natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The subject of the present reference for a preliminary ruling is solely the question of which extradition system applies in this case.
A jelen előzetes döntéshozatali kérelem mindössze arra a kérdésre irányul, hogy a jelen esetben melyik kiadatási rendszert kell alkalmazni.
Nevertheless, the national court is required to verify and ensure that fundamental rights, including legal certainty and the non bis in idem rule, are respected in its assessment of the request.
Következésképpen a nemzeti bíróság a kérelem értékelése során köteles vizsgálni és biztosítani az alapvető jogok, köztük a jogbiztonság és a ne bis in idem szabály tiszteletben tartását.
The Court can give some indications in this respect.
A Bíróság azonban szolgálhat néhány támponttal e tekintetben.
It should be remembered that the rejection of the extradition request of 11 October 2000 was based on the fact that, in French law, the offences with which Mr Santesteban
E tekintetben emlékeztetünk arra, hogy a 2000. október 11-i kiadatás iránti kérelem elutasítása azon alapult, hogy az I. P. Santesteban Goicoechea terhére rótt
As regards the principle of legal certainty, an integral part of which is the rule of res judicata, it is settled caselaw that this is one
A jogbiztonság elvét illetően, amelynek elválaszthatatlan részét képezi a jogerő, az állandó ítélkezési gyakorlatból következik,
38 — Case C-2/06 Kempter [2008] ECR I-411, paragraph 37.
38 – A C-2/06. sz. Kempter-ügyben 2008. február 12-én hozott ítélet (EBHT 2008., I-411. o.) 37. pontja.
39 — Case C-462/05 Commission v Portugal [2008] ECR I-4183, paragraph 23.
39 – A C-462/05. sz., Bizottság kontra Portugália ügyben 2008. június 12-én hozott ítélet (EBHT 2008., I-4183. o.) 23. pontja.
40 — See also the judgments of the French Cour de cassation, criminal division, of 15 February 2006, no 05-86.095 (Zuru­tuza Sarasola); 12 May 1987, Bull. Crim.
40 – Lásd még a cour de Cassation (Franciaország) büntetőtanácsának a 05-86.095. sz., Zurutuza Sarasola ügyben 2006. február 15-én hozott ítéletét, a 194. sz., Dario Fantig ügyben 1987. május 12-én hozott ítéletét (Bull. Crim.
1987, no 194 (Dario Fantig); and 9 July 1987, Bull. Crim. 1987, no 229 (Imaz­Martiarena).
1987) és a 229. sz., Imaz-Martiarena ügyben 1987. július 9-én hozott ítéletét (Bull. Crim. 1987).
37 — It should be recalled that that extradition request was the subject of an unfavourable opinion of the Cour d’appel de Versailles (judgment of 19 June 2001) because the offences with which he was charged were statute-barred under French law.
37 – Emlékeztetni kell arra, hogy az említett kiadatás iránti kérelemre vonatkozóan a cour d’appel de Versailles (Franciaország) kedvezőtlen véleményt adott (2001. június 29-i ítélet) az érdekelt terhére rótt cselekményeknek a francia jog szerinti elévülése miatt.
Goicoechea was charged were statute-barred.
ÜGY cselekmények a francia jog szerint elévültek.
Precisely on this point the law has changed, as the 1996 Convention no longer allows the executing Member State to rely on the fact that an offence is statute-barred under its own national law. 41
Pontosan e tekintetben történt jogváltozás, mivel az 1996. évi egyezmény már nem engedi meg a végrehajtó tagállam számára, hogy a cselekmények saját belső joga szerinti elévülésére hivatkozzon. 41
Goicoechea has not been prosecuted several times for the same offence and it is not the intention of the competent authorities to punish him several times for the same offence.
I. P. Santesteban Goicoecheával szemben ugyanazon cselekmények miatt nem folyt több büntetőeljárás, és a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak nem áll szándékában ugyanazon cselekmények miatt több alkalommal szankciót alkalmazni vele szemben.
45The Spanish authorities have merely made several attempts to obtain his extradition from the French Republic, all in the context of the same criminal proceedings.
45A spanyol hatóságok egyszerűen több alkalommal kérték a kiadását a Francia Köztársaságtól, és ez mindig ugyanazon büntetőeljárás keretében történt.
