natgillin/translations-raw huggingface dataset:
45 — See Case C-396/98 Schloßstraße [2000] ECR I-4279, paragraphs 44 and 47, and Marks & SpencerI (cited in footnote 9), paragraphs 45 and 46. 47 — See Case 188/83 Witte v Parliament [1984] ECR 3465, paragraph 15, and Case 134/84 Williams v Court of Auditors [1985] ECR 2225, paragraph 14.
47 – Lásd a 188/83. sz., Witte kontra Parlament ügyben 1984. október 9-én hozott ítélet (EBHT 1984., 3465. o.) 15. pontját és a 134/84. sz., Williams kontra Számvevőszék ügyben 1985. július 4-én hozott ítélet (EBHT 1985., 2225. o.) 14. pontját.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-309/06 other businesses constitutes State aid; the addition of other undertakings to the circle of potential beneficiaries would not eliminate the effects of aid granted unlawfully but would, on the contrary, lead to an increase in the effects of that aid. 48
SZ. ÜGY amelyben más vállalkozások részesülnek, annak érdekében, hogy kivonják magukat az említett adó megfizetése alól; a lehetséges kedvezményezetti kör más vállalkozásokra való kiterjesztése nem tenné lehetővé a jogellenesen nyújtott támogatás következményeinek elhárítását, hanem ezeket még súlyosbítaná is. 48
At the hearing, in particular, Marks & Spencer stressed that the refusal to grant it a refund would, in its view, lead to the unjust enrichment of the tax authority itself. After all, the customers of Marks & Spencer who ultimately paid the VAT that was not due would actually be the persons entitled to the refund. Challenging that argument, the United Kingdom maintained that the State none the less used the tax revenue that had been unduly raised in the public interest, with the result that the customers of Marks & Spencer also derived benefit from it. 77.
Különösen az eljárás szóbeli szakaszában emelte ki a Marks & Spencer, hogy a visszatérítés tőle való megtagadása jogalap nélküli gazdagodáshoz vezetne, mégpedig a kincstár részéről. Mert a visszatérítés tulajdonképpen a Marks & Spencer vevőinek járna, akik a jogalap nélkül kivetett adót végül viselték. Ezzel szemben az Egyesült Királyság azt hozta fel, hogy az állam a jogalap nélkül kivetett adót mégis közérdekű célra fordítja, így abból végeredményben a Marks & Spencer vevői is részesülnek. 77.
The Court has consistently held, however, that Member States are not obliged to preclude the refund of charges levied in breach of Community law where it would lead to unjust enrichment.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint azonban a tagállamok nem kötelesek kizárni a közösségi jog megsértésével kivetett adók visszatérítését, amennyiben az jogalap nélküli gazdagodáshoz vezetne.
In fact, according to the caselaw, refund is supposed to be the norm from which a derogation can be made in order to avoid unjust enrichment.
Az ítélkezési gyakorlat szerint sokkal inkább a visszatérítés kell, hogy a főszabály legyen, amitől a jogalap nélküli gazdagodás elkerülése érdekében el lehet térni.
49Consequently, it is not unlawful for a national provision to allow a refund of charges levied in breach of Community law without constraint from an objection of enrichment, as was clearly the case until 2005 in the United Kingdom with regard to repayment traders.
49Következésképpen nem jogellenes, ha a nemzeti szabályozás a közösségi jog megsértésével beszedett adó visszatérítését a jogalap nélküli gazdagodás kifogása általi korlátozástól mentesen megengedi, ahogyan az 2005. évig az Egyesült Királyságban a „repayment trader” esetében nyilvánvalóan megvalósult.
Eliminating unequal treatment by disapplying the defence of enrichment in respect of payment traders does not therefore create ‘equality in illegality’.
Az eltérő bánásmódnak a jogalap nélküli gazdagodás kifogásának a „payment trader”-ek esetében történő eltörlésével való megszüntetése így nem valósít meg „egyenlőséget a jogtalanságban”.
In that connection, it should be borne in mind that a Member State may not in principle take advantage of its own failure to comply with Community law.
