natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Accordingly, the Grand Duchy of Luxembourg has not shown to the required legal standard that point 2 of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 falls under public policy provisions within the meaning of the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71.
Következésképpen a Luxemburgi Nagyhercegség nem bizonyította jogilag megkövetelt módon, hogy a 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 2. pontja a 96/71 irányelv 3. cikke (10) bekezdésének első francia bekezdése értelmében vett, a közrenddel kapcsolatos rendelkezések közé tartozik.
Therefore, that Member State cannot rely on the public policy exception referred to in the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 in order to apply to undertakings posting staff on its territory the requirement relating to the automatic adjustment of wages other than minimum wages to reflect changes in the cost of living.
Következésképpen e tagállam nem hivatkozhat a 96/71 irányelv 3. cikke (10) bekezdésének első francia bekezdésében említett, a közrenddel kapcsolatos kivételre annak érdekében, hogy a területén kiküldetést teljesítő vállalkozásokra alkalmazza a minimálbéren kívüli béreknek a megélhetési költségek változásához való automatikus hozzáigazítására vonatkozó követelményt.
— The requirement relating to the rules on parttime and fixedterm work laid down in point 8 of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002
– A 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 8. pontjában előírt részmunkaidős és határozott időre szóló foglalkoztatás szabályozására vonatkozó követelményről
The requirement referred to above concerns a matter which is not mentioned in the list in the first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71.
Hangsúlyozni kell, hogy a fent említett követelmény a 96/71 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében szereplő listán nem említett kérdésre vonatkozik.
It is not disputed that the obligations arising from point 8 of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, having regard to the accompanying constraints, are likely to hinder the exercise of freedom to provide services by undertakings wishing to post workers to Luxembourg.
Nem vitatott, hogy a 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 8. pontjából eredő kötelezettségek – tekintettel az azokhoz kapcsolódó előírásokra – akadályozzák a munkavállalókat Luxemburgba kiküldeni kívánó vállalkozásokat a szolgáltatásnyújtás szabadságának gyakorlásában.
In that connection it is clear that, pursuant to Articles 2(1) of Directives 97/81 and 1999/70, the Member States were to implement the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with those directives.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a 97/81 és az 1999/70 irányelv 2. cikkének (1) bekezdése alapján a tagállamok feladata volt végrehajtani azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljenek ezen irányelveknek.
Therefore, as compliance with the requirement laid down by the contested national provision is monitored in the Member State in which the undertaking wishing to post workers to Luxembourg is established, the Grand Duchy of Luxembourg cannot rely on the public policy exception in the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 in
Következésképpen mivel a vitatott nemzeti rendelkezésben előírt követelmény betartását a munkavállalókat Luxemburgban kiküldeni kívánó vállalkozás székhelye szerinti tagállamban ellenőrzik ugyanazon okok miatt, mint amelyeket a jelen ítélet 41–43. pontja ismertet, a Luxemburgi Nagyhercegség nem hivatkozhat a 96/71
It follows that point 8 of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 does not comply with the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71.
Ebből következik, hogy a 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 8. pontja nem felel meg a 96/71 irányelv 3. cikke (10) bekezdése első francia bekezdésének.
— The requirement relating to imperative provisions of national law in respect of collective agreements in point 11 of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002
– A 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 11. pontjában szereplő kollektív szerződésekre vonatkozó, feltétlenül érvényesítendő nemzeti jogi rendelkezésekre vonatkozó követelményről
The first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71 defines the instruments by which the terms and conditions of employment of the host Member State are laid down covering the matters referred to in points (a) to (g) thereof and which are guaranteed to posted workers.
A 96/71 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének első albekezdése meghatározza azokat a jogi eszközöket, amelyekkel megállapítják a fogadó tagállamnak az ugyanezen bekezdés a)–g) pontjában említett kérdésekre vonatkozó, a kiküldetésben lévő munkavállalóknak biztosított munka- és foglalkoztatási feltételeit.
The second indent of that provision refers in particular to collective agreements which have been declared universally applicable.
E rendelkezés második francia bekezdése különösen az általánosan alkalmazandónak nyilvánított kollektív szerződésekre vonatkozik.
Likewise, Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 states that measures resulting, in particular, from collective agreements which have been declared universally applicable concerning the matters referred to in points 1 to 14 thereof constitute mandatory provisions falling under national public policy.
E rendelkezéshez hasonlóan a 2002. december 20-i törvény 1. cikkének (1) bekezdése megállapítja, hogy a nemzeti közrenddel kapcsolatos rendészeti rendelkezéseknek minősülnek a különösen az 1–14. pontjában említett kérdésekre vonatkozó, általánosan kötelezőnek nyilvánított kollektív szerződésekből eredő rendelkezések.
