natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The World Summit on Sustainable Development in 2002 spelled out specific targets for fisheries management, including restoring fish stocks to Maximum Sustainable Yield (MSY) (2) by 2015, which must be taken on board by all fishery managing authorities.
Az alkalmazkodás elősegítésére már történtek lépések, beleértve a hajók forgalomból való önkéntes kivonását és az üzemanyag-takarékosabb halászati módszerekre való áttérést.
Important steps have also been taken in the United Nations to limit the impact of fisheries in the high seas. Growing concerns about food security in the EU and worldwide make it ever more important to manage and exploit natural resources responsibly without jeopardising their future.
Hoztunk intézkedéseket a minőség és a fogyasztók tájékoztatásának javítására, valamint a gazdasági életképesség fokozása céljából a kínálat és a kereslet közötti egyensúly megteremtésére.
Some of the most fuel-intensive fishing practices are increasingly harder to justify given the need to reduce greenhouse gas emissions.
Ezek a lépések azonban nem elegendőek ahhoz, hogy alkalmazkodjunk a változásokhoz és ismét életképessé tegyük az ágazatot.
The activity of one fleet therefore has a direct effect on the future fishing opportunities of others exploiting the same fish stocks and the same ecosystem.
Egy adott flotta tevékenysége tehát közvetlenül befolyásolja a többi olyan flotta jövőbeli halászati lehetőségeit, amely ugyanazokat a halállományokat és ökoszisztémákat aknázza ki.
Trade in fisheries products is also heavily integrated.
Ugyanez érvényes a halászati termékekkel folytatott kereskedelemre is.
Consumers, processing and retail sectors increasingly share these concerns and require guarantees that the fish they consume and sell originates from well-managed and sustainable fisheries.
A KHP most a reform új szakaszába lép. E zöld könyv célja a reformról szóló vita élénkítése, amely a Bizottságnak visszacsatolást és iránymutatást ad munkájához.
The CFP is now entering a new round of reform.
A nyílt tengeri halászat hatásának korlátozása érdekében az ENSZ keretében is fontos döntéseket kell hozni.
This Green Paper aims to stimulate a debate on the reform to provide the Commission with feedback and guide its work.
Az élelmiszerbiztonsággal összefüggésben az EU-ban és világszerte növekvő aggodalmak miatt egyre nagyobb jelentőséggel bír, hogy a természeti erőforrásokat felelősségteljesen, jövőjük veszélyeztetése nélkül aknázzuk ki.
Directive 2008/56/EC of the European Parliament and of the Council of 17 June 2008 establishing the framework for Community action in field of marine environmental policy (Marine Strategy Framework Directive) (OJ L 164, 25.6.2008).
Az Európai Parlament és a Tanács 2008/56/EK irányelve (2008. június 17.) a tengeri környezetvédelmi politika területén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról (tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv). HL L 164., 2008.6.25.
Maximum Sustainable Yield is the maximum annual catch which on average can be taken year after year from a fish stock without deteriorating the productivity of the fish stock.
A legnagyobb fenntartható hozam az a maximális éves fogásmennyiség, amely évről évre kihalászható egy adott halállományból anélkül, hogy romlana annak szaporodási képessége.
Fishing above MSY in the short term will lead to lower catch opportunities in the longer term as the fish stock is fished down.
Rövid távon az MSY-t meghaladó mértékű halászat az állomány lehalászásával hosszú távon kevesebb halászati lehetőséget eredményez.
– introducing fishing effort, such as limiting the days a vessel can operate at sea, as a fundamental tool in fisheries management, notably in the context of multi-annual recovery plans;
– a halászati erőkifejtés rendszerének bevezetése, amely a halászati gazdálkodás alapvető eszközeként – különösen a többéves helyreállítási tervek keretében – korlátozza a hajók által a tengeren tölthető napok számát,
THE CURRENT COMMON FISHERIES POLICY AND ITS OUTCOMES
A JELENLEGI KÖZÖS HALÁSZATI POLITIKA ÉS KÖVETKEZMÉNYEI
The main changes made to the CFP in 2002 included:
A KHP-ba 2002ben bevezetett módosítások a következők voltak:
– new bilateral fisheries agreements aimed at developing partnerships with the third countries concerned.
