natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If the national legislation as interpreted by the administrative circular is contrary to Article 4(2) of the Directive, the national court asks whether it might be permitted by virtue of Article 7(2) thereof on the basis that, since the only effect of the 5% addback is partially to reduce the tax credit attributed to the parent company on the occasion of the distribution of dividends, it may be regarded as belonging to a body of provisions relating to the payment of tax credits to beneficiaries of dividends and aiming, by the same token, at the mitigation of double taxation.
Abban az esetben, ha az utasításnak megfelelően értelmezett nemzeti szabályozás ellentétes az irányelv 4. cikkének (2) bekezdésével, a nemzeti bíróság azt kérdezi, hogy az irányelv 7. cikke (2) bekezdésének értelmében az mégis jogszerű-e azon az alapon, hogy – mivel a visszaillesztett 5% egyetlen hatása, hogy részben lecsökkenti az anyavállalatnak az osztalékok felosztásakor juttatott adójóváírást – az az osztalékban részesülők adójóváírására vonatkozó rendelkezések együtteséhez tartozónak, és – ugyanezen az alapon – a kettős adóztatást enyhítését célzónak tekinthető.
Article 7(2) states that the Directive ‘shall not affect the application of domestic or agreement-based provisions designed to eliminate or lessen economic double taxation
Számomra világos, hogy a 7. cikk (2) bekezdése nem tartozik a jelen ügy tárgyához, mivel a szóban forgó nemzeti szabályozást nem a gazdasági kettős adóztatás kiküszöbölésére vagy csökkentésére szánták.
It is clear to my mind that Article 7(2) can have no relevance to the present case, since the national legislation at issue is not designed to eliminate or lessen economic double taxation.
A 7. cikk (2) bekezdése rögzíti, hogy az irányelv „nem érinti azon nemzeti vagy megállapodáson alapuló rendelkezéseket, amelyeket az osztalékok gazdasági kettős adóztatásának kiküszöbölésére
BANQUE FÉDÉRATIVE DU CRÉDIT MUTUEL dend in the hands of the parent company in both the Member State of the subsidiary and the Member State of the parent company.
BANQUE FÉDÉRATIVE DU CRÉDIT MUTUEL megelőzni a nem valós adójóváírásokhoz kötődő csalás kockázatát.
to verify whether the credits were genuine and hence to prevent the risk of fraud linked to the setting-off of fictive tax credits.
kettős adóztatását kívánja mérsékelni mind a leányvállalat tagállamában, mind az anyavállalat tagállamában.
Article 1(2) of the Directive
Az irányelv 1. cikkének (2) bekezdése
I cannot accept that argument.
Ezt az érvelést én nem tudom elfogadni.
As the Court stated in Leur-Bloem, a general presumption of tax evasion or tax fraud cannot justify a fiscal measure which compromises the objectives of a directive.
Ahogy a Bíróság a Leur-Bloem-ügyben hozott ítéletben 23kifejtette, az adóelkerülés vagy adócsalás általános vélelme nem igazolhat egy, az irányelv célkitűzéseit lerontó adóügyi intézkedést.
23It may be noted that that case concerned a provision in national legislation which sought to prevent, pursuant to Article 11 of the Merger Directive, 24 the tax advantages for which that directive provided from being granted for operations having as their principal objective tax evasion or tax avoidance.
Megemlíthető, hogy az ügy a nemzeti szabályozás olyan rendelkezését érintette, amelynek célja – az összefonódásellenőrzési irányelv 11. cikkének megfelelően 24– annak megelőzése volt, hogy az irányelv biztosította adóelőnyöket olyan műveletekre tekintetében vegyék igénybe, amelyek fő célja az adóelkerülés vagy – kijátszás.
The same principle should clearly apply where, as here, a directive permits a Member State to derogate from its provisions on the grounds of fraud or abuse.
Ugyanezen elv tisztán alkalmazható ott, ahol – mint a jelen esetben is – az irányelv lehetővé teszi a tagállamnak, hogy a csalás és a visszaélés érdekében eltérjen annak rendelkezéseitől.
If the French authorities wish to verify whether given tax credits are genuine, they may invoke the Mutual Assistance Directive 25in order to obtain from the competent authorities of another Member State all the information which is necessary to allow them to effect a correct assessment of corporation tax.
Ha a francia hatóságok ellenőrizni kívánják, hogy a megítélt adójóváírás való-di-e, hivatkozhatnak a kölcsönös segítségnyújtási irányelvre 25annak érdekében, hogy valamennyi olyan információt megkapjanak valamely másik tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságától, amely lehetővé teszi számukra a társasági adó helyes megálla- pítását.
23 — Case C-28/95 [1997] ECR I-4161, paragraph 44.
23 – A C-28/95. sz. ügyben 1997. július 17-én hozott ítélet (EBHT 1997., I-4161. o.) 44. pontja.
24 — Council Directive 90/434/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable to mergers, divisions, transfers of assets and exchanges of shares concerning companies of different Member States (OJ 1990 L 225, p. 1).
24 – A különböző tagállamok társaságainak egyesülésére, szét -válására, eszközátruházására és részesedéscseréjére alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről szóló, 1990. július 23-i 90/434/EGK tanácsi irányelv (HL L 225., 1. o.).
25 — Council Directive 77/799/EEC of 19 December 1977 concerning mutual assistance by the competent authorities of the Member States in the field of direct taxation (OJ 1977 L 336, p. 15).
25 – A Tanács 77/799/EGK irányelve (1977. december 19.) a tagállamok illetékes hatóságainak kölcsönös segítségnyújtásáról a közvetlen adóztatás területén (HL L 336., 15. o.; magyar nyelvű különkiadás: 9. fejezet, 1. kötet., 63. o.).
The French Government has submitted that the Court should consider, in addition to Articles 4(2) and 7(2) of the Directive, specifically mentioned by the referring court, Article 1(2), which states that the Directive is not to preclude the application of domestic or agreement-based provisions required for the prevention of fraud or abuse.
A francia kormány javasolta, hogy a Bíróság vegye tekintetbe – az irányelvnek a kérdést előterjesztő bíróság által kifejezetten megemlített 4. cikke (2) bekezdésén és 7. cikke (2) bekezdésén túl – az 1. cikk (2) bekezdését, amely kimondja, hogy az irányelv nem zárhatja ki az egyes országok hazai vagy megállapodáson alapuló olyan rendelkezéseinek alkalmazását, amelyek a csalás vagy a visszaélés megakadályozásához szükségesek.
The French Government notes that the national provision which gave rise to the main proceedings provides that a parent company can set off tax credits obtained from subsidiaries resident in another Member State against the précompte mobilier payable in respect of dividends redistributed to its shareholders only where the distribution is made within five years.
A francia kormány megjegyzi, hogy az alapeljárásra okot adó nemzeti rendelkezés előírja, hogy az anyavállalat a más tagállambeli illetőséggel rendelkező leányvállalatoktól kapott adójóváírásokat csak akkor számíthatja be a részvényeseinek újra felosztott osztalékra tekintettel fizetendő précompte mobilier-be, ha az elosztás öt éven belül történik.
That limitation to five years reflects a concern by the French Government to combat fraud.
Ez az öt évre történő korlátozás a francia kormány csalás elleni küzdelemre való törekvését fejezi ki.
The risk of fraud and the difficulty of fiscal supervision would be exacerbated if undertakings could set off tax credits linked to dividends received 10 or 20 years earlier.
Megnövekedne a csalás kockázata, és az adóellenőrzés nehezebbé válna, ha a vállalkozások a 10 vagy 20 évvel korábban kapott osztalékhoz kötődő adójóváírást is elszámolhatnák.
The administration would not be able
A közigazgatás képtelen lenne ellenőrizni, hogy az adójóváírások hitelesek-e, és ezáltal
For the reasons given above I conclude that the question referred for a preliminary ruling by the Conseil d’État, France, should be answered as follows:
A fenti indokokra tekintettel arra a következtetésre jutottam, hogy a Conseil d’État (Franciaország) által előzetes döntéshozatal céljából előterjesztett kérdésekre a következő választ kell adni:
‘Where a Member State has opted (under Article 4(2) of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States) to provide that any charges relating to a parent company’s holding in a subsidiary of another Member State and any losses resulting from the distribution of the profits of the subsidiary may not be deducted from the taxable profits of the parent company, it is not contrary to that provision for the management costs relating to the holding to be fixed as 5% of the total revenue from the holdings, including tax credits compensating for withholding tax levied on the dividend in accordance with Article 5(2), (3) or (4) of that directive.’
