natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Commission considers that the only purpose of the form of words which it used in its second reminder, dated 4 August 2004, namely, the words ‘[i]f the Commission does not hear from you, it will continue the enforcement procedure against you by any means offered by the law in regard both to principal and interest’, is to refer to the enforcement phase.
A Bizottság úgy véli, hogy az általa a felpereshez intézett 2004. augusztus 4-i második figyelmeztetésben alkalmazott megfogalmazásnak, vagyis „Az Önöktől kapott információ hiányában a Bizottság [rendelkezésére álló] bármely jogi eljárás alkalmazásával meg fogja indítani Önök ellen a végrehajtási eljárást tartozásuk főösszege, valamint annak kamatai tekintetében” fordulatnak kizárólagos célja a végrehajtási szakaszra való utalás.
Thus, in the Commission’s view, the use of the future ‘will continue’ in such a form of words means that a decision within the terms of Article 249 EC has not yet been adopted.
Vagyis a Bizottság szerint a fenti fordulatban jövő időben megfogalmazott „meg fogja indítani” kifejezés azt jelenti, hogy az adott ügyben még nem született az EK 249. cikk értelmében vett határozat.
It is clear from the abovementioned letters that the Commission could adopt a decision under Article 256 EC only at a later stage.
A fent hivatkozott levelekből az következik, hogy a Bizottság csupán egy későbbi szakaszban fogadhat majd el az EK 256. cikkre alapozott határozatot.
The Commission contends that, in any event, within the legal framework of the EDF, it is normally the national authorising officer, who is a distinct person and has his own authority, who carries out recoveries.
A Bizottság arra hivatkozik, hogy mindenesetre az EFA jogi keretében általában a – közösségi intézményrendszertől független és önálló eljárásra jogosult – nemzeti programengedélyező gondoskodik a beszedésről.
In this case, the Commission is still confident that, within the framework of the close cooperation instituted by the Lomé IV Convention, the national authorising officer will once again perform his duties in this matter.
A jelen ügyben a Bizottságnak továbbra is meggyőződése, hogy a IV. Loméi Egyezmény által létrehozott szoros együttműködés keretében a nemzeti programengedélyező a jövőben is ellátja ezzel kapcsolatos feladatait.
The Commission points out that the fact that it sent to the applicant two reminders and a letter of formal notice after sending it the contested measure confirms that the latter could not be interpreted as being a final decision amenable to review.
A Bizottság hangsúlyozza, hogy az a tény, hogy a megtámadott aktust követően még két figyelmeztetést, valamint egy felszólító levelet küldött a felperesnek, megerősíti, hogy a megtámadott aktus nem értelmezhető megtámadható végleges határozatnak.
Furthermore, the Commission points out that, at the time at which the facts occurred, decisions based on Article 256 EC were adopted by the Commission as a collegiate authority, in accordance with a special procedure, and differed in their presentation from the letters sent to the applicant in the framework of the preparatory phase of recovery.
A Bizottság egyébiránt emlékeztet arra, hogy a tényállás felmerülése idején az EK 256. cikk alapján hozott határozatokat a Bizottság külön eljárás alapján testületként járt el, és a beszedési eljárás előkészítő szakaszában a felpereshez intézett levelek eltérő formában kerültek megszerkesztésre.
The Commission takes the view that the contested measure, like the two reminders and the letter of formal notice, constitute, in this case, measures which form part of the preparatory phase of recovery, which do not constitute an exercise of the Commission’s public-law powers and which are not, therefore, actionable decisions for the purposes of Article 230 EC.
A Bizottság úgy véli, hogy a megtámadott aktus – ugyanúgy, mint a két figyelmeztetés, valamint a felszólító levél – a jelen ügyben a beszedési eljárás előkészítő szakaszának részét képező olyan jogi aktusoknak számítanak, amelyek nem a Bizottság hatósági jogköre gyakorlásának eredményei, és következésképpen nem támadhatók meg az EK 230. cikk értelmében.
