak be az 1996. évi engedékenységi közlemény E. címének (1) bekezdésében meghatározott feltételeknek megfelelő kérelmet, és e találkozó során semmilyen bizonyíték felajánlására, illetve benyújtására nem került sor.
Furthermore, no aspect of the infringement was described and the names of the participating undertakings were not even provided.
Ráadásul a jogsértés semmilyen elemét nem jellemezték, és még a részt vevő vállalkozások nevét sem fedték fel.
On 23 October 1998, the lawyers representing Hoechst and Nutrinova contacted the Commission by telephone in order to request a meeting.
1998. október 23-án a Hoechst és a Nutrinova ügyvédei telefonon felvették a kapcsolatot a Bizottsággal, és találkozót kértek.
On 29 October 1998, during the meeting with the Commission, the lawyers representing Hoechst and Nutrinova formally requested that the undertakings which they represented be treated as principle witnesses of the cooperation.
1998. október 29-én a Bizottsággal történt találkozó folyamán a Hoechst és a Nutrinova ügyvédei hivatalosan kérték, hogy az általuk képviselt vállalkozásokat az együttműködés fő tanúinak tekintse a Bizottság.
In that context, they described the essential aspects of the sorbates cartel, namely the relevant products, the undertakings involved, the anticompetitive conduct and the period in question.
Ezzel összefüggésben leírták a szorbátokra vonatkozó kartell főbb jellemzőit, azaz az érintett termékeket, a részt vevő vállalkozásokat, a versenyellenes magatartásokat és a szóban forgó időszakot.
That oral description of the essential facts was then accepted by the Commission as an act of cooperation.
A főbb tények e szóban történt jellemzését akkor a Bizottság elfogadta együttműködésként.
A comparison with the subsequent findings of the Decision shows that the information provided by Hoechst on that date had been used without restriction in the Decision.
A határozat későbbi megállapításaival történő összehasonlításból kitűnik, hogy a Hoechst által ebben az időpontban szolgáltatott információt a határozat korlátozás nélkül felhasználta.
In particular, the Commission made no findings in the Decision concerning the structure of the cartel that were fundamentally different from the information provided by Hoechst on 29 October 1998.
A Bizottság többek között nem tett a határozatban a kartell szerkezetével kapcsolatos olyan megállapításokat, amelyek alapvetően különböztek volna a Hoechst által 1998. október 29-én nyújtott információktól.
On 13 November 1998, Chisso’s lawyers gave, for the first time, an oral account of the sorbates cartel.
A Chisso ügyvédei először 1998. november 13-án jellemezték szóban a szorbátokra vonatkozó kartellt.
It was only on that date that Chisso’s identity was disclosed.
Csupán ezen időpontban fedték fel a Chisso kilétét.
Hoechst subsequently sent a number of written communications to the Commission, namely in December 1998, March and April 1999 and till later on various occasions.
A Hoechst ezt követően több írásbeli közlést nyújtott be a Bizottsághoz: 1998 decemberében, 1999 márciusában és áprilisában, valamint számos későbbi alkalommal.
Hoechst’s contribution of 19 March 1999 was the first written contribution confirming, in the form of a ‘company statement’, the constituent elements of the cartel.
A Hoechst 1999. március 19-i hozzájárulása volt az első „vállalkozási nyilatkozat” formában tett írásbeli hozzájárulás, amely megerősítette a kartell alkotóelemeit.
The first company statement from Chisso was not made until 20 April 1999.
A Chisso által tett első vállalkozási nyilatkozatra csupán 1999. április 20-án került sor.
None of the other undertakings which participated in the infringement contacted the Commission during that first stage of the procedure.
A jogsértésben részt vett többi vállalkozás nem lépett kapcsolatba a Bizottsággal az eljárás ezen első szakasza során.
Those facts show that Hoechst was the first to provide the Commission with ‘decisive evidence’ within the meaning of the 1996 Leniency Notice, and it did so orally.
