natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For new Member States the deadline for transposition was May 2004. Some of the Member States have requested moretime to implement provisions on age anddisability discrimination.
A tagállamok némelyike több időt kért azéletkoron és a fogyatékosságon alapuló diszkriminációt felszámoló rendelkezések végrehajtására.
The ultimate challenge:Transposing national law from paper to practice
A végső kihívás: A nemzeti jogszabályok átültetése azelméletből a gyakorlatba
Now that the transposition of the Directives into national antidiscrimination law has been largely accomplished,we are faced with an equally importantand demanding task of “transposing”the new legislation from paper to prac-
Most, hogy az irányelvek rendelkezéseinek átültetése a nemzeti jog hátrányos megkülönböztetés elleni rendelkezéseibe nagyrészt megtörtént,egy másik, ugyanolyan fontos és nagyerőfeszítéseket kívánó feladat vár ránk: az új
While such activities will in all probability serve to decrease the occurrence ofdiscrimination, they are not likely toeliminate discriminatory practices entirely.
Bár ezek a tevékenységek minden bizonnyal jólszolgálják majd a hátrányos megkülönböztetésvisszaszorítását, de nem valószínű, hogy a diszkrimináció gyakorlatát teljesen felszámolnák.Ezért van szükség a diszkriminációt tiltó jogszabályok hatékony érvényre juttatására is.
That is why efficient enforcement ofthe discrimination law is also needed.This implies the need for a low thresholdaccess to justice and organisations providing assistance to the victims of discrimination.
Mindezszükséges feltételként foglalja magába az igazságszolgáltatás jobb hozzáférhetőségét és olyanszervezetek létezését, amelyek segítséget nyújtanak a diszkrimináció áldozatai számára.
This is largely an institutional matter; a matter of ensuring that relevant institutions and organisations exist,are adequately staffed and work efficiently.
Ezjórészt intézményi kérdés: biztosítani kell a szükséges intézmények és szervezetek meglétét,azok megfelelő személyi feltételeit, továbbáhatékony működésüket.
ticular have been involved in the lawmaking processes.
A diszkrimináció ellen különböző országokból vett példákon mutatjabe, hogy a nem–kormányzati szervezeteket éskülönösen a szociális partnereket hogyan vontákbe a jogalkotás folyamatába.
Section II focuses onthe engagement and mobilisation of different key players, especially equalitybodies, NGOs, social partners and publicauthorities, with a particular focus onthe biggest European minority, the Roma.
A II. rész akülönböző kulcsfontosságú szereplők, különösképpen a jogegyenlőséggel foglalkozó szervezetek, a nem–kormányzati szervezetek, a szociálispartnerek és az állami hatóságok részvételét ésmozgósítását helyezi vizsgálódásának középpontjába, figyelmét elsősorban Európalegszámottevőbb kisebbségére, a romákra irányítva.
their cases forward. The existence ofombudsman institutions and equalitybodies often provide for an easily accessible and relatively speedy remedy.
Az ombudsmani intézmények és ajogegyenlőséggel foglalkozó szervezetek léte,általában könnyen hozzáférhető és viszonylaggyors jogorvoslatot biztosít.
Nongovernmental organisations have aninvaluable role to play in assisting victimsof discrimination by providing them withadvice and support and, if need be, byhelping them bring their cases to thecourts.
A nem–kormányzatiszervezetek rendkívül fontos és értékes szerepettöltenek be a diszkrimináció áldozatainak megsegítésében azáltal, hogy tanácsokkal látják előket, támogatást biztosítanak a számukra, ésszükség esetén abban is segítenek, hogy ügyükbíróság elé kerüljön.
These articles amply illustrate thetremendous advantages of both theactive involvement of all stakeholdersand the exchange of best practices arising out of experiences from practicalfieldwork. Let these two factors becomeyet another point the EU Member Stateshave in common.
Ezek a példák kimerítően illusztrálják, hogymilyen óriási előnyökkel jár egyrészről az összesérdekelt aktív részvétele, másrészről a gyakorlati„terepmunka” során szerzett tapasztalatok alapján leszűrt legmegfelelőbb gyakorlat cseréje.Legyen tehát ez a két tényező az EU tagállamainak egy újabb közös vonása.
