natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is thus necessary, before examining the questions referred for a preliminary ruling, to clarify the relationship between Directives 89/104 and 84/450.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések vizsgálata előtt tisztázni kell a 89/104 irányelv és a 84/450 irányelv közötti kapcsolatot.
In accordance with Article 5(1) and (2) of Directive 89/104, the registered trade mark is to confer on the proprietor exclusive rights therein, by virtue of which he is to be entitled, under certain conditions, to prevent all third parties not having his consent from using in the course of trade, any sign which is identical with, or similar to, his trade mark.
A 89/104 irányelv 5. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében a védjegyoltalom a jogosult számára kizárólagos jogokat biztosít, melyek alapján a jogosult bizonyos körülmények között bármely harmadik személy számára megtilthatja, hogy az engedélye nélkül gazdasági tevékenysége körében a védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést használjon.
Under Article 5(3)(d) of that directive, he may, inter alia, prevent all third parties from using such a sign in advertising.
Ezen irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontja szerint a védjegy jogosultja különösen megtilthatja bármely harmadik személynek az ilyen megjelölés reklámozásban való használatát.
Use by an advertiser, in a comparative advertisement, of a sign identical with, or similar to, a competitor’s mark may constitute use within the meaning of Article 5(1) and (2) of Directive 89/104.
A versenytárs védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló megjelölésnek a reklámozó által összehasonlító reklámban való használata a 89/104 irányelv 5. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében vett használatnak minősülhet.
First, Article 5(1) and (2) of Directive 89/104 must be interpreted as covering the use of a sign identical with, or similar to, the trade mark in respect of goods marketed or services supplied by the third party (see, to that effect, as regards Article 5(1)(a) of Directive 89/104, Case C-48/05 Adam Opel [2007] ECR I-1017, paragraph 28).
Egyrészt ugyanis a 89/104 irányelv 5. cikkének (1) és (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az a védjeggyel azonos vagy hasonló megjelölésnek a harmadik személy által értékesített áruk vagy nyújtott szolgáltatások tekintetében történő használatára vonatkozik (lásd ebben az értelemben a 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontjára vonatkozóan a C-48/05. sz. Adam Opel ügyben 2007. január 25-én hozott ítélet [EBHT 2007., I-1017. o.] 28. pontját).
Second, an advertisement in which the advertiser compares the goods and services which he markets with those of a competitor is aimed, evidently, at promoting the goods and services of that advertiser.
Másrészt az olyan reklámnak, amelyben a reklámozó összehasonlítja az általa forgalmazott árukat és szolgáltatásokat a versenytárséval, nyilvánvalóan az a célja, hogy e reklámozó a saját áruit és szolgáltatásait népszerűsítse.
With such an advertisement the advertiser seeks to distinguish his goods and services by comparing their characteristics with those of competing goods and services.
A reklámozó az ilyen reklámmal arra törekszik, hogy az áruit és szolgáltatásait azok jellemzőinek a versenytárs áruinak és szolgáltatásainak a jellemzőivel való összehasonlítása útján megkülönböztesse.
That analysis is confirmed by recital 15 in the preamble to Directive 97/55, in which the Community legislature pointed out that the aim of comparative advertising is to distinguish between the goods and services of the advertiser and those of his competitor (see Case C-112/99 Toshiba Europe [2001] ECR I-7945, paragraph 53).
Ezt a megállapítást a 97/55 irányelv (15) preambulumbekezdése is alátámasztja, amelyben a közösségi jogalkotó hangsúlyozza, hogy az összehasonlító reklám célja a reklámozó árui és szolgáltatásai és a versenytárs árui és szolgáltatásai közötti különbségtétel (lásd a C-112/99. sz.
Therefore, the use by an advertiser, in a comparative advertisement, of a sign identical with, or similar to, the mark of a competitor for the purposes of identifying the goods and services offered by the latter can be regarded as use for the advertiser’s own goods and services for the purposes of Article 5(1) and (2) of Directive 89/104.
Következésképpen a versenytárs védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló megjelölésnek az összehasonlító reklámban a reklámozó által abból a célból történő használata, hogy a versenytárs áruit vagy szolgáltatásait azonosítsa, a 89/104 irányelv 5. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében a reklámozó saját áruival vagy szolgáltatásaival kapcsolatos használatnak minősül.
Such use may therefore be prevented, where necessary, by virtue of those provisions.
Az ilyen használat tehát adott esetben az említett rendelkezések alapján megtiltható.
