natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The objective of Article 19(2) is apparent from the Explanatory Memorandum to the proposal for the Sixth Directive, which was submitted by the Commission of the European Communities to the Council of the European Communities on 29 June 1973 (see Bulletin of the European Communities, supplement 11/73, p. 19), according to which ‘[t]he factors mentioned in this paragraph must be excluded from the calculation of the proportion lest, being unrepresentative of the taxable person’s business activity, they should deprive the amount of any real significance.
A hivatkozott (2) bekezdés célja a hatodik irányelv Európai Közösségek Bizottsága által az Európai Közösségek Tanácsához 1973. június 29-én benyújtott javaslatához fűzött indokolásból tűnik ki (lásd az Európai Közösségek Hírlevele, kiegészítés 11/73., 20. o.), amely szerint „az ebben a bekezdésben foglalt tényezőket nem szabad figyelembe venni az arányosított adó kiszámításánál annak érdekében, hogy ne hamisítsák annak valódi jelentését, mivel e tényezők nem tükrözik az adóalany szakmai tevékenységét.
Such is the case with sales of capital items and real estate and financial transactions which are only ancillary operations, that is to say are only of secondary importance in relation to the total turnover of the business.
Ez a helyzet áll fenn a tárgyi eszközök értékesítése és az ingatlan- és pénzügyi ügyletek esetében, amelyek a vállalkozás teljes árbevételéhez viszonyítva csak eseti jellegűek, azaz csak másodlagos vagy véletlenszerű jelentőséggel bírnak.
These factors are only excluded if they are not part of the usual business activity of the taxable person’.
Ezen ügyleteket továbbá csak akkor kell figyelmen kívül hagyni, ha nem tartoznak az adóalany szokásos szakmai tevékenységei közé”. [nem hivatalos fordítás]
In that regard, the Court has already held that the purpose of excluding incidental financial transactions from the denominator of the fraction used to calculate the deductible proportion in accordance with Article 19 of the Sixth Directive is to comply with the objective of complete neutrality guaranteed by the common system
E tekintetben a Bíróság korábban úgy ítélte meg, hogy az eseti pénzügyi ügyleteknek az arányosított adó kiszámításához használt tört nevezőjéből való, a hatodik irányelv 19. cikke szerinti figyelmen kívül hagyása a közös HÉA-rendszer által biztosított tökéletes semlegesség célját szolgálja. Ha az adóalany adóköteles tevékenységhez
2008 — CASE C-98/07 of VAT.
06-I ÍTÉLET – C-98/07.
If all receipts from a taxable person’s financial transactions linked to a taxable activity were to be included in that denominator, even where the creation of such receipts did not entail the use of goods or services subject to VAT or, at least, entailed only their very limited use, calculation of the deduction would be distorted (Case C-306/94 Régie dauphinoise [1996] ECR I-3695, paragraph 21).
SZ. ÜGY kapcsolódó pénzügyi ügyleteinek valamennyi eredményét figyelembe kellene venni a hivatkozott nevezőben – még ha az ilyen eredmények nem, vagy legalábbis csak igen korlátozott mértékben igénylik HÉA-köteles termékek vagy szolgáltatások felhasználását – az torzítaná a levonható adó számítását (a C-306/94. sz., Régie dauphinoise ügyben 1996. július 11-én hozott ítélet [EBHT 1996., I-3695. o.] 21. pontja).
By adopting the provisions of Article 19(2) of the Sixth Directive, the Community legislature thus intended to exclude from the calculation of the proportion the turnover attributable to a sale of goods where that sale is of an unusual nature in relation to the normal activities of the taxable person concerned and does not therefore require the use of goods or services for mixed use in a way that is proportionate to the turnover which it generates.
A hatodik irányelv 19. cikke (2) bekezdése rendelkezéseinek elfogadásával a közösségi jogalkotó célja tehát az, hogy az arányosított adóból kizárja a termékek értékesítéséből származó árbevételt, ha ezen értékesítés az érintett adóalany szokásos tevékenységéhez viszonyítva rendkívüli jellegű, és így nem igényli termékeknek és szolgáltatásoknak a megvalósított árbevétellel arányos, vegyes használatát.
As the Advocate General stated in point 68 of his Opinion, the inclusion of that turnover in the calculation of the deductible proportion would distort the resultant figure in the sense that it would no longer reflect the division of use of goods or services for mixed use as between taxable and exempt activities respectively.
Amint azt a főtanácsnok az indítványa 68. pontjában kiemelte, ezen árbevételnek a levonható arányosított adó kiszámításánál való figyelembevétele torzítaná annak eredményét, mivel nem tükrözné a vegyes használatú termékeknek vagy szolgáltatásoknak az adóköteles és adómentes tevékenységekkel arányos részét.
In those circumstances, the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive cannot include capital goods the sale of which is, for the taxable person concerned, in the nature of a normal business activity.
E körülmények között a hatodik irányelv 19. cikkének (2) bekezdése szerinti, az „adóalany által a saját üzleti céljaira felhasznált tárgyi eszközök” fogalmába nem tartoznak bele azok, amelyek értékesítése az érintett adóalany szokásos gazdasági tevékenységének körébe tartozik.
For the party concerned, the purchase and subsequent sale of such goods means that it has to use goods and services for mixed use on an everyday basis.
Ugyanis az érdekelt az ilyen termékek megszerzéséhez, majd értékesítéséhez szükségképpen vegyes termékeket és szolgáltatásokat használ.
Since that sale is part of the normal taxable activities of the taxable person, the turnover attributable to it must be taken into account in the calculation of the deductible proportion in order for that proportion to reflect as accurately as possible the division of use, in respect of those activities, of the goods and services put to mixed use, since otherwise there would be a failure to have regard to the objective of the neutrality of the common system of VAT.
Mivel ezen értékesítés az adóalany szokásos és adóköteles tevékenységei közé tartozik, az ahhoz kapcsolódó árbevételt figyelembe kell venni a levonható arányosított adó kiszámításánál annak érdekében, hogy az a lehető legjobban tükrözze a vegyes felhasználású termékeknek és a szolgáltatásoknak az e tevékenységekhez felhasznált részét, máskülönben sérülne a közös HÉA-rendszer semlegességének célja.
Therefore, if, as in the case in the main proceedings, the sale, on termination of the leasing contracts, of the vehicles covered by those contracts is in the nature of a normal activity for the taxable person concerned, who carries out that activity
Mivel, ha – az alapügyhöz hasonlóan – a lízingszerződések tárgyát képező gépjárműveknek az e szerződések megszűnésekor az érintett adóalany által foglalkozása körében és rendszeresen történő értékesítése az adóalany szokásos tevékenységei
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING by way of business and as a matter of course, it would be contrary to that objective of neutrality if that taxable person were not actually relieved of the portion of VAT imposed on the overall costs incurred to effect that sale and thus to carry on its usual taxable business activity.
NORDANIA FINANS ÉS BG FACTORING közé tartozik, ellentétes lenne a hivatkozott semlegességre irányuló célkitűzéssel, hogy ezen adóalanyt nem mentesítenék ténylegesen a HÉA-nak az általános költségekre felszámított része alól, amely ezen értékesítés és így a szokásos, adóköteles gazdasági tevékenység végrehajtását szolgálta.
It follows that the turnover attributable to such a sale cannot be considered to relate to ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive.
Ebből következik, hogy az ilyen értékesítéshez kapcsolódó árbevétel nem minősül a hatodik irányelv 19. cikkének (2) bekezdése szerinti, az „adóalany által a saját üzleti céljaira felhasznált tárgyi eszközökhöz” kapcsolódó árbevételnek.
That finding cannot be called into question by the fact that, in the context of Second Council Directive 67/228/EEC of 11 April 1967 on the harmonisation of legislation of Member States concerning turnover taxes — Structure and procedures for application of the common system of value added tax (OJ, English Special Edition 1967, p.
E következtetést nem kérdőjelezi meg az a körülmény, hogy a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – a közös hozzáadottértékadórendszer struktúrájáról és alkalmazási módjairól szóló, 1967. április 11-i 67/228/EGK második tanácsi irányelv (HL 1967.
16) (‘the Second Directive’), the Court held that the definition of ‘capital goods’ in the third indent of the first paragraph of Article 17 of that directive covered goods used for the purposes of some business activity and distinguishable by their durable nature and their value and such that the acquisition costs are not normally treated as current expenditure but are written off over several years (Case 51/76 Verbond van Nederlandse Ondernemingen [1977] ECR 113, paragraph 12).
71., 1303. o., a továbbiakban: második irányelv) keretében a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a hivatkozott irányelv 17. cikke első bekezdésének harmadik francia bekezdésében szereplő „tárgyi eszközök” fogalmába azon termékek tartoznak, amelyeket valamely gazdasági tevékenységhez használnak, és tartós jellegüknél, valamint értéküknél fogva megkülönböztethetők, ami révén a megszerzés költségei általában nem folyó, hanem több gazdasági év során amortizálódó kiadásoknak minősülnek (az 51/76. sz., Verbond van Nederlandse Ondernemingen ügyben 1977. február 1-jén hozott ítélet [EBHT 1977., 113. o.] 12. pontja).
In the case which gave rise to the judgment in Verbond van Nederlandse Ondernemingen, it was for the national court to ascertain, having regard to the Netherlands legislation in force, whether office supplies of low value could be regarded as capital goods which could, under Article 17 of the Second Directive, be excluded from the right to deduct VAT provided for by that directive.
A fent hivatkozott Verbond van Nederlandse Ondernemingen ítélet alapjául szolgáló ügyben a kérdést előterjesztő bíróság feladata volt annak meghatározása – tekintettel a hatályos holland szabályozásra –, hogy a csekély értékkel bíró irodai felszerelések olyan tárgyi eszközöknek minősülnek-e, amelyek a második irányelv 17. cikke szerint kizárhatók a hivatkozott irányelvben meghatározott HÉA-levonási jog alól.
Even if vehicles purchased by a business in order to carry on its business activities may constitute capital goods in terms of the interpretation given, in that context, of Article 17 of the Second Directive, it cannot be inferred merely from the criteria laid down by the Court in that judgment that such vehicles are to be classified as capital goods in respect of the application of Article 19(2) of the Sixth Directive.
Márpedig, még ha feltételezzük is, hogy a vállalkozás által a gazdasági tevékenységéhez vásárolt gépjárművek ezen összefüggésben a második irányelv 17. cikkének értelmezése szerinti tárgyi eszközöknek minősülnek, a Bíróság által az ebben az ítéletben meghatározott feltételekből nem állapítható meg, hogy a hatodik irányelv 19. cikkének (2) bekezdése alkalmazásában e gépjárművek is e minősítés alá tartoznak.
To exclude generally from the calculation of the deductible proportion goods which are used for the purposes of a business activity and are indeed distinguishable by their durable nature and their value, such that the acquisition costs are not normally treated as current expenditure but are written off over several years, without taking account of the fact that the sale of those goods, at the end of the leasing contracts, is an integral part of the normal activity of the taxable person, would run directly counter to the objective of neutrality of the common system of VAT.
Ha ugyanis a levonható arányosított adó kiszámításánál főszabály szerint kizárnák a gazdasági tevékenységhez használt termékeket, amelyeket tartós jellegüknél, valamint értéküknél fogva bizonyára megkülönböztethetők, ami révén a megszerzés költségei általában nem folyó, hanem több gazdasági év során amortizálódó kiadásoknak minősülnek, és figyelmen kívül hagynák azt a tényt, hogy a lízingszerződés megszűnésekor történő értékesítésük az adóalany szokásos tevékenységei közé tartozik, közvetlenül sértenék a közös HÉA-rendszer semlegességének célját.
That is why the definition of the capital goods referred to in Article 19(2) of the Sixth Directive, which establishes the specific rules for the calculation of the deductible proportion, is not necessarily the same as that which was used in respect of the application of the general scheme of deduction established by the Second Directive.
Ezért a hatodik irányelv levonható arányosított adó kiszámítására vonatkozó különleges rendszert meghatározó 19. cikkének (2) bekezdésében szereplő tárgyi eszközök fogalma nem feltétlenül egyezik meg a második irányelv által az adólevonásra vonatkozó általános rendszer alkalmazásához meghatározott fogalommal.
The interpretation given by the Court in Verbond van Nederlandse Ondernemingen is not therefore relevant for the purpose of answering the question referred for a preliminary ruling in the present case.
A Bíróság által a fent hivatkozott Verbond van Nederlandse Ondernemingen ügyben hozott ítéletben adott értelmezés nem bír tehát jelentőséggel az előterjesztett kérdés szempontjából.
It is also not of relevance that Article 20(4) of the Sixth Directive leaves it to the Member States to define the concept of capital goods.
Nem bír nagyobb jelentőséggel az a körülmény sem, hogy a hatodik irányelv 20. cikkének (4) bekezdése a tagállamokra bízza a tárgyi eszközök fogalmának a meghatározását.
Firstly, it is clear from the wording of that provision that the right thus given to the Member States applies only for the purposes of applying Article 20(2) and (3), which sets out the rules relating to adjustments of deductions.
Egyrészt ugyanis világosan kitűnik e rendelkezés megfogalmazásából, hogy a tagállamoknak átengedett jog csak a hivatkozott 20. cikk (2) és (3) bekezdésére vonatkozik, amelyek meghatározzák a levonások módosítására vonatkozó rendszert.
Secondly, that right cannot be conferred on the Member States in respect of the application of the rules for the calculation of the proportion set out in Article 19(2) of the Sixth Directive without thereby failing to have regard to the intention of the Community legislature, expressed in the 12th recital in the preamble to that directive, that the proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States.
Másrészt, ha e jog megilletné a tagállamokat az arányosított adónak a hatodik irányelv 19. cikkének (2) bekezdésében meghatározott kiszámítására vonatkozó szabályok alkalmazása tekintetében is, nem tartanák tiszteletbe a közösségi jogalkotónak a hivatkozott irányelv tizenkettedik preambulumbekezdésében kifejtett akaratát, amely szerint az arányosított adót valamennyi tagállamban hasonló módon kell kiszámítani.
In those circumstances, the rules for adjustments of deductions as established in Article 20 of the Sixth Directive and the specific rule contained in the last sentence of Article 19(2), which provides for the inclusion, in the calculation of the proportion, of disposals of the capital goods referred to, in the context of those adjustment rules, in Article 20(5) of that directive, have no bearing on the interpretation which must be given to the concept of capital goods excluded from the calculation of the proportion pursuant to the first sentence of Article 19(2) of the Sixth Directive, as that concept must be given an autonomous and uniform interpretation within the Community.
E körülmények között a levonások módosítására vonatkozó rendszer, mint amilyen a hatodik irányelv 20. cikkében szerepel, és az irányelv 19. cikke (2) bekezdésének utolsó mondatában szereplő különleges szabály, amely előírja, hogy az arányosított adó kiszámítása során figyelembe vehetők az e módosításra vonatkozó rendszer keretében az ugyenezen irányelv 20. cikkének (5) bekezdésében szereplő tárgyi eszközök értékesítésének eredményei, nem befolyásolja az arányosított adó kiszámításakor figyelembe nem vehető, a hatodik irányelv 19. cikkének (2) bekezdése szerinti tárgyi eszközök fogalmának értelmezését, mivel a hivatkozott fogalmat önállóan és egységesen kell meghatározni a Közösségben.
In view of the foregoing, the answer to the question referred must be that Article 19(2) of the Sixth Directive is to be interpreted as meaning that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ does not include vehicles which a leasing undertaking purchases with a view, as in the case in the main proceedings, to leasing them and subsequently selling them upon termination of the respective leasing contracts, as the sale of such vehicles at the end of those contracts is an integral part of the usual business activities of that undertaking.
A fenti megfontolásokra tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a hatodik irányelv 19. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az „adóalany által a saját üzleti céljaira felhasznált tárgyi eszközök” fogalmába nem tartoznak bele az olyan gépjárművek, amelyeket valamely lízingtársaság – az alapügyhöz hasonlóan – bérbeadás, majd a lízingszerződés megszűnésekor történő értékesítés céljából szerez meg, ha a hivatkozott gépjárművek értékesítése e szerződések értelmében e vállalkozás szokásos gazdasági tevékenysége körébe tartozik.
Article 19(2) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, is to be interpreted as meaning that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ does not include vehicles which a leasing undertaking purchases with a view, as in the case in the main proceedings, to leasing them and subsequently selling them upon termination of the respective leasing contracts, as the sale of such vehicles at the end of those contracts is an integral part of the usual business activities of that undertaking.
A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 19. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az „adóalany által a saját üzleti céljaira felhasznált tárgyi eszközök” fogalmába nem tartoznak bele az olyan gépjárművek, amelyeket valamely lízingtársaság – az alapügyhöz hasonlóan – bérbeadás, majd a lízingszerződés megszűnésekor történő értékesítés céljából szerez meg, ha a hivatkozott gépjárművek értékesítése e szerződések értelmében e vállalkozás szokásos gazdasági tevékenysége körébe tartozik.
Case C-420/06
C-420/06. sz. ügy
(Common agricultural policy — Regulations (EC) No 1254/1999 and (EC) No 1782/2003 — Beef and veal — Integrated administration and control system for certain Community aid schemes — Regulations (EEC) No 3887/92, (EC) No 2419/2001 and (EC) No 796/2004 — Applications for ‘livestock’ aid — Suckler cow premium — Irregularities — Noncompliance with the provisions concerning the identification and registration of unclaimed bovine animals — Regulation (EC) No 1760/2000 — Exclusion from the benefit of aid — Article 2(2) of Regulation (EC, Euratom) No 2988/95 — Principle of retroactive application of the more lenient penalty)
„Közös agrárpolitika – 1254/1999/EK rendelet és 1782/2003/EK rendelet – Marha- és borjúhús – Az egyes közösségi támogatási rendszerekre vonatkozó integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer – 3887/92/EGK rendelet, 2419/2001/EK rendelet és 796/2004/EK rendelet – »Állatállomány« alapú támogatás – Anyatehénre vonatkozó támogatás – Szabálytalanság – A támogatásra be nem jelentett szarvasmarhafélék azonosítására és nyilvántartására vonatkozó szabályok be nem tartása – 1760/2000/EK rendelet – Kizárás a támogatás köréből – A 2988/95/EK, Euratom rendelet 2. cikkének (2) bekezdése – Az enyhébb büntetés visszaható hatályú alkalmazásának elve”
(Council Regulation No 2988/95, Art. 2(1) and (2))
Közösségi jog – Elvek – Az enyhébb büntetés visszaható hatályú alkalmazásának elve (2988/95 tanácsi rendelet, 2. cikk, (1) és (2) bekezdés)
Agriculture — Common agricultural policy — Integrated administration and control system for certain aid schemes
Mezőgazdaság – Közös agrárpolitika – Egyes támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszere
(Council Regulations No 2988/95, Art. 2(2), and No 1782/2003; Commission Regulations No 3887/92, Art. 10c, No 2419/2001, Art. 39(1), and No 796/2004, Arts 66 and 67)
(2988/95 tanácsi rendelet, 2. cikk, (2) bekezdés és 1782/2003 tanácsi rendelet; 3887/92 bizottsági rendelet, 10c. cikk, 2419/2001 bizottsági rendelet, 39. cikk, (1) bekezdés, valamint 796/2004 bizottsági rendelet, 66. és 67. cikk)
sions contained in Community sectoral rules introducing less severe administrative penalties.
szigorú közigazgatási szankciókat bevezető későbbi módosítását kell alkalmazni visszaható hatállyal.
The principle of the retroactive application of the more lenient penalty forms part of the constitutional traditions common to the Member States and, accordingly, must be considered to be one of the general principles of Community law, which the Court ensures are respected and which national courts are required to abide by.
Az enyhébb büntetés visszaható hatályú alkalmazásának elve a tagállamok közös alkotmányos hagyományainak része, ezért azt közösségi jogi alapelvnek kell tekinteni, amelynek a tiszteletben tartását a Bíróság biztosítja, és amelyet a nemzeti bíróság köteles betartani.
The second sentence of Article 2(2) of Regulation No 2988/95 on the protection of the European Communities’ financial interests is to be interpreted as meaning that the provisions laid down by Articles 66 and 67 of Regulation No 796/2004 laying down detailed rules for the implementation of crosscompliance, modulation and the integrated administration and control system provided for in Regulation No 1782/2003 establishing common rules for direct support schemes under
Az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló 2988/95 rendelet 2. cikke (2) bekezdésének második mondatát úgy kell értelmezni, hogy a 239/2005 rendelettel módosított és helyesbített, a közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról szóló 1782/2003 rendelet által előírt kölcsönös megfeleltetés, moduláció, valamint integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer végrehajtására vonatkozó részletes szabályok
That principle is expressed more specifically in the second sentence of Article 2(2) of Regulation No 2988/95 on the protection of the European Communities’ financial interests, pursuant to which the competent authorities are required to apply retroactively to conduct constituting an irregularity within the meaning of Article 2(1), subsequent amendments made by provi-
Ennek az elvnek az egyik különös kifejeződése az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló 2988/95 rendelet 2. cikke (2) bekezdésének második mondata, amely rendelkezés szerint az illetékes hatóságoknak az e cikk (1) bekezdésének értelmében szabálytalanságnak minősülő magatartás esetében a közösségi ágazati szabályozásban található rendelkezések kevésbé
JAGER icles 66 and 67 does not therefore reflect a revised assessment by the Community legislature as to whether the penalty is commensurate with the gravity of the irregularity at issue.
67. cikkel bevezetett rendszer tehát nem a közösségi jogalkotó arra vonatkozó értékelésének megváltozását tükrözi, hogy a szankció megfelel-e a szóban forgó szabálytalanság súlyosságának.