This publication goes to the heart ofthese issues, and provides a number ofexamples of how antidiscrimination lawmay be made more efficient in practice.Section I emphasises the importance ofthe support and the active involvementof all stakeholders.
Kiadványunk e kérdéskör lényegébe hatol éstöbb példával is alátámasztja, hogyan lehet adiszkriminációt tiltó jogszabályokat a gyakorlatban hatékonyabbá tenni.
It also provides examples from different countries of the waysin which NGOs and social partners in par-
Az I. rész valamennyiérdekelt támogató hozzáállásának és aktív részvételének jelentőségét hangsúlyozza és
The Directives can help narrow the dichotomy between the immense disadvantages experienced bythe Roma communities and their significant potential to add value to an enlarged Europe.
Az irányelvek segítségével valamelyest csökkenthető az a kettősség, ami a roma közösségek mérhetetlenlemaradása és a kibővített Európa értékeinek gyarapítása terén bennük rejlő óriási lehetőségek közöttmutatkozik.
Following approval of the Directives, theprimary focus in most Member States hasbeen to meet their formal requirementsof putting suitable legal and administrative procedures in place.
Az irányelvek jóváhagyását követően a tagállamok többségében az volt az elsődleges szempont, hogy a megfelelő jogi és közigazgatásieljárások kialakításával azok formai követelményeinek eleget tegyenek.
While that mayhave seemed a difficult process, it is aprocess with an end point, a process thatcan be completed.
Bár a folyamat esetlegbonyolultnak tűnhetett, ez egy határozott végponttal rendelkező folyamat volt, olyan, amelyikteljesíthető.
What Member States now face is anopen-ended process - to achieve the aimsof the Directives.
„A szabályozás minősége döntően a felhatal- mazáson múlik.
The process of combating discrimination and promoting equal-ityhas no fixed end point.
Ezen a közvetlenül érintettek tapasztalatainak és nézeteinek a jogszabály–alkotás folyamatába történő bevo-
It will continue for as long as is necessary.
Jelenleg a tagállamok már egy nyílt végű folyamattal néznek szembe, az irányelvek céljainakmegvalósításával.
It is aprocess that will challenge most institutions and may well expose sharply conflicting interests.
A diszkrimináció leküzdésénekés az egyenlőség előmozdításának, mint folyamatnak nincs határozott végpontja.
Further, it is a processthat governments have had to acknowledge cannot be achieved in isolation.
Ez addig fogtartani, amíg szükséges.
“The quality of regulation depends crucially on empowerment.
nását értem.
By this I meanbringing into the regulatory process theexperience and views of those directlyaffected. Groups such as employers’organisations and trade unions, community associations and public interest NGOs who act as watchdogs, educateand inform others, and help individualsto enforce their rights.
A jogok éber őreként fellépő cso- portok, például a munkaadói szervezetek és a szakszervezetek, a közösségi szerveződések és a közérdek alapján tevékenykedő nem–kor- mányzati szervezetek stb. oktatnak és tájékoz- tatnak, továbbá segítik az egyéneket jogaik érvényesítésében.
These groupsmust be given rights to be informed,consulted and engaged in the enforcement process.”(1)
Ezeknek a csoportoknak biz- tosítani kell a jogot arra, hogy tájékoztatást kapjanak, kikérjék véleményüket, és részt vehessenek a jogérvényesítés folyamatában.”(1)
Bob Hepple QC, Emeritus Professor of Law,Cambridge University
Bob Hepple nyugalmazott jogász professzor, Cambridge–i Egyetem
A first responsibility lay primarily withnational governments, as only they couldsecure the necessary legislation.
Kezdetben a felelősség elsősorban a nemzetikormányokra hárul, hiszen csakis a kormányokgondoskodhatnak a szükséges jogi szabályozásról.