Point 11 mentions provisions concerning collective agreements.
A 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 11. pontja megemlíti a kollektív szerződésekre vonatkozó rendelkezéseket.
Such a provision cannot, however, constitute a public policy exception within the meaning of the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71.
Egy ilyen rendelkezés azonban nem minősülhet a 96/71 irányelv 3. cikke (10) bekezdésének első francia bekezdése értelmében vett, a közrenddel kapcsolatos kivételnek.
First, there is no reason why provisions concerning collective agreements, namely provisions which encompass their drawing up and implementation, should per se and without more fall under the definition of public policy.
Először is semmi nem indokolja, hogy a kollektív szerződésekre vonatkozó rendelkezések – vagyis azok, amelyek a kidolgozást és a végrehajtást tartalmazzák – önmagukban és további pontosítás nélkül a közrend fogalmába tartozhassanak.
Second, such a finding must be made as regards the actual provisions of such collective agreements themselves, which in their entirety and for the simple reason that they derive from that type of measure, cannot fall under that definition either.
E megállapítás vonatkozik másodszor e kollektív szerződéseknek a rendelkezéseire is, amelyek összességükben, és azon egyszerű oknál fogva, hogy ilyen típusú aktusokból erednek, szintén nem tartozhatnak ilyen fogalom hatálya alá.
Third, the Grand Duchy of Luxembourg cannot argue that point 11 of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 ultimately reflects the discretion granted to Member States under the second indent of Article 3(10) of Directive 96/71.
Harmadszor a Luxemburgi Nagyhercegség nem tudja alátámasztani azon feltevést, amely szerint a 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 11. pontja a végén a tagállamoknak a 96/71 irányelv 3. cikke (10) bekezdésének második francia bekezdése alapján biztosított engedélyt konkretizálja.
Article 3(10) relates exclusively to the terms and conditions of employment laid down in collective agreements which have been declared universally applicable.
E rendelkezés ugyanis kizárólag az általánosan alkalmazandónak nyilvánított kollektív szerződésekben meghatározott munka- és foglalkoztatási feltételekre vonatkozik.
That is not the case with respect to point 11 of Article 1(1) which expressly refers, in contrast with the introduction to of Article 1, to mere collective labour agreements.
Ugyanakkor nem erről van szó az említett 1. cikk (1) bekezdésének 11. pontjában, amely kifejezetten és ugyanezen 1. cikk bevezető mondatával ellentétben az egyszerű kollektív szerződésekre vonatkozik.
Accordingly, point 11 of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 is not in compliance with the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71.
Ezért a 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 11. pontja nem felel meg a 96/71 irányelv 3. cikke (10) bekezdése első francia bekezdésének.
Consequently, it follows from the foregoing that the Commission’s first complaint is well founded.
Következésképpen az előzőekből következik, hogy a Bizottság által hivatkozott első kifogás megalapozott.
The second complaint: incomplete transposition of Article 3(1)(a) of Directive 96/71 relating to compliance with maximum work periods and minimum rest periods
A 96/71 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének maximális munkaidőre és minimális pihenőidőre vonatkozó a) pontja hiányos átültetetésére alapított második kifogásról
By its second complaint, the Commission criticises the Grand Duchy of Luxembourg for incomplete transposition of point (a) of the first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71 relating to compliance with maximum work periods and minimum rest periods.
Második kifogásával a Bizottság a 96/71 irányelv 3. cikke (1) bekezdése első albekezdésének a maximális munkaidő és minimális pihenőidő betartására vonatkozó a) pontjának hiányos átültetését rója fel a Luxemburgi Nagyhercegségnek.
The Grand Duchy of Luxembourg has acknowledged that this complaint is well founded and has stated that it has adopted Article 4 of the Law of 19 May 2006 amending the Law of 20 December 2002 (Mémorial A 2006, p. 1806) in order to bring its national legislation into line with the relevant Community provisions.
A Luxemburgi Nagyhercegség elismerte e kifogás megalapozottságát és utalt arra, hogy elfogadta a 2002. december 20-i törvény módosításáról szóló 2006. május 19-i törvény 4. cikkét (Mémorial A 2006, 1806. o.) a nemzeti jogszabályoknak a releváns közösségi rendelkezéseknek való megfeleltetése érdekében.