– az ágazatfejlesztés támogatására vonatkozó közfinanszírozási eszközök célzottabb használata az új hajók építésére irányuló közfinanszírozás megszüntetése, a KHP-val jobban összhangban álló strukturális politika folytatása és a tengerparti közösségek foglalkoztatási diverzifikációja által,
– moving towards a longer-term perspective on fisheries management by introducing recovery and management plans;
– hosszabb távú tervezés bevezetése a halászati gazdálkodásba a helyreállítási és gazdálkodási tervek révén,
However, the objectives agreed in 2002 to achieve sustainable fisheries have not been met overall.
– újfajta kétoldalú halászati megállapodások bevezetése, amelyek célja az adott harmadik országgal meglévő partnerség fejlesztése.
– increased commitment to ensure the integration of environmental concerns into fisheries management;
– nagyobb elkötelezettség a környezetvédelmi szempontok halászati gazdálkodásba való beépítése iránt,
– increased stakeholder involvement by establishing the Regional Advisory Councils (RACs);
A fenntartható halászat kialakítása érdekében 2002ben elfogadott célkitűzések azonban összességükben nem valósultak meg.
– a new fleet policy, doing away with compulsory targets for capacity reduction and replacing them with national ceilings under which Member States are free to choose how they conduct their fleet policy;
– az érdekelt felek fokozottabb részvétele a regionális tanácsadó testületek (RTT-k) létrehozása révén,
88% of Community stocks are being fished beyond MSY: this means that these fish populations could increase and generate more economic output if they were left for only a few years under less fishing pressure.
A közösségi állományok 88%-át a legnagyobb fenntartható hozam feletti szinten halásszák: ez azt jelenti, hogy e halpopulációk nagyobb gazdasági teljesítményt gerjeszthetnének,
European fisheries today depend on young and small fish that mostly get caught before they can reproduce.
Az európai halászat helyzete ma azoktól a fiatal és kisméretű halaktól függ, amelyeket többnyire ivaréretté válásuk előtt fognak ki.
For instance, 93% of the cod in the North Sea are fished before they can breed (2).
Példának okáért az Északi-tengerben halászott közönséges tőkehal 93%-át még ívás előtt fogják ki (2).
This overall picture conceals considerable variations by marine region and species. Nonetheless, European fisheries are eroding their own ecological and economic basis.
Habár ez az összkép tengeri területtől és fajtól függően számottevően változhat, egyértelmű, hogy az európai halászat fokozatosan aláássa saját ökológiai és gazdasági alapját.
This situation has arisen in a context of heavy public financial support given to the fishing industry, one of the results being to artificially maintaining excess fishing capacity.
A túlhalászás, a túlzott kapacitás és az alacsony fokú gazdasági rugalmasság alkotta ördögi kör másik fontos következménye az a nagy politikai nyomás, amely a rövid távú halászati lehetőségek növelését szorgalmazza az iparág jövőbeli fenntarthatóságának rovására.
On top of direct aid from the European Fisheries Fund and similar national aid schemes, the industry benefits from a number of indirect subsidies, the most important of which is the overall exemption from fuel taxes.
A folyamatos politikai és gazdasági nyomás az ágazatot és a tagállamokat számtalan eltérés, kivétel és egyedi intézkedés kérésére sarkallta.
Unlike other industries, fishing also benefits from free access to the natural resource it exploits and does not have to contribute to the public management costs associated with its activities e.g. control and safety at sea.
Sok esetben az iparág képes volt ellensúlyozni ezen intézkedések rövid távú negatív hatásait, ami még részletesebb intézkedésekhez vezetetett.