However, as is apparent from recitals 2 to 6 in the preamble to Directive 97/55, the Community legislature was intending to promote comparative advertising, stating, inter alia, in recital 2, that comparative advertising ‘can also stimulate competition between suppliers of goods and services to the consumer’s advantage’ and, in recital 5, that it ‘may be a legitimate means of informing consumers of their advantage’.
Amint azonban a 97/55 irányelv (2)–(6) preambulumbekezdéséből kitűnik, a közösségi jogalkotó támogatni kívánta az összehasonlító reklámot, hangsúlyozva a (2) preambulumbekezdésben különösen azt, hogy az összehasonlító reklám „az áruk és szolgáltatások nyújtói közötti versenyt is serkentheti a fogyasztók javára”, és az (5) preambulumbekezdésben azt, hogy az „megbízható eszköz lehet arra nézve, hogy tájékoztassa a fogyasztókat a fogyasztók előnyére”.
According to recitals 13 to 15 in the preamble to Directive 97/55, the Community legislature considered that the need to promote comparative advertising required that the right conferred by the mark be limited to a certain extent.
A 97/55 irányelv (13)–(15) preambulumbekezdésének tanúsága szerint a közösségi jogalkotó úgy vélte, hogy az összehasonlító reklám támogatásának szükségessége megkívánja a védjegy által biztosított jogok bizonyos mértékű korlátozását.
Such a limitation of the effects of the mark for the purposes of promoting comparative advertising appears necessary not only in the case of use, by the advertiser, of a competitor’s actual mark, but also in the case of use of a sign similar to that mark.
A védjegyoltalom e korlátozása az összehasonlító reklám támogatása érdekében nemcsak magának a versenytárs védjegyének a reklámozó által történő használata esetén tűnik szükségesnek, hanem az e védjegyhez hasonló megjelölés használata esetén is.
Under Article 2(2a) of Directive 84/450, ‘comparative advertising’ means any advertising which explicitly or by implication identifies a competitor or goods or services offered by a competitor.
A 84/450 irányelv 2. cikkének 2a. pontja értelmében ugyanis „összehasonlító reklám” minden olyan reklám, amely közvetlenül vagy közvetve felismerhetővé tesz valamely versenytársat, vagy a versenytárs által kínált árukat vagy szolgáltatásokat.
According to settled caselaw, that is a broad definition covering all forms of comparative advertising, so that, in order for there to be comparative advertising, it is sufficient for there to be a statement referring even by implication to a competitor or to the goods or services which he offers (see Toshiba Europe, paragraphs 30 and 31; Case C-44/01 Pippig Augenoptik [2003] ECR I-3095, paragraph 35; and Case C-381/05 De Landtsheer Emmanuel [2007] ECR I-3115, paragraph 16).
Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében tág értelmű meghatározásról van szó, amely az összehasonlító reklámok sok fajtájára kiterjed, ezért az összehasonlító reklámhoz elegendő annak megállapítása, hogy valamely versenytársra, illetve az általa kínált árukra vagy szolgáltatásokra – akár közvetett – hivatkozás történik (lásd a fent hivatkozott Toshiba Europe ügyben hozott ítélet 30. és 31. pontját és a C-44/01. sz.
The test for determining whether an advertisement is comparative in nature is thus whether it identifies, explicitly or by implication, a competitor of the advertiser or goods or services which the competitor offers (Toshiba Europe, paragraph 29, and De Landtsheer Emmanuel, paragraph 17).
Valamely reklám összehasonlító jellegének megállapításához tehát a hirdető egy versenytársának, illetve az általa kínált termék vagy szolgáltatás kifejezett vagy közvetett felismerhetővé tétele szükséges (a fent hivatkozott Toshiba Europe ügyben hozott ítélet 29. pontja és a fent hivatkozott De Landtsheer Emmanuel ügyben hozott ítélet 17. pontja).
Therefore, when the use, in an advertisement, of a sign similar to the mark of a competitor of the advertiser is perceived by the average consumer as a reference to that competitor or to the goods and services which he offers — as in the case in the main proceedings — there is comparative advertising within the meaning of Article 2(2a) of Directive 84/450.
Következésképpen, ha a reklámozó versenytársának védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló megjelölésnek a használatát az átlagos fogyasztó az e versenytársra vagy az általa kínált árukra vagy szolgáltatásokra való utalásként érzékeli, mint az alapügyben, akkor a 84/450 irányelv 2. cikkének 2a. pontja értelmében vett összehasonlító reklámról van szó.
