natgillin/translations-raw huggingface dataset:
However, Note 92FUND/EXC.34/6/Add.1 by the Director of the International Oil Pollution Compensation Fund of 20 September 2006, http://www.iopcfund-docs.org/ds/pdf/92exc34-6eadd1.pdf, p. 8, states, on the basis of the investigations in progress at the time, that Total could not detect the ship’s defects.
Mindazonáltal a FIPOL egyezmény igazgatójának 2006. szeptember 20-i 92FUND/EXC.34/6/Add.1 jegyzéke, http://www.iopcfund-docs.org/ds/pdf/92exc34-6eaddl.pdf, 8. o., az abban az időpontban rendelkezésre álló vizsgálatok alapján megállapította, hogy a Total nem ismerhette fel a hajó hibáit.
70 — Van de Walle and Others (cited in footnote 27, paragraph 55).
70 – A Van de Walle és társai ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 27. lábjegyzetben) 55. pontja.
national courts to examine whether the production of the waste can also be attributed to Total France.
hogy a Total France-nak a hulladék termelése betudható-e.
It is thus possible that Total France is responsible for bearing the cost of disposing of the oil waste because it produced the heavy fuel oil, but also in the event that it produced the oil waste.
Így a Total France oldalán felmerül az olajszennyezés ártalmatlanításával kapcsolatosan felmerülő költségekért való felelősség, mivel ő állította elő a nehézfűtőolajat, és akkor is, ha ő termelte az olajhulladékot.
Total International Ltd can be ordered to bear the cost only if it produced the oil waste.
A Total international Ltd. csak abban az esetben kötelezhető a költségek viselésére, ha az olajhulladékot ő termelte.
Selection of the party responsible for bearing the costs under Article 15 of the Waste Framework Directive in accordance with the polluterpays principle
A szennyező fizet elve alapján a hulladékkeretirányelv 15. cikkének megfelelően a költségek viselőjének kiválasztásáról
However, the Court has given a different interpretation to Article 15 of the Waste Framework Directive.
A Bíróság azonban másképpen értelmezte a hulladékkeretirányelv 15. cikkét.
The judgment in Van de Walle concerned fuel leaked from a service station which contaminated the surrounding land.
A Van de Walleügyben hozott ítéletben egy benzinkút tartályaiból kiszivárgott üzemanyagról volt szó, amely a környező földterületet beszennyezte.
The responsible party in principle was the manager of the service station, who had bought the fuel to meet the service station’s operating needs, was therefore the holder and, for the purpose of his operations, had it in stock when it became waste within the meaning of Article 1(b) of Directive 75/442.
A felelős ezért főszabály szerint a benzinkút üzemeltetője, aki az üzemanyagot a saját üzletének vásárolta, ezért annak birtokosa volt, és azt a tevékenységének körében tárolta, amikor az üzemanyag a 75/442 irányelv 1. cikkének b) pontja értelmében hulladékká vált.
73 Only if exceptionally the poor condition of the service station’s storage facilities and the leak of hydrocarbons could be attributed to a disregard of contractual obligations by the petroleum undertaking which supplied that service station, or to any actions which could render that undertaking liable, could that undertaking be responsible.
73Az említett társaság csak akkor lehetne felelős, ha a benzinkút tárolóberendezéseinek rossz állapota és az üzemanyag kiszivárgása a benzinkutat ellátó kőolajtársaság szerződési kötelezettségeinek megszegésére, vagy más olyan visszaélésére vezethető vissza, amely a felelősségét megalapítja,.
Then the activities of that undertaking could be considered to have produced waste within the meaning of Article 1(b) of Directive 75/442 and it could accordingly be regarded as the holder of the waste. 74
Ebben az esetben a 75/442 irányelv 1. cikkének b) pontja értelmében ennek a kőolajtársaságnak a tevékenysége során keletkeznének a hulladékok, és emiatt az érintett vállalkozás lenne tekinthető a hulladékok birtokosának. 74
The question also arises whether Total France and possibly Total International Ltd must bear the cost of disposing of the oil waste because they fall within the group of persons referred to in Article 15 of the Waste Framework Directive.
A továbbiakban az a kérdés merül fel, hogy a Total France és esetleg a Total international Ltd. már azért is kötelesek az olajhulladék ártalmatlanításának költségeit viselni, mert a hulladékkeretirányelv 15. cikkében meghatározott személyi körhöz tartoznak.
According to the Court, the cost is therefore to be borne by the person who produced the waste.
A Bíróság álláspontja szerint így a költségeket annak kell viselnie, aki a hulladékot termelte.
75 However, Article 15 designates only the group of those who may pos-
75A 15. cikkben említett személyek ezzel szemben csak a lehetséges
73 — Van de Walle and Others (cited in footnote 27, paragraph 59).
73 – A Van de Walle és társai ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 27. lábjegyzetben) 59. pontja.
74 — Van de Walle and Others (cited in footnote 27, paragraph 60).
74 – A Van de Walle és társai ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 27. lábjegyzetben) 60. pontja.
75 — Van de Walle and Others (cited in footnote 27, paragraph 58).
75 – A Van de Walle és társai ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 27. lábjegyzetben) 58. pontja.
In fact, the Commission seems to take the view that all those referred to in Article 15 of the Waste Framework Directive may be required to bear the cost of disposing of waste.
A Bizottság úgy tűnik, hogy valóban abból indul ki, hogy a hulladékkeretirányelv 15. cikkében említettek valamennyien kötelezhetők a hulladékártalmatlanítás költségeinek viselésére.
On the other hand, at the hearing the United Kingdom maintained that Article 15 of the Waste Framework Directive does not establish any rules on liability, in
Ezzel szemben az Egyesült Királyság a tárgyaláson azt az álláspontot képviselte, hogy a hulladékkeretirányelv 15. cikke nem tartalmaz a felelősségre vonatkozó szabályokat, különösen, mivel abban
sibly be responsible for bearing the cost, from whom it is necessary to select the person who is to bear the costs, in accordance with the polluterpays principle.
COMMUNE DE MESQUER költségviselők körét jelzik, akik közül a szenynyező fizet elv alapján kell kiválasztani azt, aki a költségek viselésére köteles.
Nevertheless, some rules on dealing with waste impose the cost of its disposal in principle on the producer of the product which became waste.
Mindazonáltal egyes szabályozások a hulladékká átalakult termék ártalmatlanításának költségeit főszabály szerint annak gyártójára terhelik.
In this connection the Commission refers to Directive 2006/66/EC of 6 September 2006 on batteries and accumulators and waste batteries and accumulators and repealing Directive 91/157/EEC, 77Article 8 of which provides that producers of batteries and accumulators are to bear the costs of their disposal as waste.
A Bizottság ebben az összefüggésben az elemekről és akkumulátorokról, valamint a hulladékelemekről és akkumulátorokról, továbbá a 91/157/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. szeptember 6-i 2006/66/EK irányelvre 77utal, amelynek a 8. cikke előírja, hogy az elemek és akkumulátorok gyártója azok hulladékká válását követően köteles az ártalmatlanításuk költségeit viselni.
78 In addition, under Article 15 of European Parliament and Council Directive 94/62/EC of 20 December 1994 on packaging and packaging waste 79 the Member States may impose the costs of disposal under the law on waste on the producer of the packaging. 80
78A tagállamok a csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló, 1994. december 20-i 94/62/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 7915. cikke szerint is a csomagolás termelőjére terhelhetik a csomagolási hulladék ártalmatlanításának költségeit. 80
This interpretation of the polluterpays principle, as a principle governing the apportionment of costs, is consistent with other language versions which — unlike the German version — do not use a notion of causality, but state that the polluter pays (polluter pays, pollueur-payeur).
A szennyező fizet elvnek mint a költségek viselésére kötelezés elvének ez az értelmezése megfelel a többi nyelvi változatnak is, amely nem az okozatosság fogalmát használja, hanem azt mondja ki, hogy a szenynyező fizet (polluter pays, pollueur-payeur).
Accordingly, the Court has interpreted the polluterpays principle as an expression of the proportionality principle, which requires the Member States — and the Community legislature — to refrain from imposing on anyone costs that are unnecessary having regard to the circumstances.
Ennek megfelelően a Bíróság a szennyező fizet elvét az arányosság elve kifejeződéseként érti, ami a tagállamok – és a közösségi jogalkotó – számára azt írja elő, hogy senkit ne kötelezzenek a költségek viselésére, akit a körülményekre tekintettel nem szükséges kötelezni.
76In the case at issue the question was whether agriculture could be called on to reduce nitrate discharges more than is commensurate with its proportion of the total amount.
76 A konkrét ügy arról szólt, hogy a mezőgazdaság nagyobb mértékben kötelezhető-e a nitrátszennyezés csökkenésére, mint amekkora a saját részesedése az összkibocsátásban.
With regard to the law on waste, it can be inferred, first of all, that a person cannot bear the cost of disposing of waste which comes from others.
A hulladékjogra vonatkoztatva ebből mindenekelőtt az következik, hogy azon hulladék ártalmatlanításának a költségeit nem kell viselni, amely más tevékenységéből származik.
Those rules have their basis in the fact that Article 15 of the Waste Framework Directive, and in particular the polluterpays principle referred to therein, do not constitute clear and definitive rules on responsibility for costs.
Ezeknek a szabályoknak a jogalapja abban keresendő, hogy a hulladékkeretirányelv 15. cikke és különösen az abban hivatkozott szennyező fizet elv a költségek viselésére vonatkozóan nem tartalmaz világos és kimerítő szabályozást.
The polluterpays principle can and must be clarified further.
A szennyező fizet elvét lehet, és kell is tovább pontosítani.
This is a priority task for the legislature.
Ez a feladat elsősorban a jogalkotó feladata.
If a product becomes waste, the final holder is in principle the producer of the waste since he discards the product.
Ha egy termék átalakul hulladékká, főszabály szerint a termék utolsó birtokosa lesz a hulladék termelője, mivel ő az, aki a terméktől megválik.
As Total argues, responsibility for costs on the part of the producer of the product — as is possible under Article 15 of the Waste Framework
Ahogy a Total előadja, a termék gyártójának a költségekért való felelőssége – ahogy az a hulladékkeretirányelv 15. cikke szerint lehetséges – ellentétben állónak tűnik a szennyező fizet elvvel.
79 — OJ 1994 L 365, p. 10.
79 – HL L 365., 10. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 13. kötet, 349. o.
80 — Order in Case C-26/05 Plato Plastik Robert Frank [2006] ECR I-24, paragraph 34.
80 – A C-26/05. sz. Plato Plastik Robert Frank ügyben 2006. február 16-án hozott végzés (EBHT 2006., I-24. o.) 34. pontja.
76 — Case C-293/97 Standley and Others [1999] ECR I-2603, paragraph 52.
76 – A C-293/97. sz., Standley és társai ügyben 1999. április 29-én hozott ítélet (EBHT 1999., I-2603. o.) 52. pontja.
Courts must apply and if necessary interpret that clarification and possibly verify whether it respects the limits of the polluterpays principle.
A bíróságok ezt a pontosítást kötelesek alkalmazni, szükség esetén értelmezni és bizonyos körülmények között abban a tekintetben felülvizsgálni, hogy az a szenynyező fizet elvének korlátait figyelembe vette-e.
That principle is the criterion for any national transposition of Article 15 of the Waste Framework Directive, but it is also binding on the Community legislature since it is laid down in Article 174(2) of the Treaty as the basis for environmental policy.
Ez az elv a mércéje a hulladékkeretirányelv 15. cikke valamennyi nemzeti jogba történő átültetésének, egyidejűleg a közösségi jogalkotót is köti, mivel az a Szerződés 174. cikkének (2) bekezdésében a környezeti politika egyik alapjaként került megfogalmazásra.
Responsibility for costs on the part of the producer has some benefits.
A gyártó költségekért fennálló felelősségének van néhány előnye.
If the producer has to pay for disposal, there is an incentive to design the product in such a way that it can be disposed of as inexpensively as possible.
Ha ő köteles viselni az ártalmatlanítás költségeit, ezáltal ösztönözve van arra, hogy a terméket úgy alakítsa ki, hogy az lehetőség szerint költségtakarékosan ártalmatlanítható legyen.
This is consistent with the objective laid down in the third indent of Article 174(1) EC of prudent and rational utilisation of natural resources and the principle under Article 174(2) EC that environmental damage should as a priority be rectified at source.
Ezáltal biztosítható az EK 174. cikk (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében írásba foglalt cél, a természeti erőforrások körültekintő és ésszerű hasznosítása, és a 174. cikk (2) bekezdésében megfogalmazott elv tiszteletben tartása, miszerint a környezeti károkat elsődlegesen a forrásuknál kell elhárítani.
At the same time, the producer can integrate disposal costs into the price and pass them on to the final holder as the actual producer of the waste.
A gyártó egyidejűleg az ártalmatlanítás költségeit beszámíthatja a vételárba, és azt ezáltal az utolsó birtokosra mint a hulladék tulajdonképpeni termelőjére átháríthatja.
Lastly, this arrangement for costs removes any incentive for the final holder to dispose of the product illegally in order to save disposal costs.
Végül ezzel a költségviselési szabályozással elkerülhető, hogy a dolog utolsó birtokosát arra ösztönözzék, hogy a terméktől az ártalmatlanítás költségeinek megtakarítása céljából jogellenes úton váljon meg.
There is however a need to strike a balance between certain of the objectives and principles mentioned in Article 174.
Bizonyos, a 174. cikkben meghatározott célok és elvek egymással szemben is mérlegelendők.
The implementation of those criteria is also complex.
A feltételeknek az alkalmazása is összetett.
The review by the Court must therefore necessarily be limited to the question whether there was a manifest error of appraisal regarding the conditions for the application of Article 174 EC. 81
Ezért a bíróság általi utólagos felülvizsgálatnak szükségszerűen arra a kérdésre kell korlátozódnia, hogy valamely szabályozás elfogadásakor az EK 174. cikk alkalmazási feltételeit nyilvánvalóan helytelenül ítélték-e meg, vagy sem. 81
However, the special rules on the responsibility of the producer also suggest that the imposition of the disposal costs on the producer of the product requires express provision to that effect.
A gyártó felelősségéről szóló különös szabályok azonban azt is alátámasztják, hogy a termék gyártójának az ártalmatlanítás költségeivel való megterhelése egy ilyen kifejezett szabályozást igényel.
In particular, the benefits described occur only if the producer and the final holder are aware of the arrangements governing costs.
Az említett előnyök csak akkor érvényesülnek, ha a gyártó és az utolsó birtokos a költség viselésének szabályait ismerik.
Against this background, there can be no objection in principle to a decision by the Community legislature or by the national legislature to order the producer of a product from which waste came to bear the cost of its disposal.
Ezen megfontolások alapján főszabály szerint nem kifogásolható a közösségi jogalkotó vagy a nemzeti jogalkotó valamely döntése, hogy a termék gyártóját kötelezze a termékből származó hulladék ártalmatlanítása költségeinek viselésére.
In the case of most products the producer must assume that they will become waste at some time when they are used as intended.
A termékek jelentős részénél ugyanis már a gyártónak számítania kell arra, hogy a termék a rendeltetésszerű használat következtében valamikor hulladékká alakul át.
By producing economic goods the producer therefore causes waste and is therefore also responsible in accordance with the polluterpays principle.
A gyártó ennélfogva a gazdasági javak gyártásával hulladékot keletkeztet, és ezért a szennyező fizet elv alapján felel.
81 — Case C-284/95 Hi-Tech [1998] ECR I-4301, paragraph 37, and Case C-86/03 Greece v Commission [2005] ECR I-10979, paragraph 88, both regard to the Community legislature.
81 – A C-284/95. sz., Hi-Tech-ügyben 1998. július 14-én hozott ítélet (EBHT 1998., I-4301. o.) 37. pontja, és a C-86/03. sz., Görögország kontra Bizottság ügyben 2005. december 15-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-10979. o.) 88. pontja, mindkettő a közösségi jogalkotó tekintetében.
Moreover, the considerations relating to responsibility for costs where products are used as intended cannot be applied unreservedly to waste which is created through extraordinary events.
Egyebekben a termékek rendeltetésszerű használatakor alkalmazandó költségviselési szabályokról szóló megfontolások nem alkalmazhatók minden további nélkül azokra a hulladékokra, amelyek rendkívüli események során keletkeznek.
This is illustrated by the present case: when heavy fuel oil is used as intended, that is to say when it is combusted, gaseous derivatives which do not fall within the scope of the law on waste under Article 2(1)(a) of the Waste Framework
A jelen ügy ezt mutatja be: rendeltetésszerű használat esetén, azaz a nehézfűtőolaj elégetésekor gáz-halmazállapotú anyagok kerülnek a légkörbe, amelyek a hulladékkeretirányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerint
COMMUNE DE MESQUER solely on the basis of Article 15 of the Waste Framework Directive, it would follow from the above considerations that as the producer of heavy fuel oil and/or the seller and carrier they may be ordered to bear the cost of disposing of oil waste following a shipping accident in so far as they can be accused of contributing personally to causing the leak of the heavy fuel oil.
COMMUNE DE MESQUER megfontolásokból az következne, hogy valamely hajószerencsétlenséget követően őket mint a hulladék termelőjét és/vagy eladóját vagy szállíttatóját kell kötelezni az olajhulladék ártalmatlanítása költségeinek viselésére, ha az ő saját felelősségük a nehézfűtőolaj kiömlésének okozásáért megállapítható.
Directive accumulate in the atmosphere, and possibly to a lesser extent solid waste.
nem esnek a hulladékjog alkalmazási körébe, és adott esetben csekély mértékben szilárd hulladékok.
Its disposal would have been relatively inexpensive since it accumulates in a power station which is already equipped for that purpose.
Ezeknek az ártalmatlanítása relatíve költségtakarékos lehetett volna, amennyiben egy erőműbe kerülnek, amely erre van berendezkedve.
After the heavy fuel oil leaks and mixes with water and sediment, however, very much larger quantities of waste are created which can be collected and disposed of only with great difficulty.
Ezzel szemben a nehézfűtőolaj kiömlését, és a vízzel és üledékkel történő keveredését követően nagy mennyiségű hulladék keletkezett, amely csak komoly nehézségek árán gyűjthető össze és ártalmatlanítható.
However, a directive provision like Article 15 of the Waste Framework Directive cannot of itself impose obligations on an individual and cannot therefore be relied upon as such against an individual.
A hulladékkeretirányelv 15. cikkéhez hasonló irányelvi rendelkezés azonban önmagában nem keletkeztethet kötelezettséget magánszemély terhére, és vele szemben az irányelvre mint olyanra történő hivatkozás nem lehetséges.
82The stipulations of Article 15 can therefore be applied as against the Total companies only in so far as they have a basis in French law.
82 Ezért a 15. cikk előírásai a Total társaságokkal szemben csak abban az esetben alkalmazhatók, ha a francia jogban erre megfelelő jogalap található.
This is the explanation for the judgment in Van de Walle: the risk of the creation of waste as a result of an accident is borne by the person who is able to prevent the accident.
A Van de Walleügyben hozott ítélet a következőképpen magyarázható: a hulladék keletkezésének balesettől függő kockázatát az viseli, aki a balesetet megelőzheti.
Other persons are responsible only exceptionally where they can be accused of contributing independently to causing the waste.
Csak kivételesen felelősek más személyek, ha a baleset okozásához felróhatóan saját maguk is hozzájárultak.
French law might preclude liability on the part of the Total companies.
A francia joggal ellentétes lehet a Total társaságok felelőssége.
Article III(4)(c) of the Liability Convention, which applies in France, precludes in principle any claim for compensation against a charterer. Exceptions arise only when the damage resulted from the charterer’s personal act or omission, committed with the intent to cause such damage, or recklessly and with knowledge that such damage would probably result.
A Franciaországban alkalmazandó felelősségről szóló egyezmény III. cikke (4) bekezdésének c) pontja kizár minden kártérítési igényt a hajó bérlőjével szemben, nevezzék bármiképpen is, kivéve ha a kár személyes cselekedetükből vagy mulasztásukból fakad, melyet ilyen kár okozásának szándékával, vagy gondatlanul tettek, tudatában annak, hogy az valószínűleg ilyen kárt fog eredményezni.
The competent courts must decide whether that exclusion from liability is applicable to the Total companies. 83
Azt a kérdést, hogy a felelősségnek ez a fajta kizárása a Total társaságokra alkalmazható-e, az illetékes bíróságoknak kell eldönteniük. 83
Application to the present case
A jelen ügyre történő alkalmazásról
82 — See inter alia Case 152/84 Marshall [1986] ECR 723, paragraph 48, Joined Cases C-397/01 to C-403/01 Pfeiffer and Others [2004] ECR I-8835, paragraph 108, and Case C-80/06 Carp [2007] ECR I-4473, paragraph 20.
82 – Lásd többek között a 152/84. sz. Marshall–ügyben 1986. február 26-án hozott ítélet (EBHT 1986., 723. o.) 48. pontját, a C-397–403/01. sz., Pfeiffer és társai ügyekben 2004. október 5-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-8835. o.) 108. pontját, valamint a C-80/06. sz.
83 — The judgment of the Tribunal de grande instance de Paris of 16 January 2008 (cited in footnote 15, p. 35) ruled this out in the case of Total S.A.
83 – A Tribunal de grande instance de Paris 2008. január 16-i ítélete (hivatkozás a 15. lábjegyzetben), 235. o. a Total S.A. esetében ezt kizárja.
If responsibility for costs on the part of the Total companies were to be assessed
Ha a Total társaságoknak a költségek viseléséért fennálló felelősségét csak a hulladékkeretirányelv 15. cikkének alapján ítélnénk meg, akkor az előző
However, the exclusion from liability does not appear to be incompatible with Article 15 of the Waste Framework Directive, even if the persons concerned contributed to causing the waste, but is a permissible full utilisation of the scope which the polluterpays principle allows the Member States in connection with implementation.
Mindenesetre a felelősségnek a kizárása az abban érintett személyek körében az okozathoz való hozzájárulásuk esetén sem tűnik összeegyeztethetetlennek a hulladékkeretirányelv 15. cikkével, hanem az a normakialakításra vonatkozó mozgástér elfogadható kihasználása, amelyet a szennyező fizet elv a tagállamnak az irányelvnek való megfeleléskor lehetővé tesz.
First of all, claims can be made directly against those persons, in the event of increased responsibility, where the damage resulted from their personal act or omission, committed with the intent to cause such damage, or recklessly and with knowledge that such damage would probably result.
szemben a növekvő felelősség esetén közvetlenül igény érvényesíthető, nevezetesen ha a kár személyes cselekedetükből vagy mulasztásukból fakad, melyet ilyen kár okozásának szándékával, vagy gondatlanul tettek, tudatában annak, hogy az valószínűleg ilyen kárt fog eredményezni.
Secondly, the owner may have recourse against them under Article III(5) of the Liability Convention.
Másrészt a tulajdonos a felelősségről szóló egyezmény III. cikke (5) bekezdése alapján velük szemben regressz igénnyel léphet fel.
It is therefore ensured that these persons too may be ordered to bear costs for their contribution in accordance with the polluterpays principle.
Ezáltal biztosított, hogy ezek a személyek is a szennyező fizet elvnek megfelelően a közrehatásuk mértékében kötelezhetők legyenek a költségek viselésére.