natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Accordingly, in Kapferer the Court appears to be at the very least cautious with regard to the possibility of transposing the principles developed in Kühne & Heitz in relation to a final administrative decision to the context of a final judicial decision. 31Whilst the Court refers cautiously to the first condition laid down by that judgment, namely that the body concerned should be empowered under national law to reopen the 29 — As the Commission notes in paragraph 21 of its observations, it is possible to take the view that, in Kühne & Heitz, the Court instituted in favour of individuals, in addition to the State’s obligation to make reparation for the infringement of Community law by a national court ruling at final instance (which derives from Köbler), a second remedy to enable individuals to assert — in spite of the interpretation contrary to Community law of the relevant provisions and the breach of the obligation to seek a preliminary ruling — a right which they are guaranteed by Community law. 59.
A fent hivatkozott Kühne & Heitz ügyben hozott ítélet elsődlegesen azonban továbbra is úgy tűnik, hogy egy pontosan meghatározott esetben alkalmazandó, vagyis a belső jogorvoslati lehetőségek kimerítésével jogerőssé vált olyan közigazgatási határozat felülvizsgálatára vonatkozó kérelem esetén, amely a Bíróság későbbi értelmezésére tekintettel ellentétes a közösségi joggal, és amelyet a végső fokon eljáró 30 – Jelzem továbbá, hogy a Finanzgericht Hamburg által a C-274/04. sz.
Nevertheless, Kühne & Heitz seems mainly intended to govern a specific case, namely that of an application for the review of an administrative decision which has become final after the exhaustion of domestic remedies and which proves to be contrary to Community law as subsequently interpreted 30 — I would also mention that the second question from the Finanzgericht Hamburg in the reference for a preliminary ruling in Case C-274/04 ED & F Man Sugar [2006] ECR I-3269 could have led the Court to set out its position in relation to Kühne & Heitz. However, in view of its reply to the first question, the Court found it unnecessary to reply to the second. 31 — That caution is expressed in the following passage from the judgment: ‘even assuming that the principles laid down in [Kühne & Heitz] could be transposed into a context which, like that of the main proceedings, relates to a final judicial decision’ (paragraph 23). 26 — Paragraph 23.27 — Joined Cases C-392/04 and C-422/04 [2006] ECR I-8559.28 — Paragraph 52 (emphasis added).
ED & F Man Sugar ügyben 2006. április 6-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-3269. o.) alapjául szolgáló előzetes döntéshozatali eljárás keretében feltett második kérdése alapján a Bíróság a fent hivatkozott Kühne & Heitz ügyben hozott ítéletről is állást foglalhatott volna. Ugyanakkor tekintettel az első kérdésre adott válaszára, a Bíróság úgy döntött, hogy nem szükséges a második kérdésre válaszolnia. 26 – 23. pont.
Following that judgment, i-21 and Arcor unsuccessfully sought repayment of the fees which they had paid.
Ezen ítélet nyomán az i-21 és az Arcor sikertelenül igényelte vissza a megfizetett igazgatási díjat.
Each of them therefore brought proceedings before the Verwaltungsgericht (Administrative Court), which dismissed their actions on the ground that their fee notices had become final and that in the case in point there were no grounds for challenging the administrative body’s refusal to withdraw those assessments.
Ekkor mindketten keresetet nyújtottak be a Verwaltungsgericht előtt, amely azokat azzal az indokolással utasította el, hogy a díjmegállapító határozataik jogerőssé váltak, és a jelen esetben nem emelhető kifogás azzal szemben, hogy a közigazgatási szerv megtagadta e határozatok visszavonását.
As regards i-21 Germany and Arcor, that judgment clearly expresses the Court’s intention not to transpose the principles of Kühne & Heitz to a situation where the party seeking the withdrawal of a final administrative decision did not exercise his right to bring an action against that decision. The factual and legal context of the abovementioned judgment must be briefly set out in order to grasp the difference in approach as compared with Kühne & Heitz. An account of the context is all the more necessary as the relevant national provision in i-21 Germany and Arcor, as in the present case, is Paragraph 48(1) of the VwVfG. 64.
