natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It must therefore be determined whether the nature and the broad logic of UNCLOS, as disclosed in particular by its aim, preamble and terms, preclude examination of the validity of Community measures in the light of its provisions.
Meg kell vizsgálni tehát, hogy a Montego Bay-i egyezmény természetével és rendszerével – amelyek többek között az egyezmény céljából, preambulumából és kifejezéseiből derülnek ki – nem ellentétes-e a közösségi jogi aktusok érvényességének ezen egyezmény rendelkezéseire tekintettel történő vizsgálata.
UNCLOS’s main objective is to codify, clarify and develop the rules of general international law relating to the peaceful cooperation of the international community when exploring, using and exploiting marine areas.
A Montego Bay-i egyezmény alapvető célja a nemzetközi közösségnek a tengeri területek felkutatása, használata és kiaknázása során tanúsított békés együttműködésére vonatkozó nemzetközi jogi szabályok kodifikálása, pontos meghatározása és továbbfejlesztése.
According to the preamble to UNCLOS, the Contracting Parties agreed to that end to establish through UNCLOS a legal order for the seas and oceans which would facilitate international navigation, which would take into account the interests and needs of mankind as a whole and, in particular, the special interests and needs of developing countries, and which would strengthen peace, security, cooperation and friendly relations among all nations.
E célból ezen egyezmény preambuluma szerint a szerződő felek az egyezmény révén a tengerek és óceánok jogrendjét kívánták megteremteni, amely megkönnyíti a nemzetközi közlekedést, figyelembe veszi az emberiség egészének érdekeit és szükségleteit, valamint különösen a fejlődő országok sajátos érdekeit és szükségleteit, és amely megerősíti a békét, a biztonságot, az együttműködést és a baráti kapcsolatokat minden állam között.
From this viewpoint, UNCLOS lays down legal regimes governing the territorial sea (Articles 2 to 33), waters forming straits used for international navigation (Articles 34 to 45), archipelagic waters (Articles 46 to 54), the exclusive economic zone (Articles 55 to 75), the continental shelf (Articles 76 to 85) and the high seas (Articles 86 to 120).
Ebből a szempontból a Montego Bay-i egyezmény megállapítja a parti tenger (2–33. cikk), a nemzetközi hajózásra használt tengerszorosokat alkotó vizek (34–45. cikk), a szigetek közötti vizek (46–54. cikk), a kizárólagos gazdasági övezet (55–75. cikk), a kontinentális talapzat (76–85. cikk) és a nyílt tenger (86–120. cikk) jogállását.
For all those marine areas, UNCLOS seeks to strike a fair balance between the interests of States as coastal States and the interests of States as flag States, which may
Mindezen tengeri területek vonatkozásában ezen egyezmény a parti államok és a hajó lobogója szerinti államok érdekei közötti igazságos egyensúly megteremtésére
INTERTANKO AND OTHERS conflict.
INTERTANKO ÉS TÁRSAI törekszik, amelyek egymással ütközhetnek.
In this connection, as is apparent from numerous provisions of the Convention, such as Articles 2, 33, 34(2), 56 and 89, the Contracting Parties provide for the establishment of the substantive and territorial limits to their respective sovereign rights.
E tekintetben a szerződő felek – amint az említett egyezmény számos rendelkezéséből, mint például annak 2. cikkéből, 33. cikkéből, 34. cikkének (2) bekezdéséből, 56., illetve 89. cikkéből kiderül – szuverén jogaik tárgyi és területi határainak megállapítására törekednek.
On the other hand, individuals are in principle not granted independent rights and freedoms by virtue of UNCLOS.
A magánszemélyeket viszont elvileg nem illetik meg a Montego Bay-i egyezmény alapján autonóm jogok és szabadságok.
In particular, they can enjoy the freedom of navigation only if they establish a close connection between their ship and a State which grants its nationality to the ship and becomes the ship’s flag State.