Thus, in the absence of the adoption of a definitive position, the enforcement phase of the recovery process has not been reached.
Vagyis, mivel még nem történt meg a végleges állásfoglalás, ezért a beszedés végrehajtási szakasza sem kezdődhetett még el.
The applicant claims that the objection of inadmissibility raised by the Commission should be rejected since the contested measure amounts to a definitive act, a genuine formal decision which is enforceable in accordance with the provisions of Article 256 EC.
A felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság által felhozott elfogadhatatlansági kifogást el kell utasítani, mivel a megtámadott aktus végleges jogi aktusnak, vagyis olyan hivatalos határozatnak minősül, amely az EK 256. cikk rendelkezései értelmében végrehajtható.
That conclusion, it argues, is reinforced by the very wording which constitutes the contested measure, in which it is stated that ‘[in] the absence of payment by the date fixed, the Commission … reserves the right to execute any financial guarantee previously provided and, if necessary, to proceed to enforcement in accordance with Article 256 [EC]’.
Ezt a megállapítást maga a megtámadott aktus szövege támasztja alá, abban ugyanis az áll, hogy „[a]mennyiben a fizetési határidő lejártáig nem kerül sor fizetésre, a Bizottság […] fenntartja magának a jogot, hogy az előzetesen nyújtott bármely pénzügyi garanciát lehívja, és adott esetben az [EK] 256. cikknek megfelelően végrehajtási eljárást indítson”.
That is clearly a threat to proceed directly to enforcement if payment was not made.
Itt tehát egyértelműen az a fenyegetés áll, hogy a Bizottság nemfizetés esetén közvetlenül végrehajtáshoz folyamodik.
The applicant points out that that conclusion is further confirmed by the ‘summons’ sent to it by the registered letter, with acknowledgement of receipt, of 4 August 2004, after the present action had been lodged, in which the Commission once again called upon it to pay the amount of GNF 959 543 835, stating that if payment were not made, ‘it [would] continue the enforcement procedure against [the applicant] by any means offered by the law in regard both to principal and interest’.
A felperes hangsúlyozza, hogy ezt a következtetést – miközben a felperes a jelen eljárást már elindította – a 2004. augusztus 4-i tértivevényes ajánlott levél formájában hozzá intézett levélben található „fizetési felszólítás” is megerősíti, amelyben a Bizottság újból 959 543 835 guineai frank megfizetésére szólította fel, hozzátéve, hogy ennek elmaradása esetén „[a Bizottság a rendelkezésére álló] bármely jogi eljárás alkalmazásával meg fogja indítani [ellene] a végrehajtási eljárást tartozás[a] főösszege, valamint annak kamatai tekintetében”.
The applicant claims that the form of words used in the contested measure does not give rise to confusion because, in its view, it refers to the initiation of enforcement measures without there being any need to adopt other measures which might be regarded as final.
A felperes fenntartja, hogy a megtámadott aktus megfogalmazása nem ad okot kétségekre, ugyanis álláspontja szerint az a végrehajtási intézkedések megindítására utal, anélkül hogy szükség lenne más, esetleg végleges jogi aktusok meghozatalára.
Consequently, that measure produces binding legal effects.
Következésképpen e határozat kötelező hatályú joghatásokat vált ki.
The applicant takes the view that the Commission is confusing the ‘enforceability’ of a measure and an ‘enforcement’ measure.
A felperes úgy véli, hogy a Bizottság összetéveszti a jogi aktusok „végrehajthatóságát” és a jogi aktus „végrehajtásának foganatosítását”.