In unanimously approving the Directives,Member States formally endorsed thevalue of wider participation and agreedthat national governments should berequired to encourage and promote dialogue with industry and NGOs. There islittle evidence, however, that this obligation has yet been given much attentionin most Member States of the enlarged EU.
Az irányelvek egyhangú jóváhagyásával atagállamok hivatalosan is szentesítették a szélesebb körű részvételt és megegyeztek, hogy anemzeti kormányoknak bátorítaniuk és ösztönözniük kell az iparral és a nem–kormányzatiszervezetekkel folytatott párbeszédet.Ugyanakkor a kibővített EU legtöbb tagállamában nem sok jel utal arra, hogy ennek a kötelezettségüknek mindeddig nagyobb figyelmetszenteltek volna.
While such dialogue regularly occursin some, in Member States where goodcommunication between governmentand civil society is not the normal pattern, the requirements of the Directivesseem to have had little impact.
Míg a párbeszédnek ez a fajtája néhány tagállamban rendszeresen előfordul,ellenben ahol a kormányzat és a civil társadalomközötti megfelelő kommunikáció nem jelentalapvető normát, ott úgy tűnik, hogy az irányelvekben megfogalmazott követelmények semfejtenek ki komolyabb hatást.
On theother hand, these requirements could bea catalyst to overcome the distrust thathas inhibited dialogue in the past.
Más megközelítésben viszont ezek a követelmények az ilyen párbeszéd kialakulását mindeddig gátló bizalmatlanság megtörésének katalizátorai lehetnek.
It is useful to build on Member States’past experience – positive and negative –in tackling discrimination betweenwomen and men; further lessons may beavailable from jurisdictions that have hadother antidiscrimination laws for manyyears.
Hasznos, ha a tagállamok korábbi, a nők és a férfiak közötti megkülönböztetés kérdésénekmegoldásában szerzett pozitív és negatív tapasztalataira egyaránt építünk. További tanulságokkal szolgálhat azon országok igazságszolgáltatása, ahol már évek óta hatályosak egyéb diszkrimináció–ellenes jogszabályok.
unintentionally, exclude or disadvantageparticular groups.
ilyen akadályozó tényezőt képezhetnek azok anormák és eljárások, amelyek szándékosan vagyakaratlanul zárnak ki, vagy hoznak hátrányoshelyzetbe bizonyos csoportokat.
These may be writtenpolicies and procedures or unwritten‘rules’ that derive from unchallengedstereotypes and prejudice.
Itt egyarántbeszélhetünk írásban rögzített elvekről és eljárásokról, vagy kikezdhetetlennek hitt, sztereotípiákból és előítéletekből táplálkozó íratlan „szabályokról”.
Where thereare barriers that deny equality of opportunity to particular groups then theorganisation should be expected toimplement change.
Ha egy szervezeten belül bizonyoscsoportok esélyegyenlőségét gátló akadályokmerülnek fel, akkor a szervezettől meg kell követelni, hogy változtasson rajtuk.
Reactive, individual claims are not enough
A követő jellegű egyéni jogorvoslati igények nem jelentenek elégséges megoldást
Members of particular groups may alsoface barriers based on the historic exclusion and disadvantage of that group.This can be seen where, despite measuresintended to provide equality of opportunity, there are no, or disproportionatelyfew, members of particular groups selected for employment or able to enjoy benefits or to access services.
Bizonyos csoportok tagjai olyan akadályokkal isszembesülhetnek, amelyek alapját az adott csoport történelmi gyökerű kizárása vagy háttérbeszorítása képezi. Ezt láthatjuk ott, ahol – azesélyegyenlőség biztosítását célzó intézkedésekellenére – bizonyos csoportok tagjai nem, vagycsak aránytalanul kis számban kerülnek valamilyen állásba, részesülnek juttatásokban, vagy férhetnek hozzá szolgáltatásokhoz.
Without intervention in the form of positive action –to overcome the effects of past discrimination such disadvantage is likely to persist.
A múltbélimegkülönböztetés máig kisugárzó hatásainakmegszüntetése céljából vállalt pozitív beavatkozás nélkül az ilyen hátrányok minden bizonnyaltovábbra is fennmaradnak.