As regards the principle non bis in idem, enshrined in Article 4 of Protocol No 7 to the ECHR and Article 50 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union, this is a fundamental principle of Community law the observance of which is guaranteed by the judicature. 42
A ne bis in idem elvével kapcsolatban, amelyet az EJEE hetedik kiegészítő jegyző -könyvének 4. cikke és az Európai Unió alapjogi chartájának 50. cikke is elismer, megjegyzendő, hogy az a közösségi jog alapvető jogelve, amelynek megtartását a bíróságok biztosítják. 42
Extradition as such is not a penalty, and the mere fact of extraditing a person does not in any way prejudge the question whether, in law, the requesting State will be able to impose a penalty on the person concerned and enforce that penalty.
A kiadatás azonban nem szankció, és az a puszta tény, hogy valamely személyt kiadnak, semmilyen módon nem befolyásolja annak kérdését, hogy a kérelmező tagállamnak joga van-e e személlyel szemben szankciót alkalmazni és azt végrehajtani.
The application of the principle non bis in idem is subject to the threefold condition of identity of the facts, unity of offender and unity of the legal interest protected.
A ne bis in idem elvének alkalmazása a tények azonossága, a jogsértő egyezősége és a védett jogi érdek egyezősége hármas feltételének teljesülésétől függ.
Under that principle, therefore, the same person cannot be punished (or tried 43) more than once for a single unlawful course of conduct in order to protect the same legal asset. 44
Ez az elv tiltja tehát ugyanazon személlyel szemben egy alkalomnál többször szankció alkalmazását és e személy büntetőeljárás alá vonását 43ugyan-azon jogellenes magatartás miatt ugyanazon jogi tárgy védelmében. 44
It is clear that, according to the information before the Court, Mr Santesteban
Megállapítandó, rendelkezésére álló hogy a információk
41 — Article 8(1) of the 1996 Convention.
41 – Az 1996. évi egyezmény 8. cikkének (1) bekezdése.
Consequently, the principle non bis in idem does not apply to extradition proceedings themselves.
Következésképpen a ne bis in idem elve nem magára a kiadatási eljárásra alkalmazandó.
It cannot therefore preclude a new request for the extradition of Mr Santesteban Goicoechea from being made by the Kingdom of Spain and dealt with by the French Republic.
Nem képezheti tehát akadályát annak, hogy a Spanyol Királyság ismételten kiadatás iránti kérelmet nyújtson be I. P. Santesteban Goicoechea tekintetében, és annak tárgyában a Francia Köztársaság eljárjon.
43 — Article 50 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
43 – Az Európai Unió alapjogi chartájának 50. cikke.
45 — Unlike the position in Case C-467/04 Gasparini and Others [2006] ECR I-9199.
45 – A C-467/04. sz., Gasparini és társai ügyben 2006. szeptember 28-án hozott ítélettől (EBHT 2006., I-9199. o.) eltérően.
In the light of the above considerations, the following answer should be given to the questions referred by the Cour d’appel de Montpellier for a preliminary ruling:
Mindezek alapján azt javaslom, hogy a cour d’appel de Montpellier által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a Bíróság a következő választ adja:
(1) Where the executing Member State has excluded the application of the European arrest warrant procedure by a statement under Article 32 of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States, Article 31 of that framework decision does not preclude a request for extradition from being dealt with in accordance with the rules laid down by an international convention, even if the requesting Member State has not notified its intention to apply that international convention under the fourth subparagraph of Article 31(2) of the framework decision.
„1) Ha a végrehajtó tagállam az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat 32. cikke szerinti nyilatkozattal kizárta az európai elfogatóparancs végrehajtására irányuló eljárás alkalmazását, e kerethatározat 31. cikke akkor sem tiltja meg valamely nemzetközi egyezmény rendelkezései alapján történő eljárást egy kiadatás iránti kérelem tárgyában, ha a kérelmező tagállam az említett keret -határozat 31. cikke (2) bekezdése negyedik albekezdésének megfelelően nem jelentette be az említett nemzetközi egyezmény alkalmazására irányuló szándékát.
(2) A Member State which has made a statement under Article 32 of Framework Decision 2002/584 in order to exclude, for certain extradition requests, the application of the European arrest warrant procedure may deal with those requests as the executing Member State in accordance with an international convention which was signed before 1 January 2004 to supplement a preexisting extradition system, even if that convention became applicable in that Member State after 1 January 2004.
