natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Unlike the cases referred to above, the present case relates to the consequences — which are different for the heirs — of national rules which draw a distinction, in apportioning the taxable amount following a testamentary parental partition inter vivos, according to whether or not the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, in the Member State concerned.
Ugyanis a fent említett ítéletekkel ellentétben a jelen ügy a nemzeti szabályozás örökösönként eltérő következményeit érinti, amely az illetékalapnak a végrendeleti hagyaték felmenői felosztása révén való megosztása tekintetében különbséget tesz aszerint, hogy az örökhagyó a halálának időpontjában az érintett tagállamban rendelkezett-e illetékességgel.
In the present case, as is apparent from paragraphs 38 to 40 of the present judgment, the restriction on the free movement of capital arises as a result of the fact that national rules such as those at issue in the main proceedings, applied in conjunction with a progressive rate of taxation, result in different treatment, on apportionment of the tax burden, between the various heirs of a person who, at the time of death, was residing in the Member State concerned and the heirs of a person who, at the time of death, was not.
A jelen esetben, amint az a jelen ítélet 38–40. pontjából kitűnik, a tőke szabad mozgásának korlátozása abból a tényből ered, hogy az olyan nemzeti szabályozás, mint amilyen az alapügyben szerepel, a progresszív adómérték alkalmazásával együttesen eltérő bánásmódot eredményez az illetékterheknek a különböző örökösök közti megosztásakor, annak függvényében, hogy az örökhagyó a halála időpontjában az érintett tagállamban rendelkezett-e illetékességgel.
At the hearing, the Netherlands Government itself admitted that, in circumstances such as those of the case before the referring court, the failure to take into account the underendowment claims of the other heirs of such a nonresident person could lead to a greater tax burden, in view of the fact that the transfer duties are levied solely on the surviving spouse.
A tárgyalás során maga a holland kormány is elismerte, hogy az olyan helyzetben, mint amilyen az alapügyben szerepel, az ilyen, külföldi illetékességű személy egyéb örököseinek jutatott kisebb örökrészhez kapcsolódó követelések figyelmen kívül hagyása magasabb illetékterhet eredményezhet, mivel a vagyonátruházási illetéket kizárólag a túlélő házastársra róják ki.
It must also be noted that, in circumstances such as those of the case before the referring court, the impact of the restriction resulting from the fact that the surviving spouse is required to pay transfer duty on the full value of the immovable property without the overendowment debts being taken into account is exacerbated by the fact that — as is apparent from paragraph 12 of the present judgment and the written observations submitted to the Court by the Commission — the transfer duty is assessed not only on the basis of the value of the acquisition but also by taking account of the link between the taxpayer and the deceased.
Azt is meg kell állapítani, hogy az olyan helyzetben, mint amilyen az alapügyben szerepel, az azon tényből eredő korlátozást, hogy a túlélő házastárs az ingatlan dolog teljes értéke után köteles vagyonátruházási illetéket fizetni, anélkül hogy figyelembe vennék a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozásokat, még inkább súlyosbítja az a tény, amint az a jelen ítélet 12. pontjából és a Bizottság által a Bírósághoz benyújtott írásbeli észrevételekből kitűnik, hogy a vagyonátruházási illetéket nemcsak a szerzett vagyon értéke, hanem az adóalany és az örökhagyó között fennálló kapcsolat alapján határozzák meg.
According to the Commission, the exemption for surviving spouses is normally substantial, unlike the exemption for children.
A Bizottság szerint a túlélő házastársakra alkalmazandó mentesség a gyermekekre vonatkozó mentességgel ellentétben általában jelentős mértékű.
Next, it is necessary to determine whether the restriction on the free movement of capital thus established can be justified under the provisions of the Treaty.
A következőkben meg kell vizsgálni, hogy a szabad tőkemozgás fentiekben megállapított korlátozása igazolható-e a Szerződés rendelkezései alapján.
It cannot therefore be interpreted as meaning that all tax legislation which draws a distinction between taxpayers based on their place of residence or the Member State in which they invest their capital is automatically compatible with the Treaty (see Jäger, paragraph 40).
Következésképpen e rendelkezés nem értelmezhető úgy, hogy minden olyan szabályozás, amely az adózók között az illetékesség vagy a tőkebefektetés tagállama alapján különbséget tesz, automatikusan összeegyeztethető a Szerződéssel (lásd a fent hivatkozott Jägerügyben hozott ítélet 40. pontját).
