natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where national legislation places the heirs of a person who, at the time of death, had the status of resident and those of a person who, at the time of death, had the status of nonresident on the same footing for the purposes of taxing an inherited immovable property which is situated in the Member State concerned, that legislation cannot, without giving rise to discrimination, treat those heirs differently in the tax -ation of that property so far as concerns the deductibility of charges secured on it.
Amennyiben valamely nemzeti szabályozás az öröklés útján szerzett és az érintett tagállamban fekvő ingatlan dolog adóztatása szempontjából ugyanúgy kezeli a halála időpontjában belföldi, valamint külföldi illetőségű személy örököseit, ugyanezen adóztatás keretében az ezen ingatlant terhelő tartozások levonhatósága tekintetében nem kezelheti ezen örökösöket eltérő módon, anélkül hogy hátrányos megkülönböztetést teremtene.
By treating the inheritances of those two categories of persons in the same way (except in relation to the deduction of debts) for the purposes of taxing their
A nemzeti jogalkotó ugyanis azzal, hogy az öröklési illeték szempontjából – a tartozások levonhatósága kivételével – egyenlő bánásmódban részesítette a személyek e két csoportjának öröklését, elismerte azt, hogy az utóbbiak között
OPINION OF ADVOCATE GENERALMAZÁK
JÁN MAZÁKFŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA
1 delivered on 13 March 2008
Az ismertetés napja: 2008. március 13. 1
The issues raised in the present case are very similar to those in Case C-43/07 2 — on which I am also delivering my Opinion today — which also concerns national legislation under which, for the purposes of assessing to tax the acquisition through inheritance of immovable property in the national territory, certain charges are not deductible if, at the time of his death, the deceased resided in another Member State.
– amelyre vonatkozóan ugyancsak a mai napon ismertetem indítványomat – felmerültekhez, amely szintén olyan nemzeti szabályozással kapcsolatos, amely alapján – az adott tagállam területén fekvő ingatlan öröklés útján történő megszerzése estén fizetendő illeték megállapítása során – bizonyos terhek nem vonhatók le, amennyiben az elhunyt halálakor más tagállamban rendelkezett illetékességgel.
In answering the questions referred in the present proceedings, the Court will have an opportunity to build and elaborate upon the existing caselaw on inheritance taxation in the context of the free movement of capital, in particular that deriving from Barbier 3 and van Hilten-van der Heijden. 4
A jelen eljárásban előterjesztett kérdések megválaszolása során a Bíróságnak lehetősége lesz a tőke szabad mozgásával összefüggésben az öröklés adóztatására vonatkozó – különösen a Barbier- 3 és a van Hilten-van der Heijden 4ügyben hozott ítéletekből leszűrhető – meglévő ítélkezési gyakorlat továbbfejlesztésére és részletesebb kidolgozására.
By the question referred for a preliminary ruling by judgment of 9 January 2007, the Hof van Beroep te Gent (Court of Appeal, Ghent) (Belgium) essentially wishes to ascertain whether the Belgian legislation on the taxation of inheritance is compatible with Articles 56 EC and 58 EC on the free movement of capital and Articles 12 EC, 17 EC and 18 EC on the freedom of the citizens of the Union to take up residence in another Member State.
A Hof van Beroep te Gent (genti fellebbviteli bíróság) (Belgium) a 2007. január 9-i előzetes döntéshozatalra utaló határozatával előterjesztett kérdéssel lényegében arra vár választ, hogy az öröklési illetékre vonatkozó belga jogi szabályozás összhangban van-e a tőke szabad mozgására vonatkozó EK 56. és EK 58. cikkel, illetve az Unió polgárainak szabad letelepedését szabályozó EK 12., EK 17., és EK 18. cikkel.
Specifically, the referring court wishes to know whether those Treaty provisions preclude national legislation under which — for the purposes of determining the basis of assessment of the tax due on the inheritance of an immovable property situated in the territory of the Member State concerned — account may be taken of certain charges, such as debts secured by the right conferred on a creditor to take out a mortgage against that immovable property, if the deceased was resident, at the time of death, in that Member State, but not if that person was resident in another Member State.
