natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On a recommendation from the Commission, the Council found that an excessive deficit existed in both those States. It therefore adopted two recommendations asking them to reduce their deficits and setting a deadline for the adoption of corrective measures (on the basis of Article 104(7) EC).
A Jaeger-ügyben kialakított ítélkezési gyakorlatát követve a Bíróság – azonosnak értékelve az orvosok ügyeletét és a mentőápolók készenlétét – kimondta, hogy ezeket az időszakokat a maximális napi és heti munkaidő meghatározásakor teljes egészükben figyelembekellvenni.Pontosította, hogy az átlagos heti munkaidőnek a túlórát is magában foglaló 48 órában történő maximálása – mint a munkavállalók biztonságának és egészségének védelmét biztosító minimális előírás – a közösségi szociális jog olyan szabályának minősül, amely különös jelentősége okán valamennyi munkavállalót megillet.
After those periods had expired, the Commission recommended to the Council that it adopt decisions establishing that neither France nor Germany had taken adequate measures to reduce their deficit in response to the Council’s recommendations.
Következésképpen a mentőápolók készenlétével kapcsolatos olyan nemzeti szabályozás, amely – adott esetben kollektív szerződés vagy azon alapuló vállalati megállapodás alapján – megengedi az irányelv által meghatározott 48 órás maximális heti munkaidő túllépését, összeegyeztethetetlen a 93/104 irányelv követelményeivel.
The Commission thus requested the Council to give the two Member States concerned notice to take measures to reduce their deficit (Article 104(9) EC).
Végül a Bíróság megállapította, hogy a 93/104 irányelv a maximális heti munkaidővel kapcsolatban a közvetlen hatályhoz szükséges valamennyi feltételt kielégíti, mivel tartalmi szempontból feltétel nélküli és kielégítően pontos.
However, on 25 November 2003 the Council, unable to achieve the majority required for taking that decision, merely adopted conclusions in which it decided to hold the excessive deficit procedures in abeyance and declared itself ready to take a decision under Article 104(9) EC should it appear that the relevant Member State was not complying with the commitments entered into by it.
Még ha igaz is, hogy irányelv önmagában nem teremthet magánszemélyre vonatkozó kötelezettséget, és így nem is hozható fel magánszeméllyel szemben, a Bíróság mindenesetre emlékeztetett a nemzeti jog közösségi jognak megfelelő értelmezése elvére, és kimondta, hogy amikor a tagállami bíróság – kizárólag magánszemélyek közötti jogvita esetén – a valamely irányelv által meghatározott kötelezettségek nemzeti jogba való átültetésére hozott rendelkezéseket alkalmazza, a nemzeti jogrend valamennyi szabályát köteles figyelembevenni,és köteles azt – amennyire csak lehetséges – az irányelv szövegének és céljának fényében értelmezni úgy, hogy ezen irányelv céljával összhangban levő eredményre jusson.
Faced with what it considered to be a breach of the Treaty rules, in January 2004 the Commission brought an action challenging both the Council’s failure to adopt a decision and its conclusions.
Az említett elv jelen ügyre való alkalmazásának következményeként a kérdést előterjesztő bíróságnak hatáskörén belül mindent meg kell tennie, hogy megakadályozza a 48 órában meghatározott maximális heti munkaidő túllépését.
It held that failure by the Council to adopt acts provided for in Article 104(8) and (9) EC that are recommended by the Commission cannot be regarded as giving rise to acts open to challenge for the purposes of Article 230 EC.
A C-27/04. sz. Bizottság kontra Tanács ügyben (2004. július 13-i ítélet, EBHT 2004., I-6649.o.) a Bíróságnak a stabilitási paktum végrehajtásával kapcsolatos kérdésekkel kellett foglalkoznia.
Where the Commission recommends to the Council that it adopt decisions under Article 104(8) and (9) EC and the required majority is not achieved within the Council, no decision is taken for the purpose of those provisions.