Ami a fent hivatkozott i-21 Germany és Arcor ügyben hozott ítéletet illeti, az egyértelműen kifejezi a Bíróság azon szándékát, hogy a fent hivatkozott Kühne & Heitz ügyben hozott ítéletében szereplő elvek nem ültethetőek át egy olyan helyzetre, ahol olyan személy kéri a jogerős közigazgatási határozat visszavonását, aki nem élt az említett határozattal szembeni jogorvoslati jogával. A fent hivatkozott Kühne & Heitz ügyben hozott ítélettől eltérő megközelítés bemutatása végett röviden emlékeztetni kell az i-21 Germany és Arcor ügyben hozott ítélet jogi és ténybeli hátterére. Ez a bemutatás annál is inkább szükséges, mivel a fent hivatkozott i-21 Germany és Arcor ügyben hozott ítélet alapjául szolgáló ügy vonatkozó nemzeti rendelkezése, csakúgy mint a bennünket foglalkoztató ügyben, a VwVfG 48. §-ának (1) bekezdése. 64.
Since i-21 and Arcor took the view that the Verwaltungsgericht had erred in law in relation not only to national law but also to Community law, they brought appeals on a point of law before the Bundesverwaltungsgericht.
Mivel az i-21 és az Arcor úgy ítélték meg, hogy a Verwaltungsgericht nem csak a nemzeti jog, hanem a közösségi jog tekintetében is tévedett a jogalkalmazása során, „felülvizsgálati” kérelmet nyújtottak be a Bundesverwaltungsgericht előtt.
Two telecommunications undertakings, i-21 and Arcor, were charged fees for their individual telecommunications licences.
E nemzeti bíróság két kérdést intézett a Bírósághoz.
They paid the fees without objection and did not appeal within the timelimit of one month from the date of notification of the fee assessments. The amount of the fees was based on the anticipated general administrative costs of the regulatory authority over a period of 30 years.
Először is azt kérdezte, hogy úgy kell-e értelmezni a távközlési szolgáltatások terén az általános felhatalmazásokra és az egyedi engedélyekre vonatkozó közös szabályozási keretről szóló, 1997. április 10-i 97/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 32 11. cikkének (1) bekezdését, hogy
The Bundesverwaltungsgericht wished to ask the Court two questions.
A két távközlési vállalkozásra, az i-21-re és az Arcorra, igazgatási díjat szabtak ki egyedi távközlési szolgáltatási engedély címén.
First, it asked whether Article 11(1) of Directive 97/13/EC of the European Parliament and of the Council of 10 April 1997 on a common framework for general authorisations and individual licences in the field of telecommunications services 32 precluded the imposition
Ezt a díjat kifogás nélkül megfizették, és nem nyújtottak be fellebbezést a díjmegállapító határozat kézbesítésétől számított egy hónapon belül.
Court’s decision in Kühne & Heitz. 34 of a fee for individual licences calculated by taking into account the regulatory authority’s general administrative costs connected with the implementation of those licences over a period of 30 years, to which the Court replied in the affirmative. 68.
KEMPTER tekintettel a fent hivatkozott Kühne & Heitz ügyben hozott ítéletre. 34 azzal ellentétes egy olyan egyedi engedélyezési díj kivetése, amelynek kiszámításánál a nemzeti szabályozó hatóság 30 éves időszak alatt előreláthatóan felmerülő általános igazgatási költségeit vették alapul, amely kérdésre a Bíróság igenlő választ adott. 68.
With regard to the possible application of the judgment in Kühne & Heitz in such situations, the Court’s words are unambiguous: 66.