The derogation provided for in Article 58(1)(a) EC is itself limited by Article 58(3) EC, which provides that the national provisions referred to in paragraph 1 of that article ‘shall not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments as defined in Article 56’ (see Case
Ugyanis az EK 58. cikk (1) bekezdésének a) pontjában előírt eltérést korlátozza az EK 58. cikk (3) bekezdése, amely szerint az ugyanezen cikk (1) bekezdésében említett nemzeti intézkedések „nem szolgálhatnak az 56. cikkben meghatározott szabad tőkemozgásra és fizetési műveletekre vonatkozó önkényes megkülönböztetés vagy rejtett
C-35/98 Verkooijen [2000] ECR I-4071, paragraph 44; Case C-319/02 Manninen [2004] ECR I-7477, paragraph 28; and Jäger, paragraph 41).
Manninenügyben 2004. szeptember 7-én hozott ítélet [EBHT 2004., I-7477. o.] 28. pontját és a fent hivatkozott Jägerügyben hozott ítélet 41. pontját).
Moreover, in order to be justified, the difference in treatment in relation to inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in the Kingdom of the Netherlands between the person who, at the time of death, was residing in that Member State and the person who, at the time of death, was residing in another Member State, must not go beyond what is necessary to achieve the objective pursued by the legislation at issue (see, to that effect, Manninen, paragraph 29).
Ezenkívül ahhoz, hogy igazolható legyen a halála időpontjában a Holland Királyságban illetékességgel rendelkező és az ezen időpontban valamely másik tagállamban illetékességgel rendelkező személy eltérő kezelése az e tagállamban fekvő ingatlan címén fizetendő öröklési és vagyonátruházási illeték tekintetében, az nem haladhatja meg azt a mértéket, amely a szóban forgó szabályozás céljának eléréséhez szükséges (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Manninenügyben hozott ítélet 29. pontját).
According to the caselaw, in order for national tax rules such as those at issue in the main proceedings — which, for the purposes of assessing inheritance tax, make a distinction as to the deductibility of overendowment debts according to whether the person whose estate is being administered was residing in that Member State or in another Member State at the time of death — to be considered compatible with the provisions of the Treaty on the free movement of capital, the difference in treatment must concern situations which are not objectively comparable or be justified by overriding reasons in the general interest (see Verkooijen, paragraph 43; Manninen, paragraph 29; and Jäger, paragraph 43).
Márpedig az ítélkezési gyakorlat szerint az olyan nemzeti adójogi szabályozás, mint amilyen az alapügyben szerepel, amely az öröklési illeték kiszámításakor a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások levonhatósága tekintetében különbséget tesz aszerint, hogy az örökhagyó a halála időpontjában ezen tagállamban rendelkezett-e illetékességgel, csak akkor egyeztethető össze a Szerződésnek a tőke szabad mozgásáról szóló rendelkezéseivel, ha az eltérő bánásmód olyan helyzetekre vonatkozik, amelyek egymással objektíve nem összehasonlíthatóak, vagy azt nyomós közérdek igazolja (lásd a fent hivatkozott Verkooijenügyben hozott ítélet 43. pontját, a fent hivatkozott Manninenügyben hozott ítélet 29. pontját és a fent hivatkozott Jägerügyben hozott ítélet 43. pontját).
In that respect, it must be stated that, contrary to the Netherlands Government’s contention, that difference in treatment cannot be justified on the ground that it concerns situations which are not objectively comparable.
E tekintetben a holland kormány állításával ellentétben meg kell állapítani, hogy ezen eltérő bánásmód nem igazolható azzal az indokkal, hogy egymással objektíve nem összehasonlítható helyzetekre vonatkoznak.
In fact, the situation of the heirs of the deceased concerned in the main proceedings is comparable to that of any heir whose inheritance includes an immovable property situated in the Netherlands and left by a person who was residing in that State at the time of death.
Ugyanis az alapügyben szereplő örökhagyó örököseinek helyzete hasonlít az olyan örökösök helyzetéhez, akik Hollandiában lévő ingatlan dolgot örökölnek a halála időpontjában ugyanezen államban illetékességgel rendelkező személytől.
The Netherlands legislation deems, in principle, both the heirs of resident persons and the heirs of persons who were nonresident at the time of death to be taxable persons for the purposes of collecting inheritance and/or transfer duties on immovable properties situated in the Netherlands.