E tények alátámasztják, hogy az 1996. évi engedékenységi közlemény értelmében a Hoechst szolgáltatott elsőként – szóban – „meghatározó bizonyítékokat” a Bi zottságnak.
Hoechst adds that it is consistent with the Commission’s practice for an undertaking to be regarded as being the first to cooperate, even if it initially provides oral evidence, provided that that evidence satisfies the ‘decisive evidence’ criterion and that it is then confirmed in writing and supplemented.
A Hoechst hozzáfűzi, hogy a Bizottság gyakorlatával összhangban áll az, hogy elsőként együttműködőnek tekintsenek valamely vállalkozást, még ha először csak szóbeli bizonyítékokat szolgáltat is, amennyiben ezek megfelelnek a „meghatározó bizonyíték” feltételeinek, és azok a későbbiekben írásban megerősítésre és kiegészítésre kerülnek.
That oral evidence already enables the Commission to carry out an inquiry and to undertake inspections or send requests for information.
E szóbeli bizonyítékok már lehetővé teszik a Bizottság számára, hogy vizsgálatot indítson, ellenőrzéseket végezzen, vagy információkéréseket küldjön.
The written form of cooperation is not required either by the 1996 Leniency Notice or by the 2002 Leniency Notice.
Az együttműködés írásbeli formáját nem követeli meg sem az 1996. évi engedékenységi közlemény, sem a 2002. évi engedékenységi közlemény.
Hoechst contends at this point that the Commission has been obstructive in so far as, first, it promised to warn Chisso if any other undertakings should overtake it and, second, it abruptly refused to recognise the oral contributions as acts of cooperation, thus going back on its earlier approach.
A Hoechst kiemeli e ponton, hogy a Bizottság hozzáállása hátráltató volt, amenynyiben először is ígéretet tett a Chissonak, hogy figyelmezteti, ha más vállalkozások megelőznék, és amennyiben másodszor hirtelen elutasította a szóbeli hozzájárulások együttműködésnek minősítését, ellentmondva korábbi álláspontjának.
Hoechst refers, on the latter point, to the Commission’s letter of 19 January 1999 in which it considered that Hoechst had ceased to cooperate, to Hoechst’s letter of 28 January 1999 expressing its incomprehension on that matter, to the telephone interview of 5 March 1999 during which the Commission indicated that the time for ‘inconclusive’ meetings was over, and also to the Commission’s letter of 29 March 1999 in which it refused to receive oral testimony from Hoechst.
A Hoechst ez utóbbi kérdéssel kapcsolatban hivatkozik a Bizottság 1999. január 19-i levelére, amelyben ez utóbbi úgy találta, hogy a Hoechst abbahagyta az együttműködést; a Hoechst 1999. január 28-i levelére, amelyben ez utóbbi kifejezte ezzel kapcsolatos értetlenségét; az 1999. március 5-i telefonbeszélgetésre, amelynek során a Bizottság kifejtette, hogy a „véget nem érő” találkozók ideje lejárt; valamint a Bizottság 1999. március 29-i levelére, amelyben nem fogadta el a Hoechst szóbeli tanúvallomásait.
That approach constitutes a breach of the right to a fair hearing and of the principle of sound administration.
E hozzáállás sérti a tisztességes eljáráshoz való jogot, valamint a gondos ügyintézés elvét.
Hoechst also observes that since then the Commission’s practice has been to accept undertakings’ requests and acts of cooperation in oral form.
A Hoechst kifejti továbbá, hogy a Bizottság azóta követett gyakorlata szóbeli formában is elfogadja a vállalkozások kérelmeit és együttműködését.
The Commission’s approach also gives an impression of unfairness in so far as, on the contrary, Chisso’s oral testimony was accepted.
A Bizottság hozzáállása az önkényesség benyomását kelti, amennyiben – a fentiekkel ellentétben – a Chisso szóbeli tanúvallomását elfogadta.
In any event, even if the Commission — contrary to its then practice and to its more recent practice — were to consider only the written information, Hoechst’s written communication of 19 March 1999 was the first written document submitted on behalf of an undertaking and confirming information given orally.
