natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court also ruled out any application of the exception derived from express reference to specific provisions of the WTO agreements, after having in particular found in paragraph 142 of the FIAMM judgment and paragraph 135 of the Fedon judgment that ‘the preambles to the various regulations amending the banana import regime do not show that the Community legislature referred to specific provisions of the WTO agreements when it purported to bring the regime into conformity with those agreements’.
Az Elsőfokú Bíróság ugyancsak elutasította a WTO-megállapodások meghatározott rendelkezéseire való kifejezett utaláson alapuló kivétel bárminemű alkalmazását, miután a FIAMM-ügyben hozott ítélet 142. pontjában és a Fedonügyben hozott ítélet 135. pontjában többek között megállapította, hogy „nem következik a banánbehozatali rendszert módosító különböző rendeletek preambulumából, hogy a közösségi jogalkotó a WTO-megállapodások meghatározott rendelkezéseire utalt volna, amikor azokkal összhangba kívánta hozni e rendszert”.
The Court thus concluded, in paragraphs 144 and 145 of the FIAMM judgment and paragraphs 137 and 138 of the Fedon judgment, that, ‘notwithstanding a finding of
Az Elsőfokú Bíróság a FIAMM-ügyben hozott ítélet 144. és 145. pontjában, valamint a Fedonügyben hozott ítélet 137. és 138. pontjában kimondta, hogy „függetlenül
FIAMM AND OTHERS v COUNCIL AND COMMISSION incompatibility made by the DSB, the WTO rules do not in the present case, whether because of particular obligations which the Community intended to implement or because of an express reference to specific provisions, amount to rules of law by reference to which the legality of the institutions’ conduct may be assessed’ and that ‘the applicants are not entitled to argue, for the purposes of their claim for compensation, that the conduct of which the Council and the Commission are accused is contrary to WTO rules’.
FIAMM ÉS TÁRSAI KONTRA TANÁCS ÉS BIZOTTSÁG attól, hogy a DSB megállapította az összeegyeztethetetlenséget, a jelen esetben a WTO szabályai nem minősülnek olyan normáknak, amelyek alapján vizsgálni lehet az intézmények magatartásának jogszerűségét, sem azon okból, hogy a közösség különleges kötelezettségeket szándékozott végrehajtani, sem meghatározott rendelkezésekre való kifejezett utalás miatt”, továbbá azt, hogy „a felperesek a kártérítési kérelmük vonatkozásában nem hivatkozhatnak érdemben arra, hogy a Tanácsnak és a Bizottságnak felrótt magatartás ellentétes a WTO szabályaival”.
After observing in paragraph 146 of the FIAMM judgment and paragraph 139 of the Fedon judgment that ‘the complaints advanced by the applicants based on breach of the principles of the protection of legitimate expectations and of legal certainty, on infringement of the right to property and to pursuit of an economic activity and, finally, on failure to observe the principle of proper administration all rest on the premiss that the conduct of which the defendant institutions are accused is contrary to WTO rules’, the Court deduced, in paragraphs 147 and 140 of those judgments, that, ‘inasmuch as those rules are not among the rules by reference to which the Community courts review the legality of the Community institutions’ conduct, these complaints [would] therefore be rejected’.
Miután a FIAMM-ügyben hozott ítélet 146. pontjában és a Fedonügyben hozott ítélet 139. pontjában rámutatott, hogy „[a] felpereseknek a bizalomvédelem, a jogbiztonság, valamint a tulajdonhoz és gazdasági tevékenység szabad gyakorlásához való joguk megsértésére, továbbá a gondos ügyintézés elvének be nem tartására alapított kifogásai mind azon az előfeltevésen nyugszanak, hogy az alperes intézményeknek felrótt magatartás ellentétes a WTO szabályaival”, az Elsőfokú Bíróság az említett ítéletek 147. és 140. pontjában arra a következtetésre jutott, hogy „[m]ivel ezek a szabályok nem szerepelnek azok között, amelyekre tekintettel a közösségi bíróság a közösségi intézmények magatartásának jogszerűségét felülvizsgálja, ezeket a kifogásokat is el kell utasítani”.