Consequently, in order to reconcile the protection of registered marks and the use of comparative advertising, Article 5(1) and (2) of Directive 89/104 and Article 3a(1) of Directive 84/450 must be interpreted to the effect that the proprietor of a registered trade mark is not entitled to prevent the use, by a third party, of a sign identical with, or similar to, his mark, in a comparative advertisement which satisfies all the conditions, laid down in Article 3a(1) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
Ebből következően a lajstromozott védjegy oltalma és az összehasonlító reklám alkalmazása közötti kompromisszum megteremtése érdekében a 89/104 irányelv 5. cikkének (1) és (2) bekezdését, valamint a 84/450 irányelv 3a. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a védjegy jogosultja nem jogosult arra, hogy megtiltsa harmadik személyek számára a védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló megjelölésnek az említett 3a. cikk (1) bekezdésében foglalt valamennyi megengedhetőségi feltételt kielégítő összehasonlító reklámban való használatát.
It must, however, be pointed out that, where the conditions required under Article 5(1)(b) of Directive 89/104 to prevent the use of a sign identical with, or similar to, a registered mark are met, a comparative advertisement in which that sign is used cannot satisfy the condition, laid down in Article 3a(1)(d) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
Meg kell azonban állapítani, hogy amennyiben a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés használata megtiltásának a 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének b) pontjában foglalt feltételei teljesülnek, kizárt, hogy az az összehasonlító reklám, amelyben e megjelölést használják, megfeleljen a 84/450 irányelv 3a. cikke (1) bekezdésének d) pontjában meghatározott megengedhetőségi feltételnek.
Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is thus designed to apply only if, by reason of the identity or similarity both of the marks and of the goods or services which they designate, there exists a likelihood of confusion on the part of the public (Case C-120/04 Medion [2005] ECR I-8551, paragraphs 24 and 25).
A 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdése b) pontjának így az a rendeltetése, hogy akkor alkalmazzák, ha védjeggyel megjelölt áruk vagy szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága miatt a vásárlóközönség tudatában fennáll az összetéveszthetőség (a C-120/04. sz.
In the light of recitals 13 to 15 of Directive 97/55, the same interpretation must be given to the term ‘confusion’ used in both Article 5(1)(b) of Directive 89/104 and Article 3a(1)(d) of Directive 84/450.
A 97/55 irányelv (13)–(15) preambulumbekezdésének fényében az „összetévesztésnek” mind a 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének b) pontjában, mind a 84/450 irányelv 3a. cikke (1) bekezdésének d) pontjában használt fogalmát azonos módon kell értelmezni.
Thus, in the case where an advertiser uses, in a comparative advertisement, a sign identical with, or similar to, a competitor’s mark, the competitor either does not establish the existence of a likelihood of confusion and, consequently, is not entitled to prevent the use of that sign on the basis of Article 5(1)(b) of Directive 89/104, or he establishes the existence of a likelihood of confusion and, consequently, the advertiser cannot challenge such prevention under Article 3a(1) of Directive 84/450, since the advertisement at issue does not satisfy all the conditions laid down in that provision.
Így, abban az esetben ha a reklámozó az összehasonlító reklámban a versenytárs védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést használ, a versenytárs vagy nem bizonyítja az összetéveszthetőséget, és ezért nem jogosult arra, hogy e megjelölés használatát a 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján megtiltsa, vagy bizonyítja az összetéveszthetőséget, és ebből következően a reklámozó e tilalommal szemben nem hivatkozhat kimentési okra a 84/450 irányelv 3a. cikkének (19) bekezdése alapján, mivel a kérdéses reklám nem felel meg az e rendelkezésben meghatározott valamennyi feltételnek.
As a preliminary point, Article 5(1) and (2) of Directive 89/104/EEC and Article 3a(1) of Directive 84/450 must be interpreted as meaning that the proprietor of a registered trade mark is not entitled to prevent the use by a third party of a sign identical with, or similar to, his mark, in a comparative advertisement which satisfies all the conditions, laid down in Article 3a(1) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
Előzetesen tehát azt a választ kell adni, hogy a 89/104 irányelv 5. cikkének (1) és (2) bekezdését, valamint a 84/450 irányelv 3a. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a védjegy jogosultja nem tilthatja meg harmadik személyeknek, hogy a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést használjanak olyan összehasonlító reklámban, amely az említett 3a. cikk (1) bekezdésében felsorolt valamennyi megengedhetőségi feltételnek megfelel.
However, where the conditions required in Article 5(1)(b) of Directive 89/104 to prevent the use of a sign identical with, or similar to, a registered trade mark are met, a comparative advertisement in which that sign is used cannot satisfy the condition, laid down in Article 3a(1)(d) of Directive 84/450, under which comparative advertising is permitted.