Fundamental to eradicating discrimination is that victims of discriminationshould have a real right to seek andsecure redress.
A hátrányos megkülönböztetés felszámolásánakalapvető feltétele, hogy a diszkrimináció áldozatai valós jogokkal rendelkezzenek ahhoz, hogysérelmeik orvoslására jogorvoslatot keressenekés találjanak.
But years of striving tocombat discrimination have also demonstrated that while essential, this is notsufficient in making real progresstowards equality.
Azonban hosszú évek diszkrimináció–ellenes erőfeszítései bizonyították, hogy ez,bár elengedhetetlen, mégsem elégséges feltétel,különösen akkor nem, ha célunk, hogy valóslépéseket tegyünk az egyenlőség megvalósításafelé.
Well-entrenched institutionalised patterns of discriminationare unlikely to be dislodgedin any significant or permanent way by individualclaims.
Nem valószínű, hogy az egyéni jogorvoslatiigények jelentős mértékben vagy tartósan felszámolhatnák a diszkrimináció jól megerősített,intézményi állásait.
Where organisations adopt arigid defensive posture, individual claimscould harden resistance to change.Arguably, it is not only unwise but alsowrong in principle to place the burden oferadicating discrimination on the shoulders of the few individuals who are prepared to complain.
Ahol a szervezetek merev,védekező álláspontot képviselnek, ott az egyéniigények csak tovább fokozhatják a változásokkalszemben tanúsított ellenállást. Vélhetően nemcsak butaság, de egyenesen helytelen a diszkrimináció felszámolásának terhét néhány, igazáértkiállni kész ember vállaira rakni.
Clearly an essential part of identifyingbarriers and planning for change isinvolvement of the groups that havebeen disadvantaged.
Az akadályok felmérésének és a változtatásmegtervezésének nyilvánvalóan lényeges elemea hátrányos helyzetű csoportok bevonása.
The role that otherstakeholders might play in securingchange within organisations will, ofcourse, depend on both national law andtraditional relationships.
Perszea szervezeteken belül többi érdekelt félnek avégrehajtandó változásokban betölthető szerepeegyaránt múlik a nemzeti jog előírásain és a tradicionálisan kialakult viszonyokon.
Trade unionscould play a lead role or none at all.Legislation could impose positive obligations on public authorities, or on all orcertain employers.
A jogalkotáshatározott kötelezettségeket róhat az államihatóságokra, illetve bizonyos munkáltatókra,vagy azok mindegyikére.
Specialised bodiesmay have wide enforcement powersincluding powers to investigate, to makerecommendations or to secure bindingcommitments to take positive measuresto implement change.
A szakosított szervekszéleskörű jogérvényesítő hatáskörrel rendelkezhetnek, amibe beletartozhat a nyomozati tevékenység, ajánlások kidolgozása, illetve a változtatás végrehajtására irányuló pozitív intézkedések kötelező megtételének biztosítása.
Therefore, at the same time as theymaintain and support a process for effective individual remedies, governmentsand groups within civil society must alsolook beyond an individual-based, reactive approach to find other, more proactive, ways to bring about change toinstitutional attitudes and practices of anorganisation as a whole.
Ezért, bár egyidejűleg megtartják és elősegítikaz egyéni hatékony jogorvoslatot támogatófolyamatokat, a kormányoknak és a civil társadalom csoportjainak túl kell lépniük ezen az egyéneken alapuló, követő jellegű megközelítésen,és más, aktívabb hozzáállást igénylő megoldásokat kell keresniük ahhoz, hogy változás következzen be egy–egy szervezet egészének intézményi felfogásában és gyakorlatában.
What is needed is for the organisationitself to identify barriers to equality - inemployment, education, training or inaccess to goods or services.
Szükséges, hogy maga a szervezet jelölje meg azegyenlőséget akadályozó tényezőket a foglalkoztatásban, az oktatásban, a szakképzésben,vagy akár az áruk és szolgáltatásokelérhetőségében.
Barriers within an organisation can include policiesand procedures that, intentionally or
Egy–egy szervezeten belül
Different stakeholders needto work together or administrative provisions.