In the light of the foregoing, the Court found, in paragraph 149 of the FIAMM judgment and paragraph 142 of the Fedon judgment, that, ‘since it [had] not been proved that the conduct of which the defendant institutions [were] accused was unlawful, one of the three cumulative conditions of noncontractual liability of the Community for unlawful conduct [was] not met’.
A fentiekre tekintettel az Elsőfokú Bíróság a FIAMM-ügyben hozott ítélet 149. pontjában és a Fedonügyben hozott ítélet 142. pontjában megállapította, hogy „[m]ivel az alperes intézményeknek felrótt magatartás jogellenessége nem állapítható meg, nem teljesül azon három együttes feltétel egyike, amelyek a Közösség szervei jogellenes magatartása miatti felelősségének beállásához szükségesek”.
Consequently, it dismissed the applicants’ first head of claim.
Következésképpen az Elsőfokú Bíróság elutasította a felperesek kérelmének első részét.
As regards the head of claim founded on a regime providing for noncontractual Community liability even in the absence of unlawful conduct of the institutions, the Court first of all affirmed the existence of such a regime in paragraphs 157 to 160 of the FIAMM judgment and paragraphs 150 to 153 of the Fedon judgment, stating as follows:
A kérelemnek a Közösséget a szervei jogellenes magatartásának hiányában is terhelő szerződésen kívüli felelősség rendszerére alapított részére vonatkozóan az Elsőfokú Bíróság mindenekelőtt megerősítette e rendszer letézését a FIAMM-ügyben hozott ítélet 157–160. pontjában és a Fedonügyben hozott ítélet 150–153. pontjában. E tekintetben az Elsőfokú Bíróság a következő megállapításokat tette:
[150] Where, as in the present case, it has not been established that conduct attributed to the Community institutions is unlawful, that does not mean that undertakings which, as a category of economic operators, are required to bear a disproportionate part of the burden resulting from a restriction of access to export markets can in no circumstances obtain compensation by virtue of the Community’s noncontractual liability (see, to this effect, Case 81/86 De Boer Buizen v Council and Commission [1987] ECR 3677, paragraph 17).
[150] Amennyiben a jelen esethez hasonlóan a közösségi intézményeknek felrótt magatartás jogellenessége nem bizonyított, abból nem következik, hogy a vállalkozások – amelyeknek a gazdasági szereplők adott köréhez való tartozásuk okán aránytalan részét kell viselniük a kiviteli piachoz való hozzáférés korlátozásából származó terheknek – egyáltalán nem részesülhetnek kártérítésben a Közösség szerződésen kívüli felelősségére hivatkozva (lásd ebben az értelemben a Bíróság 81/86. sz., Boer Buizen kontra Tanács és Bizottság ügyben 1987. szeptember 29-én hozott ítéletének [EBHT 1987., 3677. o.] 17. pontját).
[151] The second paragraph of Article 288 EC bases the obligation which it imposes on the Community to make good any damage caused by its institutions on the “general principles common to the laws of the Member States” and therefore does not restrict the ambit of those principles solely to the rules governing noncontractual Community liability for unlawful conduct of those institutions.
[151] Az EK 288. cikk második bekezdése ugyanis »a tagállamok jogában közös általános elvekre« alapozza a Közösségnek az intézményei által okozott károk megtérítésére vonatkozó kötelezettségét, tehát anélkül, hogy ezen elvek hatályát kizárólag a Közösségnek az említett intézmények jogellenes magatartása miatti szerződésen kívüli felelőssége rendszerére korlátozná.
[152] National laws on noncontractual liability allow individuals, albeit to varying degrees, in specific fields and in accordance with differing rules, to obtain compensation in legal proceedings for certain kinds of damage, even in the absence of unlawful action by the perpetrator of the damage.
[152] A nemzeti jogok szerződésen kívüli felelősségre vonatkozó szabályai azonban a magánszemélyek számára lehetővé teszik – jóllehet különböző mértékben, meghatározott területeken és különféle részletszabályok szerint –, hogy bírósági úton elérjék bizonyos károk megtérítését a károkozó jogellenes magatartása hiányában is.