Emlékeztetünk rá, hogy a Gazdasági és Monetáris Unió teljes befejezésére törekedve az Amszterdami Európai Tanács 1997 júniusában elfogadta a Stabilitási és Növekedési Paktumról szóló állásfoglalást, amelynek célja az volt, hogy megelőzze a túlzott hiány kialakulását, és az eurozónában biztosítsa a közpénzügyek egészséges intézését.
The Court added as an incidental point that ‘… if the Council does not adopt formal instruments recommended by the Commission pursuant to Article 104(8) and (9) EC, the latter can have recourse to the legal remedy provided for by Article 232 EC, in compliance with the conditions prescribed therein’ (paragraph 35).
2003-ban ennek keretében indult túlzott hiány esetén követendő eljárás Franciaország, valamint a Németországi Szövetségi Köztársaság ellen.
On the other hand, the action was declared admissible in so far as it was directed against the Council’s conclusions.
A Tanács a Bizottság ajánlása alapján megállapította, hogy e két tagállamban túlzott hiány áll fenn.
The Court stated that the Council had rendered any decision to be taken under Article 104(9) EC conditional on an assessment which would no longer have the content of the recommendations adopted under Article 104(7) EC as its frame of reference, but the unilateral commitments of the Member State concerned.
A Tanács így két ajánlást fogadott el, és felszólította a tagállamokat, hogy csökkentsék ezt a hiányt, továbbá határidőt tűzött ki a korrekciós intézkedések meghozatalára (az EK 104. cikk (7) bekezdése alapján).
The Court then held that the Council had not complied with procedural rules.
E határidők leteltét követően a
Court of Justice adopted by the Council under Article 104(7) EC, it constituted a breach of Article 104(7) and (13) EC, that is to say a breach of the Commission’s right of initiative and of the voting rules.
A Bizottság így arra kérte a Tanácsot, hogy szólítsa fel a két érintett tagállamot a hiány csökkentésére irányuló intézkedések meghozatalára (EK 104. cikk (9) bekezdése).
The Court stated that ‘… it follows from the wording and the broad logic of the system established by the Treaty that the Council cannot break free from the rules laid down by Article 104 EC and those which it set for itself in Regulation No 1467/97.
A Tanács, amely képtelen volt az említett határozat meghozatalához szükséges többséget megszerezni, 2003. november 25-én csak következtetéseket tudott elfogadni, amelyekben a túlzott hiány esetén követendő eljárások felfüggesztéséről határozott, és kijelentette, hogy kész az EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti határozat meghozatalára, ha úgy tűnik, hogy az érintett tagállam az általa tett kötelezettségvállalásokat nem tartja tiszteletben.
Thus, it cannot have recourse to an alternative procedure, for example in order to adopt a measure which would not be the very decision envisaged at a given stage or which would be adopted in conditions different from those required by the applicable provisions.’
A Bizottság a Szerződés megsértésének tekintett magatartásokkal szemben 2004 januárjában keresetet nyújtott be, amely a Tanács határozathozatalra vonatkozó mulasztásának megállapítására, illetve a következtetésekre irányult.
In Case C-19/03 Verbraucher-Zentrale Hamburg (judgment of 14 September 2004, not yet published in the ECR), the Landgericht München (Regional Court, Munich) submitted a reference for a preliminary ruling on the interpretation of Regulation No 1103/97 17 to the Court of Justice in proceedings between a Germany association responsible for the taking of legal action with regard to breach of consumer protection laws (the Verbraucher-Zentrale) and O2, an undertaking which operates a mobile telephone network.
Mivel a Tanács nem tudta meghozni a Bizottság által ajánlott határozatot, a Bíróság elfogadhatatlannak nyilvánította a keresetetet. A Bíróság kimondta, hogy az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti, a Bizottság ajánlotta jogi aktusok Tanács általi elfogadásának elmaradása nem eredményez az EK 230. cikk értelmében vett megtámadható aktusokat.
The case involved determining whether the method applied by O2 for converting into euros amounts hitherto expressed in deutschmarks was compatible with that regulation.