In several Member States, it has been estimated that the cost of fishing to the public budgets exceeds the total value of the catches. In simple terms, this means that European citizens almost pay for their fish twice: once at the shop and once again through their taxes.
Egy olyan hatalmas és sokrétű ágazatban, mint amilyen az európai halászat, az effajta mikroszintű irányítással végzett dokumentálás, döntéshozatal, végrehajtás és ellenőrzés egyre összetettebb, nehezen áttekinthető, továbbá a rendszer irányítása és ellenőrzése is igen költséges.
While a few EU fleets are profitable with no public support, most of Europe’s fishing fleets are either running losses or returning low profits.
Kevés uniós flotta működik jövedelmezően köztámogatás nélkül, és az európai halászflották többsége vagy veszteséges vagy csupán kis mértékben jövedelmező.
Although it varies significantly by marine region and fleet, on average fleets have been reduced by only 2% a year. Which is broadly offset by technological progress in fishing efficiency (estimated at 2 to 3% a year).
Jóllehet tengeri területenként és flottánként vannak eltérések, a flották méretét átlagosan csak évi 2%-kal sikerült csökkenteni, amit bőven ellensúlyoz a halászat hatékonysága terén elért technológiai fejlődés (a becslések szerint évi 2–3%).
Another important consequence of the vicious circle of overfishing, overcapacity and low economic resilience is high political pressure to increase shortterm fishing opportunities at the expense of the future sustainability of the industry.
Ez a helyzet a halászati ágazatnak nyújtott tetemes köztámogatások kontextusában alakult ki, és egyik következménye a halászati többletkapacitás mesterséges fenntartása lett.
Sustained political and economic pressure has led industry and Member States to request countless derogations, exceptions and specific measures.
Az Európai Halászati Alapból nyújtott közvetlen támogatásokon és a hasonló nemzetközi támogatásokon túlmenően az ágazat több közvetett támogatásban is részesül, amelyek közül a legfontosabb az üzemanyag-adók alóli általános mentesülés.
In many cases, the industry has found ways to counteract the shortterm negative economic effects of these measures, leading to the need for even more detailed measures.
Ez egyszerűen fogalmazva azt jelenti, hogy az európai polgárok kétszer fizetnek a halért: egyszer a boltban és még egyszer az adójukon keresztül.
Documenting, deciding, implementing and controlling the vast and diverse European fisheries through such micromanagement is increasingly complex, difficult to understand and very costly to manage and control.
Ezek a számok olyan állományokra vonatkoznak, amelyek esetében elegendő adat áll rendelkezésre állapotuk megítéléséhez. Nincs okunk feltételezni, hogy a helyzet jobb lenne azoknál az állományoknál, amelyekről nem rendelkezünk elegendő információval.
Based on data provided by ICES.
Az ICES-től származó adatok alapján.
4.1.Addressing the deep-rooted problem offleet overcapacity
4.1.A túlzott flottakapacitás mélyen gyökerező problémájának megoldása
OVERCOMING THE FIVE STRUCTURAL FAILINGS OF THE POLICY
A SZAKPOLITIKA ÖTSTRUKTURÁLIS HIÁNYOSSÁGÁNAK KIKÜSZÖBÖLÉSE
Despite continued efforts, fleet overcapacity remains the fundamental problem of the CFP.
– a túlzott flottakapacitás mélyen gyökerező problémája,
– a deep-rooted problem of fleet overcapacity;
– pontatlan szakpolitikai célkitűzések, amelyek nem adnak kellő támpontokat a döntéshozatalban és a végrehajtásban,
– imprecise policy objectives resulting in insufficient guidance for decisions and implementation;
– a rövid távú szemléletet előtérbe helyező döntéshozatali rendszer,
– a decision-making system that encourages a shortterm focus;
– olyan keretrendszer, amely az ágazatra nem ruház elegendő felelősséget,
– a framework that does not give sufficient responsibility to the industry;
– politikai akarat hiánya a szabálykövető magatartás biztosítására, valamint az ágazatban a szabálykövető magatartás alacsony foka.