[153] When damage is caused by conduct of the Community institution not shown to be unlawful, the Community can incur noncontractual liability if the conditions as to sustaining actual damage, to the causal link between that damage and the conduct of the Community institution and to the unusual and special nature of the damage in question are all met (Case C-237/98 P Dorsch Consult v Council and Commission [[2000] ECR I-4549], paragraph 19).’
[153] A Közösség intézményeinek olyan magatartása által okozott kár, amelynek a jogellenes jellege nem bizonyított, megalapozhatja a Közösség szerződésen kívüli felelősségét, amennyiben együttesen teljesülnek a kár tényleges bekövetkezésére, a kár és a közösségi intézmények magatartása közötti okozati összefüggés, valamint a kérdéses kár rendkívüli és különleges jellegére vonatkozó feltételek (lásd a C-237/98. sz., Dorsch Consult kontra Tanács és Bizottság ügyben 2000. június 15-én hozott ítélet [EBHT 2000., I-4549. o.] 19. pontját).”
The Court then concluded that the applicants had sustained actual and certain damage.
Ezután az Elsőfokú Bíróság megállapította a felpereseknél az ilyen tényleges és bizonyos kár fennállását.
It further held that a direct causal link existed between the conduct of the Community institutions with regard to the importing of bananas into the Community and the damage thereby sustained by the applicants.
Másfelől az Elsőfokú Bíróság úgy ítélte meg, hogy okozati összefüggés állt fenn egyrészt az alperes intézményeknek a közösségi banánbehozatallal kapcsolatos magatartása, másfelől a felpereseket ért kár között.
Finally, the Court held that the damage incurred by FIAMM and Fedon was not unusual in nature, and therefore rejected their claims in so far as they were founded on the regime providing for liability of the Community in the absence of unlawful conduct of its institutions.
Végül az Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy a FIAMM-ot és a Fedont ért kár nem rendkívüli, ezért elutasította a felperesek kérelmének azon részét, melyet a Közösségnek a szervei jogellenes magatartásának hiányában is fennálló szerződésen kívüli felelőssége rendszerére alapítottak.
In reaching this conclusion, the Court held in particular, in paragraphs 205 and 207 of the FIAMM judgment and paragraphs 194 and 196 of the Fedon judgment:
E következtetés levonásához az Elsőfokú Bíróság a FIAMM-ügyben hozott ítélet 205–207. pontjában és a Fedonügyben hozott ítélet 194–196. pontjában többek között kimondta:
[194] … the possibility, which has come about in the present case, of tariff concessions being suspended as provided for by the WTO agreements is among the vicissitudes inherent in the current system of international trade.
[194] Meg kell azonban állapítani, hogy a vámengedmények felfüggesztésének lehetősége – amely intézkedés a WTO-megállapodásokban szerepel, és a jelen esetben is felmerült – a nemzetközi kereskedelem jelenlegi rendszerében rejlő nehézségek egyike.
Accordingly, the risk of this vicissitude has to be borne by every operator who decides to sell his products on the market of one of the WTO members.
Ennélfogva ezt a nehézséget valamennyi piaci szereplő, amely úgy dönt, hogy termékeit a WTO valamely tagjának piacán értékesíti, kénytelen elviselni.
[196] In addition, it is clear from Article 22(3)(b) and (c) of the DSU, an international instrument which was publicised appropriately so as to ensure that Community operators were aware of it, that the complaining member of the WTO may seek to suspend concessions or other obligations in sectors other than that in which the panel or Appellate Body has found a violation by the member concerned, whether under the same agreement or another WTO agreement.’
[196] Ezenkívül a vitarendezési egyetértés – amely nemzetközi jogi okmányt megfelelő közzétételi intézkedésekkel hirdettek ki, hogy biztosítsák annak ismeretét a közösségi piaci szereplők számára – 22. cikke 3. pontjának b) és c) alpontjából következik, hogy a WTO panaszos tagja az engedmények vagy más kötelezettségek felfüggesztését más ágazatokban is alkalmazhatja, mint amelyben a vizsgálóbizottság vagy a Fellebbezési Testület megállapította az érintett tag jogsértését, akár ugyanazon, akár más WTO-egyezmény alapján.”