A holland szabályozás főszabály szerint a haláluk időpontjában belföldi, valamint külföldi illetékességű személyek örököseit egyaránt adóalanynak tekinti a Hollandiában lévő ingatlanok után fizetendő öröklési és/vagy a vagyonátruházási illeték kivetése tekintetében.
It is only in respect of the deduction of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos that the inheritances of residents and nonresidents are treated differently.
Kizárólag a végrendeleti hagyaték felmenői felosztásából eredő kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások levonásakor részesül eltérő bánásmódban a belföldi, illetve külföldi illetékességűek utáni öröklés.
By treating the inheritances of those two categories of persons in the same way (except in relation to the deduction of debts) for the purposes of taxing their inheritance, the national legislature has in fact admitted that there is no objective difference between them in regard to the detailed rules and conditions relating to that taxation which could justify different treatment (see, by analogy, in relation to the right of establishment, Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273, paragraph 20, and Case C-170/05 Denkavit Internationaal and Denkavit France [2006] ECR I-11949, paragraph 35; and, in relation to the free movement of capital and inheritance duties, Case C-11/07 Eckelkamp and Others [2008] ECR I-6845, paragraph 63).
A nemzeti jogalkotó ugyanis azzal, hogy az öröklési illeték szempontjából – a tartozások levonhatósága kivételével – egyenlő bánásmódban részesítette a személyek e két csoportjának öröklését, elismerte azt, hogy ezen adóztatás feltételei és módozatai tekintetében nincs olyan objektív különbség, amely az eltérő bánásmódot igazolhatná (lásd analógia útján a letelepedési szabadság tekintetében a 270/83. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 1986. január 28-án hozott ítélet [EBHT 1986., 273. o.] 20. pontját, valamint a C-170/05. sz., Denkavit Internationaal és Denkavit France ügyben 2006. december 14-én hozott ítélet [EBHT 2006., I-11949. o.] 35. pontját, illetve a tőke szabad mozgása és az öröklési illeték tekintetében a C-11/07. sz., Eckelkamp és társai ügyben a mai napon hozott ítélet [EBHT 2008., I-6845. o.] 63. pontját).
Finally, as regards the issue whether the restriction on the movement of capital resulting from legislation such as that at issue in the main proceedings may be ob -ectively justified by an overriding reason in the general interest, it must be held that, subject to the arguments advanced in relation to Question 3, no such justification has been put forward by the Netherlands Government.
Végezetül a tekintetben, hogy a tőkemozgásnak az alapügyben szereplőhöz hasonló nemzeti szabályozásból eredő korlátozása igazolható-e objektívan nyomós közérdekkel, meg kell állapítani, hogy az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik kérdés keretében előadott érvektől eltekintve a holland kormány nem hivatkozott ilyen típusú igazolásra.
With regard to Question 2, it should be noted that the restriction on the free movement of capital lies in the fact that overendowment debts are not taken into account in the assessment of transfer duties, in conjunction with the fact that the progressive
A második kérdést illetően meg kell állapítani, hogy a tőke szabad mozgásának korlátozása azon tényből ered, hogy a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozásoknak a vagyonátruházási illeték kiszámítása során való figyelmen kívül hagyása és
ARENS-SIKKEN nature of the tax bands under the national rules could result in a higher overall tax burden than that which applies in the case of inheritance duties.
ARENS-SIKKEN a nemzeti szabályozásban előírt illetéksávok progresszív jellege együttesen összességében magasabb illetékterhet eredményezhetnek az öröklési illeték kiszámítását követően kirótt tehernél.
Furthermore, that question contains a reference to Gerritse and Barbier which, as is apparent from paragraph 45 of the present judgment, are not relevant in the present case.
Továbbá a kérdést előterjesztő bíróság e kérdését a fent hivatkozott Gerritse- és Barbier- ügyben hozott ítéletekre hivatkozva terjeszti elő, amelyek – amint az a jelen ítélet 45. pontjából kitűnik – nem relevánsak a jelen esetben.
Accordingly, there is no need to answer Question 2.
E körülmények között nem kell választ adni a második kérdésre.
In the light of the foregoing, the answer to Question 1 must be that Articles 73b and 73d of the Treaty must be interpreted as precluding national rules, such as those at issue in the main proceedings, concerning the assessment of inheritance duties and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which, for the assessment of those duties, make no provision for the deductibility of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was residing, at the time of death, in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated, in so far as such rules apply a progressive rate of taxation and in so far as the combination of (i) the failure to take into account such debts and (ii) that progressive rate could result in a greater tax burden for heirs who are not in a position to rely on such deductibility.
A fentiekre tekintettel azt kell válaszolni az első kérdésre, hogy a Szerződés 73b. és 73d. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes a valamely tagállamban fekvő ingatlan után kirótt öröklési és vagyonátruházási illetékek kiszámítására vonatkozó olyan tagállami szabályozás, mint amilyen az alapügyben szerepel, amely a hivatkozott illetékek kiszámításakor nem rendelkezik a végrendeleti hagyaték felmenői felosztásából eredő kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások levonhatóságáról, amennyiben az örökhagyó a halála időpontjában e tagállamtól eltérő tagállamban rendelkezik illetékességgel, ugyanakkor biztosítja e levonhatóságot, ha az örökhagyó ugyanezen időpontban az öröklés tárgyát képező ingatlan fekvése szerinti államban rendelkezik illetékességgel, amennyiben az ilyen szabályozás progresszív mértékű illetéket ír elő, feltéve hogy a hivatkozott tartozások figyelmen kívül hagyása és az ilyen progresszív mérték együttesen magasabb illetékterhet eredményez azon örökösök tekintetében, akik nem élhetnek ilyen levonással.
By this question, the referring court asks, in essence, whether the answer to Question 1 might be different if the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death grants, under rules applicable in its territory on the prevention of double taxation, a tax credit in respect of inheritance duties payable in another Member State on assets situated in the territory of that other State.
E kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi, hogy eltérő-e az első kérdésre adott válasz, amennyiben a tagállam, ahol a halála időpontjában illetőséggel rendelkezett az örökhagyó, a területén alkalmazandó kettős adóztatás elkerüléséről szóló szabályozás értelmében adójóváírást biztosít a más tagállam területén lévő javak után e másik tagállamban fizetendő öröklési illeték tekintetében.
It is clear from the caselaw of the Court that, under the second indent of Article 293 EC, the abolition of double taxation is one of the objectives of the European Community to be attained by the Member States.
A Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a kettős adóztatás megszüntetése az Európai Közösség egyik célkitűzése, amelynek megvalósítása az EK 293. cikk második francia bekezdése értelmében a tagállamoktól függ.
In the absence of unifying or harmonising measures at Community level for the elimination of double taxation, the Member States retain competence for determining the criteria for taxation on income and wealth with a view to eliminating double taxation by means, inter alia, of international agreements.
A kettős adóztatás elkerülésére vonatkozó közösségi egységesítési vagy harmonizációs intézkedések hiányában a tagállamok továbbra is hatáskörrel rendelkeznek a jövedelmek és a vagyon adózási követelményeinek meghatározására annak érdekében, hogy adott esetben egyezmények megkötésével elkerüljék a kettős adóztatást.
In those circumstances, the Member States remain at liberty to determine the connecting factors for the allocation of fiscal jurisdiction by means of bilateral agreements (see Case C-336/96 Gilly [1998] ECR I-2793, paragraphs 24 and 30; Case C-307/97 Saint-Gobain ZN [1999] ECR I-6161, paragraph 57; Case C-265/04 Bouanich [2006] ECR I-923, paragraph 49; and also Denkavit Internationaal and Denkavit France, paragraph 43).
1999. szeptember 21-én hozott ítélet [EBHT 1999., I-6161. o.] 57. pontját; a C-265/04. sz. Bouanich-ügyben 2006. január 19-én hozott ítélet [EBHT 2006., I-923. o.] 49. pontját, valamint a fent hivatkozott Denkavit Internationaal és Denkavit France ügyben hozott ítélet 43. pontját).
As regards the exercise of the power of taxation so allocated, the Member States may not, however, disregard Community rules (Saint-Gobain ZN, paragraph 58; Bouanich, paragraph 50; and also Denkavit Internationaal and Denkavit France, paragraph 44).
Az így megosztott adóztatási joghatóságot illetően a tagállamok nem tekinthetnek el a közösségi szabályok tiszteletben tartásától (a fent hivatkozott Saint-Gobain ZN ügyben hozott ítélet 58. pontja, a fent hivatkozott Bouanich-ügyben hozott ítélet 50. pontja, valamint a fent hivatkozott Denkavit Internationaal és Denkavit France ügyben hozott ítélet 44. pontja).
Nevertheless, even on the assumption that such a bilateral agreement between the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death, and the State in which the immovable property inherited under the laws of the latter State is situated, could neutralise the effects of the restriction on the free movement of capital identified in the context of the answer to Question 1, it must be noted that there is no agreement between the Kingdom of the Netherlands and the Italian Republic for the prevention of double taxation of succession duties.
Mindazonáltal, még ha feltételezzük is, hogy az azon tagállam, ahol a halála időpontjában illetőséggel rendelkezett az örökhagyó, és az öröklés tárgyát képező ingatlan fekvése szerinti állam közötti ilyen kétoldalú egyezmény semlegesíteni tudja a tőke szabad mozgásának – az első kérdésre adott válasz keretében említett – korlátozása hatásait, meg kell állapítani, hogy a Holland Királyság és az Olasz Köztársaság között nem létezik az öröklési illeték tekintetében a kettős adóztatás elkerüléséről szóló kétoldalú egyezmény.
In those circumstances, it is sufficient to note that the Member State in which the immovable property is situated cannot, in order to justify a restriction on the free movement of capital arising from its rules, rely on the existence of a possibility, beyond its control, of a tax credit being granted by another Member State — such as the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death — which could, wholly or partly, offset the loss incurred by that person’s heirs as a result of the fact that, for the purposes of assessing transfer
E körülmények között elegendő megállapítani, hogy az ingatlan fekvése szerinti tagállam a tőke szabad mozgásának a saját szabályozásából eredő korlátozása igazolására nem hivatkozhat az akaratától független azon lehetőségre, hogy valamely másik tagállam – például azon tagállam, ahol az örökhagyó a halála időpontjában illetőséggel rendelkezett – adójóváírást biztosíthat, amely egészben vagy részben ellentételezheti azt a kárt, amely azért éri az utóbbi örököseit, mert a hivatkozott ingatlan fekvése szerinti tagállamban figyelmen kívül hagyják a vagyonátruházási illeték
ARENS-SIKKEN duties, no account is taken in the Member State in which that property is situated of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos (see, to that effect, Eckelkamp and Others, paragraph 68).
ARENS-SIKKEN kiszámításakor a végrendeleti hagyaték felmenői felosztásából eredő kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozásokat (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Eckelkamp és társai ügyben hozott ítélet 68. pontját).
A Member State cannot rely on the existence of a tax advantage granted unilaterally by another Member State — in the present case, the Member State in which the person concerned was residing at the time of his death — in order to escape its obligations under the Treaty and, in particular, under the Treaty provisions relating to the free movement of capital (see, to that effect, Case C-379/05 Amurta [2007] ECR I-9569, paragraph 78).
Ugyanis a tagállam nem hivatkozhat egy másik tagállam – a jelen esetben azon tagállam, ahol az érintett személy a halála időpontjában illetőséggel rendelkezett – által egyoldalúan nyújtott előnyre annak érdekében, hogy kivonja magát a Szerződésből – nevezetesen annak a tőke szabad mozgásáról szóló rendelkezéseiből – eredő kötelezettségei alól (lásd ebben az értelemben a C-379/05. sz. Amurta-ügyben 2007. november 8-án hozott ítélet [EBHT 2007., I-9569. o.] 78. pontját).
In the light of the foregoing considerations, the answer to Question 3 must be that the answer to Question 1 is not affected by the fact that the rules of the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death provide unilaterally for the possibility that a tax credit may be granted in respect of inheritance duties payable in another Member State on immovable property situated in that other State.
A fenti megfontolásokra tekintettel azt a választ kell adni a harmadik kérdésre, hogy az első kérdésre adott választ nem befolyásolja az a körülmény, hogy azon tagállam szabályozása, ahol az örökhagyó a halála időpontjában illetékességgel rendelkezett, egyoldalúan biztosítja az adójóváírás lehetőségét a más tagállamban fekvő ingatlan után e másik tagállamban esedékes öröklési illeték tekintetében.
Case C-141/07
C-141/07. sz. ügy
Commission of the European Communities v Federal Republic of Germany
Az Európai Közösségek Bizottsága kontra Németországi Szövetségi Köztársaság