Az érdekelteknek együtt kellműködniük!
Informalsanctions can be applied by differentstakeholder groups, including exclusionfrom public contracts, customer boycottsor industrial action.
alkalmazni. Formális szankciókat jogszabályi,illetve közigazgatási rendelkezések írhatnak elő.Nem–formális joghátrányokat, például államiszerződésekből történő kizárást, vásárlói bojkottot vagy ipari akciót a különböző érdekelt csoportok alkalmazhatnak.
The real lesson that can be learned fromthe experience in Member States andother jurisdictions is that the more peopleengaged as real stakeholders, who recognise that they have a genuine interest inbuilding a society based on equality, themore effective any laws, sanctions orcampaigns will be.
Ebbe a körbetartozhatnak azok az egyeztető mechanizmusok, amelyek keretében a szervezeteknek fel kellmérniük pillanatnyi gyakorlatuk hatásait, és cselekedniük kell az egyenlőség előtt álló akadályok felszámolása érdekében.
Furthermore, theinvolvement of different groups will itselfcontribute to the process of changingattitudes and practices.
Amennyiben azintézményi diszkriminációt feltárják, de a szervezet mégsem lép fel ellene, úgy szankciókat kell
Ideally, national governments, specialisedbodies, public and private sector organisations, trade unions, NGOs and members of disadvantaged groups will seethe mutual benefit in collaborating topromote equality.
A más országok igazságszolgáltatásának tapasztalataiból levonható igazi tanulság az, hogyminél többen vesznek részt és ismerik fel érdekeltként, hogy valódi érdekeik az egyenlőségenalapuló társadalom építéséhez fűződnek, a jogszabályok, a szankciók, illetve a kampányok isannál nagyobb hatást váltanak ki.
This could includeagreeing mechanisms to prompt organisations to assess the impact of their current practice and to act to remove barriers to equality.
Ezenkívül akülönböző csoportok bevonása önmagában ishozzájárul a beállítottság és a gyakorlat megváltozásának folyamatához.
In Hungary, the Directives were due tobe transposed in time for accession tothe European Union on 1 May 2004.The Hungarian government decided toadopt an innovatory and inclusiveapproach in its 21/2-year consultationprocess.
Magyarországon az irányelvek átültetésére szabott határidő az ország 2004. május 1–i unióscsatlakozásának időpontjával esett egybe. Amagyar kormány a két és fél éves konzultációseljárás keretében újszerű és több irányú megközelítést alkalmazott.
It was the first time that a legislative consultation had been carriedout over the Internet as well as throughmore traditional channels.
Először fordult elő ugya-nis,hogy a jogalkotással kapcsolatos konzultációk az Interneten, valamint a hagyományoscsatornákon keresztül párhuzamosan folytak.
Between November 2002 and May 2003when the domestic legal text was elaborated, the Hungarian authorities metwith Civil Society representatives, particularly those representing the Romacommunity and the gay and lesbiancommunities, as well as trade unionsand employers networks to gain insightinto their concerns and priorities foreffective legislation.
2002. novembere és 2003. májusa között – ahazai jogi szabályozás szövegezése során – amagyar hatóságok és a civil társadalom,mindenekelőtt a roma kisebbség, illetve ahomoszexuális és a leszbikus közösség, továbbáa szakszervezetek és a munkaadói hálózatokképviselői találkoztak egymással, hogy alaposabban megismerjék egymás gondjait és a hatékony jogi szabályozással kapcsolatos prioritásait.
The draft domestic legislation was thendiscussed again with key stakeholdersbetween May and August 2003, andhoned in terms of content and language prior to being submitted to the Hungarian Parliament for debate andadoption.
A hazai törvényjavaslatot ezután 2003. májusától augusztusáig ismét megtárgyalták a kulcsfontosságú érdekelt felekkel, majd mielőtt parlamenti vitára és elfogadásra került volna, tartalmilag és nyelvileg pontosították.
The Hungarian legislativetext implementing the two Article 13Directives which was subsequentlyadopted at the end of 2003, truly represents a collaboration between government and civil society.