– lack of political will to ensure compliance and poor compliance by the industry.
A piaci eszközök, például az átruházható halászati jogok a kapacitáscsökkentés hatékonyabb és kevésbé
Use of market instruments such as transferable rights to fishing may be a more efficient and less expensive way to reduce overcapacity, and one for which the industry has to take more responsibility.
Ö L D Z költséges módját képezhetik, amely több felelősséget ró az ágazatra.
Several Member States have taken steps in recent years towards using such instruments.
Az utóbbi években több tagállam is tett lépéseket ilyen piaci eszközök alkalmazása felé.
This has generally led to more rational investment decisions and to reductions in capacity, as the operators adapt their fleet to their fishing rights in order to achieve economic efficiency (1).
Ez általában ésszerűbb beruházási döntéseket és kapacitáscsökkenést eredményezett, mivel a piaci szereplők a gazdasági hatékonyság érdekében halászati jogaikhoz igazítják flottájuk méretét (1).
Such systems can be complemented with proper safeguard clauses to avoid excessive concentration of ownership or negative effects on smaller-scale fisheries and coastal communities.
Az ilyen rendszerek megfelelő védzáradékokkal is kiegészíthetők a tulajdonjogok túlzott koncentrációjának elkerülésére, illetve a kisebb léptékű halászatot és a tengerparti közösségeket sújtó negatív hatások kiküszöbölésére.
• Should capacity be limited through legislation? If so, how?
• Jogszabályi úton legyen-e korlátozva a kapacitás?
• Is the solution a one-off scrapping fund?
• Az egyszeri selejtezési alap jelenti-e a megoldást?
Social objectives such as employment have often been invoked to advocate more generous shortterm fishing opportunities: the result has always been to further jeopardise the state of the stocks and the future of the fishermen who make a living out of them.
A társadalmi érveket, például a foglalkoztatást gyakran hozták fel a kedvezőbb rövid távú halászati lehetőségek indokaként: az eredmény mindig az volt, hogy az állományok állapota és a halászok jövője – akiknek megélhetése az állományoktól függ – egyre nagyobb veszélybe sodródott.
It is therefore crucial that any compromises made to cushion the immediate economic and social effects of reductions in fishing opportunities remain compatible with longterm ecological sustainability, including a move to fishing within MSY, eliminating discards and ensuring a low ecological impact of fisheries.
Ezért létfontosságú, hogy a halászati lehetőségek azonnali gazdasági és társadalmi hatásainak enyhítésére hozott bármilyen kompromisszum összhangban maradjon a hosszú távú ökológiai fenntarthatóság célkitűzésével, beleértve a legnagyobb fenntartható hozam szerinti halászatra való áttérést, a visszadobás gyakorlatának megszüntetését és a halászat kismértékű ökológiai hatásának biztosítását.
• Could transferable rights (individual or collective) be used more to support capacity reduction for large-scale fleets and, if so, how could this transition be brought about?
• Az (egyéni vagy kollektív) átruházható jogok használhatók-e fokozottabb mértékben a nagyméretű flottákat érintő kapacitáscsökkentés támogatására, és amennyiben igen, hogyan lehetne ezt az átmenetet megvalósítani?
• Should this choice be left entirely to Member States or is there a need for common standards at the level of marine regions or at EU level?
• Lehet-e ezt a választást kizárólag a tagállamokra bízni, illetve szükség van-e közös előírásokra a tengeri régiók vagy az EU szintjén?
• How can the objectives regarding ecological, economic and social sustainability be defined in a clear, prioritised manner which gives guidance in the short term and ensures the longterm sustainability and viability of fisheries?
• Az ökológiai, gazdasági és társadalmi fenntarthatósággal kapcsolatos célkitűzések hogyan határozhatók meg világos módon és olyan prioritási sorrendben, amely rövid távon iránymutatást ad és biztosítja a halászat hosszú távú fenntarthatóságát és életképességét?