It must be recalled that, according to settled caselaw, the question whether a Member State has failed to fulfil its obligations must be determined by reference to the situation prevailing in that Member State at the end of the period laid down in the reasoned opinion and the Court cannot take account of any subsequent changes (see, in particular, Case C-168/03 Commission v Spain [2004] ECR I-8227, paragraph 24; Case C-433/03 Commission v Germany [2005] ECR I-6985, paragraph 32; and judgment of 27 September 2007 in Case C-354/06 Commission v Luxembourg, paragraph 7).
Emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a kötelezettségszegés fennállását azon helyzet alapján kell megítélni, amelyben a tagállam az indokolással ellátott véleményben rögzített határidő lejártakor volt, és a Bíróság nem veheti figyelembe az azóta bekövetkezett változásokat (lásd különösen a C-168/03. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2004. szeptember 14-én hozott ítélet [EBHT 2004., I-8227. o.,] 24. pontját; a C-433/03. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2005. július 14-én hozott ítélet [EBHT 2005., I-6985. o.] 32. pontját, és a C-354/06. sz., Bizottság kontra Luxemburg ügyben 2007. szeptember 27-én hozott ítélet 7. pontját).
In this case it is not disputed that when the period prescribed in the reasoned opinion expired the Grand Duchy of Luxembourg had not adopted the measures necessary to ensure that point (a) of the first subparagraph of Article 3(1) had been fully transposed in its national law.
Ugyanakkor a jelen esetben a felek nem vitatják, hogy a Luxemburgi Nagyhercegség az indokolással ellátott véleményben rögzített határidő lejártakor nem fogadta el a 96/71 irányelv 3. cikke (1) bekezdése első albekezdése a) pontjának a nemzeti jogrendjébe történő teljes átültetésének biztosításához szükséges intézkedéseket.
Therefore, the Commission’s second complaint is well founded.
Következésképpen a Bizottság által hivatkozott második kifogás megalapozott.
The third complaint: infringement of Article 49 EC on account of the lack of clarity of the monitoring arrangements laid down in Article 7(1) of the Law of 20 December 2002
Az EK 49. cikknek a 2002. december 20-i törvény 7. cikkének (1) bekezdésében előírt részletes ellenőrzési szabályok egyértelműségének hiánya miatti megsértésére alapított harmadik kifogásról
By its third complaint, the Commission claims that, on account of its lack of clarity, Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 is likely to give rise to legal uncertainty for undertakings wishing to post workers to Luxembourg.
Harmadik kifogásával a Bizottság arra hivatkozik, hogy a 2002. december 20-i törvény 7. cikkének (1) bekezdése az egyértelműség hiánya miatt jogbizonytalansággal járhat a Luxemburgba munkavállalókat kiküldeni kívánó vállalkozások számára.
Thus, the obligation for all undertakings to make available to the Labour and Mines Inspectorate on demand and within as short a period as possible the basic information necessary for monitoring purposes amounts, in the case of a posting, to a prior notification procedure incompatible with Article 49 EC.
Így a minden vállalkozásra vonatkozó azon kötelezettség, hogy a munka megkezdése előtt a munka- és bányafelügyelet rendelkezésére bocsássák egyszerű kérelemre és a lehető legrövidebb idő alatt az ellenőrzéshez szükséges tájékoztatást, kiküldetés esetén egy előzetes nyilatkozattételi eljáráshoz hasonlítana, amely összeegyeztethetetlen az EK 49. cikkel.
However, if that should not be the case, the text of the contested provision should nevertheless be amended in order to remove any legal ambiguity.
Ha nem is áll fenn ez az eset, módosítani kellene a vitatott rendelkezés szövegét minden jogi félreérthetőség elkerülése érdekében.
The Grand Duchy of Luxembourg takes the view that the text of Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 is sufficiently clear and that, in any event, it does not impose any prior notification requirement.
A Luxemburgi Nagyhercegség úgy véli, hogy a 2002. december 20-i törvény 7. cikke (1) bekezdésének szövege kellően egyértelmű, és hogy semmiképpen nem ír elő előzetes nyilatkozattételi kötelezettséget.
In that connection, it takes the view that
E tekintetben úgy gondolja, hogy az
First it must be noted that, since the Law of 20 December 2002 does not provide for any other communication of information between an undertaking which posts workers and the Labour and Mines Inspectorate, it is difficult to understand how the latter can request information from that undertaking before the commencement of the work, in so far as it cannot be aware of the presence of that undertaking in Luxembourg unless the latter has previously announced its arrival in some way.