Többek között csak akkor illeti meg őket a hajózás szabadsága, ha bizonyítják a hajójuk és a részére nemzeti hovatartozást adó állam (amely a hajó lobogója szerinti állammá válik) közötti szoros kapcsolatot.
This connection must be formed under that State’s domestic law.
E kapcsolatnak az említett állam belső joga szerint kell létrejönnie.
Article 91 of UNCLOS states in this regard that every State is to fix the conditions for the grant of its nationality to ships, for the registration of ships in its territory and for the right to fly its flag, and that there must exist a genuine link between the State and the ship.
Ezen egyezmény 91. cikke e tekintetben pontosítja, hogy minden egyes állam megállapítja azokat a feltételeket, amelyek alapján a hajó nemzeti hovatartozását megadja, területén a hajókat lajstromozza, valamint az ahhoz megkövetelt feltételeket, hogy joguk legyen a lobogója alatt történő hajózáshoz, természetesen ezen állam és az említett hajók között valóságos kapcsolatnak kell fennállnia.
Under Article 92(1) of UNCLOS, ships are to sail under the flag of one State only and may not change their flag during a voyage or while in a port of call, save in the case of a real transfer of ownership or change of registry.
A Montego Bay-i egyezmény 92. cikkének (1) bekezdése szerint a hajók csak egy állam lobogója alatt közlekedhetnek, és lobogójukat az út folyamán vagy érintett kikötőben nem változtathatják meg, kivéve azt az esetet, amikor tényleges tulajdonátruházás, illetve átlajstromozás történik.
If a ship is not attached to a State, neither the ship nor the persons on board enjoy the freedom of navigation.
Ha egy hajó nem tartozik valamely állam joghatósága alá, sem a hajót, sem az annak fedélzetén található személyeket nem illeti meg a hajózás szabadsága.
In this connection, UNCLOS provides inter alia, in Article 110(1), that a warship which encounters a foreign ship on the high seas is justified in boarding it if there is reasonable ground for suspecting that the ship is without nationality.
E tekintetben a Montego Bay-i egyezmény többek között a 110. cikke (1) bekezdésében előírja, hogy egy olyan hadihajó, mely a nyílt tengeren idegen hajóval találkozik, jogosult azt átvizsgálni, ha alapos oka feltételezni, hogy e hajó honosság nélküli.
It is true that the wording of certain provisions of UNCLOS, such as Articles 17, 110(3) and 111(8), appears to attach rights to ships.
Bizonyos, hogy a Montego Bay-i egyezmény egyes rendelkezéseinek – mint például a 17. cikkének, 110. cikke (3) bekezdésének és 111. cikke (8) bekezdésének – szövege alapján úgy tűnik, hogy jogokat kapcsol a hajókhoz.
It does not, however, follow that those rights are thereby conferred on the individuals linked to those ships, such as their owners, because a ship’s international legal status is dependent on the flag State and not on the fact that it belongs to certain natural or legal persons.
Ebből még nem következik, hogy e jogok így megilletik az e hajókkal kapcsolatban álló személyeket, mint például e hajók tulajdonosait, hiszen a hajó nemzetközi jogállása a lobogó szerinti államtól függ, és nem a hajó bizonyos természetes vagy jogi személyekhez való tartozásától.
Likewise, it is the flag State which, under the Convention, must take such measures as are necessary to ensure safety at sea and, therefore, to protect the interests of other States.
Ugyanígy, a lobogó szerinti állam köteles az említett egyezmény alapján meghozni a tengeri biztonság szavatolásához és következésképpen más államok érdekeinek védelméhez szükséges intézkedéseket.
The flag State may thus also be held liable, vis-à-vis other States, for harm caused by a ship flying its flag to marine areas placed under those States’ sovereignty, where that harm results from a failure of the flag State to fulfil its obligations.
Ezen állam így felelőssé tehető más államokkal szemben az utóbbiak szuverenitása alá tartozó tengeri területekben az ő lobogója alatt hajózó hajó által okozott károkért, ha e károk a lobogó szerinti állam kötelezettségeinek elmulasztásából erednek.