Mindenesetre, még amennyiben a Bizottságnak – ellentétben az akkori és közelmúltbeli gyakorlatával – csak az írásbeli tájékoztatást kell is figyelembe vennie, a Hoechst 1999. március 19-i írásbeli közlése volt az első – valamely vállalkozás nevében benyújtásra került – írásbeli bizonyíték, amely megerősítette a szóban elhangzott információkat.
The production of minutes of meetings by Chisso on 13 November 1998 cannot be characterised as the first written cooperation, since those documents are incomprehensible and make sense only by reference to the account of the facts first provided by Hoechst on 29 October 1998.
A megbeszélésekről szóló beszámolóknak a Chisso általi, 1998. november 13-án történt benyújtása nem tekinthető első írásbeli együttműködésnek, amennyiben ezen iratok érthetetlenek, és csupán azon tények előadásán keresztül nyernek értelmet, amelyeket elsőként a Hoechst szolgáltatott 1998. október 29-én.
The lack of probative force of the documents provided by Chisso is also apparent from the fact that the Commission considered it necessary to conduct a further hearing of Chisso’s employees on 9 December 1998.
A Chisso által benyújtott iratok meggyőző erejének hiánya abból is kitűnik, hogy a Bizottság szükségesnek találta a Chisso alkalmazottainak újbóli meghallgatását 1998. december 9-én.
Furthermore, the minutes provided by Chisso refer to only some meetings in 1995 and 1996.
Ráadásul a Chisso által benyújtott beszámolók csupán az 1995. és 1996. év bizonyos találkozóira vonatkoznak.
For the longer period from 1978 to 1994, Chisso did not submit any written document on 13 November 1998.
A jelentősen hosszabb, 1978-tól 1994-ig tartó időszak tekintetében a Chisso 1998. november 13-án semmilyen írásbeli bizonyítékot nem szolgáltatott.
In addition, that ‘evidence’ is not used in the Decision to establish the activity of the cartel and is therefore not ‘decisive’.
Egyébként e „bizonyítékok” nem kerültek felhasználásra a határozatban a kartell tevékenységeinek meghatározását illetően.
Hoechst emphasises, in that regard, that in a Commission internal memo of 9 November 1998, communicated in the context of access to the file, it is stated that Chisso’s lawyers ‘were the first to offer their cooperation and were then overtaken by subsequent events in which other undertakings provided useful information before them’.
A Hoechst e tekintetben kiemeli, hogy a Bizottság 1998. november 9-i belső feljegyzése, amelyet vele az aktába való betekintés keretében közöltek, kifejti, hogy a Chisso ügyvédei „ajánlották fel elsőként az együttműködésüket, azonban későbbi események, amelyeknek keretében más vállalkozások előbb nyújtottak hasznos információkat, megelőzték őket”.
Hoechst further submits that the Commission cannot criticise it on the ground that the explanations provided on the agreements differ on certain points from those used in the Decision and at the same time accept that the information provided by Chisso, which thereby obtained immunity, does not cover the entire infringement period or all the details of the cartel.
A Hoechst hozzáfűzi, hogy a Bizottság nem róhatja neki fel azon tényt, hogy a megállapodásokkal kapcsolatban nyújtott magyarázatok bizonyos kérdésekben eltérnek a határozatban megállapított tényektől, amikor ugyanakkor elfogadja a Chisso által nyújtott azon információkat, amelyek alapján ez utóbbi mentességben részesült, és amelyek nem fedik le a jogsértés teljes időtartamát, sem a kartell valamennyi részletét.
The Commission emphasises primarily, as regards its internal memo of 9 November 1998 on which Hoechst relies, that the Commission officials’ informal assessment at an early stage of the proceedings cannot prejudge the decision adopted by the Commission itself.
A Bizottság mindenekelőtt a Hoechst által hivatkozott 1998. november 9-i bizottsági belső feljegyzést illetően kiemeli, hogy az eljárás korai szakaszában a Bizottság tisztviselőinek nem hivatalos értékelése nem befolyásolja a Bizottság határozatát magát.