Az említett ítélet erre az esetre való esetleges alkalmazását illetően a Bíróság egyértelműen fogalmaz:
The case giving rise to the judgment in Kühne & Heitz … was entirely different from those in the main proceedings. Whilst the undertaking Kühne & Heitz NV had exhausted all legal remedies available to it, i-21 and Arcor did not avail themselves of their right to appeal against the fee assessments issued to them. 67.
A fent hivatkozott Kühne & Heitz ügyben hozott ítélet alapjául szolgáló ügy […] teljesen eltér az alapügyben felmerült ügyektől. A Kühne & Heitz NV vállalkozás ugyanis minden rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőséget kimerített, míg az alapügyben az i-21 és az Arcor nem éltek a nekik címzett díjmegállapító határozatokkal szembeni jogorvoslati jogukkal. 67.
It is clear from the orders for reference that the national court wished the Court to state its position on the question whether Article 10 EC and Article 11(1) of Direct- ive 97/13 had the effect of limiting the national regulatory authority’s discretion with regard to the withdrawal of assessment notices, 33 having regard in particular to the
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatokból következik, hogy ez a bíróság azt kérte a Bíróságtól, hogy foglaljon állást a tekintetben, hogy az EK 10. cikk és a 97/13 irányelv 11. cikkének (1) bekezdése a díjmegállapító határozat visszavonása tekintetében 33nem korlátozza-e a szabá- lyozó hatóság mérlegelési jogkörét, különös
Accordingly, contrary to the arguments advanced by i-21, the judgment in Kühne & Heitz is not relevant for the purposes of determining whether, in a situation such as that in the main proceedings, an administrative body is under an obligation to review decisions which have become final.’ 33 — It should be borne in mind that, according to German case-law, the administrative authority in principle has a discretion, under Paragraph 48(1) of the VwVfG, to withdraw an unlawful administrative act that has become final.
Következésképpen az i-21 által képviselt állásponttal szemben a fent hivatkozott Kühne & Heitz ügyben hozott ítélet nem releváns annak megállapításában, hogy az alapügyben felmerülthöz hasonló esetben a közigazgatási szerv köteles-e felülvizsgálni a jogerőssé vált határozatokat.” 33 – Emlékeztetek arra, hogy a német ítélkezési gyakorlat szerint a VwVfG 48. §-ának (1) bekezdése értelmében a közigazgatási hatóság mérlegelési jogkörrel rendelkezik a jogerőre emelkedett jogellenes közigazgatási aktusok visszavonására.
However, such discretion may be extinguished if upholding the act in question is ‘outright intolerable’ by reference to the concepts of public policy, good faith, fairness, equal treatment or manifest unlawfulness.
Ez a mérlegelési jogkör ugyanakkor nullára csökken, ha a szóban forgó aktus fenntartása „teljességgel tarthatatlan” a közrend, a jóhiszeműség, a méltányosság, az egyenlő bánásmód szempontjából, vagy nyilvánvalóan jogellenes.
34 — In this connection the Bundesverwaltungsgericht observed that the appeals on a point of law could not succeed on the basis of national law alone.
34 – A Bundesverwaltungsgericht e tekintetben megállapította, hogy a „felülvizsgálati” kérelmek pusztán a nemzeti jog alapján nem fogadhatók el.
According to that court, those were not cases in which to uphold the assessments would have been ‘outright intolerable’ and in which the administration’s discretion would have been reduced to such a degree that it had no choice other than to withdraw the notices.
E bíróság megítélése szerint nem olyan esetekről van szó, amikor a díjmegállapító határozatok fenntartása „teljességgel tarthatatlan”, és a hatóság mérlegelési jogköre annyira beszűkül, hogy csak a határozat visszavonásáról rendelkezhet.
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 purpose of verifying that the criteria derived from German caselaw for assessing the term ‘outright intolerable’ are not applied differently, depending on whether national or Community law is in issue.
