natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The hearing officer can neither know nor decide what grounds will be adopted by the College of Members of the Commission and has neither the power nor the right to decide alone on the interest which potentially exculpatory documents might have for the defence (Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above, paragraph 339).
A meghallgatási tisztviselő nem tudhatja, és nem is határozhat arról, hogy mi lesz a biztosok testülete által elfogadott indokolás, és nincs sem hatásköre, sem joga annak egyedül való eldöntésére, hogy a védelem számára mely potenciálisan mentő iratok lehetnek jelentősek (a fenti 70. pontban hivatkozott Atlantic Container Line és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 339. pontja).
In that context, Hoechst requests the Court to adopt measures of organisation of procedure consisting in ordering the Commission to put it and the Court in a position to consult, in their integral version, all the documents in the file, or otherwise in the Commission’s possession, showing the content of the contacts between Chisso’s lawyers and the Commission’s representatives between September 1998 and April 1999.
Ebben az összefüggésben a Hoechst azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság hozzon pervezető intézkedéseket, amelyek kötelezik a Bizottságot, hogy tegye a Hoechst és az Elsőfokú Bíróság számára lehetővé az aktában vagy más módon a Bizottság birtokában található valamennyi olyan irat teljes változatának tanulmányozását, amelyek lehetővé tennék a Chisso ügyvédei és a Bizottság képviselői között 1998 szeptembere és 1999 áprilisa között történt kapcsolatfelvételek tartalmának megismerését.
Furthermore, by way of measure of inquiry, Hoechst requests that the two Commission officials then responsible for the case be called as witnesses.
Egyébként a Hoechst bizonyításfelvétel címén kéri a Bizottság akkoriban az ügyért felelős két tisztviselőjének tanúként történő meghallgatását.
The refusal of access to a letter of 17 December 2002 from Chisso, together with the annexes thereto
A Chisso 2002. december 17-i leveléhez és annak mellékleteihez való hozzáférés megtagadásáról
Hoechst states that it has already claimed, before the adoption of the Decision, that a letter of 17 December 2002 from Chisso’s lawyers which was in the file but the content of which was almost entirely concealed ought to have been in an unconcealed form in the file.
A Hoechst kifejti, hogy már a határozat elfogadása előtt hivatkozott arra, hogy a Chisso ügyvédei által írt 2002. december 17-i levélnek, amely az akta iratai között szerepelt ugyan, de tartalmát szinte teljes egészében kitakarták, nem ilyen formában kellett volna szerepelnie az aktában.
Hoechst emphasised that the annexes to that letter, including a letter of 26 March 1999, which, according to the summary of its content, dealt with Chisso’s cooperation with the Commission, was of great interest for its defence.
A Hoechst hangsúlyozza, hogy e levél mellékletei – beleértve egy 1999. március 26-i levelet, amely a tartalmának kivonata alapján a Chissonak a Bizottsággal való együttműködésével kapcsolatos – nagy jelentőséggel bírnak a védelme szempontjából.
In so far as that document, as may be inferred from the file to which access was granted, related only to contents or to legal points relating to Chisso’s cooperation and to its assessment, Hoechst contends that there is no valid reason for precluding consultation of it.
Amennyiben ezen irat, amint a hozzáférhető aktából következtetni lehet rá, csak a Chisso együttműködése és annak értékelése tartalmára vagy azzal kapcsolatos jogi kérdésekre vonatkozik, a Hoechst úgy véli, hogy a betekintés megtagadásának nincs megalapozott indokolása.
Hoechst adds that Chisso’s letter might contain inculpatory evidence (for example, if Chisso accused the applicant of having been a leader of the cartel) and the Commission ought therefore to have given the applicant immediate access without any prompting.
A Hoechst hozzáfűzi, hogy a Chisso levele terhelő bizonyítékokat tartalmazhat (például amennyiben a Chisso azt állította, hogy a Hoechst a kartell egyik irányítója volt), és a Bizottságnak így azonnal és hivatalból hozzáférést kellett volna biztosítania.
Conversely, should there be any sign of discrimination such as the procedural irregularities on the part of the Commission noted above, Chisso’s letter might have an exculpatory effect.
Ellenkező esetben hátrányos megkülönböztetésre utaló jelek esetén, mint a Bizottság eljárásának már említett szabálytalanságai, a Chisso levele mentő hatással bírhatna.
In that case, the letter ought to have been transmitted when Hoechst requested it, at the latest.
Ebben az esetben e levelet legkésőbb a Hoechst kérelmére meg kellett volna küldeni ez utóbbi számára.
In that context, it is immaterial whether or not one of the parties to the procedure requested confidential treatment for the documents in question.
Ebben az összefüggésben nem bír jelentőséggel, hogy az eljárásban részt vevő felek egyike kérte-e a szóban forgó iratok bizalmas kezelését, vagy sem.
The Commission ought to examine of its own motion, and objectively, the confidential nature of the documents in its file.
A Bizottságnak hivatalból és objektívan kell vizsgálnia az aktája részét képező iratok bizalmas jellegét.
Hoechst submits in that regard that Article 21(2) of Regulation No 17 provides that the Commission can grant only valid requests for confidential treatment for business secrets.
A Hoechst kifejti e tekintetben, hogy a 17. rendelet 21. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a Bizottság csak indokolt esetben adhat helyt az üzleti titkok bizalmas kezelése iránti kérelmeknek.
Hoechst contends that only business data such as turnover or market shares in nonhistorical periods could have constituted a ground for concealing — and only in part — Chisso’s letter.
A Hoechst szerint csak az üzleti adatok, mint a nem múltbeli időszakokra vonatkozó üzleti forgalom vagy a piaci részesedések, indokolhatták volna – de csak részben – a Chisso levelének bizalmas kezelését.
Referring to Endemol v Commission, paragraph 70 above (paragraph 65), Hoechst submits that the protection of confidential information must be weighed up against the rights of defence of the addressees of the statement of objections.
A fenti 70. pontban hivatkozott Endemol kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 65. pontjára hivatkozva a Hoechst kiemeli, hogy a bizalmas információk védelmét a kifogásközlés címzettjeinek védelemhez való jogával együtt kell mérlegelni.
The addressees of the statement of objections should be in a position to determine, in full knowledge of the facts, whether the documents described are relevant for their defence (ICI v Commission, paragraph 70 above, paragraph 104).
A kifogásközlés címzettjei számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy az ügy ismeretében eldönthessék, hogy a leírt iratok jelentősek-e a védelmük szempontjából (a fenti 70. pontban hivatkozott ICI kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 104. pontja).
In the present case, Hoechst maintains that its opportunity to defend itself was restricted in so far as it was unable to clarify certain decisive procedural and factual points.
Jelen esetben a Hoechst úgy érvel, hogy a védekezésre való lehetőséget ez akadályozta, amennyiben nem tudott tisztázni bizonyos meghatározó kérdéseket az eljárással és a tényállással kapcsolatban.
In particular, in so far as Hoechst disputes the fact that Chisso was the first to supply decisive evidence, Chisso’s letter of 26 March 1999, which, as the summary shows, concerned the latter’s cooperation with the Commission, might have enabled conclusions to be drawn as to the content and date of the acts of such cooperation, in particular before 29 October 1998.
Különösen amennyiben a Hoechst azt a tényt vitatja, hogy a Chisso nyújtott először meghatározó bizonyítékokat, a Chisso 1999. március 26-i levele, amely – amint az összefoglalásából kitűnik – a Chissonak a Bizottsággal való együttműködésére vonatkozik, lehetővé tette volna következtetések levonását ezen együttműködés tartalmára és időpontjára nézve, különösen 1998. október 29-e előtt.
In that context, Hoechst requests the Court to adopt measures of organisation of procedure consisting in ordering the Commission to make available to the Court and to Hoechst Chisso’s lawyers’ letter of 17 December 2002 to the Commission, in the full version, together with the annexes.