It follows that the nature and the broad logic of UNCLOS prevent the Court from being able to assess the validity of a Community measure in the light of that Convention.
Ebből következik, hogy a Montego Bay-i egyezmény természetével és rendszerével ellentétes, hogy a Bíróság ez utóbbi alapján vizsgálhassa valamely közösségi jogi aktus érvényességét.
Consequently, the answer to the first three questions must be that the validity of Directive 2005/35 cannot be assessed:
Következésképpen az első és harmadik kérdésre az a válasz adandó, hogy a 2005/35 irányelv érvényessége nem vizsgálható:
— either in the light of Marpol 73/78,
– sem a Marpol 73/78 egyezmény,
— or in the light of UNCLOS.
– sem a Montego Bay-i egyezmény alapján.
By this question, the national court essentially asks whether Article 4 of Directive 2005/35 is invalid on the ground that, by using the term ‘serious negligence’, it infringes the general principle of legal certainty.
E kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében azt szeretné tudni, hogy a 2005/35 irányelv 4. cikke érvénytelen-e amiatt, hogy a súlyos hanyagság kifejezés használatával sérti a jogbiztonság általános elvét.
The claimants in the main proceedings and the Greek Government consider that Article 4 of Directive 2005/35 breaches the general principle of legal certainty which requires that rules should be clear and precise so that individuals may ascertain unequivocally what their rights and obligations are.
Az alapeljárás felperesei és a görög kormány úgy véli, hogy a 2005/35 irányelv 4. cikke sérti a jogbiztonság általános elvét, amely megköveteli, hogy a szabályozás egyértelmű és világos legyen, lehetővé téve azt, hogy a jogalanyok egyértelműen megismerjék jogaikat és kötelezettségeiket.
They submit that, under this provision, liability of persons causing discharges of polluting substances is subject to the test of serious negligence, which is not defined at all by Directive 2005/35 and which consequently lacks clarity.
E rendelkezés ugyanis a szennyezőanyag-kibo-csátás eredetét jelentő személyek felelősségét a súlyos hanyagság kritériumától teszi függővé, amelyet egyáltalán nem határoz meg a 2005/35 irányelv, és amely következésképpen nem egyértelmű.
Thus, the persons concerned are unable to ascertain the degree of severity of the rules to which they are subject.
Így az érintett személyek nem ismerhetnék a rájuk vonatkozó szabályozás szigorának szintjét.
The general principle of legal certainty, which is a fundamental principle of Community law, requires, in particular, that rules should be clear and precise, so that individuals may ascertain unequivocally what their rights and obligations are and may take steps accordingly (see Case C-110/03 Belgium v Commission [2005] ECR I-2801, paragraph 30, and IATA and ELFAA, paragraph 68).
A jogbiztonság általános elve, amely a közösségi jog alapvető elvének minősül, különösen megköveteli, hogy a szabályozás egyértelmű és világos legyen, lehetővé téve azt, hogy a jogalanyok egyértelműen megismerjék jogaikat és kötelezettségeiket, és ezeknek megfelelően járjanak el (lásd a C-110/03. sz., Belgium kontra Bizottság ügyben 2005. április 14-én hozott ítélet [EBHT 2005., I-2801. o.] 30. pontját, valamint a fent hivatkozott IATA és ELFAA ügyben hozott ítélet 68. pontját).
Furthermore, in obliging the Member States to regard certain conduct as infringements and to punish it, Article 4 of Directive 2005/35, read in conjunction with Article 8 thereof, must also observe the principle of the legality of criminal offences and penalties (nullum crimen, nulla poena sine lege), which is one of the general legal principles underlying the constitutional traditions common to the Member States (Case C-303/05 Advocaten voor de Wereld [2007] ECR I-3633, paragraph 49) and is a specific expression of the general principle of legal certainty.