A 13. cikkalapján 2003. végén elfogadott, a két irányelvetátültető magyar jogszabály szövege, a kormányés a civil társadalom együttműködésének hűtükre.
In November 2002, an 80-page consultation document was launched on a dedicated website setting out the conceptsencapsulated in the EC Directives.
Az EK irányelveiben megfogalmazott elgondolások kifejtésének céljából 2002. novemberében egy 80–oldalas konzultációs dokumentumot tettek közzé egy az erre a célra létrehozottinternetes oldalon.
Theconsultation document also set out aproposal detailing how the Governmentenvisaged its transposition into Hungarianlaw.
A konzultációs dokumentum azt a javaslatot is részletesen ismertette,hogy a magyar kormány miként képzeli az irányelvek átültetését a magyar jogba.
Furthermore, the Hungarian Supreme Court produced an Opinion on how theimplementation of the Directives wouldaffect existing Hungarian legal concepts.
Ezenkívül amagyar Legfelsőbb Bíróság véleményt nyilvánított arról, hogy az irányelvek végrehajtásamiként befolyásolná a jelenlegi magyar jogi felfogást.
Diverse perspectives bring equally innovative approaches
A jövő sokszínű képe, sokféle új megközelítést vet fel.
United Kingdom tion responses were directly responsiblefor shaping certain aspects of the legislation, for example, the definitionof sexual orientation, used in the Employment Equality (Sexual Orientation)Regulations, which refers to orientationtowards persons of the same sex, opposite sex or both sexes.
Egyesült Királyság szabály bizonyos vonatkozásainak megfogalmazására irányultak. Ilyen volt például a szexuálisirányultság fogalmának a foglalkoztatásegyenlőségéről (a szexuális irányultságról) szólójogi szabályozásában használt definíciója,amely az azonos neműek, az ellenkezőneműek, illetve mindkét nem felé való irányultságra utal.
The United Kingdom’s consultationprocess began in 2000, with a consultation on the broad principles of the Employment Directive.
Az Egyesült Királyság konzultációs eljárása még2000–ben vette kezdetét a „Foglalkoztatási”irányelvben megfogalmazott elvek széleskörűmegvitatásával.
This was followed by two further consultations.The first, called “Towards Equality and Diversity”, looked at the broad implementation strategy.
Ezt két további konzultációkövette.
The second, “The Way Ahead”, launched in October 2002,looked at each strand of discriminationand the specific content of draft legislation.
Az első, „Towards Equality and Diversity”(Út az egyenlőség és sokszínűség felé)címmel a végrehajtás vázlatos stratégiáját vizsgálta, a második – amely 2002. októberében,„The Way Ahead” (Az előttünk álló út) címmelindult – a diszkrimináció egyes alkotóelemeivelés a törvénytervezet konkrét tartalmával foglalkozott.
The objectives behind this series ofconsultations were to discuss the priorities for proposed domestic legislation,and to allow employers, stakeholdingorganisations, trade unions andemployees as much time as possible toprepare for the legislation, before itcame into force.
A konzultációsorozat mögött meghúzódó cél a hazai törvényjavaslat hangsúlyos pontjainak megvitatása volt, továbbá az, hogy akész törvény hatályba lépése előtt a lehető legtöbb időt biztosítsák a munkaadóknak, az érdekelt szervezeteknek, a szakszervezeteknek és amunkavállalóknak a jogalkotásra való felkészülésre.
Finally, it is important to note that the Department of Trade and Industry (DTI)was the lead government departmentdirectly concerned with the implementation of the Employment Directivestrands covering sexual orientation, religion or belief and age.
A jogi szabályozás hatályba lépését megelőzőhárom év során megközelítőleg 4000 válaszérkezett a különböző felmérések eredményeként.
Other departments have also been involved in the Employment and Race Directives. The Home Office is responsible for race, andthe Department for Work and Pensionsis responsible for disability.
Az eljárás hatékonyságának fontos jeleként kell értékelnünk, hogy a konzultáció keretében beérkezett válaszok közvetlenül a jog-