Amennyiben azonban a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés használata megtiltásának a 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének b) pontjában foglalt feltételei teljesülnek, kizárt, hogy az az összehasonlító reklám, amelyben az említett megjelölést használják, megfeleljen a 97/55 irányelvvel módosított 84/450 irányelv 3a. cikke (1) bekezdésének d) pontjában meghatározott megengedhetőségi feltételnek.
The first question, concerning the interpretation of Article 5(1) of Directive 89/104
Az első, a 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozó kérdésről
It is established, in the case in the main proceedings, that H3G did not use the bubbles trade marks as registered by O2 and O2 (UK), but a sign similar to those marks.
Vitathatatlan, hogy az alapügyben a H3G nem az O2 et O2 (UK) által lajstromoztatott buborékos védjegyeket használta, hanem egy e védjegyekhez hasonló megjelölést.
Article 5(1)(a) of Directive 89/104 applies only in the case of the use of a sign which is identical with the trade mark in relation to goods or services which are identical with those for which the trade mark is registered.
A 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja azonban csak akkor alkalmazandó, ha a védjeggyel azonos megjelölést olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban használják, amelyek azonosak a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal.
Since that provision is not applicable in the case in the main proceedings it does not need to be interpreted.
Mivel ez a rendelkezés nem alkalmazható az alapügyre, nem szükséges annak értelmezése.
Consequently, the first question must be understood as meaning that the referring court seeks to ascertain whether Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is to be interpreted to the effect that the proprietor of a registered trade mark is entitled to prevent the use by a third party, in a comparative advertisement, of a sign similar to that mark in relation to goods or services identical with, or similar to, those for which that mark was registered, where such use does not give rise to a likelihood of confusion on the part of the public.
A fentiekből következően az első kérdést a válaszadás szempontjából úgy kell értelmezni, hogy a kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy a 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell-e értelmezni, hogy a védjegy jogosultja megtilthatja harmadik személyeknek, hogy a védjegyhez hasonló megjelölést összehasonlító reklámban olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban használjanak, amelyek azonosak a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal, vagy azokhoz hasonlóak, abban az esetben, ha e használat a vásárlóközönség tudatában nem idéz elő összetéveszthetőséget.
According to settled caselaw, in order to prevent the protection which is afforded to the proprietor varying from one Member State to another, the Court must give a uniform interpretation to Article 5(1) of Directive 89/104, in particular the term ‘use’ which appears there (Case C-206/01 Arsenal Football Club [2002] ECR I-10273, paragraph 45; Adam Opel, paragraph 17; and Case C-17/06 Céline [2007] ECR I-7041, paragraph 15).
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint annak elkerülése érdekében, hogy a védjegyjogosult számára biztosított oltalom tagállamonként változzék, a Bíróság feladata egységes értelmezést adni az irányelv 5. cikkének (1) bekezdését és különösen az ott szereplő „használat” fogalmát illetően (a C-206/01. sz., Arsenal Football Club ügyben 2002. november 12-én hozott ítélet [EBHT 2002., I-10273. o.] 45. pontja, a fent hivatkozott Adam Opel ügyben hozott ítélet 17. pontja és a C-17/06. sz. Céline-ügyben 2007. szeptember 11-én hozott ítélet [EBHT 2007., I-7041. o.] 15. pontja).
As is apparent from the Court’s caselaw (Arsenal Football Club; C-245/02 Anheuser-Busch [2004] ECR I-10989; Medion; Adam Opel; and Céline), the proprietor of a registered mark may prevent the use of a sign by a third party which is identical with, or similar to, his mark under Article 5(1)(b) of Directive 89/104 only if the following four conditions are satisfied:
Amint az a Bíróság ítélkezési gyakorlatából következik (a fent hivatkozott Arsenal Football Club ügyben hozott ítélet, a C-245/02. sz. Anheuser-Busch-ügyben 2004. november 16-án hozott ítélet [EBHT 2004., I-10989. o.], a fent hivatkozott Medionügyben hozott ítélet, a fent hivatkozott Adam Opel ügyben hozott ítélet, valamint a fent hivatkozott Céline-ügyben hozott ítélet), a lajstromozott védjegy jogosultja csak akkor tilthatja meg a védjegyével azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés harmadik fél általi használatát a 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján, ha a következő négy feltétel teljesül:
— that use must be in the course of trade;
– a használat gazdasági tevékenység keretében történik;
— it must be without the consent of the proprietor of the mark;
– a használathoz a védjegyjogosult nem járult hozzá;
— it must be in respect of goods or services which are identical with, or similar to, those for which the mark is registered, and
– a használat a lajstromozott védjegy áruival vagy szolgáltatásaival azonos vagy azokhoz hasonló árukkal vagy szolgáltatásokkal kapcsolatban történik, és
— it must affect or be liable to affect the essential function of the trade mark, which is to guarantee to consumers the origin of the goods or services, by reason of a likelihood of confusion on the part of the public.
– olyan jellegű, hogy a vásárlóközönség tudatában fennálló összetéveszthetőség miatt sérti vagy sértheti a védjegy azon alapvető funkcióját, hogy a fogyasztók számára garantálja az áruk vagy szolgáltatások származását.
As regards more particularly the fourth condition, first, as pointed out in paragraph 47 above, Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is designed to apply only if, by reason of the identity or similarity both of the marks and of the goods or services which they designate, there exists a likelihood of confusion on the part of the public.
Konkrétabban a negyedik feltétel tekintetében meg kell állapítani egyrészt azt, hogy amint arra a jelen ítélet 47. pontja is emlékeztet, a 89/104 irányelv 5. cikke (1) bekezdésének b) pontja csak akkor alkalmazható, ha a védjeggyel megjelölt áruk vagy szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága miatt a vásárlóközönség tudatában fennáll az összetévesztés veszélye.
Second, it is settled caselaw that the risk that the public might believe that the goods or services in question come from the same undertaking or, as the case may be, from economically-linked undertakings, constitutes a likelihood of confusion within the meaning of that provision (see, inter alia, Case C-342/97 Lloyd Schuhfabrik Meyer [1999] ECR I-3819, paragraph 17, and Medion, paragraph 26).
Másrészt az állandó ítélkezési gyakorlat szerint e rendelkezés értelmében összetéveszthetőséget okozhat, ha a közönség azt hiheti, hogy a szóban forgó áruk vagy szolgáltatások ugyanattól a vállalkozástól vagy adott esetben gazdaságilag egymással kapcsolatban álló vállalkozásoktól származnak (lásd többek között a C-342/97. sz., Lloyd Schuhfabrik Meyer ügyben 1999. június 22-én hozott ítélet [EBHT 1999., I-3819. o.] 17. pontját és a fent hivatkozott Medionügyben hozott ítélet 26. pontját).
Thus, use of a sign which is identical with, or similar to, the trade mark which gives rise to a likelihood of confusion on the part of the public affects or is liable to affect the essential function of the mark.
Ezért a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés olyan használata, amely a vásárlóközönség tudatában összetéveszthetőséget idéz elő, sérti vagy sértheti a védjegy alapvető funkcióját.
It is clear that, in the case in the main proceedings, H3G used the sign similar to the bubbles trade marks in the course of a commercial activity with a view to gain and not as a private matter.
Az alapügyben egyértelmű, hogy a buborékos védjegyekhez hasonló megjelölésnek a H3G általi használata gazdasági előnyre törekvő kereskedelmi tevékenység keretében történt, és nem magáncélú használat során.
The mark was therefore being used in the course of trade (see, by analogy, Céline, paragraph 17).
Következésképpen a megjelölés használata gazdasági tevékenység keretében történt (lásd analógiaként a fent hivatkozott Céline-ügyben hozott ítélet 17. pontját).
It is also clear that H3G used that sign without the consent of O2 and O2 (UK), the proprietors of the bubbles trade marks.
Az is egyértelmű, hogy a H3G e megjelölést a buborékos védjegyek jogosultja, az O2 és O2 (UK) hozzájárulása nélkül használta.
Furthermore, that sign was used for services identical with those for which those marks are registered.
A vitatott reklám ugyanis összességében nem volt megtévesztő, és nem sugallta azt, hogy az O2 és O2 (UK) és a H3G között bármilyen jellegű kereskedelmi kapcsolat állna fenn.
In that regard, contrary to the submission of O2 and O2 (UK), the referring court was right to limit its analysis to the context in which the sign similar to the bubbles trade marks was used by H3G, for the purpose of assessing the existence of a likelihood of confusion.
Igaz, hogy a 89/104 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b) pontjában és 5. cikke (1) bekezdésének b) pontjában szereplő összetéveszthetőség fogalma azonos (lásd ebben az értelemben a C-425/98. sz.
It is true that the notion of likelihood of confusion is the same in Articles 4(1)(b) and 5(1)(b) of Directive 89/104 (see, to that effect, Case C-425/98 Marca Mode [2000] ECR I-4861, paragraphs 25 to 28).
Marca Mode ügyben 2000. június 22-én hozott ítélet [EBHT 2000., I-4861. o.] 25–28. pontját).