Továbbá, mivel a 2005/35 irányelv 4. cikke – együtt értelmezve az irányelv 8. cikkével – arra kötelezi a tagállamokat, hogy bizonyos magatartásokat jogsértésnek tekintsenek és azokat szankcionálják, tiszteletben kell, hogy tartsa a bűncselekmények és büntetések jogszerűségének elvét (nullum crimen, nulla poena sine lege), amely a jog általános elvei közé tartozik, és a tagállamok közös alkotmányos hagyományainak alapját képezi (a C-303/05. sz. Advocaten voor de Wereld ügyben 2007. május 3-án hozott ítélet [EBHT 2007., I-3633. o.] 49. pontja), továbbá amely a jogbiztonság általános elvének különös kifejezésre juttatását jelenti.
The principle of the legality of criminal offences and penalties implies that Community rules must define clearly offences and the penalties which they attract.
A bűncselekmények és büntetések jogszerűségének elve azt jelenti, hogy a közösségi jogszabályok egyértelműen meghatározzák a jogsértéseket és a hozzájuk kapcsolódó büntetéseket.
This requirement is satisfied where the individual can know from the wording of the relevant provision and, if need be, with the assistance of the courts’ interpretation of it, what acts and omissions will make him criminally liable (see, in particular, Advocaten voor de Wereld, paragraph 50, and the judgment of the European Court of Human Rights in Coëme and Others v. Belgium, nos. 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 and 33210/96, Reports of Judgments and Decisions 2000-VII, § 145).
E feltétel akkor teljesül, ha a jogalany – a releváns rendelkezés megfogalmazásából, szükség esetén a bíróságok által nyújtott értelmezés segítségével – megtudhatja, hogy mely cselekmények és mulasztások vonják maguk után a büntetőjogi felelősségét (lásd többek között a fent hivatkozott Advocaten voor de Wereld ügyben hozott ítélet 50. pontját, valamint az EJEB, 2000. június 22-i Coëme és társai kontra Belgium ítéletet, Ítéletek és Határozatok Tára, 2000-VII., 145. §).
It is true that Article 4 of Directive 2005/35, read in conjunction with Article 8 thereof, obliges the Member States to punish shipsource discharges of polluting substances if committed ‘with intent, recklessly or by serious negligence’, without defining those concepts.
Igaz, hogy a 2005/35 irányelvnek a 8. cikkével együtt értelmezett 4. cikke kötelezi a tagállamokat, hogy a hajók általi szennyezőanyag-kibocsátást jogsértésnek tekintsék, „amennyiben azt szándékosan, tudatos gondatlanságból vagy hanyagságból [helyesen: súlyos hanyagságból] követték el”, anélkül hogy meghatározná e fogalmakat.
It is, however, to be pointed out, first of all, that those various concepts, in particular that of ‘serious negligence’ referred to by the national court’s questions, correspond to tests for the incurring of liability which are to apply to an indeterminate number of situations that it is impossible to envisage in advance and not to specific conduct capable of being set out in detail in a legislative measure, of Community or of national law.
Fontos azonban hangsúlyozni mindenekelőtt, hogy e különböző fogalmak – különösen az előterjesztett kérdésekben említett „súlyos hanyagság” fogalma – a felelősséget megalapozó kritériumoknak felelnek meg, amelyek előre nem látható meghatározhatatlan számú helyzetre alkalmazandók, és nem pontos, közösségi jogi vagy nemzeti jogi normatív aktusban részletezett magatartásokra.
Next, those concepts are fully integrated into, and used in, the Member States’ respective legal systems.
Továbbá meg kell állapítani, hogy e fogalmak teljesen beépültek a tagállamok jogrendszereibe, és széleskörűen használatosak.
In particular, all those systems have recourse to the concept of negligence which refers to an unintentional act or omission by which the person responsible breaches his duty of care.
Különösen a „hanyagság” fogalmát tartalmazza valamennyi jogrendszer, amely olyan nem szándékos tevésre vagy mulasztásra vonatkozik, amellyel a felelős személy megsérti a gondossági kötelezettségét.
Also, as provided by many national legal systems, the concept of ‘serious’ negligence can only refer to a patent breach of such a duty of care.