Ebben az összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy egy tagállam főszabály szerint nem hivatkozhat a közösségi jog általa történő megsértésére annak érdekében, hogy ezáltal előnyhöz jusson 50.
50 — See, in that respect, Case 148/78 Ratti [1979] ECR 1629, paragraph 22; Becker (cited in footnote 28), paragraph 24; Case 152/84 Marshall [1986] ECR 723, paragraph 49; and Case C-91/92 Faccini Dori [1994] ECR I-3325, paragraphs 22 and 23.
Marshallügyben 1986. február 26-án hozott ítélet (EBHT 1986., 723. o.) 49. pontját és a C-91/92. sz. Faccini Dori-ügyben 1994. július 14-én hozott ítélet (EBHT 1994., I-3325. o.) 22. és 23. pontját.
49 — See points 48 and 49 above and the caselaw cited there.
49 – Lásd a fenti 48. és 49. pontot és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
MARKS & SPENCER V — Conclusion
MARKS & SPENCER V – Végkövetkeztetések
I accordingly propose that the questions referred for a preliminary ruling be answered as follows:
Végeredményben az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre a következő válaszokat javaslom:
‘(1) Where, under Article 28(2)(a) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (both before and after its amendment by Council Directive 92/77/EEC of 19 October 1992), a Member State has maintained in its domestic legislation a tax exemption with refund of input tax in respect of certain supplies, a trader is entitled under the Directive, in conjunction with the general principles of law to be applied in connection with its implementation, in particular the principles of equal treatment, neutrality, the lawfulness of administrative action and legal certainty, to insist on the correct application of that provision.
1) Ha egy tagállam a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megálla-pításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (az 1992. október 19-i 92/77/EGK tanácsi irányelvvel történt módosítását megelőzően vagy azt követően hatályos) 28. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint a nemzeti jogban bizonyos ügyletek tekintetében fenntartotta az előzetesen felszámított adó visszatérítésével járó adómentességet, akkor a gazdasági szereplőnek joga van ezen rendelkezés megfelelő alkalmazásához az irányelv alapján, összefüggésben az annak végrehajtása során alkalmazandó általános jogelvekkel, különösen az egyenlő bánásmód, a semlegesség, a közigazgatási intézkedések jogszerűsége és a jogbiztonság elvével.
Where the tax authorities have mistakenly interpreted the domestic legislation in such circumstances, with the result that certain supplies benefiting from exemption with refund of input tax under its domestic legislation have been subject to tax at the standard rate, Community law in principle confers on the trader a right to obtain a refund of the VAT wrongly charged.
Ha az adóhatóság a nemzeti jogot ilyen esetben tévesen úgy értelmezte, hogy a tagállami jog szerint az előzetesen felszámított adó visszatérítésével járó adómentesség alá eső bizonyos ügyleteket normál adókulcsnak vetettek alá, akkor a közösségi jog főszabály szerint biztosítja a gazdasági szereplőnek a jogalap nélkül kivetett HÉA visszatérítéséhez való jogot.
When establishing the rules governing that right, the general principles of Community law, including the principles of equal treatment and fiscal neutrality, must be observed.
Ezen jog kialakítása során figyelemmel kell lenni a közösségi jog általános jogelveire, beleértve az egyenlő bánásmód elvét és az adósemlegesség elvét.
However, it is contrary to the principle of equal treatment, which must be applied when the Directive is being implemented, for the defence of enrichment to apply only in respect of taxable persons who have paid output VAT in a given assessment period and not in respect of taxable persons whose claim to input tax deduction exceeded the VAT payable in respect of their outputs (repayment traders).
Ellentmond azonban az irányelv végrehajtásakor alkalmazandó egyenlő bánásmód elvének, ha a jogalap nélküli gazdagodás kifogása csak azokra az adóalanyokra alkalmazandó, akik egy elszámolási időszakban befizettek HÉA-t, azon adóalanyokra azonban nem, akiknek az előzetesen felszámított adó levonására vonatkozó igénye magasabb volt az értékesítési ügyleteik után befizetendő adónál (repayment traders).