Először is meg kell állapítani, hogy mivel a 2002. december 20-i törvény nem ír elő a munkavállalókat kiküldő vállalkozás és a munka- és bányafelügyelet közötti semmilyen egyéb információközlést, nehéz megérteni, hogy az utóbbi milyen módon követelhet tájékoztatást e vállalkozástól a munka megkezdése előtt, amennyiben nem lehet tudomása az említett vállalkozás luxemburgi területen való jelenlétéről anélkül, hogy utóbbi valamilyen módon előzetesen bejelentette volna a jövetelét.
Therefore, as the Advocate General notes in point 76 of her Opinion, the question arises as to the role accorded to an undertaking wishing to post workers, necessarily prior to any request for information from the Labour and Mines Inspectorate, and which, in any event, is not defined by the Law of 20 December 2002.
Ezért – amint azt a főtanácsnok megállapította az indítványa 76. pontjában – felvetődik a munkavállalókat kiküldeni kívánó vállalkozásnak juttatott szerep kérdése, amely szerep szükségképpen megelőzi a munka- és bányafelügyelettől eredő bármely információkérést, és amelyet mindenesetre nem határoz meg a 2002. december 20-i törvény.
On that basis, the interpretation of the expression ‘prior to the commencement of the work’ in Article 7(1) of that law, adopted by the Grand Duchy of Luxembourg, cannot be relevant.
Ez alapján nem lehet releváns az említett törvény 7. cikkének (1) bekezdésében szereplő, a „munka megkezdése előtt” kifejezésnek a Luxemburgi Nagyhercegség által elfogadott értelmezése.
It is clear that such an expression means not only that the information must be provided on the actual day on which the work commences, but that it would also cover a somewhat longer period preceding that date.
Nyilvánvaló ugyanis, hogy egy ilyen kifejezés nemcsak azt jelenti, hogy az információkat éppen a munka megkezdésének napján kell szolgáltatni, hanem lehetővé teszi az e napot megelőző többé-kevésbé hosszú időszak figyelembevételét is.
Second, as the Advocate General noted, in point 74 of her Opinion, it follows from the provisions of the Law of 4 April 1974 on the Reorganisation of the Labour
Másodszor, és amint azt a főtanácsnok megállapította az indítványa 74. pontjában, a munka- és bányafelügyelet átszervezéséről szóló 1974. április 4-i törvény (Mémorial
COMMISSION v LUXEMBOURG and Mines Inspectorate (Mémorial A 1974, p.
BIZOTTSÁG KONTRA LUXEMBURG
486), to which reference is made in Article 9(2) of the Law of 20 December 2002 in respect of the definition of the monitoring powers of that authority, and, in particular from Articles 13 to 17 of the Law of 4 April 1974, that the Labour and Mines Inspectorate may order the immediate cessation of the posted worker’s activities if his employer does not comply with an order addressed to the employer to provide information.
A 1974., 486. o.) rendelkezéseiből – amely törvényre hivatkozik a 2002. december 20-i törvény 9. cikkének (2) bekezdése ezen adminisztráció ellenőrzési jogkörének meghatározása érdekében –, és különösen ezen 1974. április 4-i törvény 13–17. cikkéből következik, hogy a munka- és bányafelügyelet elrendelheti a kiküldött munkavállaló tevékenységének azonnali abbahagyását, ha utóbbi munkáltatója nem tesz eleget az információnyújtásra vonatkozó vele szembeni meghagyásnak.
Furthermore, Article 28 of that law provides that failure to comply with that obligation may give rise to criminal proceedings against the undertaking concerned.
Másfelől az említett törvény 28. cikke előírja, hogy e kötelezettség figyelmen kívül hagyása büntetőeljárást vonhat maga után az érintett vállalkozással szemben.
Having regard to those factors, it must be acknowledged that the prior notification procedure to be followed by an undertaking wishing to post workers to Luxembourg territory is not without ambiguities.
E körülményekre tekintettel hangsúlyozni kell, hogy a luxemburgi területen kiküldetéssel élni kívánó vállalkozás által követendő előzetes nyilatkozattételi eljárás kétértelmű.
The ambiguities which characterise Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 are likely to dissuade undertakings wishing to post workers to Luxembourg from exercising their freedom to provide services.
Ugyanakkor a 2002. december 20-i törvény 7. cikkének (1) bekezdését jellemző ezen kétértelműségek visszatarthatják a Luxemburgba munkavállalókat kiküldeni kívánó vállalkozásokat a szolgáltatásnyújtás szabadságának gyakorlásától.
On the one hand, the extent of the rights and obligations of those undertakings is not clearly apparent from that provision.