Továbbá, amint azt számos nemzeti jogrendszer előírja, a „súlyos” hanyagság fogalma csak ilyen gondossági kötelezettség súlyos megsértésére vonatkozhat.
Accordingly, ‘serious negligence’ within the meaning of Article 4 of Directive 2005/35 must be understood as entailing an unintentional act or omission by which the person responsible commits a patent breach of the duty of care which he should have and could have complied with in view of his attributes, knowledge, abilities and individual situation.
Ilyen feltételek mellett a súlyos hanyagságnak a 2005/35 irányelv 4. cikke értelmében vett fogalma úgy értendő, mint amely olyan tevést vagy mulasztást foglal magában, amellyel a felelős személy súlyosan megsérti a gondossági kötelezettségét, amelyet be kellett volna tartania, és amelyet betarthatott volna képességeire, ismereteire, adottságaira és egyéni helyzetére tekintettel.
Thus, the actual definition of the infringements referred to in Article 4 of that directive and the applicable penalties are those which result from the rules laid down by the Member States.
Így az ezen irányelv 4. cikkében említett jogsértések fogalma és az alkalmazandó szankciók azonosak azokkal, amelyek a tagállamok által megállapított jogszabályokból erednek.
In view of the foregoing, Article 4 of Directive 2005/35, read in conjunction with Article 8 thereof, does not infringe the general principle of legal certainty in so far as it requires the Member States to punish shipsource discharges of polluting substances committed by ‘serious negligence’, without defining that concept.
Az előzőekre tekintettel a 2005/35 irányelvnek az irányelv 8. cikkével együtt értelmezett 4. cikke nem sérti a jogbiztonság általános elvét azáltal, hogy anélkül kötelezi arra a tagállamokat, hogy a hajók súlyos hanyagságból eredő szennyezőanyag-kibo-csátását jogsértésnek tekintsék, hogy meghatározná e fogalmat.
It follows that examination of the fourth question has revealed nothing capable of affecting the validity of Article 4 of Directive 2005/35 in the light of the general principle of legal certainty.
Ebből következik, hogy a negyedik kérdés nem tárt fel egyetlen olyan elemet sem, amely a jogbiztonság általános elve alapján érintené a 2005/35 irányelv 4. cikkének érvényességét.
— either in the light of the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, signed in London on 2 November 1973, as supplemented by the Protocol of 17 February 1978,
– sem a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló, Londonban 1973. november 2-án aláírt és az 1978. február 17-i jegyzőkönyvvel kiegészített nemzetközi egyezmény,
— or in the light of the United Nations Convention on the Law of the Sea, signed in Montego Bay on 10 December 1982.
– sem az Egyesült Nemzetek 1982. december 10-én Montego Bay-ben aláírt tengerjogi egyezménye alapján.
Case C-534/06
C-534/06. sz. ügy
(Common agricultural policy — EAGGF — Article 13 of Regulation (EEC) No 866/90 — Exclusion of investments relating to the processing of products from third countries — Principle of proportionality)
„Közös agrárpolitika – EMOGA – A 866/90/EGK rendelet 13. cikke – A harmadik országokból származó termékek feldolgozását elősegítő beruházások kizárása – Az arányosság elve”
Judgment of the Court (Eighth Chamber), 5 June 2008 . . . . . . . . . . .
A Bíróság ítélete (nyolcadik tanács), 2008. június 5. . . . . . . . . . . . . .
Economic and social cohesion — Structural assistance — Improving the processing and marketing conditions for agricultural products
Gazdasági és társadalmi kohézió – Szerkezeti beavatkozások – A mezőgazdasági termékek feldolgozási és forgalomba hozatali feltételeinek javítása
(Council Regulation No 866/90, Art. 13)
(866/90 tanácsi rendelet, 13. cikk)
SUMMARY — CASE C-534/06 in so far as products originating within the Community have been marketed or processed in the quantities provided for.