A kérdést előterjesztő bíróság különösen azt kívánja megtudni, hogy ellentétes-e a Szerződés ezen rendelkezéseivel az olyan nemzeti szabályozás, amely alapján – az adott tagállam területén fekvő ingatlan öröklése esetén fizetendő illeték alapjának megállapítása során – figyelembe vesznek bizonyos terheket, mint például az ingatlan dolgot terhelő tartozásokat, amelyeket jelzálogjog biztosít, amennyiben az elhunyt halála időpontjában illetékességgel rendelkezett az adott tagállamban, azonban nem veszik figyelembe ezen terheket, ha az elhunyt más tagállamban rendelkezett illetékességgel.
2 — Arens-Sikken, pending before the Court.3 — Case C-364/01 [2003] ECR I-15013.4 — Case C-513/03 [2006] ECR I-1957.
4 – A C-513/03. sz. Hilten-van der Heijden ügyben 2006. február 23-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-1957. o.).
ECKELKAMP AND OTHERS
ECKELKAMP ÉS TÁRSAI
II — The relevant legislation
II – A vonatkozó jogszabályok
The measures and procedures referred to in [paragraph 1] shall not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments as defined in Article 56 [EC].’
Az [(1) bekezdésben] említett intézkedések és eljárások nem szolgálhatnak az [EK] 56. cikkben meghatározott szabad tőkemozgásra és fizetési műveletekre vonatkozó önkényes megkülönböztetés vagy rejtett korlátozás eszközéül.”
Article 56(1) EC (formerly Article 73b(1) of the EC Treaty) provides:
Az EK 56. cikk (1) bekezdése (korábban az EK-Szerződés 73b. cikkének (1) bekezdése) a következőképpen rendelkezik:
‘Within the framework of the provisions set out in this Chapter, all restrictions on the movement of capital between Member States and between Member States and third countries shall be prohibited.’
„E fejezet rendelkezéseinek keretei között tilos a tagállamok, valamint a tagállamok és harmadik országok közötti tőkemozgásra vonatkozó minden korlátozás.”
Under heading XI, entitled ‘Personal capital movements’, the following are listed:
A „Személyes tőkemozgások” című XI. részben a következők szerepelnek:
Article 58 EC (formerly Article 73d of the EC Treaty) provides:
Az EK 58. cikk (korábban az EK-Szerződés 73d. cikke) a következőképpen rendelkezik:
5 — OJ 1988 L 178, p. 5.
L 178., 5. o.; magyar nyelvű különkiadás 10. fejezet, 1. kötet, 10. o.
Under Article 15 of the WS, inheritance duty is payable, after deduction of debts, on all the property, wherever located, owned by the deceased.
A WS 15. cikke alapján öröklési illeték terheli az elhunyt bárhol található vagyonának összességét, a tartozások levonását követően.
In respect of succession duties, competence to establish the rate of taxation, the taxable amount, tax exemptions and tax reductions lies with the various regions of the Kingdom of Belgium.
Az öröklési illeték tekintetében a Belga Királyság egyes régiói hatáskörébe tartozik az adómérték, adóalap, adómentességek és adólevonások meghatározása.
Article 18 of the WS, relating to nonresidents, is worded as follows:
A WS külföldi illetőségűekről szóló 18. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
Article 1 of the Flemish Code of Succession Duties (Wetboek Successierechten, ‘the WS’) draws a distinction, as regards the tax -ation of inheritance, on the basis of whether the person whose estate is being administered was resident, at the time of death, in Belgium or abroad.
A flamand Wetboek Successierechten (a flamand régió öröklési illetékről szóló törvénykönyve, a továbbiakban: WS) 1. cikke az öröklés adóztatása tekintetében különbséget tesz aszerint, hogy az örökhagyó a halála időpontjában Belgiumban vagy külföldön rendelkezett-e illetékességgel.