2) Ha valamely tagállam a 2002/584 kerethatározat 32. cikke szerinti nyilatkozatot tett annak érdekében, hogy egyes kiadatás iránti kérelmeket kizárjon az európai elfogatóparancs végrehajtására irányuló eljárás alkalmazása alól, az említett kérelmek tekintetében valamely korábban meglévő kiadatási rendszer kiegészítése érdekében végrehajtó tagállamként eljárhat egy 2004. január 1-je előtt aláírt nemzetközi egyezmény alapján, még akkor is, ha ez az egyezmény az említett tagállamban 2004. január 1-je után lépett hatályba.”
12 August 2008 *
2008. augusztus 12. *
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Montpellier (France), made by decision of 3 July 2008, received at the Court on the same day, in the extradition proceedings against
PPU. sz. ügyben, az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet la Cour d’appel de Montpellier (Franciország) a Bírósághoz 2008. július 3-án érkezett, ugyanazon a napon hozott határozatával terjesztett elő az
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas (Rapporteur), President of the Chamber, U. Lõhmus, J.N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh and A. Arabadjiev, Judges,
A BÍRÓSÁG (harmadik tanács), tagjai: A. Rosas (előadó) tanácselnök, U. Lõhmus, J. N. Cunha Rodrigues, A. Ó Caoimh és A. Arabadjiev bírák, főtanácsnok: J. Kokott, hivatalvezető: M.-A. Gaudissart egységvezető,
SANTESTEBAN GOICOECHEA having regard to the request of the referring court of 3 July 2008, received at the Court on the same day, that the reference for a preliminary ruling be dealt with under an urgent procedure pursuant to Article 104b of the Rules of Procedure, having regard to the decision of the Third Chamber of 7 July 2008 granting that request, having regard to the written procedure and further to the hearing on 6 August 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
SANTESTEBAN GOICOECHEA tekintettel a kérdést előterjesztő bíróság 2008. július 3-i, a Bíróság hivatalához ugyanezen a napon érkezett kérelmére, amelyben az eljárási szabályzat 104b. cikke alapján sürgősségi eljárás alkalmazását kéri az előzetes döntéshozatal iránti kérelemre, tekintettel a harmadik tanács e kérelemnek helyt adó, 2008. július 7-i határozatára, tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2008. augusztus 6-i tárgyalásra, figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
— Mr Santesteban Goicoechea, by Y. Molina Ugarte, avocat,
– I. P. Santesteban Goicoechea képviseletében Y. Molina Ugarte ügyvéd,
— the French Government, by E. Belliard, G. de Bergues and A.-L. During, acting as Agents,
– a francia kormány képviseletében E. Belliard, G. de Bergues és A.-L. During, meghatalmazotti minőségben,
— the Spanish Government, by the Abogacía del Estado,
– a spanyol kormány képviseletében l’Abogacía del Estado,
— the Commission of the European Communities, by S. Grünheid and R. Troosters, acting as Agents,
– az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében S. Grünheid és R. Troosters, meghatalmazotti minőségben,
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 31 and 32 of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States (OJ 2002 L 190, p. 1, ‘the Framework Decision’).
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló, 2002. június 13-i 2002/584/IB tanácsi kerethatározat (HL L 190., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 6. kötet, 34. o., a továbbiakban: kerethatározat) 31. és 32. cikkének értelmezésére irányul.
The reference was made in the course of proceedings brought before the Chambre de l’instruction (Indictment Division) of the Cour d’appel de Montpellier (Court of Appeal, Montpellier) following an extradition request made on 2 June 2008 by the Spanish authorities.
E kérelmet a spanyol hatóságok által 2008. június 2-án kibocsátott kiadatás iránti kérelem nyomán a Cour d’appel de Montpellier (montpellier-i fellebbviteli bíróság) vizsgálati tanácsa előtt indult eljárásban terjesztették elő.
The European Convention on Extradition was signed at Paris on 13 December 1957.
Az európai kiadatási egyezményt Párizsban írták alá 1957. december 13-án.
Article 10 of the convention, ‘Lapse of time’, provides:
Ennek „Elévülés” címet viselő 10. cikke a következőképen rendelkezik:
‘Extradition shall not be granted when the person claimed has, according to the law of either the requesting or the requested Party, become immune by reason of lapse of time from prosecution or punishment.’
„A kiadatást nem engedélyezik, ha akár a megkereső, akár a megkeresett Fél joga szerint a bűncselekmény vagy a büntetés elévült.”
The European Convention on the Suppression of Terrorism was signed at Strasbourg on 27 January 1977.
A terrorizmus visszaszorításáról szóló európai egyezményt 1977. január 27-én írták alá Strasbourgban.