SZ. ÜGY tanácsolja a nemzeti bíróságnak, hogy amikor „a teljességgel tarthatatlan” jelleg fogalmának megítélését lehetővé tevő német ítélkezési gyakorlat szerinti kritériumokat vizsgálja, ne tegyen különbséget aszerint, hogy nemzeti jogról vagy közösségi jogról van-e szó.
As the outcome reached in Kühne & Heitz is therefore not applicable where the administrative decision whose withdrawal is sought was not appealed against within the timelimit laid down by national law, the question whether or not the competent administrative body was required to withdraw it rests entirely on the relevant national provisions, namely Paragraph 48(1) of the VwVfG. In such a situation, the principle of procedural autonomy of the Member States is fully preserved, even if it remains restricted by the principle of effectiveness and the principle of equivalence. It is indeed the latter principle that will play a decisive part here. 71.
Mivel a fent hivatkozott Kühne & Heitz ügyben hozott ítélet megoldása ennélfogva nem alkalmazható olyan esetekben, ahol azt a közigazgatási határozatot, amelynek visszavonását kérték, a nemzeti jog által előírt határidőn belül nem támadták meg, azt, hogy az illetékes közigazgatási szerv köteles-e vagy sem az ilyen határozat visszavonására, teljes egészében a tárgyban irányadó nemzeti rendelkezések határozzák meg, vagyis a VwVfG 48. §-ának (1) bekezdése. Ilyen esetben a tagállamok eljárási autonómiája teljes körű védelmet élvez, még a tényleges érvényesülés és az egyenértékűség elvének keretei között is. Egyébként a jelen ügyben ez utóbbi elv játszik majd meghatározó szerepet. 71.
Manifest unlawfulness of the administrative act in relation to rules of higher-ranking law is one of those criteria.
Ezen kritériumok között szerepel az, hogyha a közigazgatási aktus magasabb szintű jogi normákhoz viszonyítva nyilvánvalóan jogellenes.
Still referring to the principle of equivalence, the Court adds that ‘where, pursuant to rules of national law, the administration is required to withdraw an administrative decision which has become final if that decision is manifestly incompatible with domestic law, that same obligation must exist if the decision is manifestly incompatible with Community law’.
Még mindig az egyenértékűség elvére hivatkozva a Bíróság hangsúlyozta, hogy „[h]a a nemzeti jogszabályok szerint a hatóság köteles visszavonni a jogerőssé vált közigazgatási határozatot, ha az nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen a belső joggal, ugyanezen kötelezettségnek kell érvényesülnie, ha e határozat a közösségi joggal nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen”.
37 After giving the national court some guidance, 38the Court leaves it to the latter ‘to ascertain whether legislation which is clearly incompatible with Community law, such as that on which the fee assessments at issue in the main proceedings is based, constitutes manifest unlawfulness within the meaning of the national law concerned’. 39
37 A nemzeti bíróságnak adott iránymutatást követően, 38a Bíróság e bíróságra hagyja, hogy „megítélje, hogy az olyan, a közösségi joggal egyértelműen összeegyeztethetetlen szabályozás, mint amely az alapügyben érintett díjmegállapító határozatok alapjául szolgál, nyilvánvalóan jogellenes-e az érintett nemzeti jog értelmében”. 39
The principle of equivalence requires that all the national procedural rules ‘apply without distinction to appeals on the ground of infringement of Community law and to appeals on the ground of disregard of national law’.
Az egyenértékűség elve ugyanis megköveteli, hogy a nemzeti eljárási szabályok összessége „különbségtétel nélkül vonatkozzon a közösségi jog és a belső jog megsértésén alapuló jogorvoslatokra”.
35 It follows, according to the Court, that ‘if the national rules applicable to appeals impose an obligation to withdraw an administrative act that is unlawful under domestic law, even though that act has become final, where to uphold that act would be “outright intolerable”, the same obligation to withdraw must exist under equivalent conditions in the case of an administrative act which does not comply with Community law’.
35A Bíróság szerint ebből következik, hogy „amennyiben a jogorvoslatokra alkalmazandó nemzeti szabályok a belső jogot sértő, jóllehet már jogerőssé vált közigazgatási aktus visszavonásának kötelezettségét írják elő, amikor ezen aktus fenntartása „teljességgel tarthatatlan”, ugyanezen visszavonási kötelezettségnek kell azonos feltételek mellett érvényesülnie azon közigazgatási aktusra, amely nem felel meg a közösségi jognak”.
36 The Court will therefore guide the national court for the
36 Ennélfogva a Bíróság azt
37 — Ibidem, paragraph 69.38 — Ibidem, paragraph 70.39 — Ibidem, paragraph 71.
35 – A fent hivatkozott i-21 és Arcor ügyben hozott ítélet 62. pontja.
Consequently the Court’s reply to the referring court is worded as follows: the decision is incompatible with Community law as subsequently interpreted by the Court.
Következésképpen a Bíróság a következő választ fogalmazta meg a nemzeti bíróságnak: értelmezése alapján – összeegyeztethetetlen a közösségi joggal.
Therefore national procedural law is to apply fully in accordance with the principle of procedural autonomy of the Member States.
Ennélfogva teljes mértékben a nemzeti eljárási jog az irányadó a tagállamok eljárási autonómiája elvének megfelelően.
‘Article 10 EC, read in conjunction with Article 11(1) of Directive 97/13, requires the national court to ascertain whether legislation which is clearly incompatible with the Community law … constitutes manifest unlawfulness within the meaning of the national law concerned.
„a 97/13 irányelv 11. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett EK 10. cikk szerint a nemzeti bíróság feladata annak megítélése, hogy […] a közösségi joggal egyértelműen összeegyeztethetetlen szabályozás […] nyilvánvalóan jogellenes-e az érintett nemzeti jog értelmében.
If that is the case, it is for the national court to draw the necessary conclusions under its national law with regard to the withdrawal of [the fee assessments].’ 40
Ha erről van szó, a nemzeti joga alapján ezen bíróságnak kell levonnia az e [díjmegállapító] határozatok visszavonásával kapcsolatos valamennyi következtetést”. 40
However, if it is shown that a national procedural rule preventing the review of a final decision is contrary to the principle of equivalence and/or the principle of effectiveness, that rule should be disregarded by the national court.
Ugyanakkor, ha megállapítást nyert, hogy valamely jogerős határozat felülvizsgálatát megakadályozó nemzeti eljárási szabály ellentétes az egyenértékűség és/vagy a tényleges érvényesülés elvével, az ilyen szabály alkalmazásától a nemzeti bíróságnak el kell tekintenie.
The recent caselaw concerning the review of final administrative and judicial decisions may, in my view, be summarised as follows.
A jogerős közigazgatási és bírói határozatok felülvizsgálatával kapcsolatos legújabb ítélkezési gyakorlat álláspontom szerint a következőképpen foglalható össze.
Regarding the specific issue of the review of final administrative decisions, Article 10 EC produces effects the nature and intensity of which vary, depending on the situation.
Ami közelebbről a jogerős közigazgatási határozatok felülvizsgálatának problémakörét illeti, az EK 10. cikk esettől függően eltérő természetű és erősségű hatásokat vált ki.
Having regard to the importance of the principles of legal certainty and res judicata in the Community and national legal systems, the rule is that Community law does not require a national authority to reopen a final decision which it has adopted, even if
Tekintettel a jogbiztonság, valamint a jogerő elvének mind a közösségi jogrendben, mind a nemzeti jogrendekben betöltött jelentőségére, főszabályként azt kell megállapítani, hogy a közösségi jog nem írja elő valamely nemzeti hatóságnak, hogy az általa meghozott jogerős határozatát visszavonja, még akkor sem, ha az – a Bíróság későbbi
Thus it is clear from i-21 Germany and Arcor that, in the case of a final administrative decision which has not been the subject of an appeal to a court, Article 10 EC, in conjunction with the Community provision which is alleged to have been infringed, requires at the very least the national court to which the matter has been referred by
Így fent hivatkozott i-21 és Arcor ügyben hozott ítéletből következik, hogy valamely olyan jogerős közigazgatási határozat esetében, amellyel szemben nem éltek bírósági jogorvoslattal, a megsértett közösségi rendelkezéssel összefüggésben értelmezett EK 10. cikk legalábbis arra kötelezi a nemzeti
OPINION OF MR BOT — CASE C-2/06 reason of the competent national authority’s refusal to review the decision to verify that the procedural rules of national law do not result, through the principle of equivalence, in it being necessary to review and, where appropriate, withdraw the decision.
SZ. ÜGY bíróságot – akit azzal kerestek meg, hogy az illetékes nemzeti hatóság elutasította ezen határozat felülvizsgálatát –, hogy vizsgálja meg, a nemzeti jogának eljárási szabályai – az egyenértékűség elvével összhangban – nem vezetnek-e arra az eredményre, hogy kötelező az említett határozat felülvizsgálata, vagy adott esetben visszavonása.
explained by the special nature of the situation in question.
magyarázható.
Where Community law is misinterpreted by a national court against whose decisions there is no judicial remedy under national law and that court infringes its obligation under the third paragraph of Article 234 EC to seek a preliminary ruling, Article 10 EC has the effect of converting the power conferred upon an administrative body by national law into an obligation to review a final administrative decision contrary to Community law and, depending on the outcome of the review, to withdraw that decision.
Ugyanis a közösségi jog olyan nemzeti bíróság általi téves értelmezése esetén, amelynek a határozatai ellen a nemzeti jog értelmében nincs bírósági jogorvoslat, és amennyiben ez a bíróság megsértette az EK 234. cikk harmadik bekezdése szerinti előzetes döntéshozatalra utalásra vonatkozó kötelezettségét, az EK 10. cikknek az a hatása, hogy a nemzeti joga által a közigazgatási szervnek biztosított jogot átalakítja a közösségi joggal ellentétes, jogerős közigazgatási határozat felülvizsgálatára, illetve e felülvizsgálat eredményétől függően, annak visszavonásra vonatkozó kötelezettséggé.
Here Article 10 EC requires every means potentially available in national procedural law to be used to bring about, if national procedural law so authorises, the review and, as the case may be, the withdrawal of the final administrative decision which is contrary to Community law.
Az EK 10. cikk ebben az esetben a nemzeti eljárási jogban létező minden lehetséges eszköz igénybevételét előírja annak érdekében, hogy a közösségi joggal ellentétes jogerős közigazgatási határozat felülvizsgálatra, vagy adott esetben visszavonásra kerüljön, amennyiben a nemzeti jog erre lehetőség ad.
The approach taken in Kühne & Heitz therefore provides a means of mitigating, through Article 10 EC, the negative effects of the lack of a reference for a preliminary ruling in the situation referred to in the third paragraph of Article 234 EC, by offering individuals who have exhausted the remedies available under domestic law a further opportunity to assert the rights conferred upon them by Community law. 80.
A fent hivatkozott Kühne & Heitz ügyben hozott ítéletből leszűrhető megoldás így az EK 10. cikkel összefüggésben enyhíti azokat a negatív hatásokat, amelyeket az EK 234. cikk harmadik bekezdése szerinti helyzetben az előzetes döntéshozatalra utalás elmaradása okoz, mivel a nemzeti joguk szerint valamennyi jogorvoslati lehetőséget kimerítő jogalanyoknak új lehetőséget kínál arra, hogy a közösségi jog által számukra biztosított jognak érvényt szerezhessenek. 80.