That article states:
A cikk kimondja:
‘Duty on the transfer of property mortis causa shall be payable on all immovable property situated in Belgium and owned by the deceased …, without account being taken of debts and liabilities of the estate.’
„Halál miatti vagyonátruházási illeték terheli az elhunyt […] Belgiumban fekvő összes ingatlanát, a terhek levonása nélkül.”
(1) a inheritance duty on the value, after deduction of debts, of the whole of the gathered estate of an inhabitant of the Kingdom of Belgium;
(1) öröklési illetéket a Királyságban illetékességgel rendelkező személy hagyatéka részét képező valamennyi dolognak a tartozások levonását követő értéke után;
Under Article 29 of the WS, in order to be accepted as a liability, a debt must still exist on the day of death, which may be proved by any form of evidence which is admissible in respect of an act granting credit and creating a debt.
A WS 29. cikke értelmében a levonhatóság érdekében a tartozásnak a halál napján fenn kell állnia, ami hitel- vagy adóslevélként jogilag elfogadható bármely irattal bizonyítható.
(2) a duty on the transfer of property mortis causa on the value of immovable property situated in Belgium and pertaining to the gathered estate of a person who is not an inhabitant of the Kingdom of Belgium.
(2) halál miatti vagyonátruházási illetéket a Királyságban illetékességgel nem rendelkező személy hagyatékának részét képező Belgiumban fekvő dolgok értéke után.
Germany for the avoidance of double taxation.
A WS 41. cikke értelmében: elkerüléséről szóló kétoldalú adóztatás egyezmény.
‘The period within which the declaration of estate must be filed may be extended by the Director-General of Registration and Public Property.
„A nyilvántartási és vagyonhivatal főigazgatója meghosszabbíthatja az öröklési nyilatkozat benyújtásának határidejét.
III — Factual background, procedure and the question referred for a preliminary ruling
III – A tényállás, az eljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
Article 48(1) of the WS provides tables showing the rates which apply to inheritance duty and to the duty on the transfer of property mortis causa (transfer duty).
A WS 48. cikkének (1) bekezdésében találhatók az öröklési és a halál miatti vagyonátruházási illetékekre vonatkozó táblázatok.
The fourth subparagraph of Article 48(2) is worded as follows:
Ezen cikk (2) bekezdésének negyedik albekezdése szerint:
On 13 November 2002, Ms Eckelkamp had signed a document containing acknowledgement of a debt owed by her to Hans Eckelkamp.
2002. november 13-án Hildegard Eckelkamp aláírt egy iratot, amelyben elismerte a Hans Eckelkamp irányában fennálló tartozását.
Moreover, by notarial act of 5 June 2003, Ms Eckelkamp had granted a mandate to encumber an immovable property situated in Knokke-Heist (Belgium) with a mortgage as security for repayment of that debt in the amount of EUR 220 000, plus EUR 11 000 in interest.
Továbbá a 2003. június 5-én kelt közokiratban Hildegard Eckelkamp felhatalmazást adott a Knokke-Heistben (Belgium) fekvő ingatlanának jelzálogjoggal való megterhelésére a szóban forgó 220 000 euró összegű tőketartozás, valamint annak 11 000 eurós kamata visszafizetésének biztosítékaként.
‘Debts and funeral expenses shall be deducted as a matter of priority from the movable property and the assets referred to in Article 60a, unless the declarants prove that a debt was specially incurred for the purpose of acquiring or preserving immovable property.’
„A tartozásokat és a temetési költségeket kell elsődlegesen levonni a 60a. cikkben érintett ingó és ingatlan javak értékéből, feltéve hogy a nyilatkozattevők bizonyítják, hogy kifejezetten az ingatlan javak szerzéséhez és fenntartásához kapcsolódó tartozásról van szó.”
As regards succession duties, there is no agreement between Belgium and
Belgium és Németország között az öröklési illeték tekintetében nem létezik a kettős
On 29 June 2004, the heirs made a declaration of Ms Eckelkamp’s estate (‘the declaration of estate’ or ‘the declaration’) showing, under assets, that property as having a value of EUR 200 000.