For the remainder, the Commission takes pains to correct the way in which Hoechst describes the course of the events in this case.
A továbbiakat illetően a Bizottság ki kívánja javítani a tények sorrendjének Hoechst általi leírását.
First, as regards the meeting of 29 September 1998 — which concerned two cases, including the sorbates case, and which was held between 16.30 and 18.30 —, the Commission asserts that the lawyers were acting on behalf of Chisso, as may be seen from recital 4 to the Decision.
Először is, az 1998. szeptember 29-i találkozót illetően – amely két ügyre vonatkozott, köztük a szorbátokra, és amelyre 16 óra 30 és 18 óra 30 között került sor –, a Bizottság előadja, hogy az ügyvédek a Chisso nevében jártak el, amint az a határozat (4) preambulumbekezdéséből is kitűnik.
The Commission observes, in that regard, that there are two internal memos relating to that meeting.
A Bizottság e tekintetben arra emlékeztet, hogy két belső feljegyzés is vonatkozik e találkozóra.
As regards, the internal memo dated 2 October 1998, relating to a meeting on sorbic acid, the Commission states that the Commission’s then Deputy Director-General for Competition met Chisso’s lawyers between 16.30 and 17.30.
A szorbinsavval kapcsolatos találkozóra vonatkozó, 1998. október 2-i belső feljegyzést illetően a Bizottság kifejti, hogy a Bizottság Versenyjogi Főigazgatóságának tényálláskori főigazgató-helyettese találkozott a Chisso ügyvédeivel 16 óra 30 és 17 óra 30 között.
The Commission also observes that that internal memo mentions the ‘company Chisso’.
A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy e belső feljegyzés említi a „Chisso vállalkozást”.
That proves that Chisso’s lawyers referred to their client by name.
Ez bizonyítja, hogy a Chisso ügyvédei megnevezték ügyfelüket.
Had they not done so, the author of the memo would not have been made aware of the identity of that undertaking.
Ha ezt nem tették volna, a feljegyzés szerzője nem értesülhetett volna e vállalkozás kilétéről.
The fact that the internal memo of 2 October 1998 makes reference to an ‘undertaking unknown’ is not inconsistent.
Azon tény, hogy az 1998. október 2-i belső feljegyzés „ismeretlen vállalkozásra” hivatkozik, nem ellentmondásos.
That indicates solely the reference under which the meeting with the lawyers had been agreed.
Kizárólag azt jelzi, hogy milyen hivatkozással került sor az ügyvédekkel való találkozó megbeszélésére.
Furthermore, the fact that that memo mentions another undertaking involved in the context of another procedure is a mere typographical error.
Egyébként azon tény, hogy e feljegyzés egy másik eljárásban érintett másik vállalkozást is említ, egyszerű elírás.
The undertaking referred to was really Chisso.
Az érintett vállalkozás valójában a Chisso volt.
As regards the internal memo dated 1 October 1998 (which covers two cases, including the sorbic acid case), the Commission emphasises that two officials joined the meeting from 17.30.
Az 1998. október 1-i (két ügyre, köztük a szorbinsavra vonatkozó) belső feljegyzést illetően a Bizottság kiemeli, hogy két tisztviselő 17 óra 30-kor csatlakozott a megbeszéléshez.
The explanation for the fact that that internal memo mentions that the undertaking wishing to provide information on a cartel in the sorbates sector was not identified lies in the fact that Chisso was not named before the two officials concerned, one of whom is the author of the internal memo.
Azon tény, hogy a belső feljegyzés kifejti, hogy a szorbátokra vonatkozó kartellel kapcsolatban információkat nyújtani kívánó vállalkozás kilétét nem fedték fel, azzal a körülménnyel igazolható, hogy a Chissot nem nevezték meg a két szóban forgó tisztviselő előtt, akik egyike a belső feljegyzés szerzője.
Second, it is incorrect to assert that Hoechst described the main aspects of the sorbates cartel at the meeting of 29 October 1998.