Amikor a Bizottság azt ajánlotta a Tanácsnak, hogy hozza meg az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti határozatokat, és a Tanácsban az előírt többség nincs meg, akkor semmilyen – e rendelkezések szerinti – határozat elfogadására nem került sor.
O2 converted the price per minute of its various tariffs by rounding them to the nearest cent, and in fact rounded the relevant tariff up to the nearest cent.
A Bíróság mellesleg hozzáfűzte, hogy „(…) ha a Tanács nem fogadja el azokat az alakszerű határozatokat, amelyeket a Bizottság az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerint ajánl, akkor ez utóbbi számára rendelkezésre áll az EK 232. cikk szerinti keresetindítási jog – az ott meghatározott feltételek mellett” (35. pont).
Article 5 of Regulation No 1103/97 states that ‘monetary amounts to be paid or accounted for when a rounding takes place after a conversion into the euro unit … shall be rounded up or down to the nearest cent’.
A Bíróság ellenben elfogadhatónak nyilvánította a Tanács következtetéseivel szemben indított keresetet. A Tanács következtetései joghatás előidézésére irányulnak, legalábbis annyiban, hogy felfüggesztik a túlzott hiány esetén követendő – már folyamatban lévő – eljárást, és módosítják a Tanács által korábban az EK 104. cikk (7) bekezdése alapján elfogadott ajánlásokat.
The Court had to decide first whether a tariff, such as the per-minute price at which O2 invoiced its customers’ telephone calls, is a monetary amount to be paid or accounted for within the meaning of the first sentence of Article 5 of Regulation No 1103/97 or whether it is only the final sum for which the consumer is actually invoiced which may constitute such an amount.
A Bíróság megállapította, hogy Tanács így az EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti felszólító határozat esetleges meghozatalát olyan értékelésnek rendelte alá, amely már nem az e rendelkezés (7) bekezdése szerinti ajánlások tartalmán, hanem az érintett tagállam egyoldalú kötelezettségvállalásán alapul.
Since Community law does not define those concepts, the Court had recourse to the teleological method of interpretation and thus concerned itself with the aims of the measure in question.
A Bíróság ezután úgy határozott, hogy a Tanács megsértette az eljárási szabályokat.
Two general principles of law are identifiable in Regulation No 1103/97: the need to protect citizens’ legal certainty at the time of transition to the euro and the correlative requirement that the continuity of contracts and other legal instruments should not be affected, these principles sharing a general objective pursued when introducing the new single currency, namely that the transition to the euro should be neutral for citizens and undertakings.
Az EK 104. cikk (7) bekezdése alapján a Tanács által elfogadott ajánlásokat módosító, következtetésekbe foglalt határozat a 104. cikk (7) és (13) bekezdése – azaz a Bizottság kezdeményezési joga és a szavazás módjai – megsértésének minősül.
As the 12th recital in the preamble to the regulation suggests, that objective requires that ‘a high degree of accuracy in conversion operations’ be achieved.
A Bíróság álláspontja szerint „(…) a Szerződés megfogalmazásából és az általa bevezetett rendszer belső logikájából következik, hogy a Tanács nem hagyhatja figyelmenkívül az EK 104. cikk és az általa elfogadott 1467/97 rendelet előírásait.
Having regard to those objectives, the Court interpreted Regulation No 1103/97 restrictively and ruled that ‘a tariff, such as the per-minute price at issue in the main proceedings, does not constitute a monetary amount to be paid or accounted for within
Tehát nem folytathat le más eljárást, például az eljárás egy adott szakaszában előírt határozattól eltérő jogi aktus meghozatala, illetve e jogi aktusnak a vonatkozó rendelkezésektől eltérő feltételekkel történő meghozatala érdekében” (81. pont).
Council Regulation (EC) No 1103/97 of 17 June 1997 on certain provisions relating to the introduction of the euro (OJ 1997 L 162, p. 1).