Az örökösök 2004. június 29-én öröklési nyilatkozatot nyújtottak be Hildegard Eckelkamp hagyatéka tekintetében (a továbbiakban: öröklési nyilatkozat vagy nyilatkozat), amelyben aktívaként e 200 000 euró értékű ingatlant vallották be.
Under liabilities, the declaration showed ‘nihil’.
Passzívaként „nulla” szerepelt a nyilatkozatban.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-11/07
MAZÁK FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA – C-11/07.
On the basis of the declaration — and thus without taking account of Ms Eckelkamp’s debt to Hans Eckelkamp — the transfer duties payable were estimated by decision of 14 July 2004 at EUR 110 000.04.
A 2004. július 14-én kelt határozat a nyilatkozat alapján – Hildegard Eckelkamp Hans Eckelkamp irányában fennálló tartozásának figyelmen kívül hagyásával – 110 000,04 euróban állapította meg a vagyonátruházási illetéket.
It appears from the file that, before the declaration of estate was made, there had been an exchange of e-mails between the Belgian tax authorities and the heirs, in which the tax authorities indicated that transfer duty (applicable where the deceased was a non-resident) is payable on the value of immovable property in Belgium without deduction of any debts and that, in consequence, the debt in issue should not be mentioned in the declaration.
Az ügy irataiból kitűnik, hogy a nyilatkozat benyújtását megelőzően elektronikus levélváltás történt a belga adóhatóság és az örökösök között, melynek során az adóhatóság jelezte, hogy a (külföldi illetékességű elhunyt esetén irányadó) vagyonátruházási illetéket a Belgiumban fekvő ingatlan értéke után kell megfizetni, az esetleges terhek levonása nélkül, továbbá hogy ennek megfelelően a szóban forgó tartozást nem kell feltüntetni a nyilatkozatban.
The heirs thereupon brought appeal proceedings before the Hof van Beroep in respect of the judgment of the Rechtbank.
Ezt követően az örökösök fellebbezési eljárást indítottak a Hof van Beroep előtt a Rechtbank ítélete ellen.
In support of their appeal, they essentially submit that Community law has direct effect and that administrative authorities are obliged to reconsider decisions taken contrary to Community law.
Fellebbezésük alátámasztására alapvetően arra hivatkoznak, hogy a közösségi jog közvetlen hatállyal rendelkezik, és így a közigazgatási hatóságok kötelesek felülvizsgálni azokat a döntéseket, amelyek ellentétesek a közösségi joggal.
Article 41 of the WS cannot prevent Community law from producing its full effect.
A WS 41. cikke nem akadályozhatja a közösségi jog teljes körű hatályosulását.
Relying on Barbier, 6they further claim that the distinction drawn in Article 2(1) of the WS, read in conjunction with Article 18 thereof, between residents and nonresidents of Belgium is contrary to the Treaty provisions on the free movement of capital.
A Barbierügyre 6hivatkozva továbbá úgy érvelnek, hogy a belga és a külföldi illetőségűek között a WS 18. cikkével összefüggésben értelmezett 2. cikkének (1) bekezdésében meghatározott különbségtétel ellentétes a Szerződésnek a tőkemozgás szabadságára vonatkozó rendelkezéseivel.
They maintain also that those rules of the WS are prejudicial to the freedom to take up residence in another Member State and are contrary to Article 12 EC, read in conjunction with Articles 17 EC and 18 EC.
További állításuk szerint a WS említett rendelkezései sértik a más tagállamban való letelepedéshez való jogot, és ellentétesek az EK 17. és EK 18. cikkel összefüggésben értelmezett EK 12. cikkel.
The Belgian State, the respondent in the main proceedings, disputes the restriction on the free movement of capital and contends that the situations of residents and nonresidents are not comparable.
A belga állam mint az alapügyben ellenérdekű fél vitatja a tőkemozgás szabadságának korlátozását, és úgy ítéli meg, hogy a belföldi és a külföldi illetőségű személyek helyzete nem összehasonlítható.
