natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The tax office brought an appeal on a point of law against that judgment before the Corte suprema di cassazione (Supreme Court of Cassation).
Az adóhatóság az említett ítélet ellen semmisségi kérelmet nyújtott be a Corte suprema di cassazionéhoz.
That court is of the view that the decision to be taken requires resolution of the question whether the actions of the relevant parties, having regard to their reciprocal links, can be considered to be an abuse of rights or of legal form according to the definition given by Community case-law, notably in Case C-255/02 Halifax and Others [2006] ECR I-1609.
Az említett bíróság álláspontja szerint a határozat meghozatalához szükséges annak megválaszolása, hogy az érintett felek ügyletei kölcsönös összekapcsolódásukban minősülhetnek-e joggal vagy jogi formákkal való visszaélésnek a közösségi ítélkezési gyakorlat, különösen pedig a Bíróságnak a C-255/02. sz., Halifax és társai kontra Commissioners of Costoms & Excise ügyben 2006. február 21-én hozott ítélete (EBHT 2006., I-1609. o.) által adott meghatározás értelmében. 25
It considers that the division of the contracts has the effect of reducing the VAT burden to a lesser amount than that resulting from an ordinary leasing contract, since tax is levied only on the granting of use of the vehicle, the cost of which is practically equivalent to the purchase price of that vehicle.
A kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy a szerződések felosztásának eredményeképpen a HÉA-alap a szokásos lízingszerződés adóalapjánál kisebb összegűre csökken, mivel csak az eszköz használatba adása adóköteles, amelynek költsége gyakorlatilag megegyezik az eszköz vételárával.
It is therefore necessary to determine whether, for the purposes of VAT collection, with regard to the economic objective sought, the contracts must be held to constitute a unitary whole, or whether each contract remains autonomous and, accordingly, subject to its own particular tax rules.
Meg kell tehát határozni, hogy a HÉA beszedése szempontjából a szerződéseket egyetlen szerződésnek kell-e tekinteni, tekintettel a követett gazdasági célra, vagy minden szerződés megőrzi önálló jellegét, és ennek következtében az adott szerződésre vonatkozó adószabályozás alkalmazandó.
In order to answer that question, it must be determined whether the fact that a financing transaction — regarded in economic practice and in national caselaw as an essential component of a leasing contract — is regulated by a separate contract concerning the granting of the use of the goods, can constitute an abuse.
E kérdés megválaszolása során felmerül az a kérdés, hogy visszaélésnek minősül-het-e az a körülmény, hogy a gazdasági gyakorlat és a nemzeti bíróságok értelmezése szerint a lízingszerződés lényegi elemét alkotó finanszírozási ügyletet az eszköz használatának átengedését szabályozó szerződéstől elkülönült szerződés szabályozza.
The referring court is of the opinion that, on that point, clarifications are necessary, inter alia, as to the scope of the conditions imposed by Halifax and Others for a finding of the existence of an abuse.
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy e tekintetben pontosításra van szükség, különösen a fent hivatkozott Halifax és társai ügyben a joggal való visszaélés megállapítására vonatkozóan meghatározott feltételek jelentését illetően.
It also considers that, in paragraph 86 of that judgment, the Court required — in addition to the binding condition that the transaction in question should result in the accrual of a tax advantage contrary to the objective of the relevant provisions of the Sixth Directive — that the transaction should have ‘the essential aim of … obtain[ing] a tax advantage.’
A kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy az említett ítélet 86. pontjában a Bíróság azon a követelményen kívül, hogy a kérdéses ügyletnek a hatodik irányelv releváns rendelkezései által követett célkitűzéssel ellentétes adóelőnyt kell eredményeznie, azt is megkövetelte, hogy az említett ügylet „alapvető célja az adóelőny megszerzése” legyen.
It observes that, in paragraph 60 and the operative part of the judgment in that case, the Court also referred to transactions ‘carried out with the sole aim of obtaining a tax advantage, without any other economic objective’.
A kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy a Bíróság ezenfelül ugyanezen ítélet 60. pontjában, valamint rendelkező részében „kizárólag adóelőny elérése céljából” és „bármilyen más üzleti cél nélkül” végrehajtott ügyletekre utal.
It raises the question, therefore, whether the abuse of rights bar operates where the economic reasons, other than the accrual of a tax advantage, are wholly marginal or insignificant, and not a possible alternative explanation.
A kérdést előterjesztő bíróság számára következésképpen felmerül a kérdés, hogy a joggal való visszaélés korlátja fennáll-e, amikor az adóelőny megszerzésén kívüli más gazdasági indokok teljesen mellékesek vagy irrelevánsak, és nem lehetséges alternatív magyarázatot képeznek.
Against that background, the Corte suprema di cassazione stayed proceedings and referred the following questions to the Court for a preliminary ruling:
E körülmények között a Corte suprema di cassazione úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
‘(1) Does the concept of abuse of rights defined in the judgment of the Court of Justice in [Halifax and Others] as transactions, the essential aim of which is to obtain a tax advantage, correspond to the definition transactions carried out for no commercial reasons other than a tax advantage, or is it broader or more restrictive than that definition?
1) A joggal való visszaélésnek [a fent hivatkozott Halifax és társai ügyben] hozott ítéletben alapvetően adóelőny elérése céljából végrehajtott ügyletként meghatározott fogalma azonos, tágabb vagy megszorítóbb-e az adóelőnyön kívül más gazdasági indokkal nem rendelkező ügylet fogalmánál?
(2) For the purposes of VAT, may there be considered to be an abuse of rights (or of legal form), with the consequent loss of Community own revenue accruing from value added tax, where contracts for leasing arrangements (locazione finanziaria), financing, insurance and intermediation contracts are concluded sepa-
2) A lízing-, finanszírozási, biztosítási és közvetítői szerződések elkülönítetten történő megkötését – amelynek eredményeképpen csak az eszköz használata átengedésének ellenértéke lesz adóköteles, amikor is a nemzeti ítélkezési gyakorlat szerint az egységes lízingszerződés magában foglalná a finanszírozást is,
2008 — CASE C-425/06 rately with the effect that only the consideration paid in respect of the grant of the right to use the goods is subject to VAT, whereas a single contract of leasing in accordance with the practice and interpretation of national caselaw would include the financing and would therefore make the whole of the consideration subject to VAT?’
SZ. ÜGY tehát a teljes ellenérték HÉA-köteles lenne – a HÉA alkalmazása céljából lehet-e olyan joggal (vagy jogi formákkal) való visszaélésnek minősíteni, amelynek következtében nem kerülnek beszedésre a hozzáadottérték-adóból származó közösségi saját bevételek?
The questions referred
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Part Service claims that the present reference for a preliminary ruling is inadmissible.
A Part Service álláspontja szerint a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatatlan.
The questions referred bear no relation to the facts of the main action or its purpose.
Az előterjesztett kérdések nem kapcsolódnak az alapeljárás tényeihez vagy tárgyához.
The problem raised is purely hypothetical and unrelated to Community law provisions and/or principles.
A felvetett probléma tisztán hipotetikus jellegű, és nem kapcsolódik a közösségi jogi rendelkezésekhez és/vagy elvekhez.
In that regard, it should be borne in mind that, according to settled case-law, the Court may refuse to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the facts of the main action or its purpose, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, inter alia, Case C-35/99 Arduino [2002] ECR I-1529, paragraph 25, and Case C-13/05 Chacón Navas [2006] ECR I-6467, paragraph 33).
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében a Bíróság csak akkor utasíthatja el a határozathozatalt a nemzeti bíróság által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről, ha a közösségi jog kért értelmezése nyilvánvalóan nem áll kapcsolatban az alapeljárás tényeivel vagy tárgyával, ha a probléma hipotetikus, vagy ha nem állnak a Bíróság rendelkezésére azon ténybeli és jogi körülmények, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a feltett kérdésekre hasznos módon válaszolhasson (lásd különösen a C-35/99. sz., Arduino-ügyben 2002. február 19-én hozott ítélet [EBHT 2002., I-1529. o.] 25. pontját és a C-13/05. sz., Chacón Navas ügyben 2006. július 11-én hozott ítélet [EBHT 2006., I-6467. o.] 33. pontját).
However, none of those conditions is fulfilled in the present case.
Ugyanakkor a jelen ügyben e feltételek közül egy sem teljesül.
In its order for reference the national court, which has a dispute in a VAT matter before it, describes in detail the factual and legal background of the dispute in the main proceedings.
A HÉA-val kapcsolatos jogvitában eljáró nemzeti bíróság ugyanis az előzetes döntéshozatalra utaló végzésében részletesen felvázolja az alapeljárás ténybeli és jogi hátterét.
It then seeks the opinion of the Court on the Community law applicable to VAT, notably on the Community concept of ‘abusive practice’, in order to be in a position to assess whether the transaction, which is the subject of the dispute in the main proceedings, should be held to constitute such a practice and, accordingly, subject to VAT.
A nemzeti bíróság ezt követően a Bírósághoz kérdéseket intéz a HÉA-ra vonatkozó közösségi joggal – különösen a „visszaélésszerű magatartás” közösségi jogi fogalmával – kapcsolatban, annak érdekében, hogy értékelhesse, hogy az alapeljárás tárgyát képező ügyletet ilyen magatartásnak, és ennek megfelelően HÉA-kötelesnek kell-e tekinteni.
The interpretation of Community law sought thus has a bearing on the facts and purpose of the dispute in the main proceedings and is not hypothetical.
A közösségi jog kért értelmezése tehát kapcsolódik az alapeljárás tényeihez és tárgyához, és nem hipotetikus.
Consequently, the questions referred are admissible.
Következésképpen az előterjesztett kérdések elfogadhatóak.
By its first question the referring court asks, in essence, whether the Sixth Directive should be interpreted as meaning that there can be a finding of an abusive practice when the accrual of a tax advantage is the principal aim of the transaction or the transactions in question, or if such a finding can only be made if the accrual of that tax advantage constitutes the sole aim pursued, to the exclusion of other economic objectives.
A nemzeti bíróság első kérdésével lényegében azt kívánja megtudni, hogy a hatodik irányelvet úgy kell-e értelmezni, hogy megállapítható a visszaélésszerű magatartás abban az esetben, ha a kérdéses ügylet vagy ügyletek alapvető célja az adóelőny megszerzése, vagy ez csak akkor állapítható meg, ha az ügylet kizárólag az adóelőny megszerzésére irányul, és nincs más gazdasági célja.
It must be observed that, in the context of the dispute in the main proceedings, the exemptions from VAT are under scrutiny and that, specifically in connection with those exemptions, Article 13 of the Sixth Directive requires Member States to ‘prevent… any possible evasion, avoidance or abuse’.
Meg kell állapítani, hogy az alapeljárás keretében HÉA-mentességet vitatnak, és a hatodik irányelv 13. cikke a tagállamok számára éppen az ilyen mentességeket illetően előírja, hogy meg kell akadályozniuk „az esetleges adókijátszások[at], adókikerülések[et] és visszaélések[et]”.
In paragraphs 74 and 75 of Halifax and Others, the Court first held that, in the context of interpreting the Sixth Directive, an abusive practice can be held to exist where:
A fent hivatkozott Halifax és társai ügyben hozott ítélet 74. és 75. pontjában a Bíróság először is a hatodik irányelv értelmezésének keretében megállapította, hogy a visszaélésszerű magatartás megállapításához az alábbiak szükségesek:
— the transactions concerned, notwithstanding formal application of the conditions laid down by the relevant provisions of the Sixth Directive and the national legislation transposing it, result in the accrual of a tax advantage the grant of which would be contrary to the purpose of those provisions;
– a hatodik irányelv és az azt átültető nemzeti jogszabályok vonatkozó rendelkezéseiben előírt feltételek formális fennállása ellenére az érintett ügyletek eredménye olyan adóelőny megszerzése legyen, amely ellentétes a fenti rendelkezések célkitűzéseivel;
— it is apparent from a number of objective factors that the essential aim of the transactions concerned is to obtain a tax advantage.
– az objektív körülmények összességéből ki kell tűnnie, hogy a szóban forgó ügyletek elsődleges célja valamely adóelőny megszerzése.
When, subsequently, it provided the referring court with details for guidance in interpreting the transactions in the case in the main proceedings, the Court once again referred, at paragraph 81, to transactions essentially seeking to obtain a tax advantage.
A Bíróság ezt követően, miközben a kérdést előterjesztő bíróság számára az alapeljárásban alkalmazott értelmezéshez való útmutatást célzó pontosításokat fogalmazott meg, az ítélet 81. pontjában ismét olyan ügyletekre utalt, amelyek adóelőny elérésére irányulnak.
Therefore, when it stated, in paragraph 82 of that judgment, that in any event, the transactions at issue had the sole purpose of obtaining a tax advantage, it was not establishing that circumstance as a condition for the existence of an abusive practice, but simply pointing out that, in the matter before the referring court in that case, the minimum threshold for classifying a practice as abusive had been passed.
Következésképpen a Bíróság az említett ítélet 82. pontjában tett azon megállapításával, amely szerint mindenesetre az alapügy tárgyát képező ügyletek egyetlen célja az adóelőny elérése, nem tette ezt a körülményt a visszaélésszerű magatartás fogalmi elemévé, hanem pusztán azt hangsúlyozta, hogy a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban levő jogvitában a visszaélésszerű magatartás megállapításának minimális feltételeit még meg is haladták.
The reply to the first question therefore is that the Sixth Directive must be interpreted as meaning that there can be a finding of an abusive practice when the accrual of a tax advantage constitutes the principal aim of the transaction or transactions at issue.
Az első kérdésre tehát azt a választ kell adni, hogy a hatodik irányelvet úgy kell értelmezni, hogy a visszaélésszerű magatartás megállapítható, ha az adott ügylet vagy ügyletek alapvető célja az adóelőny megszerzése.
By its second question the referring court asks, in essence, whether, for the purposes of the application of VAT, transactions such as those at issue in the dispute in the main proceedings can be considered to be an abusive practice under the Sixth Directive.
Második kérdésével a nemzeti bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy a HÉA alkalmazása szempontjából az alapeljárás tárgyát képezőhöz hasonló ügyletek a hatodik irányelv tekintetében minősülhetnek-e visszaélésszerű magatartásnak.
By way of a preliminary point, it must be recalled that a trader’s choice between exempt transactions and taxable transactions may be based on a range of factors, including tax considerations relating to the VAT system.
Elsőként emlékeztetni kell arra, hogy a vállalkozó adómentes és adóköteles ügyletek közötti választása számos tényezőn alapulhat, beleértve a HÉA-rendszerrel összefüggésben felmerülő adómegfontolásokat.
Where the taxable person chooses one of two transactions, the Sixth Directive does not require him to choose the one which involves paying the highest amount of VAT.
Amennyiben az adóalany választhat a kétféle ügylet között, a hatodik irányelv nem írja elő, hogy a magasabb összegű HÉA befizetésével járó ügyletet válassza.
On the contrary, taxpayers may choose to structure their business so as to limit their tax liability (Halifax and Others, paragraph 73).
Épp ellenkezőleg, az adóalanyoknak joguk van az üzleti tevékenység folytatásának legkevésbé adóztatott módját választani (a fent hivatkozott Halifax és társai ügyben hozott ítélet 73. pontja).
Nevertheless, when a transaction involves the supply of a number of services, the question arises whether it should be considered to be a single transaction or as several individual and independent supplies of services requiring separate assessment.
Ugyanakkor, amennyiben az ügylet több szolgáltatást foglal magában, felmerül az a kérdés, hogy azt egységet képező ügyletnek, vagy több különálló és független, különkülön értékelendő szolgáltatásnak kell-e tekinteni.
That question is of particular importance, for VAT purposes, for applying the rate of tax or the exemption provisions in the Sixth Directive (see Case C-349/96 CPP [1999] ECR I-973, paragraph 27, and Case C-41/04 Levob Verzerkeringen and OV Bank [2005] ECR I-9433, paragraph 18).
Ez a kérdés a HÉA tekintetében különös jelentőséggel bír az alkalmazandó adókulcs, illetve a hatodik irányelvben az adómentességre meghatározott rendelkezések szempontjából (lásd a C-349/96. sz.
In that regard it follows from Article 2 of the Sixth Directive that every transaction must normally be regarded as distinct and independent (see CPP, paragraph 29 and Levob Verzerkeringen and OV Bank, paragraph 20).
E tekintetben az említett irányelv 2. cikkéből az következik, hogy általában valamennyi ügyletet különállónak és függetlennek kell tekinteni (lásd a fent hivatkozott CPP-ügyben hozott ítélet 29. pontját és a fent hivatkozott Levob Verzekeringen és OV Bank ügyben hozott ítélet 20. pontját).
However, in certain circumstances, several formally distinct services, which could be supplied separately and thus give rise, in turn, to taxation or exemption, must be considered to be a single transaction when they are not independent.
Egyes esetekben azonban több, alakilag különálló olyan szolgáltatást, amelyek különkülön nyújthatóak, és ennek megfelelően egymástól függetlenül lehetnek adókötelesek vagy adómentesek, egységet képező ügyletnek kell tekinteni abban az esetben, ha e szolgáltatások egymástól nem függetlenek.
Such is the case for example, where, in the course of a purely objective analysis, it is found that there is a single supply in cases where one or more elements are to be regarded as constituting the principal service, whilst one or more elements are to be regarded, by contrast, as ancillary services which share the tax treatment of the principal service (see, to that effect, CPP, paragraph 30, and Levob Verzerkeringen and OV Bank, paragraph 21).
Ez az eset áll fenn például akkor, ha akár csak egyszerűen objektív vizsgálat során megállapítást nyer, hogy egy vagy több szolgáltatás egyetlen főszolgáltatást alkot, és a többi szolgáltatás egy vagy több, a főszolgáltatás adójogi sorsát osztó járulékos szolgáltatást képez (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott CPP-ügyben hozott ítélet 30. pontját és a fent hivatkozott Levob Verzekeringen és OV Bank ügyben hozott ítélet 21. pontját).
In particular, a service must be regarded as ancillary to a principal service if it does not constitute for customers an aim in itself, but a means of better enjoying the principal service supplied (CPP, paragraph 30 and the facts of the dispute in the main proceedings giving rise to that judgment).
A szolgáltatást különösen akkor kell a főszolgáltatáshoz kapcsolódó, járulékos szolgáltatásnak tekinteni, ha nem önálló célként jelenik meg az ügyfelek számára, hanem arra szolgál, hogy a gazdasági szereplő főszolgáltatását a lehető legjobb feltételek mellett tudják igénybe venni (a fent hivatkozott CPP-ügyben hozott ítélet 30. pontja és a jelen ítélet alapjául szolgáló jogvita tényállása).
It can also be held that there is a single supply where two or more elements or acts supplied by the taxable person to the customer are so closely linked that they form, objectively, a single, indivisible economic supply, which it would be artificial to split (Levob Verzekeringen and OV Bank, paragraph 22).
Szintén egységet képező ügyletnek tekinthető, amikor az adóalany két vagy több, az átlagos fogyasztó részére teljesített művelete, illetve cselekménye annyira szorosan kapcsolódik egymáshoz, hogy azok objektíve egyetlen oszthatatlan gazdasági ügyletet alkotnak, amelynek elemekre bontása erőltetett lenne (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Levob Verzekeringen és OV Bank ügyben hozott ítélet 22. pontját).
It is for the national court to assess if, the contractual structure of the transaction notwithstanding, the evidence put before the court discloses the characteristics of a single transaction.
A nemzeti bíróság feladata annak az értékelése, hogy a szerződéses formától függetlenül az általa vizsgált ismérvek egységet képező ügylet fennállására utalnak-e.
In that context, it may find it necessary to extend its analysis by seeking evidence of indications of the existence of an abusive practice, which is the concept with which the question referred is concerned.
A nemzeti bíróság e tekintetben adott esetben arra kényszerülhet, hogy a vizsgálatát kiterjessze a jelen előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés tárgyát képező fogalom, nevezetesen a visszaélésszerű magatartás fennállására utaló ténykörülmények felkutatására.
The Court, when giving a preliminary ruling, may, where appropriate, provide clarification designed to give the national court guidance in its interpretation (Halifax and Others, paragraph 77).
A Bíróság adott esetben az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elbírálása során pontosításokat adhat, amelyek célja, hogy útmutatást adjanak a nemzeti bíróságnak az értelmezéshez (a fent hivatkozott Halifax és társai ügyben hozott ítélet 77. pontja).
In the present case, the transactions at issue in the main proceedings, as described by the referring court, have the following characteristics:
A jelen ügyben meg kell állapítani, hogy az alapeljárás tárgyát képező, a kérdést előterjesztő bíróság által ismertetett ügyleteket a következő ismérvek jellemzik:
— the service supplied by the leasing company (IFIM) is subject to a division, the financing element is entrusted to another company (Italservice) to be split into a credit service, an insurance service and a brokerage service;
– maga a lízingtársaság (IFIM) szolgáltatása megosztásra került, mivel a lízingszerződés lényegi elemét alkotó finanszírozással más társaságot (Italservice) bíztak meg, és azt szétbontották hitelnyújtási, biztosítási és közvetítési szolgáltatásokra;
— the service of the leasing company is therefore reduced to a service for renting a vehicle;
– a lízingtársaság szolgáltatása ily módon a jármű bérbeadására korlátozódik;
In order to assess whether those transactions can be held to constitute an abusive practice, the national court must verify, first, whether the result sought is a tax advantage, the granting of which would be contrary to one or more of the objectives of the Sixth Directive and, then, whether that constituted the principal aim of the contractual approach adopted (see paragraph 42 of this judgment).
Annak értékelése érdekében, hogy az ilyen ügyletek tekinthetők-e visszaélésszerű magatartásnak, a nemzeti bíróságnak először is ellenőriznie kell, hogy a célzott eredmény olyan adóelőny megszerzése-e, amelynek biztosítása a hatodik irányelv egy vagy több céljával ellentétes, és ezt követően meg kell vizsgálnia, hogy ez volt-e az alkalmazott szerződéses keret alapvető célja (lásd a jelen ítélet 42. pontját).