Thus, the words ‘[i]f the Commission does not hear from you, it will continue the enforcement procedure against you by any means offered by the law means in regard both to principal and interest’, used in the letter of 4 August 2004, do not announce a future measure in the nature of a decision, that is to say, an enforceable measure, as the Commission contends, but constitute in fact formal notice to pay, which presupposes that a final decision has already been adopted both with regard to the existence of the debt and to its amount. [Reply, paragraph 18]
A 2004. augusztus 4-i levélben található azon megfogalmazás tehát, hogy „[a]z Önöktől kapott információ hiányában a Bizottság [rendelkezésére álló] bármely jogi eljárás alkalmazásával meg fogja indítani Önök ellen a végrehajtási eljárást tartozásuk főösszege, valamint annak kamatai tekintetében”, a Bizottság állításával szemben nem egy jövőbeli, határozat formájában megjelenő, vagyis végrehajtható jogi aktust jelent be, hanem inkább fizetési felszólításnak tűnik, ami azt feltételezi, hogy a Bizottság már végleges határozatot hozott mind a tartozás fennállása, mind annak összege tekintetében.
For the purpose of determining whether the present action is admissible, it should be noted at the outset that, according to settled case-law, only measures which produce binding legal effects and are capable of affecting the interests of the applicant by bringing about a distinct change in his legal position constitute measures challengeable by an action for annulment under Article 230 EC (judgment in Case 60/81 IBM v Commission [1981] ECR 2639, paragraph 9; order in Case C-117/91 Bosman v Commission [1991] ECR I-4837, paragraph 13; and judgment in Joined Cases T-377/00, T-379/00, T-380/00, T-260/01 and T-272/01 Philip Morris International and Others v Commission [2003] ECR II-1, paragraph 81).
A jelen kereset elfogadhatóságának értékelése érdekében először is emlékeztetni kell, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében csak az olyan kötelező joghatásokat kiváltó intézkedések minősülnek az EK 230. cikk szerinti megsemmisítés iránti keresettel megtámadható jogi aktusoknak, amelyek olyan joghatásokat váltanak ki, amelyek a felperes érdekeit jogi helyzetének lényeges módosításával érintik (a Bíróság 60/81. sz., IBM kontra Bizottság ügyben 1981. november 11-én hozott ítéletének [EBHT 1981., 2639. o.] 9. pontja, valamint a Bíróság C-117/91. sz., Bosman kontra Bizottság ügyben 1991. október 4-én hozott végzésének [EBHT 1991., I-4837. o.] 13. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-377/00., T-379/00., T-380/00., T-260/01. és T-272/01. sz., Philip Morris International kontra Bizottság egyesített ügyekben 2003. január 15-án hozott ítéletének [EBHT 2003., II-1. o.] 81. pontja).
It is also settled caselaw that, in order to ascertain whether a measure the annulment of which is sought is open to challenge, it is necessary to look to its substance as the form in which it is cast is, in principle, immaterial (IBM v Commission, paragraph 9; Joined Cases C-213/88 and C-39/89 Luxembourg v Parliament [1991] ECR I-5643, paragraph 15; and Case T-3/93 Air France v Commission [1994] ECR II-121, paragraphs 43 and 57).
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint továbbá annak eldöntéséhez, hogy a megsemmisíteni kért intézkedés megtámadható-e, az intézkedés lényegét kell tekintetbe venni, amelynek formája főszabály szerint nem bír jelentőséggel (a Bíróság fent hivatkozott IBM kontra Bizottság ügyben hozott ítéletének 9. pontja, valamint a C-213/88. sz. és C-39/89. sz., Luxemburg kontra Parlament egyesített ügyekben 1991. november 28-én hozott ítéletének [EBHT 1991., I-5643. o.] 15. pontja; lásd továbbá az Elsőfokú Bíróság T-3/93. sz., Air France kontra Bizottság ügyben 1994. március 24-én hozott ítéletének [EBHT 1994., II-121. o.] 43. és 57. pontját).
In the case of acts or decisions adopted by a procedure involving several stages, in particular where they are the culmination of an internal procedure, it follows from the same caselaw that, in principle, an act is open to review only if it is a measure definitively laying down the position of the Commission at the conclusion of that procedure, and not a provisional measure intended to pave the way for that final decision (IBM v Commission, paragraph 10, and Case T-95/99 Satellimages TV5 v Commission [2002] ECR II-1425, paragraph 32).
Ha olyan jogi aktusokról vagy határozatokról van szó, amelyek kidolgozása több szakaszban, többek között valamely belső eljárás végén történik, ezen ítélkezési gyakorlatból következően főszabály szerint csak azok az intézkedések minősülnek megtámadható aktusnak, amelyek ezen eljárás végén véglegesen meghatározzák az intézmény álláspontját, kizárva az olyan közbenső intézkedéseket, amelyeknek célja csupán a végleges határozat előkészítése (a fent hivatkozott IBM kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 10. pontja és az Elsőfokú Bíróság T-95/99. sz., Satellimages TV5 kontra Bizottság ügyben 2002. március 7-én hozott ítéletének [EBHT 2002., II-1425. o.] 32. pontja).
It is therefore necessary to ascertain whether it is clear from the contested measure that the Commission definitively laid down its position in regard to the applicant therein.
Ennélfogva azt kell megvizsgálni, hogy a megtámadott aktusból az következik-e, hogy a Bizottság abban végleges álláspontot foglalt-e el a felperessel szemben.
It is true that the contested measure is drafted in a way which could give the impression that it is a definitive measure by indicating, in particular, that ‘[in] the absence of payment by the date fixed, the Commission … reserves the right to execute any financial guarantee previously provided and, if necessary, to proceed to enforcement in accordance with Article 256 [EC]’.
Ugyan igaz, hogy a megtámadott aktus olyan módon került megfogalmazásra, hogy azt a benyomást keltheti, hogy végleges jogi aktusról van szó, többek között kijelentve, hogy „[a]mennyiben a fizetési határidő lejártáig nem kerül sor fizetésre, a Bizottság […] fenntartja magának a jogot, hogy az előzetesen nyújtott bármely pénzügyi biztosítékot lehívja, és adott esetben az [EK] 256. cikknek megfelelően végrehajtási eljárást indítson”.
Similarly, the content of the two reminders of 2 July 2004 and 4 August 2004, sent after the present action had been lodged, is such as to reinforce that impression.
Ráadásul a jelen eljárás megindítását követően küldött, 2004. július 2-i és augusztus 4-i felszólító levelek hangneme ugyancsak ezt a benyomást erősíti.
Furthermore, the Commission itself admitted at the hearing that the standard model for debit notes, on the basis of which the contested measure was drawn up, was drafted in such a way that the preparatory nature of the measure did not expressly appear, in order to encourage the debtor to pay the amount due.
Egyébiránt a Bizottság a tárgyaláson maga is elismerte, hogy a megtámadott aktus szerkesztéséhez alapul szolgáló terhelési értesítés szabványmintája oly módon került megfogalmazásra, hogy abból az aktus előkészítő jellege nem tűnt ki egyértelműen, annak érdekében, hogy az adóst ösztönözze az esedékessé vált összeg megfizetésére.
The Court thus notes that the Commission did not use clear and unambiguous wording when it drafted the contested measure.
Az Elsőfokú Bíróság ezért megjegyzi, hogy a Bizottság a megtámadott aktus megszerkesztésekor nem fogalmazott világosan és egyértelműen.
However, notwithstanding the fact that the contested measure sets out a deadline and conditions for payment, the Commission does not adopt a position as to the means which it intends to employ in order to recover the amount at issue.
Mindazonáltal annak ellenére, hogy a megtámadott aktus feltünteti a fizetési határidőt és annak feltételeit, a Bizottság nem foglal állást a tekintetben, hogy milyen módon kívánja a szóban forgó összeg beszedését megvalósítani.