Amennyiben a tagállam (a különböző tagállamok anya- és leányvállalatai esetében alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről szóló 1990. július 23-i 90/435/EGK tanácsi irányelv 4. cikke (2) bekezdésének megfelelően) azt választotta, hogy az anyavállalat adóztatható nyereségéből nem vonható le semmilyen, a más tagállambeli leányvállalatban lévő anyavállalati részesedéssel kapcsolatos fizetési kötelezettség, illetve a leányvállalat nyereségfelosztásából származó veszteség, az nem ellentétes azzal a rendelkezéssel, hogy a részesedésre vonatkozó ügyviteli költségeket a részesedésekből származó teljes jövedelem – beleértve az irányelv 5. cikkének (2), (3) vagy (4) bekezdésével összhangban az osztalékra kivetett forrásadó kiegyenlítésére szánt adójóváírást – 5%-ában rögzítik.
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Conseil d’État (France), made by decision of 17 January 2007, received at the Court on 26 January 2007, in the proceedings
A C-27/07. sz. ügyben, az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Conseil d’État (Franciország) a Bírósághoz 2007. január 26-án érkezett, 2007. január 17-i határozatával terjesztett elő az előtte a Banque Fédérative du Crédit Mutuel és a Ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie között folyamatban lévő eljárásban,
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts (Rapporteur), President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász and J. Malenovský, Judges,
A BÍRÓSÁG (negyedik tanács), tagjai: K. Lenaerts tanácselnök (előadó), G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, Juhász E. és J. Malenovský bírák,
2008 — CASE C-27/07
03-I ÍTÉLET – C-27/07. SZ.
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 21 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
ÜGY főtanácsnok: E. Sharpston, hivatalvezető: Fülöp B. tanácsos, tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2007. november 21-i tárgyalásra, figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
— the French Government, by G. de Bergues and J.-C. Gracia, acting as Agents,
– a francia kormány képviseletében G. de Bergues és J.-Ch. Gracia, meghatalmazotti minőségben,
— the Commission of the European Communities, by R. Lyal and J.-P. Keppenne, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 24 January 2008,
– az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében R. Lyal és J.-P. Keppenne, meghatalmazotti minőségben, a főtanácsnok indítványának a 2008. január 24-i tárgyaláson történt meghallgatását követően,
BANQUE FÉDÉRATIVE DU CRÉDIT MUTUEL gives the following
BANQUE FÉDÉRATIVE DU CRÉDIT MUTUEL meghozta a következő
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 4(2) and 7(2) of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States (OJ 1990 L 225, p. 6, ‘the Directive’).
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a különböző tagállamok anya- és leányvállalatai esetében alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről szóló, 1990. július 23-i 90/435/EGK tanácsi irányelv (HL L 225., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 147. o.; a továbbiakban: irányelv) 4. cikke (2) bekezdésének és 7. cikke (2) bekezdésének értelmezésére irányul.
The reference has been made in proceedings between Banque Fédérative du Crédit Mutuel (‘BFCM’) and the Ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie (the French Minister of the Economy, Finance and Industry).
Ezt a kérelmet a Banque Fédérative du Crédit Mutuel (a továbbiakban: BFCM) és a ministre Économie, des Finances et de l’Industrie (gazdasági, pénzügyi és ipari miniszter) közötti jogvitában terjesztették elő.
Article 4 of the directive states:
Az irányelv 4. cikke előírja:
— tax such profits while authorising the parent company to deduct from the amount of tax payable that fraction of the corporation tax paid by the subsidiary which relates to those profits and, if appropriate, the amount of the withholding tax levied by the Member State in which the subsidiary is resident, pursuant to the derogations provided for in Article 5, up to the limit of the amount of the corresponding domestic tax.
– adóztatja az ilyen nyereséget, miközben felhatalmazza az anyavállalatot, hogy vonja le az esedékes adó összegéből a leányvállalat által az ilyen nyereségre megfizetett társasági adót és adott esetben azon tagállam által kivetett forrásadó összegét, amelyben a leányvállalat illetőséggel bír – az 5. cikkben megállapított eltérésekkel – a megfelelő nemzeti adó összegéig.
Where the management costs relating to the holding in such a case are fixed as a flat rate, the fixed amount may not exceed 5% of the profits distributed by the subsidiary.
Ahol ilyen esetben a részesedésre vonatkozó ügyviteli költségeket átalányösszegként rögzítik, a rögzített összeg nem haladhatja meg a leányvállalat által felosztott nyereség 5%-át.
Article 5 of the directive is worded as follows:
Az irányelv 5. cikke a következőképpen fogalmaz:
Article 7 of the directive states:
Az irányelv 7. cikke kifejti:
2008 — CASE C-27/07
03-I ÍTÉLET – C-27/07.
This Directive shall not affect the application of domestic or agreement-based provisions designed to eliminate or lessen economic double taxation of dividends, in particular provisions relating to the payment of tax credits to the recipients of dividends.’
(2) Ezen irányelv nem érinti azon nemzeti vagy megállapodáson alapuló rendelkezéseket, amelyeket az osztalékok gazdasági kettős adóztatásának kiküszöbölésére vagy mérséklésére szántak, különös tekintettel azon rendelkezésekre, amelyek az osztalékban részesülők adójóváírására vonatkoznak.”
The tax regime for dividends paid to parent companies established in France is governed by Article 216 of the Code général des impôts (the General Tax Code, the ‘CGI’), which, in the version applicable to this case, states:
A Franciaországban székhellyel rendelkező anyavállalatok számára kifizetett osztalék adóztatásának rendszerét a code général des impôts (általános adótörvénykönyv; a továbbiakban: CGI) 216. cikke szabályozza, amelynek az alapügyben alkalmazandó szövegváltozata előírja:
‘I. Net revenues from holdings giving entitlement to application of the tax regime for parent companies and referred to in Article 145 which are received by a parent company in the course of a financial year, may be deducted from the net total profits of that company, after deduction of a proportion of costs and expenses.
„(1) A 145. cikk szerinti anyavállalat-rendszer alkalmazására jogosultságot teremtő, az anyavállalat adott adóév során fennálló részesedéseiből szerzett nettó jövedelmet le lehet vonni az anyavállalat teljes nettó nyereségéből, a költségekre és terhekre eső rész levonásával.
The proportion of costs and expenses referred to in the first subparagraph is fixed in every case at 5% of the gross revenue from the holdings, including tax credits.
Az előző albekezdés szerinti költségekre és terhekre eső rész általánosan a részesedések teljes nettó nyereségének 5%-ában kerül rögzítésre, az adójóváírást is beleértve.
That proportion may not exceed, however, for each tax period, the total amount of the costs and expenses of any nature incurred by the holding company during that period.’
Ez a rész nem haladhatja meg az egyes adózási időszakokra számítva az ugyanazon időszakban a résztvevő társaságnál felmerült bármilyen jellegű összes költség és díj teljes összegét.”
Article 145 of the CGI states, in the version applicable to this case, that the tax regime for parent companies is applicable, inter alia, to companies subject to corporation tax at the normal rate which have holdings representing at least 5% of the capital of the issuing undertaking.
A CGI 145. cikkének az alapügy tényállására alkalmazandó szövegváltozata kifejti, hogy az anyavállalat-rendszer többek között azokra a társaságokra alkalmazandó, amelyek a szokásos társasági adókulcs hatálya alá tartoznak, és amelyek a kibocsátó társaság tőkéjének legalább 5%-át kitevő részesedéssel rendelkeznek.
Administrative circular No 4H1-00 of the Ministère de l’Économie des Finances et de l’Industrie of 31 January 2000 (Bulletin officiel des impôts of 16 February 2000) specifies, referring back to Administrative circular No 4H4-99 of 25 June 1999 (Bulletin officiel des impôts of 5 July 1999) of the same Ministry, the procedure for determining the proportion of costs and expenses referred to in Article 216 of the CGI.
A ministère Économie, des Finances et de l’Industrie (gazdasági, pénzügyi és ipari minisztérium) 2000. január 31-i 4H1-00. sz. utasítása (Bulletin officiel des impôts, 2000. február 16-i szám) visszautalva az ugyanazon minisztérium 1995. június 25-i 4H4-99. sz. utasítására (Bulletin officiel des impôts, 1999. július 5-i szám) kifejti a CGI 216. cikkében érintett költségekre és terhekre eső részre vonatkozó végrehajtási rendelkezéseket.
It is, in particular, stated that the tax credits in question ‘comprise both the tax credit (avoir fiscal) for income arising in France … and the foreign tax credit (crédit d’impôt étranger) for income from subsidiaries with their seat in a country with which France has a double taxation treaty’.
Ez az utasítás többek között megjelöli, hogy a kérdéses adójóváírások „vagy a francia eredetű jövedelemre vonatkozó avoir fiscalnak (osztalék után járó adójóváírásnak) […] vagy a Franciaországhoz adóügyi megállapodással kapcsolódó országban székhellyel rendelkező leányvállalatok jövedelmére vonatkozó adó -jóváírásnak felelnek meg”.
According to the Conseil d’État, the tax treaties concluded by France with other Member States provide that a tax credit is to be given to a parent company established in France on the distribution of profits by a subsidiary established in another Member State where that distribution of profits has been subject to a withholding tax levied by the other Member State. That tax credit is to be equal to the amount of the withholding tax thus deducted.
A Conseil d’État szerint a Franciaország által más tagállamokkal kötött nemzetközi egyezmények értelmében adójóváírást abban az esetben engedélyeznek a Franciaországban székhellyel rendelkező anyavállalat egy másik tagállamban székhellyel rendelkező leányvállalatának, ha a felosztott nyereségre ebben a tagállamban forrásadót vetnek ki.
Pursuant to Article 146(2) of the CGI, in the version applicable to this case, where the distribution by a parent company to its own shareholders of dividends which it has received leads to the application of the précompte mobilier (imputation tax) provided for in Article 223 sexies of the CGI, the tax credits applied to dividends paid in the last five years (but not outside that period) may be set off against the précomptemobilier.
A CGI 146. cikke (2) bekezdésének az alapügy tényállására alkalmazható változatában, a kapott osztaléknak az anyavállalat által a saját részvényesei részére történő kifizetése esetén az ugyanezen törvénykönyv 223. cikkének (6) bekezdése szerint adólevonás (précompte mobilier) alkalmazásának van helye, és az öt évnél nem régebben kapott osztalékra vonatkozó adójóváírások az adólevonásba beszámíthatók.
In addition, according to the Conseil d’État, pursuant to an administrative circular of the Ministère de l’Économie des Finances et de l’Industrie, those tax credits may also be set off against the withholding tax payable on the redistribution of dividends by the parent company to persons not resident for tax purposes, or not having their seat, in France.
Emellett a Conseil d’État szerint a ministère Économie, des Finances et de l’Industrie utasítása alapján az adójóváírások az abban az esetben fizetendő forrásadóba is beszámíthatók, ha az anyavállalat az osztalékot olyan személyek részére fizeti ki, akiknek vagy amelyeknek adójogi illetősége, illetve székhelye nem Franciaországban található.
The order for reference discloses that, pursuant to the tax regime for parent companies laid down in Article 216 of the CGI, BFCM deducted from its net total profits
Az előzetes döntéshozatalra utaló végzésből következik, hogy a CGI 216. cikkében előírt anyavállalatok adóztatásának rendszere alapján a BFCM a teljes nettó
2008 — CASE C-27/07 the dividends which it received from its subsidiaries, but had to add back to its tax base a proportion of costs and expenses determined in accordance with that article.
SZ. ÜGY nyereségéből levonta a leányvállalatai által a részére felosztott osztalékokat, de az adóalapjába vissza kellett illeszteni az említett cikknek megfelelően meghatározott költségekre és terhekre eső részt.
In the main proceedings, BFCM asks the Conseil d’État to annul Administrative circulars No 4H1-00 and No 4H4-99.
Az alapügyben a BFCM kéri, hogy a Conseil d’État semmisítse meg a fent említett 4H1-00. sz. és 4H4-99. sz. utasításokat.
BFCM maintains, in that regard, that the Administrative circulars are contrary to Article 4 of the directive, in so far as the proportion of costs and expenses, fixed at a flat rate of 5% of the total revenue from the holdings, includes tax credits paid pursuant to tax treaties concluded by the French Republic with other Member States, while the directive provides that the amount of the charges which may not be deducted from the taxable income of the parent company, when fixed at a flat rate, is limited to 5% only of the profits distributed by the subsidiary.
A BFCM ennek érdekében előterjeszti, hogy az említett utasítások ellentétesek az irányelv 4. cikkével amennyiben a költségekre és terhekre eső rész, amelyet átalányjelleggel a részesedések teljes nettó nyereségének 5%-ban rögzítettek, magában foglalja a Francia Köztársaság által más tagállamokkal kötött adóügyi egyezmények alapján fizetett adójóváírásokat, míg az irányelv előírja, hogy az anyavállalat adózás előtti eredményéből le nem vonható költségek, amennyiben azokat átalányjelleggel rögzítik, nem haladhatják meg a leányvállalat által felosztott nyereség 5%-át.