The national courts, which have to apply Community law in cases within their jurisdiction, must guarantee the full effect of that law and protect the rights conferred upon individuals by Community law by disapplying a domestic provision that is contrary to the principle of equal treatment.’
A nemzeti bíróságoknak a feladata – amelyeknek saját hatáskörükben a közösségi jogot alkalmazniuk kell –, hogy teljes érvényesülést biztosítsanak ezeknek a szabályoknak, és védjék a közösségi jog által a magánszemélyeknek biztosított jogokat azáltal, hogy nem alkalmazzák az egyenlő bánásmód elvét sértő nemzeti szabályt.
MARKS & SPENCER JUDGMENT OF THE COURT (Third Chamber)
MARKS & SPENCER A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE (harmadik tanács)
10 April 2008 *
2008. április 10. *
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, U. Lõhmus, J. Klučka, P. Lindh and A. Arabadjiev (Rapporteur), Judges,
A C-309/06. sz. ügyben, az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a House of Lords (Egyesült Királyság) a Bírósághoz 2006. július 17-én érkezett, 2006. július 12-i határozatával terjesztett elő az előtte a Marks & Spencer plc és a Commissioners of Customs & Excise között folyamatban lévő eljárásban, A BÍRÓSÁG (harmadik tanács), tagjai: A. Rosas tanácselnök, U. Lõhmus, J. Klučka, P. Lindh és A. Arabadjiev (előadó) bírák,
2008 — CASE C-309/06
10-I ÍTÉLET – C-309/06. SZ.
Advocate General: J. Kokott, Registrar: J. Swedenborg, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 11 October 2007, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 13 December 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
ÜGY főtanácsnok: J. Kokott, hivatalvezető: J. Swedenborg tanácsos, tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2007. október 11-i tárgyalásra, a főtanácsnok indítványának a 2007. december 13-i tárgyaláson történt meghallgatását követően, figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
— Marks & Spencer plc, by D. Milne, QC, A. Hitchmough, Barrister, D. Waelbroeck, avocat, and D. Slater, Solicitor, — the United Kingdom Government, by Z. Bryanston-Cross, acting as Agent, K. Lasok, QC, and P. Mantle, Barrister,
– a Marks & Spencer plc képviseletében D. Milne QC, A. Hitchmough barrister, D. Waelbroeck ügyvéd és D. Slater solicitor, – az Egyesült Királyság Kormánya képviseletében Z. Bryanston-Cross, meghatalmazotti minőségben, segítői: K. Lasok QC és P. Mantle barrister,
— Ireland, by D. O’Hagan, acting as Agent, G. Clohessy, SC, and N. O’Hanlon, BL,
– Írország képviseletében D. O’Hagan, meghatalmazotti minőségben, segítői: G. Clohessy SC és N. O’Hanlon BL,
— the Cypriot Government, by E. Simeonidou, acting as Agent,
– a ciprusi kormány képviseletében E. Simeonidou, meghatalmazotti minőségben,
— the Commission of the European Communities, by R. Lyal and M. Afonso, acting as Agents,
– az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében R. Lyal és M. Afonso, meghatalmazotti minőségben,
MARKS & SPENCER gives the following Judgment
MARKS & SPENCER meghozta a következő Ítéletet
The reference has been made in the context of proceedings between Marks & Spencer plc (‘Marks & Spencer’) and the Commissioners of Customs and Excise (‘the Commissioners’), concerning the latter’s refusal to uphold a claim submitted by Marks & Spencer for repayment of value added tax (‘VAT’) which had been erroneously paid. Legal context
E kérelmet a Marks & Spencer plc (a továbbiakban: Marks & Spencer) és a Commissioners of Customs & Excise (a továbbiakban: Commissioners) között annak tárgyában folyamatban lévő eljárás keretében terjesztették elő, hogy ez utóbbi elutasította a Marks & Spencer által a jogalap nélkül megfizetett hozzáadottérték-adóval (a továbbiakban: HÉA) kapcsolatban benyújtott visszatérítés iránti kérelmet. Jogi háttér
Article 12(1) of the Sixth Directive states that VAT is payable, in principle, at the ‘rate … in force at the time of the chargeable event’.
A hatodik irányelv 12. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy a HÉA esetén főszabály szerint „azon adómértéket kell alkalmazni, amely az adóköteles esemény időpontjában hatályos”.
The original version of Article 28(2) of the Sixth Directive provided:
A hatodik irányelv 28. cikkének (2) bekezdése eredeti megfogalmazásában kimondta:
‘Reduced rates and exemptions with refund of the tax paid at the preceding stage which are in force on 31 December 1975, and which satisfy the conditions stated in the last indent of Article 17 of the second Council Directive of 11 April 1967, may be maintained until a date which shall be fixed by the Council, acting unanimously on a proposal from the Commission, but which shall not be later than that on which the charging of tax on imports and the remission of tax on exports in trade between the Member States are abolished.
„A kedvezményes adómértékeket és az előzetesen megfizetett adó visszatérítésével járó adómentességeket, amelyek 1975. december 31-én hatályban vannak és megfelelnek az 1967. április 11-i második tanácsi irányelv 17. cikkének utolsó francia bekezdésében szereplő feltételeknek, fenn lehet tartani a Tanács által a Bizottság javaslatára egyhangúlag megállapított időpontig, amely azonban nem lehet későbbi időpont annál, amikor megszüntetik az import megadóztatását és az exportálás adómentességét a tagállamok közötti kereskedelmi forgalomban.
The version of Article 28(2)(a) which stems from Directive 92/77 provides as follows:
A 92/77 irányelv szerinti megfogalmazásában e 28. cikk (2) bekezdésének a) pontja kimondja:
(a) Exemptions with refund of the tax paid at the preceding stage and reduced rates lower than the minimum rate laid down in Article 12(3) in respect of the reduced
„[…] a) Fenn lehet tartani azon előzetesen felszámított adó visszatérítésével járó mentességeket, valamint a 12. cikk (3) bekezdése szerinti kedvezményes adómértéket
MARKS & SPENCER rates, which were in force on 1 January 1991 and which are in accordance with Community law, and satisfy the conditions stated in the last indent of Article 17 of the second Council Directive of 11 April 1967, may be maintained. Member States shall adopt the measures necessary to ensure the determination of own resources relating to these operations.
MARKS & SPENCER meg nem haladó [helyesen: el nem érő] mértékű kedvezményes mértékeket, amelyek 1991. január 1-jén hatályban voltak, és amelyek összhangban vannak a közösségi joggal, továbbá eleget tesznek az 1967. április 11-i második tanácsi irányelv 17. cikkének utolsó bekezdésében foglaltaknak. A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket az e műveletekhez kapcsolódó saját források meghatározásának biztosítására.
The Value Added Tax Act 1994 (‘the VAT Act 1994’) lays down, as a general rule, the principle that a zero rate of VAT is to be applied to the supply of food in the United Kingdom.
A hozzáadottérték-adóról szóló 1994. évi törvény (Value Added Tax Act 1994, a továbbiakban: VAT Act 1994) előírja, hogy az Egyesült Királyságban az élelmiszerek értékesítésére főszabály szerint a nulla százalékos HÉA-kulcs alkalmazandó.
Section 30 of the VAT Act 1994, headed ‘Zero-rating’, refers to Schedule 8 to that act, which has the same heading and which states in Part II, under the heading ‘Group 1 — Food’, in item 2 of the ‘Excepted items’, that there is an exception to the application of VAT at the zero rate as regards confectionery, not including cakes or biscuits, which are subject to tax at the zero rate, with the exception of biscuits wholly or partly covered with chocolate, those being taxed at the standard rate.
A VAT Act 1994 „Nulla százalékos adókulcs szerinti adóztatás” című 30. szakasza e törvény ugyanezen címet viselő 8. mellékletére utal, amely a második részében az „1. csoport – Élelmiszerek” rovatának „Kivételt jelentő termékek” című 2. pontjában kimondja, hogy a cukrásztermékek nem tartoznak a nulla százalékos HÉA-kulcs alá, kivéve a sütemények és kekszek, amelyek a nulla százalékos adókulcs alá esnek, kivéve a részben vagy egészben csokoládéval bevont kekszeket, amelyek az általános adókulcs szerint adóznak.
During the period in issue in the main proceedings, section 80 of the VAT Act 1994 was worded as follows:
A VAT Act 1994 80. szakasza az alapügybeli érintett időszakban a következőképpen hangzott:
‘(1) Where a person has (whether before or after the commencement of this Act) paid an amount to the Commissioners by way of VAT which was not VAT due to them, they shall be liable to repay the amount to him.
„(1) Ha egy személy (akár a jelen törvény hatálybalépése előtt vagy után) a Commissioners részére HÉA-kötelezettség alapján olyan összeget fizetett meg, amely nem volt HÉA-köteles, ez utóbbi köteles ezen összeg visszatérítésére.
(2) The Commissioners shall only be liable to pay an amount under this section on a claim being made for the purpose.
(2) A Commissioners jelen rendelkezés alapján csak az erre irányuló kérelem esetén köteles az összeg visszatérítésére.
(3) It shall be a defence, in relation to a claim under this section, that repayment of an amount would unjustly enrich the claimant.
(3) A jelen rendelkezés alapján benyújtott kérelemmel szembeni védekezésnek minősül, ha az összeg visszatérítése által a kérelmező jogalap nélkül gazdagodna.
Section 80 of the VAT Act 1994 was amended by section 3 of the Finance (No 2) Act 2005, which made significant changes to section 80 as regards the defence of unjust enrichment.
A VAT Act 1994 80. szakaszát módosította a 2005. évi második pénzügyi törvény [Finance (no 2) Act 2005] 3. szakasza, amely a jogalap nélküli gazdagodás kifo- gását illetően jelentősen módosította e 80. szakaszt.
In particular, it replaced the word ‘repayment’ in subsection (3) of section 80 with the word ‘crediting’.
Így különösen a fent hivatkozott (3) bekezdésben a „visszatérítés” (repayment) kifejezés helyébe a „hitelezés” (crediting) kifejezés lépett.
MARKS & SPENCER The dispute in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
MARKS & SPENCER Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
From the time of the introduction of VAT in the United Kingdom, in 1973, the Commissioners, who are responsible for collecting that tax, took the view that the chocolate-covered teacakes marketed by Marks & Spencer were biscuits and not cakes and that they accordingly had to be taxed at the standard rate of VAT rather than at the zero rate. Between April 1973 and October 1994, Marks & Spencer thus paid a tax which was not due. 10
A HÉÁ-nak az Egyesült Királyságban 1973-ban történt bevezetése óta az ezen adó beszedésével megbízott Commissioners úgy ítélte meg, hogy a Marks & Spencer által forgalmazott, csokoládéval bevont „teacake” keksznek tekintendő, és nem süteménynek, így tehát az általános HÉA-kulcs és nem pedig a nulla százalékos adókulcs alá tartozik. 1973 áprilisa és 1994 októbere között a Marks & Spencer így jogalap nélkül fizetett adót. 10
On the basis of this error, Marks & Spencer submitted on 8 February 1995 a claim for repayment in the amount of GBP 3.5 million. That claim was accepted only to the extent of 10% of the amount (GBP 350 000), since the Commissioners took the view that the high street retailer had passed on 90% of the VAT paid by it to its customers. Consequently, the Commissioners invoked against Marks & Spencer the defence of unjust enrichment under section 80(3) of the VAT Act 1994. The authorities also applied rules of limitation (new and retroactive), by virtue of which they were not obliged to repay any sum which had been paid to them more than three years prior to the submission of the claim for repayment. The amount which was finally paid to Marks & Spencer on 4 April 1997 was therefore GBP 88 440. 11
1994. szeptember 30-i levelében a Commissioners elismerte tévedését, vagyis hogy a „teacake” végül is sütemény, és mint ilyen a nulla százalékos HÉA-kulcs alá tartozik, amely tévedésre tekintettel a Marks & Spencer 1995. február 8-án 3,5 millió GBP-t kitevő összeg visszatérítése iránti kérelmet nyújtott be. A Commissioners e kérelmet csak az összeg 10%-áig (350 000 GBP) fogadta el, mivel úgy ítélte meg, hogy az érintett üzletlánc az általa megfizetett HÉA 90%-át áthárította a vevőire. A Commissioners következésképpen a VAT Act 1994 80. szakaszának (3) bekezdésében foglalt, a jogalap nélküli gazdagodás kifogásával élt a Marks & Spencerrel szemben. Ezenkívül alkalmazta az (új és visszaható hatályú) elévülési szabályokat, amelyek értelmében nem köteles visszatéríteni azon összeget, amelyet a visszatérítés iránti kérelem benyújtását megelőző három évnél régebben fizettek meg a számára. Végül is 1997. április 4-én 88 440 GBP-t kitevő összeget fizettek vissza a Marks & Spencernek. 11
After unsuccessful administrative proceedings, Marks & Spencer appealed to the VAT and Duties Tribunal, which, by decision of 22 April 1998, upheld the view taken by the Commissioners. Marks & Spencer appealed to the High Court of Justice of England and Wales, Queen’s Bench Division, which in turn dismissed the claim by decision of 21 December 1998. An appeal against that decision was made to the Court of Appeal of England and Wales (Civil Division), which, as regards the claim I - 2317
Közigazgatási jogorvoslati kérelmének elutasítását követően a Marks & Spencer a VAT and Duties Tribunalhoz fordult, amely 1998. április 22-i ítéletével megerősítette a Commissioners álláspontját. A Marks & Spencer keresetet nyújtott be a High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Divisionhoz (Crown Office), amely 1998. december 21-i határozatával szintén elutasította a kérelmét. A Marks & Spencer e határozat ellen fellebbezést nyújtott be a Court of Appealhoz (England & Wales) (Civil Division), amely a „teacakes” vonatkozásában visszatérítés iránti kérelmet illetően újból elutasította a Marks & Spencer kérelmét. Ez utóbbi I - 2317
2008 — CASE C-309/06 for repayment in relation to the teacakes, again dismissed Marks & Spencer’s claim. However, the Court of Appeal, by decision of 14 December 1999, referred a question which related to a separate aspect of the proceedings (the taxation of gift vouchers sold by Marks & Spencer) to the Court of Justice for a preliminary ruling on the compatibility of the retroactive limitation of three years (see paragraph 10 of the present judgment) with the principles of effectiveness of Community law and of the protection of legitimate expectations. That question concerned, inter alia, the issue whether an individual could derive rights directly from a directive after it had been correctly transposed into national law, where the Member State had failed to take proper account of the scope of the directive. 12
ÜGY bíróság azonban a jogvita másik részét (a Marks & Spencer által értékesített ajándékutalványok adóztatását) illetően 1999. december 14-i határozatával előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdést intézett a Bírósághoz azzal kapcsolatban, vajon össze-egyeztethető-e a visszaható hatályú hároméves elévülés (lásd a jelen ítélet 10. pontját) a közösségi jog tényleges érvényesülése és a bizalomvédelem elvével. E kérdés különösen arra irányult, hogy valamely magánszemély közvetlenül hivatkozhat-e valamely irányelvből eredő jogokra annak a nemzeti jogba való megfelelő átültetését követően, ha a tagállam figyelmen kívül hagyta az említett irányelv hatályát. 12
In Case C-62/00 Marks & Spencer [2002] ECR I-6325, the Court ruled that the principles of effectiveness and of the protection of legitimate expectations precluded national legislation such as the United Kingdom legislation in question. 13
A C-62/00. sz., Marks & Spencer ügyben 2002. július 11-én hozott ítéletében (EBHT 2002., I-6325. o.) a Bíróság úgy határozott, hogy a tényleges érvényesülés elvével és a bizalomvédelem elvével ellentétes az Egyesült Királyság szóban forgó szabályozásához hasonló nemzeti szabályozás. 13