The forms of order sought and the course of the proceedings before the Court of Justice
A felek kérelmei és a Bíróság előtti eljárás lefolytatása
They each put forward two pleas in law in support of their appeal.
Fellebbezésük alátámasztására mindketten két jogalapra hivatkoznak.
By their first plea, they submit that the judgments under appeal lack reasoning and are unfounded so far as concerns one of the main arguments — regarding direct effect of decisions of the DSB — underlying their respective applications for damages by reason of unlawful conduct of the Community.
Első jogalapjukban azt állítják, hogy a megtámadott ítéletek a Közösség jogellenes magatartás miatti felelősségének megállapítása iránti keresetük alátámasztására felhozott egyik – a DSB határozatának közvetlen hatályával kapcsolatos – fő érvre vonatkozóan megalapozatlanok, és az erre az érvre vonatkozó indokolás hiányzik belőlük.
By their second plea, FIAMM and Fedon submit that, in concluding that the damage incurred by them was not unusual in nature and accordingly rejecting their claim for compensation founded on a liability regime applicable in the absence of unlawful conduct of the Community institutions, the Court of First Instance gave reasons that were insufficiently explained, illogical and at variance with the relevant settled case-law.
Második jogalapjukban a FIAMM és a Fedon azt állítják, hogy az őket ért kár rendkívüli jellege hiányának megállapításával és a Közösség szervei jogellenes magatartásának hiányában alkalmazandó felelősségi rendszerre alapított kártérítési kérelmük emiatti elutasításával az Elsőfokú Bíróság olyan érvelést adott elő, melynek indokolása nem megfelelő, amely logikátlan, és ellentétes az adott területre vonatkozó ítélkezési gyakorlattal.
They each further claim that the Court should:
Mindkét cég azt kéri, hogy a Bíróság:
— give a substantive ruling confirming their entitlement to compensation arising out of the defendants’ liability for an unlawful act or for a lawful act;
– döntsön érdemben, elismerve a fellebbezőknek az alperesek jogszerű vagy jogszerűtlen magatartásából eredő kára megtérítésének jogát;
— in any event, order the defendants to pay the costs both of the appeal proceedings and of the proceedings at first instance.
– mindenképpen kötelezze az alpereseket a jelen és az elsőfokú eljárás költségeinek viselésére.
In the alternative, FIAMM and Fedon request the Court to grant them fair compensation on account of the unreasonable duration of the proceedings before the Court of First Instance and to grant such further relief as fairness might require.
A FIAMM és a Fedon másodlagosan azt kérik a Bíróságtól, hogy állapítson meg javukra méltányos kártalanítást, az Elsőfokú Bíróság előtti eljárás ésszerűtlen elhúzódása okán, és hozza meg a méltányosság alapján szükségesnek ítélt egyéb intézkedéseket.
— replace certain of the Court of First Instance’s grounds or partially set aside the judgments under appeal, declaring that noncontractual liability of the Community in the absence of an unlawful act is inapplicable in respect of a failure to take legislative action or, in the alternative, declaring that the factors required for such liability are not present;
– változtassa meg az Elsőfokú Bíróság indokolásának bizonyos elemeit, vagy részben helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéleteket, kimondva, hogy a jogalkotási tevékenység elmulasztásával megvalósított jogellenes magatartás hiányában a Közösség szerződésen kívüli felelőssége nem alkalmazható, vagy másodlagosan állapítsa meg, hogy az ilyen felelősséget megalapozó feltételek nem valósultak meg;
— dismiss the appeals as unfounded;
– a fellebbezést – mint alaptalant – utasítsa el;
— order the appellants to pay the costs.
– kötelezze a fellebbezőket a költségek viselésére.