In the order for reference, the Hof van Beroep states that it is satisfied that Ms Eckelkamp actually had a debt of EUR 220 000 on the day of her death.
A Hof van Beroep az előzetes döntéshozatalra utaló határozatában kimondta, hogy meggyőződött arról, hogy Hildegard Eckelkamp halála időpontjában ténylegesen 220 000 euró összegű tartozással rendelkezett.
After they had paid the succession duties, the heirs filed a tax claim on 7 October 2004 seeking, inter alia, annulment of the decision of 14 July 2004.
Az örökösök az illetékek lerovását követően, 2004. október 7-én adójogi keresetet indítottak többek között a 2004. július 14-i határozat megsemmisítése iránt.
That claim was dismissed by judgment of the Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge (Court of First Instance, Bruges) of 30 May 2005.
Keresetüket a Rechtbank van Eerste Aanleg te Brugge (bruges-i elsőfokú bíróság) 2005. május 30-án hozott ítéletében elutasította.
In its judgment, the Rechtbank considered that the period prescribed in Article 40 of the WS for filing a declaration of estate had in any event expired on 1 July 2004, whereas the fiscal claim was not filed until 7 October 2004, which meant that the declaration of estate was final and no account could be taken of a liability which was not mentioned therein.
A Rechtbank úgy ítélte meg, hogy az öröklési nyilatkozat benyújtására a WS 40. cikkében meghatározott határidő 2004. július 1-jén mindenképpen lejárt. Az örökösök ugyanakkor 2004. október 7-ig nem terjesztettek elő keresetet, így az öröklési nyilatkozatot véglegesnek kell tekinteni, és nem lehet olyan passzívát figyelembe venni, amelyet abban nem tüntettek fel.
The Rechtbank also took the view that the appellants should have included the debt concerned in the declar-
A Rechtbank az előbbiek mellett arra az álláspontra helyezkedett, hogy a felpereseknek fel kellett volna tüntetniük a nyilatkozatban a szóban forgó tartozást,
6 — Cited in footnote 3.
6 – Hivatkozás a 3. lábjegyzetben.
ECKELKAMP AND OTHERS which were also represented at the hearing on 13 December 2007.
ECKELKAMP ÉS TÁRSAI észrevételeket előterjesztők mindegyike képviseltette magát a 2007. december 13-án tartott tárgyaláson is.
In those circumstances, the Hof van Beroep te Gent decided to stay the proceedings and to request the Court of Justice to give a preliminary ruling on the following question:
Ezen körülmények alapján a Hof van Beroep te Gent úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra:
‘Do Article 12 EC, in conjunction with Art -icles 17 EC and 18 EC, and Article 56 EC, in conjunction with Article 57 EC, preclude national rules of a Member State under which, in the context of the acquisition, through inheritance, of immovable property situated in a Member State (the State in which the property is situated), that State imposes a tax on the value of the immovable property situated in that State, in respect of which that State allows a deduction corresponding to the value of charges on that immovable property (such as debts secured by the right conferred on a creditor to take out a mortgage against that immovable property) if the testator, at the time of his demise, was resident in the State in which the property is situated, but not if the testator, at the time of his demise, was living in a different Member State (the State of residence)?’
„Ellentétes-e egyrészt az [EK] 12., az [EK] 17. és az [EK] 18. cikk együttes rendelkezéseivel, másrészt pedig az [EK] 56. és az [EK] 58. cikk együttes rendelkezéseivel valamely tagállam nemzeti szabályozása, amely szerint az olyan ingatlan dolog öröklés útján történő megszerzése esetén, amely valamely tagállamban (a dolog fekvése szerinti állam) fekszik, ez utóbbi állam az ingatlan dolog értéke alapján adót vet ki, ahol az ingatlan dolgon fennálló terhek (mint például az ingatlan dolgot terhelő tartozások, amelyeket jelzálogjog biztosít) értékének levonását megengedi abban az esetben, ha az örökhagyó a halálakor az ingatlan fekvése szerinti államban rendelkezett illetőséggel, azonban abban az esetben nem engedi ezt meg, ha az örökhagyó halálakor más tagállamban (az illetőség szerinti állam) rendelkezett illetőséggel?”