Verbraucher-Zentrale Hamburg ügyben (2004. szeptember 14-én hozott ítélet, az EBHT-ban még nem tették közzé) a fogyasztóvédelmi törvényt sértő magatartások elleni fellépéssel megbízott német szervezet (Verbraucher-Zentrale) és a
Proceedings the meaning of the first sentence of Article 5 of … Regulation … No 1103/97 … and thus is not to be rounded in every case to the nearest cent. …’ (paragraph 1 of the operative part).
München az 1103/97 rendelet17 értelmezése érdekében terjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelemet a Bíróság elé.
Second, the question then arose as to whether Regulation No 1103/97, in particular the first sentence of Article 5, must be taken to preclude the rounding to the nearest cent of amounts other than those which must be paid or accounted for.
A fent hivatkozott rendelet 5. cikke értelmében „ha az euróra történő átváltásnál (…) kerekítés történik, a fizetendő vagy elszámolandó pénzösszegeket a legközelebbi centre felfelé vagy lefelé kell kerekíteni”.
While the Court held that it is not fundamentally precluded, this is, however, only ‘… provided that that rounding practice is consistent with the principle of continuity of contracts … and with the objective … that the transition to the euro should be neutral; in other words, provided that the rounding practice does not affect contractual obligations entered into by economic agents, including consumers, and that it does not have a real impact on the price actually to be paid’ (paragraph 2 of the operative part).
A Bíróságnak először meg kellett határoznia, hogy az 1103/97 rendelet 5. cikkének első mondata értelmében vajon a díjszabás – mint például az a percdíj, amelyet az O2 ügyfeleinek a telefonbeszélgetésekért kiszámláz – fizetendő vagy elszámolandó pénzösszeget képez, vagy csak a fogyasztónak ténylegesen kiszámlázott végső összeg minősülhet ilyen összegnek.
In the case in point, the Court stated that the conversion in question is ‘liable to have a real impact on the price actually borne by consumers’ (paragraph 54).
Mivel a közösségi jog nem határozza meg ezeket a fogalmakat, a Bíróságnak a teleologikus értelmezést kellett alkalmaznia, ezért a tárgybeli jogi aktus céljait vette figyelembe.
It did not take this interpretation beyond that point, leaving it to the national court to ascertain whether there had been a ‘real impact on prices’.
A kérdés ezt követően az volt, hogy az 1103/97 rendeletet, különösen 5. cikkének első mondatát úgy kell-e értelmezni, hogy az a fizetendő és elszámolandó összegeken kívüli összegek esetében tiltja a legközelebbi centre történő kerekítést.
A. Tizzano, Advocate General; N. Colneric, Judge; D. Ruiz-Jarabo Colomer, Advocate General; J.-P. Puissochet, Judge; A.M. La Pergola, Judge; P. Léger, Advocate General; R. Schintgen, Judge, S. von Bahr, Judge; J.N. Cunha Rodrigues, Judge.
Tevékenység kötelezettségeket, és nincs gyakorlati kihatása a ténylegesen fizetendő árra” (rendelkező rész 2. pontja).
G. Arestis, Judge; P. Kuˉris, Judge; K. Schiemann, Judge; J. Kokott, Advocate General; C. Stix-Hackl, Advocate General; L.M. Poiares P. Maduro, Advocate General; J. Makarczyk, Judge; E. Juhász, Judge.
Jelen ügyben a Bíróság megállapította, hogy az eljárás tárgyát képező átváltás „alkalmas arra, hogy valós befolyással legyen a fogyasztó által ténylegesen fizetettárakra” (54. pont).
A. Ó Caoimh, Judge; U. Lõhmus, Judge; J. Malenovský, Judge; M. Ilešicˇ, Judge; J. Klucˇka, Judge; E. Levits, Judge; R. Grass, Registrar.
A Bíróság, miután a nemzeti bíróra bízta az „árakra gyakorolt tényleges hatás” értékelését, nem bocsátkozott további értelmezésekbe.