Egyrészt ugyanis e vállalkozások jogainak és kötelezettségeinek terjedelme nem tűnik ki pontosan e rendelkezésből.
On the other hand, undertakings which have failed to comply with the obligations laid down in that provision incur not inconsiderable penalties.
Másrészt azok a vállalkozások, amelyek nem tartották be az említett rendelkezés által előírt kötelezettségeket, nem elhanyagolható szankcióknak teszik ki magukat.
Accordingly, since Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 is incompatible with Article 49 EC on account of its lack of clarity and the ambiguities that it contains, the Commission’s third complaint is well founded.
Következésképpen a 2002. december 20-i törvény 7. cikkének (1) bekezdése a világosság hiánya és a kétértelműség miatt összeegyeztethetetlen az EK 49. cikkel.
The fourth complaint: infringement of Article 49 EC by reason of the requirement that the undertakings designate an ad hoc agent residing in Luxembourg to retain the documents necessary for monitoring by the competent national authorities
A negyedik kifogásról: az EK 49. cikk megsértése az érintett vállalkozások arra való kötelezése folytán, hogy egy Luxemburgban lakóhellyel rendelkező eseti megbízottat jelöljenek ki az illetékes nemzeti hatóságok által gyakorolt ellenőrzéshez szükséges dokumentumok megőrzésére
By its fourth complaint, the Commission takes the view that, by requiring undertakings whose registered office is outside Luxembourg territory and which post workers there to deposit, before the start of the posting, with an ad hoc agent residing in Luxembourg, the documents necessary for monitoring compliance with their obligations under the Law of 20 December 2002 and to leave them there for an indeterminate period after the provision of services has ceased, Article 8 of that Law constitutes a restriction on freedom to provide services.
Negyedik kifogásával a Bizottság úgy vélekedik, hogy a 2002. december 20-i törvény 8. cikke – azáltal, hogy a luxemburgi területen kívüli székhelyű, és Luxemburgba munkavállalókat kiküldő vállalkozásokat arra kötelezi, hogy a kiküldetés megkezdése előtt egy Luxemburgban lakóhellyel rendelkező eseti megbízottnál helyezzék letétbe az e törvény alkalmazásából eredő kötelezettségeik ellenőrzéshez szükséges dokumentumokat, és azokat határozatlan időre hagyják ott a szolgáltatást követően – a szolgáltatásnyújtás szabadsága korlátozásának minősül.
The system of cooperation and exchange of information provided for in Article 4 of Directive 96/71 makes such an obligation superfluous.
A 96/71 irányelv 4. cikkében előírt együttműködési és tájékoztatási rendszer ugyanis feleslegessé tenné az ilyen kötelezettséget.
The Grand Duchy of Luxembourg states, first of all, that the cooperation mechanism to which the Commission refers does not enable the competent administrative authorities to carry out ordinary checks with the necessary effectiveness.
A Luxemburgi Nagyhercegség mindenekelőtt megállapítja, hogy azon együttműködési mechanizmus, amelyre a Bizottság hivatkozik, nem teszi lehetővé az illetékes közigazgatási hatóságoknak, hogy a szükséges hatékonysággal végezzék el az általános ellenőrzéseket.
Next, it contends that the contested national provision does not require any specific legal form with respect to the role of agent.
Végül pontosítja, hogy a vitatott nemzeti rendelkezés nem követel meg semmilyen különös jogi formát a megbízotti feladatot illetően.
Lastly, apart from the deposit of the documents necessary for monitoring with the agent for a period following the posting, the documents do not have to be lodged until the day on when the provision of services concerned begins.
Végül az ellenőrzéshez szükséges dokumentumoknak a kiküldetést követő időszakban eseti megbízottnál való letétbe helyezésén kívül e dokumentumok letétbe helyezését csak az érintett szolgáltatás megkezdésével egyező napon követelik meg.
It is not disputed that the obligation provided for in Article 8 of the Law of 20 December 2002 involves an additional administrative and financial burden for undertakings established in another Member State, so that the latter are not on an equal footing, from the point of view of competition, with employers established in the host Member State and they may be dissuaded from providing services in the latter Member State.
Nem vitatott, hogy a 2002. december 20-i törvény 8. cikkében előírt kötelezettség a más tagállamban letelepedett vállalkozások számára olyan adminisztratív és gazdasági többletterhekkel jár, hogy ez utóbbiak a verseny szempontjából nincsenek azonos helyzetben a fogadó tagállamban letelepedett munkaadókkal, és ez visszatarthatja őket attól, hogy e tagállamban szolgáltatásokat nyújtsanak.