The heirs submit, first, that the Belgian legislation on the taxation of the acquisition of immovable property through inheritance is discriminatory and infringes Article 56 EC, read in conjunction with Article 58 EC, in that — for the purposes of calculating the basis of assessment — it allows account to be taken of certain debts if the deceased was resident in Belgium at the time of death, but not if the deceased was resident elsewhere.
Az örökösök először is azt állítják, hogy az ingatlan öröklés útján való megszerzésének adóztatására vonatkozó belga jogi szabályozás hátrányosan megkülönböztető és ellentétes az EK 56. és EK 58. cikk együttes rendelkezésével annyiban, hogy – az illeték számítási alapjának meghatározása szempontjából – lehetővé teszi bizonyos tartozások figyelembevételét abban az esetben, ha az elhunyt lakóhelye halálakor Belgiumban volt, azonban ezen tartozások nem vehetők figyelembe, ha az elhunyt máshol rendelkezett illetékességgel.
The heirs maintain that the situations of a resident and a nonresident are comparable in this context.
Az örökösök álláspontja szerint a belföldi és a külföldi illetőségű személyek helyzete ebben az összefüggésben hasonló.
They submit in that regard that the Belgian legislation in principle considers both residents and nonresidents to be taxable persons for the purposes of levying succession duties.
Ebben a vonatkozásban az örökösök kifejtik, hogy a belga szabályozás főszabály szerint mind a belföldi, mind a külföldi illetékességűeket illetékköteles személyeknek tekinti az öröklési illeték kiszabása tekintetében.
Referring to the caselaw of the Court, 7the heirs argue that, as a consequence, residents and nonresidents must also be treated alike as regards the deductibility of charges or debts.
Az örökösök a Bíróság ítélkezési gyakorlatára 7 hivatkozva úgy érvelnek, hogy a belföldi és a külföldi illetőségűeket következésképpen a terhek és tartozások levonhatósága tekintetében is hasonlóan kell kezelni.
Secondly, the heirs submit — relying mainly on Barbier 8 — that the legisla-
Az örökösök másodsorban – főként a Barbierügyben hozott ítélet 8 alapján – arra hivatkoznak, hogy a szóban forgó jogi szabályozás a tőkemozgás szabadságának korlátozását jelenti, mivel az ingatlannal kapcsolatos tartozások levonását tiltó rendelkezések a hagyaték értékének csökkentését
7 — In particular Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273; Case C-307/97 Saint-Gobain [1999] ECR I-6161; and Barbier, cited in footnote 3.
7 – Különösen a 270/83. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 1986. január 28-án hozott ítélet (EBHT 1986., 273. o.), a C-307/97. sz.
In the present proceedings, observations have been submitted by the heirs, the Belgian Government and the Commission, all of
A jelen eljárásban az örökösök, a belga kormány, valamint a Bizottság nyújtottak be írásbeli észrevételeket, és az írásbeli
8 — Cited in footnote 3, paragraph 62.
8 – A 3. lábjegyzetben hivatkozott ítélet 62. pontja.
9 the deceased was a nonresident, while there is no such reduction if the deceased was resident in Belgium.
eredményezik abban az esetben, ha az elhunyt külföldi illetőségű volt, míg belga illetőségűek esetén nem csökken a hagyaték értéke.
Thus, a person resident in another Member State may be discouraged from investing in an immovable property situated in Belgium, knowing that his heirs will have to pay higher succession duties than if he had not invested in Belgium or if he had invested in a different way.
Következésképpen ez a szabályozás visszatarthatja a más tagállamban illetékességgel rendelkező személyeket a Belgiumban fekvő ingatlanba való befektetéstől, tudván, hogy az örököseiknek magasabb összegű öröklési illetéket kell fizetniük annál, mintha befektetésüket nem Belgiumban eszközölték volna, vagy egyéb befektetési módot választottak volna.