Members
Összetétel
Members of the Court of Justice
B — A Bíróság összetétele
Born 1948; graduated in law from the Free University, Berlin (1970); awarded doctorate in constitutional and administrative law at Hamburg University (1973); Assistant Professor at Hamburg University (197277); Professor of Public Law at Bielefeld University (1978); Professor of Public Law at the University of Thessaloniki (1982); Minister of Internal Affairs (1989 and 1996); Member of the Administrative Board of the University of Crete (1983-87); Director of the Centre for International and European Economic Law, Thessaloniki (from 1997); President of the Greek Association for European Law (1992-94); Member of the Greek National Research Committee (1993-95); Member of the Higher Selection Board for Greek Civil Servants (199496); Member of the Academic Council of the Academy of European Law, Trier (from 1995); Member of the Administrative Board of the Greek National Judges’ College (1995-96); Member of the Scientific Committee of the Ministry of Foreign Affairs (1997-99); President of the Greek Economic and Social Council in 1998; Judge at the Court of Justice since 8 June 1999; President of the Court of Justice since 7 October 2003.
C. Gulmann bíró; A. Borg Barthet tanácselnök; R. Silva de Lapuerta tanácselnök; A. Rosas és P. Jann tanácselnökök; V. Skouris, a Bíróság elnöke; C. W. A. Timmermans tanácselnök; L. A. Geelhoed első főtanácsnok; K. Lenaerts tanácselnök; F. G. Jacobs főtanácsnok.
Born 1939; Barrister; Queen’s Counsel; Official in the Secretariat of the European Commission of Human Rights; Legal Secretary to Advocate General J.-P. Warner; Professor of European Law, University of London; Director, Centre of European Law, King’s College London; Author of several works on European law; Advocate General at the Court of Justice since 7 October 1988.
A. Tizzano főtanácsnok; N. Colneric bíró; D. Ruiz-Jarabo Colomer főtanácsnok; J.-P. Puissochet és A. M. La Pergola bírák; P. Léger főtanácsnok; R. Schintgen, S. von Bahr és J. N. Cunha Rodrigues bírák.
Born 1938; A member of the judiciary serving at the Ministry of Justice (1966-70); Head of, and subsequently Technical Adviser at, the Private Office of the Minister for Living Standards in 1976; Technical Adviser at the Private Office of the Minister for Justice (1976-78); Deputy Director of Criminal Affairs and Reprieves at the Ministry of Justice (1978-83); Senior Member of the Court of Appeal, Paris (198386); Deputy Director of the Private Office of the Minister for Justice (1986); President of the Regional Court at Bobigny (1986-93); Head of the Private Office of the Minister for Justice, and Advocate General at the Court of Appeal, Paris (1993-94); Associate Professor at René Descartes University (Paris V) (1988-93); Advocate General at the Court of Justice since 7 October 1994.
Vassilios Skouris Született 1948-ban; jogi diplomát szerez a Berlini Szabadegyetemen (1970); alkotmányjogi és közigazgatási jogi doktorátus a Hamburgi Egyetemen (1973); akkreditált egyetemi tanár a Hamburgi Egyetemen (1972–1977); a Bielefeldi Egyetemen a közjog egyetemi tanára (1978); a Theszalonίki Egyetemen a közjog egyetemi tanára (1982); belügyminiszter (1989 és 1996 között); a Krétai Egyetem Egyetemi Tanácsának tagja (1983–1987); a Theszalonίki Egyetemen a Nemzetközi és Európai Gazdasági Jogi Központ igazgatója (1997től); a görög Egyesület az európai jogért elnöke (1992–1994); a görög Nemzeti Kutatási Bizottság tagja (1993–1995); a görög tisztviselők kiválasztását felügyelő legfőbb bizottság tagja (1994–1996); a Trieri Európai Jogi Akadémia Tudományos Tanácsának tagja (1995-től); a Görög Országos Bíró és Ügyészképző Intézet igazgató tanácsának tagja (1995–1996); a Külügyminisztérium Tudományos Tanácsának tagja (1997–1999); a Görög Gazdasági és Szociális Tanács elnöke 1998-ban; 1999. június 8-tól a Bíróság bírája; 2003. október 7-től a Bíróság elnöke.
Born 1935; Doctor of Law of the University of Vienna (1957); appointed Judge and assigned to the Federal Ministry of Justice (1961); Judge in press matters at the Straf-Bezirksgericht, Vienna (1963-66); spokesman of the Federal Ministry of Justice (1966-70) and subsequently appointed to the international affairs department of that Ministry; Adviser to the Justice Committee and spokesman at the Parliament (1973-78); appointed as Member of the Constitutional Court (1978); permanent Judge-Rapporteur at that court until the end of 1994; Judge at the Court of Justice since 19 January 1995.
Született 1939-ben; barrister; Queen’s Counsel; tisztviselő az Emberi Jogok Európai Bizottságának titkárságán; jogi referens J. P. Warner főtanácsnoknál; az európai jog professzora a Londoni Egyetemen; a King’s College Center of European Law (London) igazgatója; több európai jogi kiadvány szerzője; 1988. október 7-től főtanácsnok a Bíróságon.
Born 1949; Judge at the Consejo General del Poder Judicial (General Council of the Judiciary); Professor; Head of the Private Office of the President of the Consejo General del Poder Judicial; ad hoc Judge to the European Court of Human Rights; Judge at the Tribunal Supremo (Supreme Court) from 1996; Advocate General at the Court of Justice since 19 January 1995.
Született 1942-ben; tisztviselő az Igazságügyi Minisztériumban; jogi referens Max Sørensen bíró mellett; a nemzetközi közjog tanára és dékán a Koppenhágai Egyetem Állam- és Jogtudományi Karán; ügyvéd; több választottbíróság tagja és elnöke; a közigazgatási fellebbviteli bíróság tagja; 1991. október 7-től 1994. október 6-ig főtanácsnok a Bíróságon; 1994 október 7-től a Bíróság bírája.
Born 1939; General Administrator at the Ministry of Labour; President of the Economic and Social Council; Director of the Société nationale de crédit et d’investissement and of the Société européenne des satellites; Government Representative on the European Social Fund Committee, the Advisory Committee on Freedom of Movement for Workers and the Administrative Board of the European Foundation for the Improvement of Living and Working Conditions; Judge at the Court of First Instance from 25 September 1989 to 11 July 1996; Judge at the Court of Justice since 12 July 1996.
Született 1934-ben; advocate (Skócia); Queen’s Counsel (Skócia); a Faculty of Advocates titkára, majd kincstárnoka; az Európai Közösségek Ügyvédi Kamarái Tanácsának elnöke; a Salvesen Professor of European Institutions és az Edinburgh-i Egyetem Európai Intézetének igazgatója; a House of Lords Select Committee on the European Communities különleges tanácsosa; a londoni Gray’s Inn tiszteletbeli rangidős tagja (honorary bencher); 1989. szeptember 25től 1992. március 9-ig az Elsőfokú Bíróság bírája; 1992. március 10-től 2004. január 7-ig a Bíróság bírája.
Born 1945; Called to the Bar of Ireland (1972); Legal Advisor, Patent and Trade Mark Agents (1973-79); Barrister (1979-95) and Senior Counsel (1995-98) of the Bar of Ireland; member of the Bar of England and Wales; Judge of the High Court in Ireland (1998); Lecturer in Legal Systems and Methods and ‘Averil Deverell’ Lecturer in Commercial Law, Trinity College, Dublin; Bencher of the Honourable Society of King’s Inns; Judge at the Court of Justice from 6 October 1999 to 13 October 2004.
Született 1931-ben; az összehasonlító és általános közjog és az alkotmányjog egyetemi tanára (Padovai, Bolognai és Római Egyetem); az Igazságszolgáltatási Tanács tagja (1976–1978); az Alkotmánybíróság tagja, majd elnöke (1986–1987); a Közösségi Politikák minisztere (1987–1989); az Európai Parlament képviselője (1989–1994); 1994. október 7-től 1994. december 31-ig a Bíróság bírája; 1995. január 1-jétől 1999. december 14-ig főtanácsnok a Bíróságon, 1999. december 15-től a Bíróság bírája.