Másodszor, téves az az állítás, miszerint a Hoechst leírta a szorbátokra vonatkozó kartell főbb elemeit az 1998. október 29-i találkozó során.
Hoechst itself stated in a letter of 27 October 1998, moreover, that it proposed a ‘first discussion designed to clarify the other details’.
A Hoechst egyébként maga is kifejtette 1998. október 27-i levelében, hogy „a további részletek tisztázására irányuló első megbeszélés[ről]” volt szó.
According to the Commission’s internal memo of 6 November 1998, Hoechst stated at the beginning of the meeting that it needed more time to obtain information in sufficient detail, in order to supply full information.
A Bizottság 1998. november 6-i belső feljegyzés szerint a Hoechst a találkozón elején kifejtette, hogy teljes körű információk nyújtása végett több időre van szüksége a kellően részletekbe menő tájékozódáshoz.
The information provided by Hoechst at that meeting of 29 October 1998 was very general and the facts were described in very vague terms.
A Hoechst által a 1998. október 29-i találkozó során szolgáltatott információ igen általános volt, a tényeket pontatlan kifejezésekkel írta le.
Furthermore, Hoechst mentioned half-yearly meetings at which no specific agreement had been concluded.
A Hoechst egyébként félévi találkozókat említett, amelyek során semmilyen megállapodás nem született.
It also referred to the informal and social nature of the meetings (recital 456 to the Decision).
Ezenkívül hangsúlyozta a találkozók informális és kötetlen jellegét (a határozat (456) preambulumbekezdése).
In the relevant part of the section of the Decision devoted to the description of the events (recitals 79 to 251), the Commission did not refer once to the statements made by Hoechst on 29 October 1998.
A határozat ténymegállapításának releváns részében ((79)–(251) preambulumbekezdés) a Bizottság egyszer sem hivatkozott a Hoechst 1998. október 29-i nyilatkozataira.
Hoechst’s comments concerning the agreements also differed considerably from the facts indicated in the Decision.
A Hoechstnek a megállapodásokra vonatkozó észrevételei egyébként jelentősen eltértek a határozatban megállapított tényektől.
Third, the Commission contends that Hoechst was not ready to cooperate fully until 19 March 1999.
Harmadszor, a Bizottság kiemeli, hogy a Hoechst 1999. március 19-ig nem volt hajlandó teljes mértékben együttműködni.
That is clear from the letters of 21 December 1998 and 28 January 1999 in which Hoechst informed the Commission that, owing to the criminal and civil proceedings pending in the United States, it had decided not to provide all the useful information at that time, or the documents or evidence of the cartel available to it.
Ez világosan kitűnik az 1998. december 21-i és az 1999. január 28-i levelekből, amelyekben a Hoechst arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy az Egyesült Államokban függőben lévő büntetőjogi és polgári jogi eljárások miatt úgy döntött, hogy egyelőre nem kívánja benyújtani az összes hasznos információt, sem a kartellre vonatkozóan rendelkezésére álló összes iratot, illetve bizonyítékot.
In the letter of 19 January 1999, the Commission stated however that that attitude constituted a refusal to cooperate within the meaning of the 1996 Leniency Notice.
1999. január 19-i levelében a Bizottság pedig kifejtette, hogy e hozzáállás az együttműködés megtagadásának minősül az 1996. évi engedékenységi közlemény értelmében.
In acting as it did, Hoechst assumed the risk of being fined.
Így cselekedve tehát a Hoechst vállalta annak kockázatát, hogy a Bizottság bírságot szab ki vele szemben.
Contrary to what Hoechst appears to contend, the Commission emphasises that the failure to take the oral contributions into account was not inconsistent with the practice observed at the time.
Ellentétben a Hoechst állításaival, a Bizottság kiemeli, hogy a szóbeli hozzájárulások figyelmen kívül hagyása nem sértette meg az akkori gyakorlatot.
That practice changed only after the adoption of the 2002 Leniency Notice.
