natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— the measures imposed by the contested regulation do not concern commercial relations between the Community and third countries, and cannot, therefore, rely on the objective of the common commercial policy;
– a vitatott rendelettel bevezetett intézkedések nem a Közösség és harmadik országok közötti kereskedelmi kapcsolatokat érintik, így azokat nem lehet a közös kereskedelempolitika céljai körébe tartozónak tekinteni;
— the Court of First Instance correctly held that those measures do not help to avoid the risk of obstacles to the free movement of capital and that Article 60(2) EC cannot be used as the basis for restrictive measures aimed at individuals or entities.
– az Elsőfokú Bíróság helyesen állapította meg, hogy ezek az intézkedések nem járulnak hozzá a szabad tőkemozgás korlátozásának megelőzéséhez, és hogy az EK 60. cikk (2) bekezdése nem alapozhat meg egyénekkel vagy szervezetekkel szembeni korlátozó intézkedéseket.
That provision concerning only measures against third countries, the measures at issue could have been adopted only pursuant to Article 58(1)(b) EC.
Mivel ez a rendelkezés csak harmadik országokkal szembeni intézkedésekre vonatkozik, a szóban forgó intézkedéseket csak az EK 58. cikk (1) bekezdésének b) pontja alapján lehetett volna meghozni.
The Commission’s alternative argument is also challenged by both Mr Kadi and the Kingdom of Spain and the French Republic.
Y. A. Kadi, a Spanyol Királyság és a Francia Köztársaság a Bizottság másodlagos álláspontját is cáfolta.
Recourse to Articles 133 EC or 57(2) EC is not permitted, given that the measures laid down by the contested regulation do not concern commercial relations with third countries and do not fall within the category of movements of capital referred to in Article 57(2) EC.
Az EK 133. cikk vagy az EK 57. cikk (2) bekezdésének alkalmazása nem lehetséges, mivel a vitatott rendeletben előírt intézkedések nem a harmadik országokkal fennálló kereskedelmi kapcsolatokra vonatkoznak, és nem tartoznak az EK 57. cikk (2) bekezdésében előírt tőkemozgások kategóriájába sem.
Nor can it be argued that the contested regulation is designed to attain any Community objectives within the meaning of Article 308 EC.
Ezenkívül nem lehet azt állítani, hogy a vitatott rendelet a Közösség EK 308. cikk szerinti valamely célkitűzésének megvalósítását célozza.
The objective of the free movement of capital is excluded, for application of the measure freezing funds provided for by that regulation is not capable of giving rise to any credible and serious danger of divergence between Member States.
A tőke szabad mozgásának célkitűzése ugyanis kizárt, mivel az e rendeletben előírt pénzkészlet-befagyasztást elrendelő intézkedés alkalmazása nem eredményezne a tagállamok gyakorlata közötti eltérésre vonatkozó tényleges és komoly kockázatot.
The objective of the common commercial policy is not relevant either, given that the freezing of the funds of an individual in no way linked to the government of a third country does not concern trade with such a country and does not pursue an objective of commercial policy.
A közös kereskedelempolitika célkitűzése sem releváns, hiszen harmadik ország kormányával kapcsolatban nem álló valamely személy pénzköveteléseinek befagyasztása nem érinti az ilyen országgal fennálló kereskedelmet, tehát nem irányul kereskedelempolitikai célkitűzés megvalósítására.
If the submission it principally advances should be accepted, the Commission asks the Court, for reasons of legal certainty and for the sake of the proper performance of the obligations undertaken vis-à-vis the United Nations, to consider as definitive the effects of the contested regulation as a whole, pursuant to Article 231 EC.
A Bizottság arra az esetre, ha az általa elsődlegesen képviselt álláspontot a Bíróság elfogadja, azt kéri, hogy a Bíróság jogbiztonsági okokból és az Egyesült Nemzetek keretében vállalt kötelezettségek megfelelő végrehajtása érdekében az EK 231. cikk értelmében tekintse továbbra is fennmaradónak a teljes vitatott rendelet joghatásait.
In the same situation, the Kingdom of Spain and the French Republic have also made a request to that effect.
A Spanyol Királyság és a Francia Köztársaság is ilyen kérelmet terjeszt elő erre az esetre.
In contrast, Mr Kadi objects to those requests, claiming that the contested regulation constitutes a serious breach of fundamental rights.
Y. A. Kadi ugyanakkor nem ért egyet e kérelmekkel, és azzal érvel, hogy a vitatott rendelet súlyosan megsérti az alapvető jogokat.
In any case, an exception must be made for persons who, like the applicant, have already brought an action against the regulation.
Mindenesetre kivételt kellene előírni az olyan személyek tekintetében, mint a fellebbező, aki már benyújtott keresetet e rendelet ellen.
Al Barakaat’s first ground of challenge is that the Court of First Instance held in paragraphs 158 to 170 of Yusuf and Al Barakaat that it was possible for the contested regulation to be adopted on the joint basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC.
Az Al Barakaat első jogalapjával azt rója fel az Elsőfokú Bíróságnak, hogy először is a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 158–170. pontjában azt állapította meg, hogy a vitatott rendeletet meg lehetett alkotni az EK 60., az EK 301. és az EK 308. cikk együttes olvasata alapján.
In its view, the Court of First Instance erred in law when it held, in paragraphs 160 and 164 of that judgment, that Articles 60 EC and 301 EC are not concerned solely with the performance of an action by the Community but may also concern one of the objectives specifically assigned to the Union by Article 2 EU, namely, the implementation of the CFSP.
Az Elsőfokú Bíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor az említett ítélet 160. és 164. pontjában azt állapította meg, hogy az EK 60. és az EK 301. cikk nem kizárólag a Közösség fellépésének megvalósítására vonatkozik, hanem érintheti az EU 2. cikkben kifejezetten az Unió részére előírt cél – tudniillik a KKBP – megvalósítását is.
Second, Al Barakaat criticises the Court of First Instance for finding, in paragraphs 112, 113, 115 and 116 of that judgment, that sanctions decided on against individuals for the purpose of influencing economic relations with one or more third
Az Al Barakaat másodsorban azt rója fel az Elsőfokú Bíróságnak, hogy ugyanezen ítélet 112., 113., 115. és 116. pontjában azt állapította meg, hogy az egyénekkel szemben az egy vagy több harmadik országgal fenntartott gazdasági kapcsolatok
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION countries are covered by the provisions of Articles 60 EC and 301 EC, and that that interpretation is justified both by considerations of effectiveness and by humanitarian concerns.
KADI ES AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION KONTRA TANÁCS ÉS BIZOTTSÁG befolyásolása céljából elrendelt szankciók az EK 60. és az EK 301. cikk rendelkezései alá tartoznak, és ezt az értelmezést mind hatékonysági megfontolások, mind pedig emberiességi törekvések igazolják.
The Council counters that the Court of First Instance was right to rule, in paragraph 161 of Yusuf and Al Barakaat, that, by reason of the bridge supplied by Articles 60 EC and 301 EC, sanctions laid down on the basis of those provisions, as a result of the adoption of a common position or of a joint action under the CFSP providing for the interruption or reduction of the economic relations of the Community with one or more third countries, are intended to attain the CFSP objective pursued by those acts of the Union.
A Tanács válaszában előadja, hogy az Elsőfokú Bíróság helyesen állapította meg a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 161. pontjában, miszerint – az EK 60. és az EK 301. cikkben foglalt áthidalás miatt – az e rendelkezések alapján azt követően elrendelt szankciók, hogy a Tanács a KKBP alapján a Közösség és egy vagy több harmadik ország között fennálló gazdasági kapcsolatok felfüggesztésére vagy korlátozására irányuló közös álláspontot, illetve együttes fellépést fogadott el, az Unió e jogi aktusai által követett KKBP-célkitűzés megvalósítását célozzák.
The Council also argues that the Court of First Instance was entitled to find that recourse to Article 308 EC as an additional legal basis for the contested regulation was justified, given that that article serves only to enable the extension of the economic and financial sanctions already provided for in Articles 60 EC and 301 EC to individuals and entities not sufficiently linked to any given third country.
A Tanács véleménye szerint továbbá az Elsőfokú Bíróság helyesen állapította meg, hogy indokolt az EK 308. cikknek a vitatott rendelet kiegészítő jogalapjaként való igénybevétele, mivel e cikk kizárólag arra szolgál, hogy lehetővé váljon az EK 60. és az EK 301. cikkben már előírt, a valamely meghatározott harmadik országgal semmilyen elégséges kapcsolatot fel nem mutató egyénekkel és szervezetekkel szembeni gazdasági és pénzügyi szankciók kiterjesztése.
Finally, the Council is of the view that the applicant’s complaint concerning the efficiency and proportionality of the sanctions provided for by that regulation is irrelevant to the issue of the appropriateness of the legal basis of the regulation.
A Tanács végezetül előadja, hogy a fellebbezőnek az e rendeletben előírt szankciók ténylegességére és arányosságára vonatkozó megállapításai az említett rendelet jogalapjának megfelelősége tekintetében irrelevánsak.
With regard to that second complaint, the United Kingdom too takes the view that it has no bearing on the appeal brought by Al Barakaat, given that, as held in paragraph 1 of the operative part of the judgment under appeal, the Court of First Instance found that there was no longer any need to adjudicate on the legality of Regulation No 467/2001.
Az Egyesült Királyság e második kifogást illetően szintén úgy véli, hogy az irreleváns az Al Barakaat által benyújtott fellebbezés keretében, mivel a megtámadott ítélet rendelkező részének 1. pontjában az Elsőfokú Bíróság azt állapította meg, hogy a 467/2001 rendelet jogszerűségéről már nem szükséges határozni.
As to the rest, the arguments raised by the Kingdom of Spain, the French Republic, the United Kingdom and the Commission, are, in substance, the same as those raised by those parties in connection with Mr Kadi’s appeal.
A Spanyol Királyság, a Francia Köztársaság, az Egyesült Királyság és a Bizottság által egyebekben felhozott érvek lényegében megegyeznek az e felek által Y. A. Kadi fellebbezésével kapcsolatban felhozottakkal.
With regard, first, to the challenges made by Al Barakaat to paragraphs 112, 113, 115 and 116 of Yusuf and Al Barakaat, it must be held that those paragraphs relate to the legal basis of Regulation No 467/2001.
Először az Al Barakaat által a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 112., 113., 115. és 116. pontjával kapcsolatban felhozott kifogásokat illetően meg kell állapítani, hogy e pontok a 467/2001 rendelet jogalapjára vonatkoznak.
Now, that regulation has been repealed and replaced by the contested regulation.
Márpedig e rendeletet a vitatott rendelet hatályon kívül helyezte, és annak helyébe lépett.
Moreover, as indicated by the Court of First Instance in Yusuf and Al Barakaat, paragraph 77, without challenge from Al Barakaat in its appeal, the sole object of the action before the Court of First Instance, after Al Barakaat had adjusted its claims for relief and pleas in law to the contested regulation, was annulment of that latter regulation, in so far as it concerns that applicant.
Ezenkívül, amint azt az Elsőfokú Bíróság a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 77. pontjában megjegyezte, anélkül hogy annak az Al Barakaat fellebbezésében ellentmondott volna, az Elsőfokú Bíróság előtti keresetének – a vitatott rendeletre vonatkozó kérelmek és jogalapok kiigazítása után – egyedüli tárgya ez utóbbi rendelet őt érintő részének megsemmisítése iránti kérelem.
In those circumstances, those claims cannot in any case lead to the setting aside of that judgment and must therefore be regarded as immaterial.
E körülmények között az említett kifogások semmi esetre sem eredményezhetik az említett ítélet hatályon kívül helyezését, azokat tehát hatástalanoknak kell tekinteni.
In any event, the considerations of Yusuf and Al Barakaat to which those claims relate, treated by the Court of First Instance as premisses of its reasoning with regard to the legal basis of the contested regulation, are reproduced in later paragraphs of that judgment and in Kadi and will be examined during the assessment of the grounds of appeal challenging those paragraphs.
Mindenesetre a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet e kifogásokkal érintett és az Elsőfokú Bíróság által a vitatott rendelet jogalapjára vonatkozó érvelése kiinduló feltételezésének tekintett megállapításai az említett ítélet azt követő pontjaiban, valamint a megtámadott Kadi-ítéletben is átvételre kerültek, és az e pontok elleni jogalapok értékelése keretében képezik majd vizsgálat tárgyát.
There is, therefore, no reason to examine those heads of claim in so far as they relate to the legal basis of Regulation No 467/2001.
Következésképpen e kifogásokat, amennyiben azok a 467/2001 rendelet jogalapjára vonatkoznak, nem kell vizsgálni.
It is appropriate to rule in the second place on the merits of the principal argument put forward by the Commission, that Articles 60 EC and 301 EC, in the light of their wording and context, are in themselves an appropriate and sufficient legal base for the contested regulation.
Másodszor, határozni kell a Bizottság azon elsődleges álláspontjának megalapozottságáról, amely szerint az EK 60. és EK 301. cikk – tekintettel azok szövegezésére és szövegösszefüggéseire – önmagukban megfelelő és elegendő jogalapot biztosítanak a vitatott rendeletnek.
That argument is directed against paragraphs 92 to 97 of Kadi and paragraphs 128 to 133 of Yusuf and Al Barakaat, in which the Court of First Instance ruled to the contrary.
Ezen álláspont a megtámadott Kadiítélet 92–97. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 128–133. pontja ellen irányul, amelyben az Elsőfokú Bíróság ezzel ellentétes értelemben foglalt állást.
That argument must be rejected.
Az említett álláspontot el kell utasítani.
The Court of First Instance in fact rightly ruled that, having regard to the wording of Articles 60 EC and 301 EC, especially to the expressions ‘as regards the third countries concerned’ and ‘with one or more third countries’ used there, those provisions concern the adoption of measures vis-à-vis third countries, since that concept may include the rulers of such a country and also individuals and entities associated with or controlled, directly or indirectly, by them.
Az Elsőfokú Bíróság helyesen állapította meg, hogy az EK 60. és EK 301. cikk szövegezésére és különösen az ott szereplő „az érintett harmadik országokkal szemben” és az „egy vagy több harmadik országgal fennálló” kifejezésekre tekintettel e rendelkezések harmadik országokkal szembeni intézkedések meghozatalát írják elő, és a harmadik országok kifejezés magában foglalhatja az ilyen ország vezetőit, valamint a hozzájuk kötődő, illetőleg általuk közvetlenül vagy közvetetten irányított személyeket vagy szervezeteket is.
The restrictive measures provided for by Resolution 1390 (2002), which the contested regulation was intended to put into effect, are measures notable for the absence of any link to the governing regime of a third country.
Márpedig az 1390. (2002) számú határozatban előírt korlátozó intézkedések, amelyek végrehajtására a vitatott rendelet irányul, olyan intézkedések, amelyeket a valamely harmadik ország politikai rendszerével fennálló bármiféle kapcsolat hiánya jellemez.
Following the collapse of the Taliban regime, those measures were aimed directly at Usama bin Laden, the Al-Qaeda network and the persons and entities associated with them, as they appear in the summary list.
A Tálibán-rendszer összeomlása után ugyanis ezen intézkedések közvetlenül Oszáma bin Láden, az al-Kaida hálózat, valamint az összesített listán szereplő, hozzájuk kötődő személyek vagy szervezetek ellen irányulnak.
They do not, therefore, as such, fall within the ambit of Articles 60 EC and 301 EC.
Következésképpen nem tartoznak az EK 60. és EK 301. cikk hatálya alá.
To accept the interpretation of Articles 60 EC and 301 EC proposed by the Commission, that it is enough for the restrictive measures at issue to be directed at persons or entities present in a third country or associated with one in some other way, would give those provisions an excessively broad meaning and would fail to take any account at all of the requirement, imposed by their very wording, that the measures decided on the basis of those provisions must be taken against third countries.
A Bizottság által az EK 60. és EK 301. cikknek adott azon értelmezés elfogadása, amely szerint elegendő lenne, hogy a szóban forgó korlátozó intézkedések harmadik országban lévő vagy ahhoz más módon kötődő személyek vagy szervezetek ellen irányuljanak, túlságosan széles terjedelmet adna e rendelkezéseknek, és egyáltalán nem venné figyelembe azt a magából e cikkek szövegéből következő követelményt, hogy az említett rendelkezések alapján meghozott intézkedéseknek harmadik országok ellen kell irányulniuk.
In addition, the essential purpose and object of the contested regulation is to combat international terrorism, in particular to cut it off from its financial resources by freezing the economic funds and resources of persons or entities suspected of involvement in activities linked to terrorism, and not to affect economic relations between the Community and each of the third countries where those persons or entities are, always supposing, moreover, that their place of residence is known.
Ezenkívül a vitatott rendelet lényegi célja és tárgya a nemzetközi terrorizmus elleni küzdelem, különösen a pénzügyi forrásainak megszüntetése a nemzetközi terrorizmushoz kapcsolódó tevékenységekben való részvétellel gyanúsított személyek vagy szervezetek pénzkészleteinek és gazdasági erőforrásainak befagyasztásával, nem pedig a Közösség és minden egyes azon harmadik ország közötti gazdasági kapcsolatok befolyásolása, ahol e személyek vagy szervezetek találhatók, feltételezve egyébként, hogy tartózkodási helyük ismert.
The restrictive measures provided for by Resolution 1390 (2002) and put into effect by the contested regulation cannot be considered to be measures intended to reduce economic relations with each of those third countries, or, indeed, with certain Member States of the Community, in which are to be found persons or entities whose names are included in the list reproduced in Annex I to that regulation.
Az 1390. (2002) számú határozatban előírt és a vitatott rendelettel végrehajtott korlátozó intézkedéseket ugyanis nem lehet olyan intézkedéseknek tekinteni, amelyek az e harmadik országokkal fennálló gazdasági kapcsolatok korlátozására irányulnak, legalábbis nem jobban, mint a Közösség azon tagállamaival fennálló gazdasági kapcsolatokat, ahol azok a személyek vagy szervezetek találhatók, akiknek a neve az e rendelet I. mellékletébe átvett összesített listán szerepel.
Nor can the argument supported by the Commission be justified by the expression ‘in part’ appearing in Article 301 EC.
A Bizottság álláspontját az EK 301. cikkben szereplő „korlátozás” kifejezés sem igazolja.
In point of fact, that expression refers to the possible limitation of the scope ratione materiae or personae of the measures that might, by definition, be taken under that provision.
E kifejezés ugyanis az e rendelkezés keretében elvileg meghozható intézkedések tárgyi vagy személyi hatályának esetleges korlátozására utal.
It has, however, no effect on the necessary status of the persons to whom those measures might be addressed and cannot, therefore, warrant extending the application of the measures to such persons who are in no way linked to the governing regime of a third country and who, by the same token, do not fall within the ambit of that provision.
Nincs ugyanakkor hatással ezen intézkedések potenciális címzettjei tekintetében megkövetelt jellemzőre, nem igazolhatja tehát alkalmazásának olyan címzettekre való kiterjesztését, akik semmilyen kapcsolatban nem állnak harmadik ország politikai rendszerével, és akik emiatt nem tartoznak az említett rendelkezés hatálya alá.
The Commission’s argument relating to the similarity of the words used in Article 41 of the Charter of the United Nations and in Article 301 EC, from which it deduces that the latter provision constitutes a platform for the implementation by the Community of all measures adopted by the Security Council that call for action by the Community, cannot succeed either.
Ugyancsak nem állja meg a helyét a Bizottságnak az Egyesült Nemzetek Alapokmányának 41. cikke és az EK 301. cikk közötti terminológiai egybeesésre vonatkozó érve, amely egybeesésből azt a következtetést vonja le, hogy ez utóbbi rendelkezés a Biztonsági Tanács közösségi fellépést igénylő bármely intézkedésének a Közösség általi végrehajtásához alapot teremt.
Article 301 EC specifically refers to the interruption of economic relations ‘with one or more third countries’, whereas such an expression is not used in Article 41 of the Charter of the United Nations.
Az EK 301. cikk ugyanis kifejezetten az „egy vagy több harmadik országgal fennálló” gazdasági kapcsolatok felfüggesztéséről szól, míg az Egyesült Nemzetek Alapokmányának 41. cikkében ilyen kifejezés nem szerepel.
What is more, in other respects the ambit of Article 41 of the Charter of the United Nations does not coincide with that of Article 301 EC, for the first provision enables the adoption of a series of measures other than those referred to by the second, including measures of a fundamentally different nature from those intended to interrupt or reduce economic relations with third countries, such as the breaking off of diplomatic relations.
Ráadásul az Egyesült Nemzetek Alapokmánya 41. cikkének hatálya más szempontból sem egyezik meg az EK 301. cikk hatályával, mivel az előbbi rendelkezés egy sor, az utóbbi által érintettől eltérő intézkedés meghozatalát is lehetővé teszi, beleértve a harmadik országokkal fennálló gazdasági kapcsolatok felfüggesztésére vagy korlátozására irányuló intézkedésektől jellegüknél fogva eltérő olyan intézkedéseket is, mint a diplomáciai kapcsolatok megszakítása.
The Commission’s argument that Article 301 EC builds a procedural bridge between the Community and the European Union, so that it must be interpreted as broadly as the relevant Community competences, including those relating to the common commercial policy and the free movement of capital, must also be rejected.
A Bizottság azon érvét, miszerint az EK 301. cikk eljárási szempontból áthidalást hoz létre a Közösség és az Unió között, következésképpen ezt a rendelkezést olyan tágan kell értelmezni, mint a vonatkozó közösségi hatásköröket, köztük a közös kereskedelempolitikára és a tőke szabad mozgására vonatkozó hatásköröket, szintén el kell utasítani.
That interpretation of Article 301 EC threatens to reduce the ambit and, therefore, the practical effect of that provision, for, having regard to its actual wording, the subject of that provision is the adoption of potentially very diverse measures affecting economic relations with third countries which, therefore, by necessary inference, must not be limited to spheres falling within other material powers of the Community such as those in the domain of the common commercial policy or of the free movement of capital.
Az EK 301. cikk ezen értelmezése ugyanis korlátozza e rendelkezés alkalmazási körét, következésképpen hatékony érvényesülését, mivel e rendelkezés célja – szövegére tekintettel – a harmadik országokkal fennálló, potenciálisan igen eltérő gazdasági kapcsolatokat érintő intézkedések meghozatala, amelyeket a priori nem lehet olyan más közösségi anyagi jogi hatáskörökbe tartozó területekre korlátozni, mint a közös kereskedelempolitika és a tőke szabad mozgása.