Ebben az összefüggésben a Hoechst azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság hozzon pervezető intézkedéseket, amelyek kötelezik a Bizottságot, hogy bocsássa az Elsőfokú Bíróság és a Hoechst rendelkezésére a Chisso ügyvédei által 2002. december 17-én a Bizottságnak írt levelet, annak teljes változatában, mellékleteivel együtt.
Furthermore, by way of measure of inquiry, Hoechst requests that the two Commission officials then responsible for the case be called as witnesses.
Egyébként a Hoechst bizonyításfelvétel címén kéri a Bizottság akkoriban az ügyért felelős két tisztviselőjének – a Bizottságon keresztül történő – beidézését tanúként való meghallgatásuk céljából.
In its letter of 16 June 2006, in answer to a written question from the Court inviting it to submit further observations on the documents previously transmitted by the Commission, including, in particular, Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes thereto (see paragraph 34 above), Hoechst claims that certain evidence has been rejected and that a number of irregularities vitiated the administrative procedure.
2006. június 16-i levelében a Hoechst, az Elsőfokú Bíróság írásbeli kérdésére válaszul, amelyben az Elsőfokú Bíróság kiegészítő észrevételeinek benyújtására hívta fel a Hoechstöt a Bizottság által korábban benyújtott iratokat – köztük többek között a Chisso 2002. december 17-i levelét és annak mellékleteit (lásd a fenti 34. pontot) – illetően, a Hoechst arra hivatkozik, hogy bizonyos bizonyítékokat figyelmen kívül hagytak, és a közigazgatási eljárás során szabálytalanságokat követtek el.
As regards the evidence which it claims to have been rejected, first, Hoechst contends that the letter of 11 January 1999 from Chisso’s counsel to the Commission, which is now available for consultation for the first time, constitutes an exculpatory document.
A figyelmen kívül hagyott bizonyítékokat illetően a Hoechst először is úgy véli, hogy a Chisso jogi képviselői által 1999. január 11-én a Bizottságnak írt levél, amely dokumentumba való betekintésre most először volt lehetőség, mentő dokumentumnak tekinthető.
That letter shows that on 3 November 1998, or several days after Hoechst requested immunity, Chisso sought confirmation that no other undertaking had offered to cooperate with the Commission.
E levélből kitűnik, hogy 1998. november 3-án, azaz több nappal a Hoechst mentességi kérelmét követően, a Chisso arról próbált megerősítést szerezni, hogy őt megelőzően más vállalkozás nem ajánlotta fel az együttműködését.
That proves that on that date Chisso had not requested immunity from the Commission.
Ez azt támasztja alá, hogy ebben az időpontban a Chisso még nem nyújtott be mentességi kérelmet a Bizottsághoz.
HOECHST v COMMISSION element was not mentioned in the Decision and is of such a kind as to confirm that Hoechst had been the first undertaking to cooperate with the Commission.
A mentességi kérelem hiányát azonban nem lehet pótolni. Ezen tényre nincs hivatkozás a határozatban, és azt támasztja alá, hogy a Hoechst volt az első vállalkozás, amely együttműködött a Bizottsággal.
Second, Hoechst maintains that Chisso’s letter to the Commission of 26 March 1999 is also an exculpatory document.
Másodszor a Hoechst úgy véli, hogy a Chisso által a Bizottságnak 1999. március 26-én írt levél szintén mentő dokumentumnak minősül.
According to Hoechst, that letter shows that, at the time when it was sent, the written statements which the Commission had requested from Chisso had still not been submitted.
A Hoechst szerint e levél alátámasztja, hogy a küldésének idején a Bizottság által kért írásbeli nyilatkozatokat a Chisso még nem nyújtotta be.
First of all, Hoechst observes, in that regard, that Chisso was informally granted extra time, for which there is no provision in the 1996 Leniency Notice.
A Hoechst e tekintetben először is kifejti, hogy a Chisso hallgatólagosan további határidőket kapott, amiről nem rendelkezik az 1996. évi engedékenységi közlemény.
Next, if certain documents were still missing on 26 March 1999, it is impossible to consider, contrary to what is stated at recital 458 to the Decision, that the Commission had proof of the existence of the cartel on the basis of the cooperation provided by Chisso.
Továbbá, amennyiben még hiányoztak iratok 1999. március 26-án, nem lehet – a határozat (458) preambulumbekezdésében leírtakkal ellentétben – úgy tekinteni, hogy a Bizottság a Chisso együttműködése alapján bizonyítékokkal rendelkezett a kartell fennállását illetően.
The Commission therefore gave unlawful commitments to Chisso and also adhered to them by subsequently granting Chisso immunity from a fine.
A Bizottság tehát jogellenes ígéreteket tett a Chissonak, és ezeket meg is tartotta, amikor utólag mentesítette a bírság alól.
Hoechst also observes that it provided the Commission with documentary evidence on 19 March 1999, even though its personnel still faced the risk of criminal proceedings in the United States and though the 1996 Leniency Notice required only evidence of the existence of the cartel, which Hoechst provided as early as 29 October 1998.
A Hoechst emlékeztet arra továbbá, hogy 1999. március 19-én irati bizonyítékokat szolgáltatott a Bizottságnak, amikor pedig még az alkalmazottait büntetőjogi eljárás fenyegette az Egyesült Államokban, és amikor az 1996. évi engedékenységi közlemény csak a kartell fennállásának bizonyítását követelte meg, amit a Hoechst 1998. október 29-én már megtett.
As regards the irregularities which are alleged to vitiate the administrative procedure, Hoechst emphasises that the Commission, at recital 461 to the Decision, refused to accept that the applicant had been the first to cooperate, on the ground that it had documents without producing them, when it was agreed that, in view of the proceedings pending in the United States, Hoechst could provide those documents at a later stage.
A közigazgatási eljárás során elkövetett szabálytalanságokat illetően a Hoechst kiemeli, hogy a Bizottság a határozat (461) preambulumbekezdésében nem ismerte el, hogy a Hoechst volt az első együttműködő vállalkozás, azzal az indokkal, hogy rendelkezett olyan iratokkal, amelyeket nem nyújtott be, míg az volt a megállapodás, hogy az Egyesült Államokban függőben lévő eljárásra tekintettel a Hoechst későbbi szakaszban is benyújthatja ezen iratokat.
At the same time, as shown by the letter of 26 March 1999, the Commission clearly allowed Chisso ‘extra time’ to submit documents.
Ugyanakkor, amint azt az 1999. március 26-i levél is alátámasztja, a Bizottság nyilvánvalóan „további határidőket” biztosított a Chissonak az iratok benyújtását illetően.
Furthermore, the documents produced by Chisso in April 1999 could have been provided earlier.
Egyébként a Chisso által 1999 áprilisában benyújtott iratokat ez utóbbi korábban is be tudta volna nyújtani.
Accordingly, Chisso’s cooperation should have been rejected on the same grounds as those used against Hoechst.
Ennélfogva a Chisso együttműködését ugyanazokkal az indokokkal el kellett volna utasítani, mint amelyekre a Bizottság a Hoechsttel szemben hivatkozott.
In fact, no lack of cooperation was alleged on Chisso’s part in spite of a strictly comparable situation.
A Chissonak azonban semmilyen együttműködési hiányosságot nem rótt fel a Bizottság, a szigorúan összehasonlítható helyzet ellenére sem.
That constitutes unequal treatment to the detriment of Hoechst.
Ez a Hoechst hátrányosan érintő egyenlőtlen bánásmód.
The request to carry out further investigations
Az újabb vizsgálatok végrehajtására irányuló kérelemről
Hoechst states that, in its letter of 22 January 2003 to the hearing officer, it had requested that further investigations be carried out at the Commission’s premises in the form of questioning of witnesses.
A Hoechst kifejti, hogy a meghallgatási tisztviselőnek 2003. január 22-én küldött levelében kérte, hogy további vizsgálatokat folytassanak a Bizottságnál tanúk meghallgatása révén.
Although that request was not refused by either the hearing officer or the Commission, no action was taken, since the requested investigation was clearly not carried out.
E kérelemnek, anélkül, hogy azt a meghallgatási tisztviselő vagy a Bizottság elutasította volna, semmilyen következménye nem lett, a kért vizsgálatot a jelek szerint nem hajtották végre.
In so far as that investigation was decisive for the content of the Decision, for the reasons set out in the present plea, the Commission has breached the principle of sound administration.
Amennyiben e vizsgálat meghatározó lett volna a határozat tartalmát illetően, a jelen jogalapban kifejtett okok miatt a Bizottság megsértette volna a gondos ügyintézés elvét.
HOECHST v COMMISSION b) Arguments of the Commission
HOECHST KONTRA BIZOTTSÁG b) A Bizottság érvei
The refusal to grant access to certain documents
Bizonyos iratokhoz való hozzáférés megtagadásáról
The Commission emphasises that Hoechst does not deny that access to certain documents may in principle be refused when they are internal documents or contain business secrets.
A Bizottság kiemeli, hogy a Hoechst nem vitatja, hogy bizonyos iratokhoz való hozzáférés főszabályként megtagadható, amennyiben ezen iratok belső használatra készültek, illetve üzleti titkokat tartalmaznak.
In that context, first, the Commission states that the hearing officer paid ‘particular attention’ to her findings in the draft decision, concerning the question of the benefit of favourable treatment with respect to the fine.
Ebben az összefüggésben először is a Bizottság kifejti, hogy a meghallgatási tisztviselő „különös figyelmet szentelt” a határozattervezetben megfogalmazott, a bírságot illetően kedvező bánásmódban részesüléssel kapcsolatos következtetéseknek.
The hearing officer ‘moreover’ examined the Commission’s internal notes before stating that she was convinced that ‘the acts of the Commission’s services vis-à-vis the parties [had] not had any influence on the outcome of the procedure from that point of view’.
Megvizsgálta „ezenkívül” a Bizottság belső feljegyzéseit is, mielőtt úgy nyilatkozott volna, hogy e tekintetben „a Bizottság szolgálatainak a felekkel szembeni lépései nem befolyásolták az ügy kimenetelét”.
Second, the Commission asserts that the first decisive evidence of the existence of the cartel was provided by Chisso at the meeting of 13 November 1998.
Másodszor, a Bizottság megjegyzi, hogy a kartell létezését alátámasztó első meghatározó bizonyítékokat a Chisso szolgáltatta az 1998. november 13-i találkozó alkalmával.
The decision as to which undertaking was the first to supply decisive evidence to the Commission was taken solely on the basis of the documents produced by the undertakings, to which the parties had access.
Annak meghatározására, hogy mely vállalkozás szolgáltatott először meghatározó bizonyítékokat a Bizottság számára, kizárólag a vállalkozások által benyújtott azon iratok alapján kerül sor, amelyekhez a felek hozzáférhettek.
Accordingly, the warning promised to Chisso at the meeting of 13 November 1998 cannot logically have influenced the decision as to which undertaking was the first to cooperate.
Ennélfogva a Chissonak az 1998. november 13-i találkozó során ígért figyelmeztetés logikusan nem befolyásolhatta annak meghatározását, hogy melyik vállalkozás működött először együtt.
It follows at the same time that the criticisms concerning the conduct of the procedure after that date could not be of the slightest importance in that regard.
Ebből egyidejűleg az is következik, hogy az eljárás ezen időpont utáni lefolyását érintő kifogások teljesen irrelevánsak e tekintetben.
That also applies to the complaints relating to the refusal to grant access to Chisso’s letter of 17 December 2002 and the annexes thereto.
Ugyanez igaz a Chisso 2002. december 17-i leveléhez és annak mellékleteihez való hozzáférés megtagadásával kapcsolatos kifogásokra.
Nor, third, has Hoechst succeeded in casting serious doubts on the objectivity of the Commission’s conduct of the procedure that might justify wider access to its internal documents.
Harmadszor, a Hoechst nem tudott olyan komoly kételyeket ébreszteni az eljárás Bizottság általi lefolytatásának objektivitását illetően, amelyek igazolnák a belső iratokhoz való széles körű hozzáférést.
The Commission submits, in that regard, that the opportunity given to Chisso on 9 December 1998 to submit oral observations served only to explain the written evidence submitted on 13 November 1998.
A Bizottság e tekintetben kifejti, hogy a Chisso számára az észrevételei szóbeli előterjesztését illetően 1998. december 9-én ajánlott lehetőség kizárólag az 1998. november 13-án benyújtott írásbeli bizonyítékok kifejtésére szolgált.
On the other hand, the meeting proposed by Hoechst by telephone on 5 March 1999 was intended to substitute oral testimony for existing written evidence.
Ugyanakkor a Hoechst számára 1999. március 15-én telefonon ajánlott találkozó a meglévő írásbeli bizonyítékok szóbeli vallomással való helyettesítésére szolgált volna.
As regards the ‘refusal’ to agree to the meeting proposed by Hoechst, the Commission suggests that what it did was more in the nature of a general reference to the conditions of the application of the 1996 Leniency Notice than a definitive refusal of any new contact with Hoechst.
A Hoechst által ajánlott találkozó „elutasítását” illetően a Bizottság megjegyzi, hogy az ő részéről ez sokkal inkább az 1996. évi engedékenységi közlemény alkalmazásának feltételeire történő általános emlékeztetés volt, mintsem a Hoechsttel való bármiféle újabb kapcsolat végleges elutasítása.
The Commission also states that its position was based on a provisional assessment, first, of Hoechst’s willingness to cooperate, in view of the fact that of Hoechst was not prepared to cooperate fully before the outcome of the criminal and civil proceedings in the United States, and, second, of the probative value of the information thus far sent to the Commission by Hoechst.
A Bizottság kifejti továbbá, hogy az álláspontja egyrészt a Hoechst együttműködési szándékának – aki nem kívánt teljesen együttműködni az Egyesült Államokban függőben lévő büntetőjogi és polgári jogi eljárások lezárulta előtt –, másrészt az ezen időpontig a Hoechst által a Bizottság számára szolgáltatott információk bizonyító erejének az ideiglenes értékelésén alapult.
As Hoechst did not state that it was prepared, at the time of the requested meeting, to cooperate fully with the Commission and to give information of a different nature from that which it had already supplied, it would have made no sense, either for the Commission or for Hoechst, to arrange a new meeting.
Mivel a Hoechst nem jelentette be, hogy a kért találkozó idején kész teljesen együttműködni a Bizottsággal, és az addig szolgáltatottaktól eltérő jellegű információkat nyújtani, nem lett volna értelme – sem a Bizottság, sem a Hoechst számára – egy újabb találkozó szervezésének.
As regards the fact that the Commission actively invited Chisso to meetings and arranged such meetings, the Commission states that by its telephone call it was merely reacting to an initiative by Chisso.
Azon tényt illetően, hogy a Bizottság tevőlegesen találkozókra hívta a Chissot, és megszervezte e találkozókat, a Bizottság kifejti, hogy telefonhívásával pusztán a Chisso kezdeményezésére válaszolt.
It was agreed at the meeting of 29 September 1998 that the lawyers would take the initiative for a new meeting with the Commission within two weeks.
Az 1998. szeptember 29-i találkozó során megállapodtak, hogy az ügyvédek két héten belül újabb találkozót kezdeményeznek a Bizottsággal.
As they did not do so within the agreed period, the Commission resumed contact in order to ascertain whether the lawyers still desired a meeting.
Mivel az előbbiek nem jelentkeztek a megállapodás szerinti határidőn belül, a Bizottság újra felvette velük a kapcsolatot, annak ellenőrzése végett, hogy az ügyvédek kívánnak-e még találkozni a Bizottsággal.