The Commission contends that the Court should:
A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
— dismiss the appeals, altering, in so far as is necessary, the grounds of the judgments under appeal;
– a fellebbezést utasítsa el, szükség esetén megváltoztatva a megtámadott ítéletek indokolását;
— in the alternative, dismiss the claims put forward at first instance seeking compensation for damage;
– másodlagosan utasítsa el az elsőfokú eljárásban megfogalmazott, kártérítés megállapítása iránti kérelmet;
— in the further alternative, refer the cases back to the Court of First Instance in order for the proceedings to be resumed and the damage for which compensation may be awarded to be quantified, in accordance with Article 61 of the Statute of the Court of Justice;
– harmadlagosan a Bíróság alapokmánya 61. cikkének megfelelően utalja vissza az ügyet az Elsőfokú Bíróság elé az eljárás folytatása és a megtérítendő kár összegének megállapítása érdekében;
— dismiss the appeal in so far as it relates to liability for an unlawful act of the defendant institutions;
– utasítsa el a fellebbezést az alperes intézmények jogellenes aktusáért fennálló felelősségre vonatkozó részében;
— partially set aside the judgment under appeal and find that liability for a lawful act does not exist in Community law or, in the alternative, dismiss the appeal in so far as it relates to the liability of the defendant institutions for a lawful act or, in the further alternative, dismiss the appellants’ claim for compensation for a lawful act;
– a megtámadott ítéletet részben helyezze hatályon kívül, és állapítsa meg, hogy a közösségi jogrendben valamely jogszerű aktusért nem állapítható meg felelősség, vagy másodlagosan utasítsa el a fellebbezést az alperes intézmények jogszerű aktusáért fennálló felelősségre vonatkozó részében, vagy – továbbra is másodlagosan – utasítsa el a fellebbezők jogszerű aktusért való kártérítés iránti kérelmét;
— declare the claim for compensation based on the unreasonable duration of the proceedings before the Court of First Instance to be inadmissible;
– állapítsa meg az Elsőfokú Bíróság eljárásának ésszerűtlen elhúzódása miatti kártérítési kérelem elfogadhatatlanságát;
— order the appellants to pay the costs.
– kötelezze az alpereseket a költségek viselésére.
The originals of those pleadings were not, however lodged at the Court Registry within the period of 10 days referred to in Article 37(6) of the Rules of Procedure.
A válasz eredeti példánya azonban nem érkezett meg a Bíróság Hivatalához az eljárási szabályzat 37. cikkének 6. §-ában rögzített tíznapos határidőn belül.
Consequently, those pleadings, and the originals thereof belatedly received at the Registry, were excluded from the proceedings and returned to FIAMM.
Következésképpen, mivel a válasz és a Tanács által benyújtatott csatlakozó fellebbezésre vonatkozó válaszbeadvány eredeti példánya késve érkezett meg a Hivatalhoz, azokat eltávolították az eljárás iratai közül, és visszaküldték a FIAMM-nak.
Fedon and the Commission lodged observations on the statement in intervention of the Kingdom of Spain.
Másfelől a Fedon és a Bizottság észrevételeket fogalmaztak meg a Spanyol Királyság beavatkozási beadványára vonatkozóan.
The first plea in the main appeals
A fellebbezés első jogalapjáról
By their first plea, FIAMM and Fedon submit that the judgments under appeal lack reasoning and are unfounded as regards one of the main arguments put forward in
Első jogalapjukban a FIAMM és a Fedon arra hivatkoznak, hogy a megtámadott ítéletek a Közösség jogellenes magatartás miatti felelősségének megállapítása iránti
2008 — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P support of their respective applications for damages in respect of unlawful conduct of the Community.
P. SZ. EGYESÍTETT ÜGYEK keresetük alátámasztására felhozott egyik – a DSB határozatának közvetlen hatályával kapcsolatos – fő érvre vonatkozóan megalapozatlanok, és az erre az érvre vonatkozó indokolás hiányzik belőlük.
They state that, as the Court of First Instance indeed noted in paragraph 100 of the FIAMM judgment and paragraph 93 of the Fedon judgment, during both the written procedure and the hearing they dwelt on the specific legal effects attaching to the DSB’s decision of 25 September 1997 that found against the Community.