• Should the future CFP aim to sustain jobs in the fishing industry or should the aim be to create alternative jobs in coastal communities through the IMP and other EU policies?
• A jövőbeli KHP célja a munkahelyek megőrzése legyen-e, vagy inkább arra irányuljon, hogy az integrált tengerpolitika és egyéb uniós szakpolitikák révén más álláslehetőségeket hozzunk létre a tengerparti közösségekben?
• How can indicators and targets for implementation be defined to provide proper guidance for decision making and accountability?
• A végrehajtási mutatók és célértékek hogyan határozhatók meg oly módon, hogy kellő iránymutatást adjanak a döntéshozatalt és az elszámoltathatóságot illetően?
The current CFP regulation states that‘the Common Fisheries Policy shall ensure exploitation of living aquatic resources that provides sustainable economic, environmental and social conditions’(2).
A jelenlegi KHP-rendelet kimondja, hogy„[a] közös halászati politika fenntartható gazdasági, környezeti és társadalmi feltételekkel biztosítja az élő vízi erőforrások kiaknázását”(2).
No priority is set for these objectives and, while direct references are made to adopting a precautionary and an ecosystem approach, it is not clear how this relates to economic and social conditions.
E célkitűzések nem prioritási sorrendben vannak megadva, és jóllehet történik közvetlen utalás az elővigyázatossági elv és az ökoszisztémaalapú szemlélet elfogadására, nem világos, hogy az hogyan viszonyul a gazdasági és társadalmi feltételekhez.
European Commission study, 2009.
Az Európai Bizottság tanulmánya, 2009.
Council Regulation (EC) No 2371/2002 of 20 December 2002 on the conservation and sustainable exploitation of fisheries resources under the Common Fisheries Policy.
A Tanács 2371/2002/EK rendelete (2002. december 20.) a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról.
4.3.Focusing the decision-making framework on core longterm principles shared ecosystems cover wide geographical areas and cannot be managed by individual Member States acting in isolation.
4.3.A döntéshozatali rendszerben az alapvető, hosszú távú elvek középpontba állítása a tagállamok feladata lenne, hogy a hajóik által folytatott halászatot e közösségi előírások betartásával szabályozzák.
This has resulted in a focus on shortterm considerations at the expense of the longer-term environmental, economic and social sustainability of European fisheries.
Ennek eredményeképpen a rövid távú megfontolások kerültek előtérbe az európai halászat hosszabb távú környezeti, gazdasági és társadalmi fenntarthatóságával kapcsolatos megfontolások rovására.
‘Brussels’ – in fact the Council of Fisheries Ministers – is seen as deciding on each and every detail of the implementation of the policy.
Az általános vélekedés szerint „Brüsszel” – azaz tulajdonképpen a Halászati Miniszterek Tanácsa – az a hely, ahol a szakpolitika minden egyes részletéről döntés születik.
Putting policy in its right place by letting Council and Parliament focus on principles and delegating implementation decisions to Member States, the Commission and/or selfmanagement by the industry would lead to a simpler and cheaper policy.
Ha szakpolitikát megfelelően kezeljük azáltal, hogy az elvek kijelölését a Tanácsra és a Parlamentre bízzuk, a végrehajtási döntések meghozatalát pedig a tagállamokra, a Bizottságra és/vagy önszabályozás keretében az ágazatra ruházzuk át, a végeredmény egy egyszerűbb és olcsóbb szakpolitika lenne.
There is also a need to assess the role of consultative structures such as the Advisory Committee for Fisheries and Aquaculture (ACFA) or the Regional Advisory Councils (RACs) under the new set-up.
A Lisszaboni Szerződés alapján valamennyi halászati döntés – az éves halászati lehetőségek meghatározását kivéve – az együttdöntési eljárás hatálya alá tartozna (amelyben a Tanács és az Európai Parlament közösen hozza meg a döntéseket).
Policy decisions would in any case remain the remit of Community institutions and Member States. Moving to regional set-ups would most likely enhance the advisory role of the RACs.
Ez még inkább szükségessé teszi a jelenlegi – a legmagasabb politikai szinten történő részletes irányításra épülő – szemlélet újraértékelését, valamint azt, hogy a KHP keretében a döntéshozatal összhangba kerüljön a többi uniós szakpolitikával, azaz világos hierarchia legyen az alapvető elvek és a technikai végrehajtás között.
Under the Lisbon Treaty, the co-decision procedure (under which the Council and the European Parliament take decisions together) would apply to all fisheries decisions apart from establishing yearly fishing opportunities.
Az új rendszer keretében a konzultatív struktúrák – például a halászati és akvakultúra-ágazati tanácsadó bizottság (HATB) vagy regionális tanácsadó testületek – szerepét is felül kell vizsgálni.
This makes it all the more necessary to re-evaluate the current approach on micromanagement at the highest political level and bring decision-making under the CFP in line with all other EU policies i.e. a clear hierarchy between fundamental principles and technical implementation.
A szakpolitikai döntések mindenesetre a közösségi intézmények és a tagállamok hatáskörében maradnának. A regionális rendszerek létrehozása minden bizonnyal növelné a regionális tanácsadó testületek tanácsadó szerepét.
One option would be to delegate more of the current detailed management to the Commission in cooperation with Member States and the European Parliament through the so-called comitology procedure.
Az egyik lehetőség az lenne, hogy az ún. komitológiai eljárás révén – a tagállamok és az Európai Parlament együttműködésével – a Bizottság nagyobb hatáskörrel rendelkezne a szakpolitika részletes irányításában.
• How can we clarify the current division of responsibilities between decision-making and implementation to encourage a longterm focus and a more effective achievement of objectives?
• A hosszú távú tervezés és a célkitűzések hatékonyabb megvalósításának előmozdítása érdekében hogyan tehető világosabbá a döntéshozatali és a végrehajtási hatáskörök jelenlegi megosztása?
• Do you think decentralised decisions on technical matters would be a good idea?
• Véleménye szerint jó elképzelés-e a technikai jellegű döntések decentralizált módon történő meghozatala?
Would it be possible to devolve implementing decisions to national or regional authorities within Community legislation on principles? What are the risks implied for the control and enforcement of the policy and how could they be remedied?
Lehetséges-e, hogy a végrehajtási döntéseket a közösségi jogszabályokban megállapított elvek tiszteletben tartásával a nemzeti vagy regionális hatóságok hozzák meg?
• How could the advisory role of stakeholders be enhanced in relation to decision-making? How would ACFA and the RACs adapt to a regionalised approach?
Melyek a szakpolitika ellenőrzésének és végrehajtásának kockázatai, és hogyan orvosolhatók?
For instance, decisions on certain principles and standards such as fishing within MSY, adapting fleet capacity to available resources or eliminating discards could remain at Community level, but it would then be left to Member States to regulate their fisheries within these Community standards. In most cases this delegation would need to be organised at the level of marine regions because shared fish stocks and
Egyes elvekkel és előírásokkal összefüggő döntések meghozatala – ilyen például a legnagyobb fenntartható hozam szintjén folytatott halászat, a halászati kapacitásnak a rendelkezésre álló erőforrásokhoz való igazítása vagy a visszadobás gyakorlatának megszüntetése – maradhatna közösségi szinten, viszont
4.4.Encouraging the industry to take more responsibility in implementing the CFP often as a response to processors’and retailers’ pressure to improve traceability.
• Hogyan növelhető az érdekelt felek tanácsadó szerepe a döntéshozatalban?
These initiatives could be generalised by turning the POs into bodies through which the industry takes responsibility for documentation and quota/effort management.
A HATB és a regionális tanácsadó testületek hogyan alkalmazkodnának a regionális szemlélethez?