European Union law
Az Európai Unió joga
The Convention on simplified extradition procedure between the Member States of the European Union was drawn up on the basis of Article K.3 of the Treaty on European Union by Council Act of 10 March 1995 and signed on that date by all the Member States (OJ 1995 C 78, p. 1, ‘the 1995 Convention’).
1995. március 10-i jogi aktusával a Tanács létrehozta az Európai Unió tagállamai közötti egyszerűsített kiadatási eljárásról szóló egyezményt az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján, amelyet a tagállamok ugyanezen a napon aláírtak (HL C 78., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 1. kötet, 6. o.) (a továbbiakban: 1995. évi egyezmény).
According to Article 1(1) of the 1995 Convention:
Az említett egyezmény 1. cikkének (1) bekezdése szerint:
‘The aim of this Convention is to facilitate the application, between the Member States of the European Union, of the European Convention on Extradition [of 13 December 1957], by supplementing its provisions.’
„Ezen egyezmény célja, hogy az [1957. december 13-i] európai kiadatási egyezmény rendelkezéseinek kiegészítésével előmozdítsa annak alkalmazását az Európai Unió tagállamai között.”
The Convention relating to extradition between the Member States of the European Union, known as the Dublin Convention, was drawn up on the basis of Article K.3 of the Treaty on European Union by Council Act of 27 September 1996 and signed on that date by all the Member States (OJ 1996 C 313, p. 11, ‘the 1996 Convention’).
1996. szeptember 27-i jogi aktusával a Tanács létrehozta az Európai Unió tagállamai közötti kiadatásról szóló egyezményt az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján, amelyet a tagállamok ugyanezen a napon aláírtak (HL C 313., 1. o.; a továbbiakban: 1996. évi egyezmény).
Article 1 of the 1996 Convention provides in particular:
Ennek első cikke többek között így rendelkezik:
— of the European Convention on Extradition of 13 December 1957 …
– a kiadatásról szóló, 1957. december 13-i európai egyezmény […],
— the European Convention on the Suppression of Terrorism of 27 January 1977 …
– a terrorizmus visszaszorításáról szóló, 1977. január 27-i európai egyezmény […],
— the Convention of 19 June 1990 applying the Schengen Agreement of 14 June 1985 [between the Governments of the States of the Benelux Economic Union, the Federal Republic of Germany and the French Republic] on the gradual
– a közös határokon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről 1985. június 14-én Schengenben [a Benelux Gazdasági Unió, a Németországi Szövetségi Köztársaság és a Francia Köztársaság között] létrejött megállapodás alkalmazásáról
SANTESTEBAN GOICOECHEA abolition of checks at their common borders [OJ 2000 L 239, p. 19] in relations between the Member States which are party to that Convention …’
L 239., 19. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 2. kötet, 9. o.] azon tagállamok viszonyaiban, amelyek részes felei ezen egyezménynek […]”.
Article 8(1) of the 1996 Convention reads as follows:
Az 1996. évi egyezmény 8. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
‘Extradition may not be refused on the ground that the prosecution or punishment of the person would be statute-barred according to the law of the requested Member State.’
„A kiadatást nem lehet megtagadni azon az alapon, hogy a megkeresett tagállam joga szerint a bűncselekmény vagy a büntetés elévült.”
It follows from Article 18(2) and (3) of the 1996 Convention that it is to enter into force 90 days after notification, by the last Member State to adopt it, that its constitutional procedures for adoption have been completed.
Az 1996. évi egyezmény 18. cikkének (2) és (3) bekezdéséből következően az egyezmény 90 nappal azután lép hatályba, hogy az azt utolsóként elfogadó tagállam megtette az ezen egyezmény elfogadásához az alkotmányos követelményeik szerint szükséges eljárások befejezéséről.
As not all the Member States have adopted the Convention, it has not therefore entered into force in accordance with that provision.
E rendelkezés értelmében az egyezmény mindaddig nem lép hatályba, amíg azt valamennyi tagállam el nem fogadta.
Article 18(4) of the 1996 Convention states:
Az 1996. évi egyezmény 18. cikkének (4) bekezdése szerint:
‘Until this Convention enters into force, any Member State may, when giving the notification referred to in paragraph 2, or at any other time, declare that as far as it is concerned this Convention shall apply to its relations with Member States that have made the same declaration.
„Mindaddig, amíg az egyezmény nem lép hatályba, a (2) bekezdés szerinti értesítés keretében vagy bármely más időpontban bármely tagállam nyilatkozhat arról, hogy az egyezményt a maga tekintetében alkalmazza azon tagállamok viszonylatában, amelyek azonos tartalmú nyilatkozatot tettek.