Ahogyan arra az Elsőfokú Bíróság a FIAMM-ügyben hozott ítélet 100. pontjában és a Fedonügyben hozott ítélet 93. pontjában rámutatott, a fellebbezők mind az eljárás írásbeli szakasza során, mind a tárgyalás alatt a Közösséget elítélő 1997. szeptember 25-i DSB-határozathoz kapcsolódó különleges jogi hatásokra helyezték a hangsúlyt.
They thus submitted that the existence of such a decision constitutes, alongside the two types of exception already laid down by Fediol v Commission and Nakajima v Council, a third case where it is appropriate to allow a breach of the WTO agreements by the Community institutions to be pleaded before the Community courts, in particular exclusively for purposes of compensation.
Azzal érveltek, hogy az ilyen határozat léte a fent hivatkozott Fediol kontra Bizottság ügyben hozott ítéletben és Nakajima kontra Tanács ügyben hozott ítéletben már szereplő két kivétel mellett egy harmadik esetnek tekintendő, melyben engedélyezni kell a közösségi bíróság előtt a WTO-megállapodások megsértésére történő hivatkozást, különösen ha annak kizárólagos célja kártérítés megállapítása.
The assessments of the Court of First Instance and the mere reference to previous caselaw contained in paragraphs 110 to 112 of the FIAMM judgment and paragraphs 103 to 105 of the Fedon judgment are irrelevant in this regard, since that caselaw rules on a different question, namely whether a substantive rule contained in the WTO agreements can be relied upon for the purpose of reviewing the legality of Community legislation and of declaring, where appropriate, such legislation to be inapplicable.
Márpedig az Elsőfokú Bíróság mérlegelése és a FIAMM-ügyben hozott ítélet 110–112. pontjában és a Fedonügyben hozott ítélet 103–105. pontjában szereplő, korábbi ítélkezési gyakorlatra történő utalás irreleváns, mivel ezen ítélkezési gyakorlat más kérdésre vonatkozik, tudniillik arra, hogy a WTO-megállapodások valamely anyagi jogi szabályára lehet-e hivatkozni a közösségi jogszabályok ellenőrzése céljából, és adott esetben kimondani az ilyen jogszabályok alkalmazhatatlanságát.
As is apparent, in particular, from paragraphs 114 and 115 of the FIAMM judgment and paragraphs 107 and 108 of the Fedon judgment, the Court of First Instance took the DSB’s decision of 25 September 1997 into consideration only in order to determine whether, given its existence, either of the exceptions already established in the caselaw to the rule that the WTO agreements lack direct effect could apply here.
Ahogyan az többek között a FIAMM-ügyben hozott ítélet 114. és 115. pontjából, valamint a Fedonügyben hozott ítélet 107. és 108. pontjából kitűnik, az Elsőfokú Bíróság csak abból a szempontból vette figyelembe a DSB 1997. szeptember 25-i határozatát, hogy megállapítsa, ilyen határozat létére tekintettel a WTO-megállapodások közvetlen hatályának hiányában alkalmazható-e az ítélkezési gyakorlatban immár elismert két kivétel egyike.
In so doing, the Court of First Instance did not take appropriate account of the arguments of FIAMM and Fedon to the effect that, after the expiry of the reasonable period of time allowed for implementing the DSB’s decision of 25 September 1997, the Community then had just two options, namely to comply or not to comply with that decision.
Így az Elsőfokú Bíróság nem vette megfelelően figyelembe a FIAMM és a Fedon arra vonatkozó érvelését, hogy a DSB 1997. szeptember 25-i határozatának végrehajtására előírt ésszerű határidő lejártát követően a Közösség csupán két lehetőség közül választhatott: eleget tesz a határozatnak, vagy sem.
The flexibility of the WTO dispute settlement system, a feature which in particular enables the parties to pursue negotiated solutions and upon which
A WTO vitarendezési szabályrendszerének rugalmassága, amely többek között lehetővé teszi, hogy a felek tárgyalások útján keressenek megoldást, és amelyen a FIAMM-ügyben hozott ítélet