SZ. ÜGY nyújtották, mivel a Közösségből származó termékek forgalomba hozatala és/vagy feldolgozása az előírt mennyiségben történt.
Article 13 of Regulation No 866/90 on improving the processing and marketing conditions for agricultural products must be interpreted as meaning that payment of financial assistance is not excluded in cases of the marketing or processing of products including products originating beyond the territory of the Community, when the specific programme for which that financial assistance was granted has been observed,
A mezőgazdasági termékek feldolgozási és forgalomba hozatali feltételeinek javításáról szóló 866/90 rendelet 13. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az nem zárja ki a pénzügyi támogatás kifizetését, ha a Közösség területén kívülről származó termékeket is forgalomba hoznak vagy feldolgoznak, amenynyiben betartották azt az egyedi programot, amelyhez az említett pénzügyi támogatást
31, operative part)
31. pont és a rendelkező rész)
JUDGMENT OF THE COURT (Eighth Chamber)
A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (nyolcadik tanács)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Corte Suprema di Cassazione (Italy), made by decision of 23 November 2006, received at the Court on 27 December 2006, in the proceedings
A C-534/06. sz. ügyben, az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Corte suprema di cassazione (Olaszország) a Bírósághoz 2006. december 27-én érkezett, 2006. november 23-i határozatával terjesztett elő az előtte az Industria Lavorazione Carni Ovine Srl és a Regione Lazio között folyamatban lévő eljárásban,
2008 — CASE C-534/06
05-I ÍTÉLET – C-534/06. SZ.
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
ÜGY tagjai: G. Arestis tanácselnök, J. Malenovský és T. von Danwitz (előadó) bírák, főtanácsnok: D. Ruiz-Jarabo Colomer, hivatalvezető: R. Grass, tekintettel az írásbeli szakaszra, figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
— the Italian Government, by I. M. Braguglia, acting as Agent, and by G. Aiello, avvocato dello Stato,
– az olasz kormány képviseletében I. M. Braguglia, meghatalmazotti minőségben, segítője: G. Aiello avvocato dello Stato,
— the Greek Government, by I. Chalkias and I. Pouli, acting as Agents,
– a görög kormány képviseletében I. Chalkias és I. Pouli, meghatalmazotti minőségben,
— the Commission of the European Communities, by C. Cattabriga, acting as Agent,
– az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében C. Cattabriga, meghatalmazotti minőségben,
INDUSTRIA LAVORAZIONE CARNI OVINE having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
INDUSTRIA LAVORAZIONE CARNI OVINE tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor, meghozta a következő
The reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 13 of Council Regulation (EEC) No 866/90 of 29 March 1990 on improving the processing and marketing conditions for agricultural products (OJ 1990 L 91, p. 1).
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a mezőgazdasági termékek feldolgozási és forgalombahozatali feltételeinek javításáról szóló, 1990. március 29-i 866/90/EGK tanácsi rendelet (HL L 91., 1. o.) 13. cikkének értelmezése értelmezésére vonatkozik.
That reference was made in the context of proceedings between Industria Lavorazione Carni Ovine Srl (‘ILCO’) and the Regione Lazio concerning the latter’s refusal to pay financial assistance granted to ILCO.
E kérelem előterjesztésére az Industria Lavorazione Carni Ovine Srl (a továbbiakban: ILCO) és a Regione Lazio között, az ILCO-nak odaítélt pénzügyi támogatás kifizetésének a Regione Lazio által történt megtagadása tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében került sor.
Article 13 of Regulation No 866/90 provides: ‘[t]he following investments shall be excluded: … investments in the processing or marketing of products from third countries’.
A 866/90 rendelet 13. cikke előírja, hogy „a harmadik országokból származó termékek feldolgozását vagy forgalmazását elősegítő beruházások […] nem támogathatók”. [nem hivatalos fordítás]
Article 17(2) of that regulation, entitled ‘Procedures for payment of the aid’, provides:
E rendeletnek „A támogatás kifizetésének eljárásai” című 17. cikkének (2) bekezdése így rendelkezik: