natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In addition, with regard to the basis on which the benefit at issue in the main proceedings is calculated, it must be pointed out that the amount thereof is determined, pursuant to Paragraph 23(4) of the AlVG, in the same way as unemployment benefit.
Továbbá, ami az alapügyben szereplő ellátás számításának alapját illeti, rá kell mutatni, hogy összegét az AIVG 23. §-ának (4) bekezdése értelmében ugyanúgy kell meghatározni, mint a munkanélkülijáradékét.
It is true that, under that provision, the amount of the benefit is limited to that of the invalidity pension applied for.
Igaz, hogy e rendelkezés értelmében ezen ellátás összege nem haladhatja meg a kért rokkantsági nyugdíj összegét.
However, as the German Government has indicated, that ceiling is intended solely to avoid the beneficiary having to refund amounts unduly paid if the invalidity pension is granted.
Ugyanakkor, amint arra a német kormány rámutatott, ezen felső határ meghatározásának célja kizárólag annak elkerülése, hogy a kedvezményezettnek vissza kelljen fizetnie a jogalap nélkül kapott összeget, amennyiben a rokkantsági nyugdíjat megítélik számára.
Finally, with regard to the conditions for the grant of the said benefit, it must be noted that, in addition to the fact that the provisions applicable to that benefit are laid down in the rules concerning unemployment benefit and that the benefit is paid by the authorities competent in regard to unemployment, the applicant for an in -validity pension must fulfil the conditions for entitlement to unemployment benefit in terms of length of affiliation; in addition, the period of entitlement to the benefit must not be exhausted.
Végül az említett ellátás nyújtásának feltételei tekintetében meg kell állapítani, hogy – amellett, hogy az arra alkalmazandó rendelkezéseket a munkanélküli-biztosításra vonatkozó jogszabályok írják elő, és ezt az ellátást a munkanélküliség tekintetében illetékes hatóságok nyújtják – a rokkantsági ellátás kérelmezőjének a biztosítási idő és az ellátás időtartama kimerítésének hiánya tekintetében eleget kell tennie a munka-nélküli-ellátáshoz való jog megnyíltához szükséges feltételeknek.
It is common ground that, if the right to unemployment benefit is exhausted during the period in which the benefit at issue in the main proceedings is being paid, the right to the former benefit ceases at the same time, notwithstanding the fact that no definitive decision has been adopted concerning the application for an invalidity pension.
Így megállapítható, hogy amennyiben a munkanélküli-ellátáshoz való jog kimerül az alapügyben szereplő ellátás nyújtásának ideje alatt, akkor ettől az időponttól kezdve az ehhez való jog a rokkantsági nyugdíj iránti kérelemre vonatkozó végleges határozat hiányának ellenére ugyancsak megszűnik.
However, Mr Petersen and the Spanish Government point out that, by way of derogation from the requirements laid down in the national rules for entitlement to unemployment benefit, it is not required, for the purposes of obtaining the benefit at issue in the main proceedings, that the applicant show that he is capable of working, willing to work and available for work.
J. Petersen és a spanyol kormány megjegyzik ugyanakkor, hogy az alapeljárásban szereplő ellátáshoz – ellentétben a nemzeti jogszabályok által a munkanélküli-ellá-táshoz való jog megnyílása tekintetében előírtakkal – nem szükséges, hogy a kérelmező bizonyítsa munkaképességét és a munkavégzésre való hajlandóságát, vagy azt, hogy a munkaerőpiacon rendelkezésre áll.
In the present case, such a dispensation is intended solely to adapt the conditions for the grant of that benefit to the situation of an applicant for an invalidity pension whose capacity and availability for work are, in fact, uncertain during the period in which a definitive decision is being adopted in regard to him (see, by analogy, De Cuyper, paragraphs 30 and 34).
Ugyanis az adott esetben az ilyen mentesség célja kizárólag ezen ellátás nyújtása feltételeinek hozzáigazítása a rokkantsági nyugdíj kérelmezőjének helyzetéhez, akinek éppen a munkaképessége és a rendelkezésre állása bizonytalan mialatt e tekintetben a végleges határozatra vár (lásd analógia útján a De Cuyperügyben hozott ítélet 30. és 34. pontját).
Under those circumstances, it must be held that it is clear both from the purpose and object of the benefit at issue in the main proceedings and from the basis on which it is calculated that, notwithstanding the fact that it is linked to an application for an invalidity pension, such a benefit is directly related to the risk of unemployment referred to in Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71.
Ilyen körülmények között meg kell állapítani, hogy mind az alapügyben szereplő ellátás tárgya és célja, mind kiszámításának alapja és nyújtásának feltételei alapján, függetlenül attól, hogy rokkantsági nyugdíj iránti kérelemhez kötött, az ilyen ellátás közvetlenül az 1408/71 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének g) pontja szerinti munkanélküliség kockázatához kapcsolódik.
Consequently, the answer to the first question must be that a benefit such as the one at issue in the main proceedings must be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71.
Következésképpen az első kérdésre az a válasz adandó, hogy az alapeljárásban szereplőhöz hasonló ellátást az 1408/71 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének g) pontja értelmében vett „munkanélküliellátásnak” kell tekinteni.
In its second question, the national court is asking, essentially, whether Article 39 EC is to be interpreted as preventing a Member State from making the grant of a benefit such as the one at issue in the main proceedings, which must be regarded as an ‘unemployment benefit’ within the meaning of Article 4(1)(g) of Regulation No 1408/71, subject to the condition that the recipients must be resident on the national territory of that State, prohibiting the exportability of such a benefit to another Member State.
Második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy az EK 39. cikk úgy értelmezendő-e, hogy azzal ellentétes, ha valamely tagállam az alapeljárásban szereplőhöz hasonló ellátás nyújtását – amely ellátást az 1408/71 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének g) pontja értelmében „munkanélküliellátásnak” kell tekinteni – attól a feltételtől teszi függővé, hogy a kedvezményezettek lakóhelye e tagállam területén található, és következésképpen tiltja az ilyen ellátás exportálhatóságát egy másik tagállamba.
First of all, it must be noted that although Article 10(1) of Regulation No 1408/71 — which provides, ‘[s]ave as otherwise provided in this Regulation’, for the waiver of residence clauses in regard to the benefits enumerated therein — expressly mentions invalidity benefits, which are therefore, in principle, exportable to another Member State (Case C-20/96 Snares [1997] ECR I-6057, paragraph 40), it does not mention unemployment benefits.
Előzetesen rá kell mutatni, hogy az 1408/71 rendelet 10. cikkének (1) bekezdése – amely „a rendelet eltérő rendelkezéseinek hiányában” előírja az ott felsorolt ellátások tekintetében a lakóhelyre vonatkozó kikötések eltörlését – kifejezetten megemlíti a rokkantsági ellátásokat, amelyek tehát főszabály szerint exportálhatók másik tagállamba (lásd a C-20/96. sz. Snares-ügyben 1997. november 4-én hozott ítélet [EBHT 1997., I-6057. o.] 40. pontját), ezzel szemben nem sorolja fel a munkanélküliellátásokat.
That provision therefore does not preclude the legislation of a Member State from making entitlement to such a benefit conditional on residence in the territory of that State (see, to that effect, De Cuyper, cited above, paragraph 37).
Ez a rendelkezés nem tiltja tehát, hogy valamely tagállam jogszabályai az ilyen ellátásban való részesülést a tagállam területén található lakóhely feltételétől tegyék függővé (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott De Cuyperügyben hozott ítélet 37. pontját).
In that regard, Regulation No 1408/71 provides, however, for two situations in which the competent Member State is required to allow recipients of an unemployment allowance to reside in the territory of another Member State while retaining their entitlement to benefit.
E tekintetben az 1408/71 rendelet előír ugyanakkor két olyan esetet, amelyekben az illetékes tagállam köteles megengedni a munkanélkülijáradék kedvezményezettjének, hogy az említett járadékra való jogosultságának fenntartása mellett más tagállamban rendelkezzen lakóhellyel.
Firstly, there is the situation provided for in Article 69 of the regulation, allowing unemployed persons who go to a Member State other than the competent State ‘in order to seek employment there’ to retain their entitlement to unemployment benefit.
Egyrészt az említett rendelet 69. cikkében foglalt esetben, amelynek értelmében a „munkakeresés céljából” az illetékes tagállamtól eltérő tagállamba távozó munkanélküli megtartja jogosultságát a munkanélküli-ellá-tásra.
Secondly, there is the situation referred to in Article 71 of that regulation, relating to unemployed persons who, during their last employment, were residing in the territory of a Member State other than the competent State (De Cuyper, cited above, paragraph 38).
Másrészt az említett rendelet 71. cikkében meghatározott eset azokra a munkanélküliekre vonatkozik, akik legutolsó munkaviszonyuk időtartama alatt az illetékes államon kívüli tagállamban rendelkeztek lakóhellyel (a fent hivatkozott De Cuyperügyben hozott ítélet 38. pontja).
However, it clearly follows from the order for reference that a situation such as that of Mr Petersen is not covered by either of those articles and, consequently, that
Ugyanakkor egyértelműen következik az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból, hogy egy J. Petersenéhez hasonló helyzet – és ez egyébként nem is vitatott – nem
2008 — CASE C-228/07
11-I ÍTÉLET – C-228/07. SZ.
Regulation No 1408/71 does not contain any provisions governing cases such as the one which is the subject of the main proceedings.
ÜGY tartozik egyik cikk hatálya alá sem, és hogy az 1408/71 rendelet következésképpen nem tartalmaz az alapeljárásban szereplőhöz hasonló esetre vonatkozó rendelkezéseket.
Whilst, in the absence of harmonisation at Community level, Member States retain the power to organise their social security schemes, they must none the less, when exercising that power, comply with Community law and, in particular, the provisions of the EC Treaty on freedom of movement for workers (see, to that effect, Case C-135/99 Elsen [2000] ECR I-10409, paragraph 33, and Case C-227/03 van Pommeren-Bourgondiën [2005] ECR I-6101, paragraph 39).
Ugyanakkor, bár a tagállamok továbbra is megtartják szociális biztonsági rendszereik kialakítására vonatkozó hatáskörüket, ennek gyakorlása során kötelesek tiszteletben tartani a közösségi jogot, különös tekintettel az EK-Szerződésnek a munkavállalók szabad mozgására vonatkozó rendelkezéseit (lásd ebben az értelemben a C-135/99. sz. Elsen-ügyben 2000. november 23-án hozott ítélet [EBHT 2000., I-10409. o.] 33. pontját és a C-227/03. sz. van Pommeren-Bourgondiën-ügyben 2005. július 7-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-6101. o.) 39. pontját).
According to settled caselaw, the aims of Articles 39 EC to 42 EC would not be attained if, as a consequence of the exercise of their right to freedom of movement, workers were to lose the social security advantages guaranteed them by the legislation of one Member State, especially where those advantages represent the counterpart of contributions which they have paid.
Márpedig az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az EK 39–EK 42. cikk célja nem valósulna meg, ha a munkavállaló a szabad mozgáshoz való jog gyakorlása miatt elveszítené a neki valamely tagállam jogszabályaiban biztosított szociális előnyöket, különösen ha ezen előnyök az általa fizetett járulék ellenszolgáltatását jelentik.
Such a consequence might discourage Community workers from exercising their right to freedom of movement and would therefore constitute an obstacle to that freedom (see, to that effect, Case C-349/87 Paraschi [1991] ECR I-4501, paragraph 22; Case C-215/99 Jauch [2001] ECR I-1901, paragraph 20; and Hosse, cited above, paragraph 24).
Paraschiügyben 1991. október 4-én hozott ítélet [EBHT 1991., I-4501. o.] 22. pontját, a C-215/99. sz. Jauch-ügyben 2001. március 8-án hozott ítélet [EBHT 2001., I-1901. o.] 20. pontját és a fent hivatkozott Hosse-ügyben hozott ítélet 24. pontját).
It follows that, contrary to the view of the Austrian and German Governments, it must be considered whether the rules applicable to a benefit such as the one at issue in the main proceedings are compatible with Article 39 EC.
Ebből következik, hogy – az osztrák és a német kormány állításával ellentétben – szükséges megvizsgálni, hogy az alapeljárásban szereplőhöz hasonló ellátás össze-egyeztethető-e az EK 39. cikk rendelkezéseivel.
It must be borne in mind in that regard that, according to settled caselaw, the concept of ‘worker’ within the meaning of Article 39 EC of the Treaty has a specific Community meaning and must not be interpreted narrowly.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az EK-Szerződés 39. cikke szerinti munkavállaló fogalma közösségi tartalommal bír, és azt nem lehet megszorító módon értelmezni.
Any person who pursues activities which are real and genuine, to the exclusion of activities on such a small scale as to be regarded as purely marginal and ancillary, must be regarded as a ‘worker’.
„Munkavállalónak” kell tekinteni minden olyan személyt, aki valóságos és tényleges tevékenységet végez, kivéve az olyan mértékben jelentéktelen tevékenységeket, amelyek pusztán kiegészítőnek és járulékosnak tekinthetők.
In the present case, it is clear from the order for reference that, before the facts which gave rise to the dispute in the main proceedings, Mr Petersen worked as an employed person in a Member State and was consequently a ‘worker’ within the meaning of Article 39 EC.
Jelen esetben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból következik, hogy az alapeljárás tényállását képező események bekövetkeztét megelőzően J. Petersen munkaviszonyban állt az egyik tagállamban, és így ebben az időszakban „munkavállalónak” minősült az EK 39. cikk értelmében.
A national of a Member State who, like Mr Petersen, leaves his Member State of origin to work as an employed person in another Member State must be regarded as exercising the right of freedom of movement for workers provided for in Article 39 EC.
Márpedig valamely tagállam állampolgára, aki J. Petersenhez hasonlóan elhagyja a származási országát, hogy munkaviszonyt létesítsen egy másik tagállamban, úgy tekintendő, mint aki a munkavállalóknak az EK 39. cikk szerinti szabad mozgásához való jogával élt.
That conclusion is not called into question by the fact that, at the time of the later transfer of his residence to his State of origin after the competent authorities had granted him the benefit at issue in the main proceedings, Mr Petersen was un -employed and had applied for an invalidity pension.
Ezt a megállapítást nem kérdőjelezi meg az a tény, hogy az alapügyben szereplő ellátásnak az illetékes hatóságok által történő megítélését követően lakóhelyének a származási országába történő későbbi áthelyezésekor J. Petersen munkanélküli volt, és rokkantsági nyugdíjért folyamodott.
That is the case in regard to benefits the payment of which is dependent on the prior existence of an employment relationship which has come to an end and is intrinsically linked to the recipients’ objective status as workers (Meints, cited above, paragraph 41, and Case C-43/99 Leclere and Deaconescu [2001] ECR I-4265, paragraph 57).
Ugyanez a helyzet azon ellátások esetében, amelyek biztosításának feltétele egy korábbi, már megszűnt munkaviszony, amely szorosan kapcsolódik a kedvezményezettek objektív munkavállalói minőségéhez (lásd a fent hivatkozott Meintsügyben hozott ítélet 41. pontját és a C-43/99. sz., Leclere és Deaconescu ügyben 2001. május 31-én hozott ítélet [EBHT 2001., I-4265. o.] 57. pontját).
In a situation like the one in the main proceedings, where the benefit at issue was intended to provide income for an unemployed applicant for an invalidity pension who had worked as an employed person in the Member State concerned, it must be stated that since, as the Advocate General points out in point 72 of his Opinion, such a benefit is linked to the risks of both unemployment and invalidity, it flows directly from an ‘employment relationship’ within the meaning of Article 39 EC.
Márpedig az alapeljárásban felmerülthöz hasonló esetben, mivel a kérdéses ellátás célja, hogy jövedelmet biztosítson rokkantsági nyugdíjért folyamodó olyan munkanélkülinek, aki az érintett tagállamban állt munkaviszonyban, meg kell állapítani, hogy az ilyen ellátás – mivel, amint arra főtanácsnok indítványának 72. pontjában rámutatott, egyszerre kapcsolódik a munkanélküliség és a rokkantság kockázatához – közvetlenül következik a munkaviszonyból az EK 39. cikk értelmében.
It follows that a national of a Member State in a situation such as that of Mr Petersen must be regarded as continuing to be a ‘worker’ within the meaning of Article 39 EC for the purposes of obtaining the benefit at issue and, consequently, such a national comes within the scope of that article.
Következésképpen úgy kell tekinteni, hogy a J. Petersenéhez hasonló helyzetben lévő tagállami állampolgár a kérdéses ellátás biztosítása céljából megőrzi az EK 39. cikk értelmében vett „munkavállalói” jogállását, és következésképpen az ilyen állampolgár e cikk hatálya alá tartozik.
It must therefore be considered whether a residence requirement such as that imposed for the grant of the benefit at issue in the main proceedings constitutes an ‘obstacle to the freedom of movement for workers’ within the meaning of Article 39 EC.
Ennélfogva meg kell vizsgálni, hogy az alapeljárásban szereplő ellátás biztosításához szükségeshez hasonló, lakóhelyre vonatkozó feltétel a munkavállalók szabad mozgása akadályának minősül-e az EK 39. cikk értelmében.
Unless it is objectively justified and proportionate to the aim pursued, a provision of national law must be regarded as indirectly discriminatory if it is intrinsically liable to affect migrant workers more than national workers and if there is a consequent risk that it will place the former at a particular disadvantage (Meints, cited above, paragraph 44; Hartmann, cited above, paragraph 30; and Geven, cited above, paragraph 19).
A nemzeti jog valamely rendelkezése – kivéve, ha azt objektív okok igazolják, és arányos az elérni kívánt céllal – közvetetten hátrányosan megkülönböztetőnek tekintendő, amennyiben jellegénél fogva inkább a migráns munkavállalókat érintheti, mint az adott tagállam munkavállalóit, következésképpen azzal a kockázattal jár, hogy különösen az előbbieket hozza hátrányosabb helyzetbe (lásd a fent hivatkozott Meintsügyben hozott ítélet 44. pontját, a fent hivatkozott Hartmann-ügyben hozott ítélet 30. pontját és a fent hivatkozott Geven-ügyben hozott ítélet 19. pontját).
That is true of a residence condition such as the one to which the grant of the benefit at issue in the main proceedings is subject, which can be more easily met by national workers than by those from other Member States, since the latter workers above all, particularly in the case of unemployment or invalidity, tend to leave the country in which they were formerly employed to return to their countries of origin (see, to that effect, Paraschi, cited above, paragraph 24, and Case C-290/00 Duchon [2002] ECR I-3567, paragraph 38).
Ez a helyzet az olyan lakóhelyre vonatkozó feltétel esetében, amely az alapeljárásban szereplő ellátás nyújtásának feltétele, és amelynek a nemzeti munkavállalók könnyebben eleget tesznek, mint más tagállamok munkavállalói, mivel elsősorban ez utóbbi munkavállalók azok, akik különösen munkanélküliség vagy rokkantság esetén hajlamosak elhagyni a korábbi munkavállalásuk szerinti országot és visszatérni a származásuk szerinti országba (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Paraschiügyben hozott ítélet 24. pontját és a C-290/00. sz. Duchon-ügyben 2002. április 18-án hozott ítélet [EBHT 2002., I-3567. o.] 38. pontját).
The Austrian Government has not sought to explain the objective which is to be achieved by the residence requirement imposed by the national rules for the grant of the benefit at issue in the main proceedings and, consequently, has not put forward any factor whatsoever to justify that condition in relation to the overriding reasons in the general interest protected by Article 39 EC.
Márpedig meg kell állapítani, hogy az osztrák kormány nem kísérelte meg bemutatni a nemzeti jogszabályok által az alapügyben szereplő ellátásban való részesülés feltételeként előírt, lakóhelyre vonatkozó feltétel által követett célt, és következésképpen egyáltalán nem terjesztett elő az említett feltételnek az EK 39. cikk által védett közérdeken alapuló kényszerítő okkal történő igazolására szolgáló érvet.
In addition, it must be pointed out that the residence requirement at issue in the main proceedings seems disproportionate since it is imposed in respect of a social security benefit which, like the benefit at issue in the main proceedings, is intended to be paid to applicants for an invalidity pension for a limited period which, according to the Austrian Government, does not exceed, on average, three to four months during which, while waiting for a definitive decision on the grant of such a pension, they are not required to be capable of working, willing to work and available for work (see, to that effect, Collins, cited above, paragraphs 68 and 69).
Emellett rá kell mutatni, hogy az alapeljárásban vitatott lakóhelyre vonatkozó feltétel aránytalannak tűnik, mivel olyan társadalombiztosítási ellátással kapcsolatban határozták meg, amelynek célja – mint az alapeljárásban szereplőé is –, hogy azt a rokkantsági nyugdíjat kérelmezők számára biztosítsák olyan korlátozott időszak alatt, amely az osztrák kormány szerint átlagban nem haladja meg a három vagy négy hónapot, és amely alatt e nyugdíj biztosítására vonatkozó végleges határozat meghozatalára várakozva nem kötelező sem az, hogy munkaképesek legyenek, és hajlandóak legyenek a munkavégzésre, sem az, hogy a munkaerőpiacon rendelkezésre álljanak (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Collins-ügyben hozott ítélet 68. és 69. pontját).
If, at the end of that waiting period, the invalidity pension is granted, the competent authorities in the Member State concerned, who must deduct from it the amounts paid by way of the benefit at issue in the main proceedings, will, in any event be required by Article 10(1) of Regulation No 1408/71 to pay the pension in question, even if the recipient transfers his residence to another Member State.
Márpedig, amennyiben ezen várakozási időszak végén a rokkantsági nyugdíjat biztosítják az érintett tagállam illetékes hatóságai, akiknek abból le kell vonniuk az alapeljárásban szereplő ellátás címén kifizetett összegeket, az 1408/71 rendelet 10. cikkének (1) bekezdése értelmében mindenképpen kötelesek lesznek kifizetni az említett nyugdíjat, függetlenül a kedvezményezett lakóhelyének egy másik tagállamba történő áthelyezésétől.