Such declarations shall take effect 90 days after the date of deposit thereof.’
Az ilyen nyilatkozatok kilencven nappal letétbe helyezésük napját követően lépnek hatályba.”
Article 18(5) of the 1996 Convention states that it is to apply only to requests submitted after the date on which it enters into force or is applied as between the requested Member State and the requesting Member State.
Az 1996. évi egyezmény 18. cikkének (5) bekezdése szerint az egyezményt csak a hatálybalépését, illetve a megkeresett tagállam és a megkereső tagállam közötti
Recitals 3 to 5 in the preamble to the Framework Decision read as follows:
A kerethatározat (3)–(5) preambulumbekezdésének szövege a következő:
‘(3) All or some Member States are parties to a number of conventions in the field of extradition, including the European Convention on extradition of 13 December 1957 and the European Convention on the suppression of terrorism of 27 January 1977.
Minden tagállam, illetőleg néhány tagállam számos kiadatási egyezménynek részese, többek között a kiadatásról szóló, 1957. december 13-i európai egyezménynek és a terrorizmus visszaszorításáról szóló, 1977. január 27-i európai egyezménynek.
The Nordic States have extradition laws with identical wording.
Az északi államok azonos tartalmú kiadatási törvényekkel rendelkeznek.
(4) In addition, the following three Conventions dealing in whole or in part with extradition have been agreed upon among Member States and form part of the Union acquis: the Convention of 19 June 1990 implementing the Schengen Agreement of 14 June 1985 on the gradual abolition of checks at their common borders … (regarding relations between the Member States which are parties to that Convention), the [1995] Convention … and the [1996] Convention …
Ezen túlmenően a tagállamok egymás között az alábbi három, teljesen vagy részben a kiadatásról szóló, az uniós vívmányok részét képező egyezményben állapodtak meg: a közös határokon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló 1985. június 14-i schengeni megállapodás végrehajtásáról szóló 1990. június 19-i egyezmény (azon tagállamok közötti kapcsolatokban, amelyek az egyezmény részes államai), az [1995. évi] egyezmény és az [1996. évi] egyezmény.
(5) The objective set for the Union to become an area of freedom, security and justice leads to abolishing extradition between Member States and replacing it by a system of surrender between judicial authorities.
Az Uniónak abból a kitűzött céljából, hogy a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésének térségévé váljon, következik a tagállamok közötti kiadatás eltörlése és annak az igazságügyi hatóságok közötti átadási rendszerrel való felváltása.
Further, the introduction of a new simplified system of surrender of sentenced or suspected persons for the purposes of execution or prosecution of criminal sentences makes it possible to remove the complexity and potential for delay inherent in the present extradition procedures.
Emellett az elítéltek vagy gyanúsítottak – büntetőítélet végrehajtása vagy büntetőeljárás lefolytatása céljából történő – átadásának új, egyszerűsített rendszerének bevezetése lehetővé teszi a jelenlegi kiadatási eljárások bonyolultságának és a jelenlegi kiadatási eljárásokban rejlő késlekedés kockázatának a megszüntetését is.
Traditional cooperation relations which have prevailed up till now between Member States should be replaced by a system of free movement of judicial decisions in criminal matters, covering both pre-sentence and final decisions, within an area of freedom, security and justice.’
A tagállamok között mindeddig irányadó hagyományos együttműködési kapcsolatokat a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésének térségében a büntetőügyekben hozott bírósági határozatok szabad mozgásán nyugvó rendszernek kell felváltania mind az ítélethozatal előtti, mind az azt követő szakaszban.”
Recital 11 in the preamble to the Framework Decision reads as follows:
A kerethatározat (11) preambulumbekezdése szerint:
‘In relations between Member States, the European arrest warrant should replace all the previous instruments concerning extradition, including the provisions of Title III of the Convention implementing the Schengen Agreement which concern extradition.’
„A tagállamok között az európai elfogatóparancs váltja fel a kiadatásra irányadó összes korábbi megállapodást, ideértve a schengeni megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény III. címének a kiadatásra vonatkozó rendelkezéseit is.”
Article 31 of the Framework Decision, ‘Relation to other legal instruments’, is worded as follows:
A kerethatározat „Más nemzetközi szerződésekhez való viszony” című 31. cikke a következőképpen rendelkezik: