natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By decision of 17 November 1999, the Danish tax authorities determined that the vehicles sold at the end of the leasing contract should be treated as ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’, with the result that the turnover attributable to the sale thereof ought to be excluded from the deductible proportion. That decision led to a reduction in that proportion.
E körülmények között a Højesteret az eljárás felfüggesztéséről határozott, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjesztette a Bíróság elé:
‘Is the expression “capital goods used by the taxable person for the purposes of his business” contained in Article 19(2) of the [Sixth Directive] to be interpreted as covering goods which a leasing undertaking purchases with a view to both leasing and resale upon termination of the respective leasing contracts?’
„Akként kell értelmezni a [hatodik irányelv] 19. cikkének (2) bekezdésében szereplő, az »adóalany által a saját üzleti céljaira felhasznált tárgyi eszközök« fordulatot, hogy az magában foglalja azon eszközöket, amelyeket valamely lízingtársaság mind bérbeadás, mind a lízingszerződés megszűnését követő viszonteladás céljából vásárol?”
Erhvervsfinans challenged that decision before the Landsskatteret (National Tax Tribunal), which upheld its application.
Az Erhvervsfinans keresetben támadta meg a fenti határozatot a Landsskatteret előtt, amely helyt adott a társaság kérelmének.
That tribunal found that the leased vehicles were purchased with a view to being leased and sold at the end of the leasing contract, to third parties or possibly to the lessee.
Az említett bíróság úgy ítélte meg, hogy a társaság abból a célból vásárolta a szóban forgó eszközöket, hogy azokat bérbe adja, majd a lízing futamidejének lejártát követően harmadik személynek vagy a lízingbe vevőnek értékesítse.
From this it concluded that the sale of the leased vehicles had to be regarded as forming a natural part of Erhvervsfinans’ business activities, with the result that those vehicles could not be treated as ‘capital goods’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive.
Ebből a fenti bíróság azt a következtetést vonta le, hogy a bérbe adott gépjárművek értékesítését az Erhvervsfinans gazdasági tevékenysége természetes részének kell tekinteni, ezért e gépjárműveket nem lehet a hatodik irányelv 19. cikkének (2) bekezdése értelmében „tárgyi eszközöknek” tekinteni.
By its question, the national court is seeking to determine whether or not the turnover attributable to the ordinary sale of goods such as the vehicles leased out by Erhvervsfinans ought to be included in the calculation of the deductible proportion.
Kérdésével az előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy az Erhvervsfinans által bérbe adott gépjárművekhez hasonló termékek szokásos értékesítéséből származó árbevételt figyelembe kell-e venni a levonható arányosított adó kiszámítása során.
Skatteministeriet (the Danish Ministry of Fiscal Affairs) appealed against this decision to the Østre Landsret (Eastern Regional Court), which declared the appeal to be well founded, taking the view that the leased vehicles did constitute capital goods within the meaning of the abovementioned provision.
A Skatteministeriet (Dán Adózási Minisztérium) fellebbezést nyújtott be e határozat ellen az Østre Landsrethez, amely megalapozottnak találta a jogorvoslati kérelmet, és arra az álláspontra helyezkedett, hogy a bérbe adott eszközök a fent hivatkozott rendelkezés értelmében tárgyi eszközöknek minősülnek.
Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, successors in law to Erhvervsfinans,
Világosan kitűnik, mi a fenti kérdésre adott válasz jelentősége.
The implications of the reply to this question are very obvious. If the Court takes the view that such turnover must be included in that calculation, it must be added to the
Az Erhvervsfinans jogutódjaként eljáró Nordania Finans A/S és BG Factoring A/S fellebbezést nyújtott be a Højesterethez az Østre Landsret ítélete ellen.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING
NORDANIA FINANS ÉS BG FACTORING a Bíróság értelmezte a 67/228/EGK második tanácsi irányelv 517. cikkében szereplő nevezőjéhez, ily módon növekszik a tört eredménye, következésképpen az adóalany az adó nagyobb hányadának levonására lesz jogosult.
Verbond van Nederlandse Ondernemingen, 4in which the Court interpreted the concept of ‘capital goods’ in Article 17 of Second Council Directive 67/228/EEC.
„tárgyi eszközök” fogalmát.
the decisive factors in regard to this concept were the durability of the use of the goods in issue and the rules applicable to writing off of the acquisition costs, and that the Member States enjoyed a certain margin of discretion in defining the content of each of those criteria.
A Bíróság úgy ítélte meg, hogy e fogalom szempontjából egyrészt a szóban forgó eszközök használatának tartóssága, másrészt beszerzési költségeik értékcsökkenési leírásának gyakorlata a meghatározó, továbbá hogy a tagállamoknak bizonyos mértékű mérlegelési mozgásterük van az egyes, fent említett kritériumok tartalmának meghatározása során.
The Danish Government, which is opposed to that outcome, considers that goods purchased by a leasing company with a view to leasing and reselling them must be regarded as ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ within the meaning of Article 19(2) of the Sixth Directive for the reasons that follow.
A fenti megoldást ellenző dán kormány azon az állásponton van, hogy a lízingtársaság által bérbeadás, majd azt követő viszonteladás céljára vásárolt tárgyi eszközöket a hatodik irányelv 19. cikkének (2) bekezdése értelmében az „adóalany által a saját üzleti céljaira felhasznált tárgyi eszközöknek” kell tekinteni az alábbi indokok alapján.
The Danish Government maintains that the vehicles leased in the main proceedings in the present case meet those criteria.
A dán kormány azt állítja, hogy az alapeljárás tárgyát képező, bérbe adott gépjárművek megfelelnek az említett kritériumoknak.
It also claims that there is no need to make any further distinction, as requested by Nordania Finans A/S and BG Factoring A/S, between such capital goods and other goods.
Arra is kitér, hogy a Nordania Finans A/S és a BG Factoring A/S kérelmében foglaltaktól eltérően nem kell további megkülönböztetést tenni az említett befektetési eszközök és a többi termék között.
According to that government, Article 19(2) must be read in conjunction with Article 20(4) of the Sixth Directive, which states that the Member States may define the concept of ‘capital goods’.
Az említett kormány szerint a hivatkozott rendelkezést a hatodik irányelv 20. cikkének (4) bekezdésével összefüggésben kell értelmezni, amely utóbbi szerint az egyes tagállamok megállapíthatják a „tárgyi eszközök” fogalmát.
That concept, it is agreed, must therefore have the same content in the whole of the Directive, as the reference to Article 20(5) in the last sentence of Article 19(2) confirms.
Ebből következően e fogalomnak az irányelv teljes szövegében azonos tartalommal kellene bírnia, ezt erősíti meg a 19. cikk (2) bekezdésének utolsó mondatában a 20. cikk (5) bekezdésére való hivatkozás.
The Member States may therefore define the concept of ‘capital goods’ both in the context of Article 19 and in the context of Article 20 of the Directive.
A tagállamok ily módon a szóban forgó irányelv 19. és 20. cikke keretében egyaránt megállapíthatnák a „tárgyi eszközök” fogalmát.
Finally, the Danish Government argues that its position is consistent with Article 19(2) of the Sixth Directive and with the preparatory material which led to the adoption of that provision.
Végezetül az említett kormány hangsúlyozza, hogy álláspontja összhangban van a hatodik irányelv 19. cikke (2) bekezdésének tárgyával, valamint az említett rendelkezés elfogadását eredményező előkészítő munkákkal.
5 — Directive of 11 April 1967 on the harmonisation of legislation of Member States concerning turnover taxes — Structure and procedures for application of the common system of value added tax (OJ, English Special Edition 1967, p.
5 – A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – a közös hozzáadottértékadórendszer struktúrájáról és alkalmazási módjairól szóló, 1967. április 11-i tanácsi irányelv (HL 1967., 71., 1303. o.; a továbbiakban: második irányelv).
16) (‘the Second Directive’). Under Article 17 of that directive the Member States were able wholly or partly to exclude, for a transitional period, capital goods from the system of deductions.
Ezen irányelv 17. cikke szerint az átmeneti időszak alatt a tagállamok részben vagy teljes mértékben figyelmen kívül hagyhatták a tárgyi eszközöket az adólevonási jog szempontjából.
Accordingly, Article 19(2) of the Sixth Directive, it is submitted, is intended to guarantee that the sale of assets with a high value and durable nature does not distort the deductible proportion.
A fent vázolt esetben a hatodik irányelv 19. cikke (2) bekezdésének célja annak biztosítása, hogy a nagyobb értékű és tartós jellegű eszközök értékesítése ne torzítsa a levonható hányad mértékét.
Even if it has already been decided at the time when such assets are purchased that they will be sold when they have been used, the inclusion of the sale price in the calculation of the deductible proportion is liable to distort that proportion.
A értékesítési ár figyelembevétele a levonható arányosított adó kiszámítása során még abban az esetben is torzítóan hat a kapott hányad mértékére, ha már az eszközök megvásárlásának időpontjában döntöttek az azok használatát követő továbbértékesítésről.
I do not share that analysis.
Nem értek egyet ezzel az elemzéssel.
Like the appellants in the main proceedings and the Commission, I am of the view that the notion of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ in Article 19(2) of the Sixth Directive does not cover assets acquired by an undertaking for the purposes of leasing them and then selling them, where the sale at the end of the leasing contracts is an integral part of the taxable person’s usual economic activity.
Az alapeljárás felpereseihez és a Bizottsághoz hasonlóan azon a véleményen vagyok, hogy a hatodik irányelv 19. cikkének (2) bekezdésében említett, az „adóalany által saját üzleti céljaira felhasznált tárgyi eszközök” fogalmába nem tartoznak bele azok az eszközök, amelyeket a vállalkozás bérbeadás, majd ezt követő értékesítés céljából szerez meg, ha a bérleti szerződések megszűnésekor történő értékesítés az adóalany szokásos gazdasági tevékenysége körébe tartozik.
I base my view on the scheme of the system for deductions, of which Article 19(2) is a part, as well as on the purpose of that provision.
Álláspontomat a hivatkozott rendelkezést is magában foglaló adólevonási rendszer felépítésére és a rendelkezés céljára alapozom.
The sales of such assets, the argument goes on, are isolated transactions which affect the company’s resources to a limited extent in relation to its day-to-day business.
A szóban forgó eszközök értékesítését célzó ügyletek elszigeteltek, és a folyamatos üzleti tevékenységhez képest korlátozott mértékben veszik igénybe a vállalkozás erőforrásait.
If a significant amount were to be included as the sale price in the calculation of the deductible proportion, after the asset in question had been used in the undertaking for several years, that would distort the deductible proportion, since the amount of the sale would not reflect the actual effect of the transaction on the company’s financial assets.
Ha a levonható arányosított adó kiszámítása során értékesítési árként figyelembe veszünk egy nagyobb összeget azt követően, hogy a szóban forgó eszközt a vállalkozás keretében korábban már éveken át használták, az torzítja a levonható hányad mértékét arra tekintettel, hogy az értékesítési összeg nem tükrözi az ügylet folytán a vállalkozás forrásaira gyakorolt tényleges hatást.
As a preliminary point it must be noted that the question referred by the national court cannot be answered on the basis of a reading of the words ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ referred to in Article 19(2) of the Sixth Directive.
Elsősorban azt kell kiemelni, hogy a hatodik irányelv 19. cikkének (2) bekezdésében említett, az „adóalany által saját üzleti céljaira felhasznált tárgyi eszközök” fogalmát alkotó kifejezések olvasata önmagában nem teszi lehetővé a kérdést előterjesztő bíróság kérdésének megválaszolását.
It is also common ground that the concept of capital goods is not defined in that article or in any other provision of the Sixth Directive.
Szintén megállapítható, hogy a tárgyi eszközök fogalma sem a hivatkozott cikkben, sem a hatodik irányelv más rendelkezéseiben nem kerül meghatározásra.
Article 20(4) of the Directive does, admittedly, provide that the Member States
A hatodik irányelv 19. cikke (2) bekezdésének előkészítő munkái ezen kívül arra utalnak, hogy az Európai Közösségek Bizottságának pontosan az volt a szándéka, hogy a tárgyi eszközökhöz kapcsolódó minden árbevételtől elvonatkoztasson, függetlenül annak ismeretétől, hogy a tárgyi eszközök értékesítésére az adóalany szokásos üzleti tevékenysége keretében került-e sor.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING goods in the system for adjusting deductions, provided for in Article 20 of the Sixth Directive, is not deprived of usefulness or even called into question by the fact that the concept of ‘capital goods’ referred to in Article 19 of that Directive must have an autonomous and uniform content throughout the European Community.
NORDANIA FINANS ÉS BG FACTORING szabályozott, az adólevonások módosítására vonatkozó rendszerben meghatározzák a tárgyi eszközök fogalmát, nem fosztja meg hatékony érvényesülésétől, és nem is kérdőjelezi meg az a körülmény, hogy az említett irányelv 19. cikkében szereplő „tárgyi eszközök” fogalmának az egész Európai Közösségben önálló és egységes tartalommal kell bírnia.
may define the concept of capital goods for the application of Article 20(2) and (3).
hogy ugyanazon cikk (2) és (3) bekezdése rendelkezéseinek alkalmazása céljából az egyes tagállamok megállapíthatják a tárgyi eszközök fogalmát.
However, unlike the Danish Government, I take the view that the reference in the third sentence of Article 19(2) of the Sixth Directive to the provisions of Article 20(5) does not allow Article 20(4) of the Directive to be interpreted in a manner contrary to its wording.
A dán kormánnyal ellentétben azonban úgy véljük, hogy a hatodik irányelv 19. cikke (2) bekezdésének utolsó mondatában foglalt, az ugyanezen irányelv 20. cikke (5) bekezdésének rendelkezéseire történő hivatkozás nem teszi lehetővé, hogy az említett irányelv 20. cikkének (4) bekezdését szövegével ellentétesen értelmezzük.
It is solely for the application of Article 20(2) and (3) of the Sixth Directive relating to the adjustment of deductions that Article 20(4) entrusts each Member State with the task of defining the concept of capital goods.
A hatodik irányelv adólevonások módosítását szabályozó 20. cikkének (4) bekezdése ugyanis csak ugyanazon cikk (2) és (3) bekezdése alkalmazásában bízza a tagállamokra a tárgyi eszközök fogalmának meghatározását.
That possibility cannot therefore be extended to the context of Article 19 of the Sixth Directive, which relates to calculation of the deductible proportion, without infringing the clear and precise wording of Article 20(4).
E lehetőséget tehát nem lehet a hatodik irányelvnek a levonható arányosított adó kiszámításával kapcsolatos 19. cikke keretében kiterjeszteni anélkül, hogy figyelmen kívül ne hagynánk az említett irányelv 20. cikke (4) bekezdésének világos és pontos szövegét.
The purpose of Article 20 of the Sixth Directive is to make possible the correction of mistakes in the calculation of the deductions from which the taxable person has benefited.
A hatodik irányelv 20. cikke az adóalanyt megillető adólevonások összegének kiszámítása során jelentkező pontatlanságok kijavítását teszi lehetővé.
That article is applicable in particular where changes in the factors initially taken into consideration to determine the amount of the deductions occurred after the declaration made by the taxable person.
E cikket különösen abban az esetben alkalmazzák, ha az adóalany adóbevallásának benyújtása után megváltoznak az adólevonás meghatározása során eredetileg figyelembe vett tényezők.
6Such may be the case, for example, where the taxable person who has acquired goods to carry out a taxable activity and deducted all the VAT on the purchase of the goods subsequently uses them in whole or in part for an exempt activity.
6 Ez az eset állhat elő például akkor, ha az olyan adóalany, amely az eszközt adóköteles tevékenysége folytatása érdekében szerzett meg, és az annak beszerzésekor felszámított HÉA teljes összegét levonta, a szóban forgó eszközt utólag részben vagy teljes mértékben adómentes tevékenység céljára használja.
Such an extension of the scope of the latter provision would also run counter to the objective pursued by Article 19 of the Sixth Directive, as set out in the 12th recital in the preamble thereto, which states that the deductible proportion should be calculated in a similar manner in all the Member States.
Az utóbb említett rendelkezés tartalmának ilyetén kiterjesztése egyben a hatodik irányelv 19. cikkének ugyanazon irányelv tizenkettedik preambulumbekezdésében megfogalmazott céljával is ellentétes lenne, amely szerint a levonható hányadot hasonló módon kell kiszámítani valamennyi tagállamban.
The likelihood of such a change in the use of goods is greater with regard to capital goods since they are intended to be used by the taxable person for several years.
Az eszközök felhasználásának fent említett módosítása tárgyi eszközök esetében valószínűbb, mivel rendeltetésük, hogy azokat az adóalany több éven át használja.
6 — Case C-184/04 Uudenkaupungin ECR I-3039, paragraph 25.
6 – A C-184/04. sz., Uudenkaupungin Kaupunki ügyben 2006. március 30-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-3039. o.) 25. pontja.
Furthermore, the right of the Member States to define the concept of capital
Másrészt a tagállamok arra vonatkozó jogát, hogy a hatodik irányelv 20. cikkében
That is why Article 20 of the Sixth Directive establishes a specific system of adjustments for them.
A hatodik irányelv 20. cikke ezért hoz létre rájuk vonatkozóan különös módosítási rendszert.
The fact that vehicles acquired to be leased and then sold in the context of the taxable person’s ordinary business are excluded from the concept of ‘capital goods’ in Article 19 of the Sixth Directive does not preclude the Danish tax authorities from adjusting the deduction of the VAT on vehicles acquired by the taxable person should it transpire that those vehicles, during the time when they were part of the undertaking and contrary to what was intended at the time of their purchase, were no longer wholly used for leasing, which is taxable, but for an exempt activity.
Az a körülmény ugyanis, hogy az adóalany szokásos tevékenysége keretében bérbeadás, majd azt követő értékesítés céljából megszerzett gépjárművek nem tartoznak a hatodik irányelv 19. cikkében szereplő „tárgyi eszközök” fogalmába, nem akadálya annak, hogy a dán adóhatóságok módosítsák az adóalany által megszerzett gépjárműveket terhelő HÉA levonható hányadát, amennyiben kiderülne, hogy e gépjárműveket a vállalkozásban való jelenlétük során a megszerzésükkor tervezettekkel ellentétben többé nem teljes mértékben az adóköteles lízingbeadási tevékenység, hanem egy adómentes tevékenység céljára használják.
Thus, Article 20(2) provides that the deduction initially made may be adjusted over a 5-year period for movable property and over a maximum of 20 years for immovable property.
Ennek megfelelően (2) bekezdésében kimondja, hogy az eredetileg elszámolt adólevonás módosítására ingó eszközök esetében ötéves, tárgyi eszközként megszerzett ingatlanok esetében pedig húszéves időtartam alatt kerülhet sor.
It also defines the arrangements for calculating the adjustment.
Meghatározza e módosítás kiszámításának módját is.
In addition, Article 20(3) covers the case where the capital item in question is removed from the taxable person’s assets before the end of the applicable period by replacing annual adjustment with a single adjustment based on presumed use of the item during the remaining period.
Ezenkívül (3) bekezdésében szabályozza azt az esetet, amikor az érintett tárgyi eszköz a módosítási időszak vége előtt kikerül az adóalany vagyonából, ekkor az éves módosításokat egyetlen módosítással váltja fel, vélelmezve, hogy a tárgyi eszközt a módosítási időszak lejártáig továbbra is használják.
In other words, the fact that vehicles purchased for the purpose of being leased and then sold in the context of the taxable person’s usual business are excluded from the concept of ‘capital goods’ in Article 19 of the Sixth Directive has no effect on the classification of ‘capital goods’ within the meaning of Article 20 of that directive with regard to vehicles which have been subject to a change of use.
Másképpen megfogalmazva az, hogy a bérbeadás majd azt követő értékesítés céljára megszerzett gépjárművek nem tartoznak a hatodik irányelv 19. cikkében szereplő „tárgyi eszközök” fogalmába, nem befolyásolja azon gépjárműveknek az említett irányelv 20. cikke szerinti „tárgyi eszközöknek” való minősítését, amelyeknek a használati módja időközben megváltozott.
It may be supposed with regard to the argument of the Danish Government that, in the provisions of national law dealing with the adjustment of deductions adopted to transpose Article 20 of the Sixth Directive, goods such as vehicles purchased by the taxable person are considered to be capital goods.
A dán kormány érvelésének ismeretében feltételezhetjük, hogy az adólevonások módosítására vonatkozó – a hatodik irányelv 20. cikkének átültetése céljából elfogadott – nemzeti jogszabályi rendelkezések értelmében az adóalany által vásárolt, gépjárművekhez hasonló eszközök tárgyi eszközöknek tekintendők.
That classification, which applies when deductions are adjusted, is not called into question by taking account, in the calculation of the deductible proportion provided for in Article 19 of the Directive, of the turnover relating to the routine sale of vehicles at the end of their lease.
Az adólevonások módosítása során alkalmazandó fenti minősítést nem vonja kétségbe, ha az említett irányelv 19. cikkében meghatározott levonható arányosított adó kiszámítása során figyelembe veszik azt az árbevételt, amely a gépjárműveknek a bérbeadásuk lejártával történő szokásos értékesítéséből származik.
Finally, the question of application of the adjustment of the deductions to vehicles acquired by the taxable person to be sold at the end of the lease contract does not in principle arise since such vehicles have been used by the taxable person for carrying on a taxable activity only.
Végezetül elmondható, hogy az adóalany által bérbeadás majd azt követő értékesítés céljára megszerzett gépjárművek tekintetében az adólevonások módosításának kérdése alapvetően azért nem merül fel, mert ezeket a gépjárműveket az adóalany kizárólag adóköteles tevékenység céljára használta.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING the concept of ‘capital goods’ in Article 17 of the Second Directive given by the Court in Verbond van Nederlandse Ondernemingen is not relevant to the reply to be given to the question at issue here.
17. cikkében szereplő „tárgyi eszközök” fogalmára vonatkozóan a fent említett Verbond van Nederlandse Ondernemingen ügyben hozott ítéletben adott értelmezés a vizsgált kérdés megválaszolása szempontjából nem bír jelentőséggel.