E gyakorlat csak a 2002. évi engedékenységi közlemény elfogadása után változott.
Furthermore, as regards the objection relating to obstruction during the proceedings, the Commission emphasises that, in its letter of 29 March 1999, on which Hoechst relies, it stated that if Hoechst wished to benefit from the 1996 Leniency Notice it must at least provide information, documents or other evidence contributing to establishing the existence of the cartel.
Egyébként az eljárás alatti hátráltatásra alapított kifogást illetően a Bizottság kiemeli, hogy a Hoechst által hivatkozott 1999. március 29-i levelében kifejtette, hogy amenynyiben a Hoechst részesülni kíván az 1996. évi engedékenységi közlemény kedvezményeiben, legalább olyan információkat, iratokat vagy más bizonyítékokat kell benyújtania, amelyek hozzájárulnak a kartell fennállásának megállapításához.
Those words are the words of Section D, paragraph 2, first indent, of the 1996 Leniency Notice.
E megfogalmazás az 1996. évi engedékenységi közlemény D. pontja (2) bekezdése első albekezdésének megfogalmazása.
The letter of 29 March 1999 therefore indicates that, in the Commission officials’ view, Hoechst did not thus far even fulfil the conditions of that first indent.
Az 1999. március 29-i levél tehát megállapítja, hogy mindezidáig – a Bizottság tisztviselői szerint – a Hoechst még az első albekezdés feltételeit sem teljesítette.
The minute drawn up by Hoechst’s lawyers of certain parts of the telephone conversation of 5 March 1999 with the Commission official responsible for the case does not indicate otherwise.
A Hoechst ügyvédei által – a Bizottság tisztviselőjével 1999. március 5-én folytatott telefonbeszélgetés egyes részeiről – készített beszámolóból semmi más nem tűnik ki.
That does not constitute obstruction, but provides a true account of the situation in accordance with the 1996 Leniency Notice.
Nincs itt szó hátráltatásról, csupán a helyzet valós leírásáról az 1996. évi engedékenységi közleménynek megfelelően.
Fourth, the Commission submits that it is incorrect to assert that Chisso handed over a small number of documents at the meeting of 13 November 1998.
Negyedszer, a Bizottság úgy érvel, hogy helytelen lenne azt állítani, hogy a Chisso csekély számú iratot nyújtott be az 1998. november 13-i találkozó során.
In the internal memo of 19 November 1998, the Commission refers to several documents relating to contacts between competitors in 1995 and 1996.
Az 1998. november 19-i belső feljegyzésben a Bizottság több, a versenytársak között az 1995. és 1996. év során fennálló kapcsolatokra vonatkozó iratot is említ.
Those documents are agenda of meetings and personal notes.
Ezen iratok a találkozók napirendjei és személyes feljegyzések.
Furthermore, Chisso submitted tables with the target prices agreed for the entire period of the cartel.
A Chisso ezenfelül a megállapodott árcélokkal kapcsolatos táblázatokat nyújtott be a kartell egész időtartamára vonatkozóan.
That written evidence, which was also explained orally, assumed decisive importance for the Commission in the adoption of the Decision (recital 440 to the Decision), since, for the first time during the administrative procedure, they made it possible to prove the infringement, even though that evidence did not cover all the period found or all the details of the cartel.
Ezen írásbeli bizonyítékok, amelyeket szóban is részletezett, a Bizottság számára döntő jelentőséggel bírtak a határozat elfogadásakor (a határozat (440) preambulumbekezdése), mivel lehetővé tették – a közigazgatási eljárás során először – az elkövetett jogsértés bizonyítását, még ha e bizonyítékok nem fedték is le a megállapított időtartam egészét, sem a kartell valamennyi részletét.
It cannot be inferred from the promise given to Chisso at that meeting to warn it that that undertaking did not yet satisfy the conditions to benefit from immunity.
A Chissonak e találkozó folyamán ígért figyelmeztetés nem enged arra következtetni, hogy e vállalkozás nem teljesítette még akkoriban a mentesség feltételeit.