In accordance with its obligation under Articles 42 to 47 of the Ninth EDF Regulation, the Commission drew up a debit note which, if it was not honoured by the debtor, permitted the Commission, pursuant to the Ninth EDF Regulation, to waive recovery of the debt (Article 47), to make a set-off (Article 46(2)) or to enforce a
A kilencedik EFA-szabályzat 42–47. cikke értelmében vett kötelezettségének megfelelően a Bizottság terhelési értesítést állított ki, amelynek ha az adós nem tesz eleget, a Bizottság a kilencedik EFA-szabályzat alkalmazásával jogosulttá válik arra, hogy vagy lemondjon a követelés beszedéséről (47. cikk), vagy beszámítást
2008 — CASE T-260/04 recovery decision (Article 46(2); the latter may take place either by way of an enforceable decision under Article 256 EC (Article 44(2)) or through an enforceable decision secured by a legal action (Article 46(2)).
SZ. ÜGY kezdeményezzen (46. cikk, (2) bekezdés), vagy foganatosítsa a beszedés végrehajtását (46. cikk, (2) bekezdés), amely utóbbi az EK 256. cikk alkalmazásával hozott végrehajtható határozat formájában (44. cikk, (2) bekezdés) vagy akár peres úton érvényesített végrehajtást elrendelő határozat alapján is történhet (46. cikk, (2) bekezdés).
It is clear from those provisions that a debit note constitutes information given to the debtor.
E rendelkezésekből kitűnik, hogy a terhelési értesítés az adósnak nyújtott tájékoztatásnak minősül.
Since Article 44 and Article 46(2) of the Ninth EDF Regulation mention a distinct enforceable decision subsequent to the debit note in the framework of the recovery procedure, the debit note is clearly not enforceable.
Mivel a kilencedik EFA-szabályzat 44. cikke és 46. cikkének (2) bekezdése a terhelési értesítést követően a beszedési eljárás keretében hozott külön végrehajtható határozatról rendelkezik, az előbbi nyilvánvalóan nem végrehajtható jellegű.
The contested measure must be regarded as a debit note within the meaning of Article 45 of the Ninth EDF Regulation, because it states that ‘[t]he Commission … reserves the right, after obtaining information, to operate a set off in respect of mutual debts which are certain, of a fixed amount and due’.
A megtámadott aktus a kilencedik EFA-szabályzat 45. cikke értelmében terhelési értesítésnek minősül, ugyanis annak szövegezése úgy szól, hogy „[a] Bizottság […] előzetes tájékozódást követően fenntartja magának a jogot, hogy beszámítás útján végezze el a beszedést, amennyiben kölcsönös, nem vitatott, meghatározott összegű és esedékes követelés áll fenn”.
Consequently, the contested measure does not constitute a measure definitively laying down the position of the Commission, does not produce binding legal effects that are capable of affecting the interests of the applicant and, consequently, cannot constitute a measure challengeable by way of an action for annulment under Article 230 EC.
Következésképpen a megtámadott aktus nem minősül a Bizottság álláspontját véglegesen meghatározó, kötelező joghatásokat kiváltó intézkedésnek, amely a felperes érdekeit, jogi helyzetét érintené, és ennélfogva nem támadható meg az EK 230. cikk értelmében vett megsemmisítés iránti keresettel.
Consequently, the present action must be dismissed as being inadmissible.
Ennélfogva a keresetet – mint elfogadhatatlant – el kell utasítani.
Pursuant to Article 87(3) of the Rules of Procedure, the Court of First Instance may order that the costs be shared or that each party bear its own costs where each party succeeds on some and fails on other heads or where the circumstances are exceptional.
Az eljárási szabályzat 87. cikkének 3. §-a alapján részleges pernyertesség esetén vagy különleges indokból az Elsőfokú Bíróság elrendelheti a költségeknek a felek közötti megosztását, vagy határozhat úgy, hogy mindegyik fél maga viselje saját költségeit.
In this case, although the applicant has been unsuccessful, the Court takes the view that the Commission did not, in any event, use clear and unequivocal language in drafting the contested measure.
A jelen esetben ugyan a felperes pervesztes lett, az Elsőfokú Bíróság mindemellett úgy ítélte meg, hogy a Bizottság a megtámadott aktus megszerkesztésekor nem fogalmazott világosan és egyértelműen.
In the light of that fact, it considers that it will make an equitable assessment of the case in ruling that the applicant is to bear three fifths of its own costs and pay three fifths of the costs incurred by the Commission. The Commission is to bear two fifths of its own costs and pay two fifths of the costs incurred by the applicant.
E körülményre tekintettel az Elsőfokú Bíróság úgy véli, hogy a jelen eset körülményeit akkor értékeli méltányosan, ha úgy dönt, hogy a felperes maga viselje a saját költségeinek háromötödét, illetve köteles legyen viselni a Bizottság költségeinek háromötödét, ez utóbbi pedig maga viselje a saját költségeinek kétötödét, illetve köteles legyen viselni a felperes költségeinek kétötödét.
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Fourth Chamber) hereby:
AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
Delivered in open court in Luxembourg on 17 April 2008.
Kihirdetve Luxembourgban, a 2008. április 17-i nyilvános ülésen.
Case T-206/07: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd v Council of the European Union (Dumping — Imports of ironing boards originating in the People’s Republic of China and Ukraine — Market economy treatment — Rights of the defence — Article 2(7)(c) and Article 20(5) of Regulation (EC) No 384/96) . . . . . . . . . . . . . . . II - 1
T-206/07. sz. ügy: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd kontra az Európai Unió Tanácsa („Dömping – A Kínai Népköztársaságból és Ukrajnából származó vasalódeszkák behozatala – A piacgazdasági feltételek alapján működő vállalkozásoknak járó státusz – Védelemhez való jog – A 384/96/EK rendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontja és 20. cikkének (5) bekezdése”) . . . . . . . . . II - 1
Case T-95/06: Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana v Community Plant Variety Office (CPVO) (Plant varieties — Appeal to the Board of Appeal of the Community Plant Variety Office — Inadmissibility — Lack of individual concern — Effective judicial protection — Obligation to state reasons) . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
T-95/06. sz. ügy: Federación de Cooperativas Agrarias de la Comunidad Valenciana kontra Közösségi Növényfajta-hivatal (CPVO) („Növényfajták – A Közösségi Növényfajta-hivatal fellebbezési tanácsa előtt benyújtott fellebbezés – Elfogadhatatlanság – Személyében való érintettség hiánya – Hatékony bírói jogvédelem – Indokolási kötelezettség”) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case T-289/03: British United Provident Association Ltd (BUPA) and Others v Commission of the European Communities (State aid — Risk equalisation scheme introduced by Ireland on the private medical insurance market — Aid system — Services of general economic interest — Article 86(2) EC — Commission decision not to raise objections — Action for annulment — Admissibility — Principles of necessity and proportionality) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
T-289/03. sz. ügy: British United Provident Association Ltd (BUPA) és társai kontra az Európai Közösségek Bizottsága („Állami támogatások – Írország által a magán-egészségbiztosítás piacán bevezetett kockázatkiegyenlítő rendszer – Támogatási program – Általános gazdasági érdekű szolgáltatások – Az EK 86. cikk (2) bekezdése – Kifogást nem emelő bizottsági határozat – Megsemmisítés iránti kereset – Elfogadhatóság – Szükségesség és arányosság elve”) . . . . . . .
Case T-345/03: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v Commission of the European Communities (Public service contracts — Community tendering procedure — Provision of services for the development and provision of services in support of the Community Research and Development Service (CORDIS) — Rejection of a tender — Principles of equal treatment as between tenderers and transparency) . . . . . . . . . .
T-345/03. sz. ügy: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE kontra az Európai Közösségek Bizottsága („Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések – Közösségi közbeszerzési eljárás – A Közösségi Kutatási és Fejlesztési Információs Szolgálat [CORDIS] számára kisegítő szolgáltatások fejlesztésére és üzembe helyezésére irányuló szolgáltatásnyújtás – Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítása – Az ajánlattevőkkel szembeni egyenlő bánásmód elve és az átláthatóság elve”) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .