natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to settled caselaw, in order to determine whether a body making a reference is such a court or tribunal, which is a question governed by Community law alone, the Court takes account of a number of factors, such as whether the body is established by law, whether it is permanent, whether its jurisdiction is compulsory, whether its procedure is inter partes, whether it applies rules of law and whether it is independent (see inter alia Case C-53/03 Syfait and Others [2005] ECR I-4609, paragraph 29 and the caselaw cited).
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint annak megítéléséhez, hogy valamely előzetes döntéshozatalt kezdeményező szervezet a Szerződés 234. cikke szerinti bíróság jellemzőivel rendelkezik-e – ami kizárólag a közösségi jog alapján eldöntendő kérdés –, a Bíróság bizonyos tényezők összességét veszi figyelembe, amelyek közé tartozik az, hogy a szervezet törvény alapján jött-e létre, állandó jelleggel műkö-dik-e, hatásköre kötelező jellegű-e, az eljárása kontradiktórius jellegű-e, a szervezet jogszabályokat alkalmaz-e, valamint hogy a szervezet független-e (lásd többek között a C-53/03. sz., Syfait és társai ügyben 2005. május 31-én hozott ítélet [EBHT 2005., I-4609. o.] 29. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Moreover, a national court may refer a question to the Court only if there is a case pending before it and if it is called on to give judgment in proceedings intended to lead to a decision of a judicial nature (see inter alia Syfait and Others, paragraph 29, and Case C-96/04 Standesamt Stadt Niebüll [2006] ECR I-3561, paragraph 13).
Ráadásul a nemzeti bíróságok csak abban az esetben terjeszthetnek kérdést a Bíróság elé, ha per van folyamatban előttük, illetve ha olyan eljárás során kell döntést hozniuk, amelynek célja egy bírói jellegű döntés meghozatala (lásd többek között a fent hivatkozott Syfait és társai ügyben hozott ítélet 29. pontját, valamint a C-96/04. sz.
It is not disputed that the indictment divisions of courts of appeal satisfy the above conditions of establishment by law, permanence and independence.
Nem vitás, hogy a fellebbviteli bíróságok vizsgálati tanácsai megfelelnek a törvény által létrehozottság, az állandóság és a függetlenség fent említett feltételeinek.
Their involvement is compulsory in extradition matters and they give decisions in proceedings
Közreműködésük a kiadatási ügyekben kötelező, és bírósági jellegű eljárásban határoznak,
They review the conditions of lawfulness of extradition and give a reasoned opinion.
Ellenőrzik a kiadatás jogszerűségének feltételeit, és indokolással ellátott véleményt adnak ki.
If the opinion is unfavourable, once it has become final it puts an end to the extradition procedure and automatically entails the release of a requested person who has been detained pending extradition.
Ha a vélemény kedvezőtlen, és jogerőssé válik, ez a kiadatási eljárás befejeződését jelenti, és automatikusan a kiadni kért, addig kiadatási letartóztatásban lévő személy szabadlábra helyezését eredményezi.
In addition, as the French Government explains in its observations, the Cour de cassation (Court of Cassation) has since 1984 accepted that an opinion of an indictment division can be the subject of an appeal in cassation based on errors of form and procedure.
Továbbá, amint arra a francia kormány észrevételeiben rámutatott, a Cour de cassation 1984 óta formai és eljárási hiba miatt megengedi megsemmisítés iránti kereset benyújtását a vizsgálati tanács véleményével szemben.
That possibility of an appeal on a point of law is now laid down in Article 696-15 of the Code de procedure pénale.
Ezt a fellebbezési jogot már a büntetőeljárási törvény 696-15. cikke is tartalmazza.
Finally, where an appeal in the interests of the law is brought before the Cour de cassation against an opinion of an indictment division, the court rules on the substantive conditions of extradition.
Végül a Cour de cassation a vizsgálati tanács véleményével szemben a jogszerűség érdekében hozzá benyújtott fellebbezés elbírálása során a kiadatás érdemi feltételeiről dönt.
It follows from all those elements that the Court has jurisdiction to answer the questions referred.
A fenti megfontolások összességét figyelembe véve a Bíróság hatáskörrel rendelkezik a feltett kérdések megválaszolására.
The questions referred for a preliminary ruling
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
As a preliminary point, Mr Santesteban Goicoechea asks the Court to hold that it would be contrary to the general principles of law applicable within the Union, in particular the principles of legal certainty, legality and non-retroactivity of the more severe criminal law, to apply the 1996 Convention to him in respect of acts which the Chambre de l’instruction of the Cour d’appel de Versailles, by judgment of 19 June 2001, declared to be statute-barred under French law, giving an opinion unfavourable to extradition.
I. P. Santesteban Goicoechea előzetesen azt kéri, hogy a Bíróság mondja ki, ellentétes volna az Unión belül alkalmazandó jogelvekkel, különösen a jogbiztonság, a törvényesség és a szigorúbb büntetőjogi rendelkezés visszaható hatálya tilalmának elvével az 1996. évi egyezmény alkalmazása vele szemben olyan cselekmények vonatkozásában, amelyekről a Cour d’appel de Versailles 2001. június 19-i ítéletével megállapította, hogy a francia jog szerint elévültek, és kedvezőtlen véleményt adott a kiadatás tekintetében.
He submits that, although the conventions on extradition apply to acts which took place before their entry into force, a new convention on extradition cannot have the effect of reopening situations that have been definitively settled.
Arra hivatkozik, hogy bár a kiadatási egyezményeket alkalmazni kell a hatálybalépésüket megelőzően elkövetett cselekmények tekintetében, megengedhetetlen, hogy egy új kiadatási egyezmény jogerősen elbírált helyzeteket kérdőjelezzen meg.
On this point, it must be stated that, in so far as the preliminary point raised by the defendant in the main proceedings concerns the problems arising from the successive temporal application of the European Convention on Extradition of 13 December 1957 and the 1996 Convention, it is extraneous to the answer to the questions referred for a preliminary ruling and the interpretation of Articles 31 and 32 of the Framework Decision.
E tekintetben megállapítandó, hogy mivel az alapeljárás alperesének előzetes érvelése az 1957. december 13-i európai kiadatási egyezmény és az 1996. évi egyezmény egymást követő alkalmazásából eredő problémákra vonatkozik, az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre adandó válasz és a kerethatározat 31. és 32. cikke értelmezésének szempontjából nem releváns.
It must be recalled that, under Article 35 EU, it is for the national court or tribunal, not the parties to the main proceedings, to bring a matter before the Court of Justice.
Emlékeztetni kell rá, hogy az EU 35. cikk értelmében a Bírósághoz nem az alapeljárás felei fordulhatnak, hanem a nemzeti bíróság.
The right to determine the questions to be put to the Court thus devolves on the national court alone and the parties may not change their tenor (see inter alia, with reference to Article 234 EC, Case 44/65 Singer [1965] ECR 965, at p. 970, and Case C-412/96 Kainuun Liikenne and Pohjolan Liikenne [1998] ECR I-5141, paragraph 23).
A Bíróság elé terjesztendő kérdéseket kizárólag a nemzeti bíróság határozhatja meg, és a felek nem módosíthatják azok tartalmát (az EK 234. cikk vonatkozásában lásd többek között a 44/65. sz.
Moreover, to answer the question formulated by the defendant in the main proceedings referred to in paragraph 43 above would be incompatible with the function given to the Court by Article 35 EU and with its duty to ensure that the governments of the Member States and the parties concerned are given the opportunity to submit observations in accordance with Article 23 of the Statute of the Court of Justice, bearing in mind that under that provision only the order of the referring court is notified to the interested parties (see inter alia, with reference to Article 234 EC, Case C-352/95 Phytheron International [1997] ECR I-1729, paragraph 14, and Kainuun Liikenne and Pohjolan Liikenne, paragraph 24).
Továbbá, ha a Bíróság eleget tenne az alapeljárás alperesének a jelen ítélet 43. pontjában ismertetett kérésének, az nem volna összeegyeztethető a számára az EU 35. cikkében meghatározott hatáskörrel, és azzal a feladatával, hogy biztosítsa, hogy a tagállamok kormányai, valamint az egyéb érdekelt felek a Bíróság alapokmánya 23. cikkének megfelelően benyújthassák észrevételeiket, figyelembe véve, hogy a fent hivatkozott rendelkezés értelmében csak az előzetes döntéshozatalra utaló határozatot kézbesítik az érdekelt feleknek (az EK 234. cikk vonatkozásában lásd többek között C-352/95. sz. Phytheron International ügyben 1997. március 20-án hozott ítélet [EBHT 1997., I-1729. o.] 14. pontját és a fent hivatkozott Kainuun Liikenne és Pohjolan Liikenne ügyben hozott ítélet 24. pontját).
By its first question the referring court asks essentially whether Article 31 of the Framework Decision must be interpreted as meaning that, having regard to the word ‘replace’ in paragraph 1 of that article, the failure of a Member State, such as the Kingdom of Spain, to notify that it intends to apply bilateral or multilateral
Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a kerethatározat 31. cikke úgy értelmezendő-e, tekintettel az annak (1) bekezdésében szereplő „helyébe lép” kifejezésre, hogy ha valamely tagállam, például a Spanyol Királyság, nem tett bejelentést arra vonatkozólag, hogy e határozat 31. cikkének
Mr Santesteban Goicoechea submits that the term ‘replace’ is unambiguous and that, in the absence of notification by the Kingdom of Spain of its wish to continue to apply the 1996 Convention, that convention cannot be applied between the Kingdom of Spain and the French Republic.
I. P. Santesteban Goicoechea előadja, hogy a „helyébe lép” kifejezés egyértelmű, és mivel a Spanyol Királyság nem jelentette be, hogy az 1996. évi egyezményt továbbra is alkalmazni kívánja, az nem alkalmazható a Spanyol Királyság és a Francia Köztársaság viszonylatában.
The interpretations put forward in their written observations by the French Government and the Commission are mere extrapolations.
A francia kormány és a Bizottság által írásbeli észrevételeikben javasolt értelmezési lehetőségek puszta feltételezések.
The French and Spanish Governments and the Commission, on the other hand, take the view that Article 31 of the Framework Decision is not applicable to the main proceedings.
A francia és a spanyol kormány, valamint a Bizottság azonban úgy véli, hogy a kerethatározat 31. cikke az alapeljárás esetében nem alkalmazható.
On this point, it is apparent from recitals 5, 7 and 11 in the preamble to the Framework Decision that, in order to eliminate the complexity and potential for delay inherent in the extradition procedures then applicable, it aims to replace the system of multilateral extradition between Member States based on the European Convention on Extradition of 13 December 1957 by a system of surrender between judicial authorities.
E tekintetben, a kerethatározat (5), (7) és (11) preambulumbekezdéséből következik, hogy a jelenlegi kiadatási eljárások bonyolultságának és a jelenlegi kiadatási eljárásokban rejlő késlekedés kockázatának a megszüntetése érdekében a kerethatározat célja az 1957. december 13-i európai kiadatási egyezményre épülő, a tagállamok közötti többoldalú kiadatási rendszer felváltása az igazságügyi hatóságok közötti átadási rendszerrel.
Recital 11 thus states that ‘[i]n relations between Member States, the European arrest warrant should replace all the previous instruments concerning extradition’.
Az említett (11) preambulumbekezdés kimondja, hogy „tagállamok között az európai elfogatóparancs váltja fel a kiadatásra irányadó összes korábbi megállapodást.”.
Recitals 3 and 4 in the preamble to the Framework Decision mention the conventions applicable between all or some of the Member States, and the conventions approved by the Member States which form part of the Union acquis, including the 1996 Convention.
A kerethatározat (3) és (4) preambulumbekezdése megemlíti az összes tagállam, illetőleg néhány tagállam által alkalmazandó kiadatási egyezményeket, valamint a tagállamok által kötött, az uniós vívmányok részét képező megállapodásokat, amelyek közé az 1996. évi egyezmény is tartozik.
In accordance with the aim stated in the preamble to the Framework Decision, Article 31(1) provides, between Member States, for the replacement of the conventions it mentions by the European arrest warrant system established by the decision.
A kerethatározat preambulumbekezdéseiben foglalt céloknak megfelelően annak 31. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy a kerethatározattal bevezetett európai elfogatóparancs rendszere lép a tagállamok közötti viszonylatban az ott felsorolt egyezmények helyébe.
Those conventions include the ones referred to in recitals 3 and 4 in the preamble to the decision, thus including the 1996 Convention.
Ezen egyezmények között szerepelnek a kerethatározat (3) és (4) preambulumbekezdésében említettek, így tehát az 1996. évi egyezmény is.
Article 31(2) of the Framework Decision allows the Member States to continue to apply bilateral or multilateral agreements or arrangements in force at the time of adoption of the decision, or to conclude such bilateral or multilateral agreements or arrangements after the entry into force of the decision in so far as they allow the prescriptions of the decision to be extended or enlarged and help to simplify or facilitate further the procedures for surrender of persons who are the subject of European arrest warrants.
A kerethatározat 31. cikkének (2) bekezdése megengedi a tagállamoknak, hogy az e kerethatározat elfogadásakor hatályban lévő két- vagy többoldalú megállapodásokat vagy megegyezéseket továbbra is alkalmazzák, vagy e kerethatározat hatálybalépését követően két- vagy többoldalú megállapodásokat vagy megegyezéseket kössenek, amennyiben ezek lehetővé teszik e kerethatározat céljainak kiterjesztését vagy kibővítését, és hozzájárulnak az olyan személyek átadásával kapcsolatos eljárások további egyszerűsítéséhez és megkönnyítéséhez, akik ellen európai elfogatóparancsot adtak ki.
However, that provision cannot refer to the conventions mentioned in Article 31(1) of the Framework Decision, since the objective of the decision is precisely to replace them by a simpler and more effective system.
E rendelkezés azonban nem vonatkozhat a kerethatározat 31. cikkének (1) bekezdésében felsorolt egyezményekre, mivel a kerethatározatnak pontosan az a célja, hogy ezeket egyszerűbb és hatékonyabb rendszerrel váltsa fel.
As the Commission noted in its observations and the Spanish Government pointed out at the hearing, Article 31(2) of the Framework Decision refers to other conventions by which the Member States go beyond the Framework Decision in the direction of facilitating and simplifying procedures for surrender, while remaining within the framework of the European arrest warrant.
Amint a Bizottság észrevételeiben kifejtette, és a spanyol kormány a tárgyaláson hangsúlyozta, a kerethatározat 31. cikkének (2) bekezdése olyan egyéb egyezményekre vonatkozik, amelyek az átadási eljárások megkönnyítése és egyszerűsítése tekintetében meghaladják a kerethatározatot, az európai elfogatóparancs keretei között maradva.
It follows that the 1996 Convention is not among the bilateral or multilateral agreements or arrangements mentioned in Article 31(2) of the Framework Decision for which notification could be possible.
Következésképpen az 1996. évi egyezmény nem tartozik a kerethatározat 31. cikkének (2) bekezdésében felsorolt két- vagy többoldalú megállapodások vagy megegyezések közé, amelyek esetében az értesítés lehetséges lenne.
Moreover, the European arrest warrant system applies only under the conditions laid down in the Framework Decision, in particular, in accordance with Article 32, for requests received after 1 January 2004, provided that the executing Member State has not made a statement pursuant to that provision in order to place a temporal limitation on the application of that system.
Továbbá az európai elfogatóparancs rendszere kizárólag a kerethatározat által megállapított feltételek között alkalmazható, és különösen, annak 32. cikke értelmében, a 2004. január 1-je előtt kézhez vett kiadatási kérelmekre, amennyiben a végrehajtó tagállam e rendelkezésnek megfelelően nem nyilatkozott úgy, hogy időbeli korlátozást vezet be az említett rendszer alkalmazása tekintetében.
Therefore, as the Commission has observed, the replacement under Article 31(1) of the Framework Decision of the conventions mentioned in that provision does not entail the abolition of those conventions, which retain their relevance in cases covered by a statement made by a Member State pursuant to Article 32 of the Framework Decision, and also in other situations in which the European arrest warrant system is not applicable.
Ezért – amint azt a Bizottság megjegyezte – az, hogy a kerethatározat 31. cikke (1) bekezdésének megfelelően e kerethatározat lép az ott meghatározott egyezmények helyébe, nem eredményezi ezen egyezmények eltűnését, hanem azok relevánsak maradnak abban az esetben, ha a tagállam a kerethatározat 32. cikke szerinti nyilatkozatot tesz, valamint egyéb olyan helyzetekben, amikor az európai elfogatóparancs nem alkalmazható.
It follows that Articles 31 and 32 of the Framework Decision refer to distinct situations which are mutually exclusive.
Ebből következik, hogy a kerethatározat 31. és 32. cikke egymást kizáró különböző helyzetekre vonatkozik.
While Article 31, headed ‘Relation to other legal instruments’, deals with the consequences of the application of the European arrest warrant system for international conventions in the field of extradition, Article 32, headed ‘Transitional provision’, envisages a situation in which that system does not apply.
Míg az említett, „Más nemzetközi szerződésekhez való viszony” címet viselő 31. cikk ugyanis az európai elfogatóparancs rendszere alkalmazásának a kiadatás területére vonatkozó nemzetközi egyezményekre gyakorolt hatásával foglalkozik, az „Átmeneti rendelkezések” című 32. cikk meghatározza azt a helyzetet, amelyben ez a rendszer nem alkalmazható.
In the present case, the French Republic has made a statement in accordance with Article 32 of the Framework Decision, declaring that, as executing State, it will continue to deal with requests relating to acts committed before 1 November 1993, the date of entry into force of the Maastricht Treaty, in accordance with the extradition system applicable before 1 January 2004.
A jelen esetben a Francia Köztársaság megtette a kerethatározat 32. cikke szerinti nyilatkozatot, kijelentve, hogy az 1993. november 1-je, azaz a maastrichti szerződés hatálybalépése előtt elkövetett cselekményekre vonatkozó megkeresésekkel kapcsolatban végrehajtó tagállamként továbbra is a 2004. január 1-je előtt alkalmazandó kiadatási rendszer szerint jár el.
The request made by the Spanish authorities concerning Mr Santesteban Goicoechea is such a request, since the acts allegedly committed by him took place in February and March 1992.
Ez a helyzet az olyan kérelem esetében, mint amelyet a spanyol hatóságok nyújtottak be I. P. Santesteban Goicoechea vonatkozásában, mivel az I. P. Santesteban Goicoechea terhére rótt cselekményeket 1992 februárjában és márciusában követték el.
Since the European arrest warrant system provided for by the Framework Decision does not apply to that request, Article 31 of the Framework Decision is not relevant.
Mivel a kerethatározattal bevezetett európai elfogatóparancs rendszere e kérelem esetében nem alkalmazható, a kerethatározat 31. cikke nem releváns.
The answer to the first question must therefore be that Article 31 of the Framework Decision must be interpreted as referring only to the situation in which the European
Az első kérdésre ezért az a válasz, hogy a kerethatározat 31. cikke úgy értelmezendő, hogy az csak olyan helyzetre vonatkozik, amikor az európai elfogatóparancs
SANTESTEBAN GOICOECHEA arrest warrant system is applicable, which is not the case where a request for extradition relates to acts committed before a date specified by a Member State in a statement made pursuant to Article 32 of the Framework Decision.
SANTESTEBAN GOICOECHEA alkalmazható, amiről nincsen szó, ha a kiadatási kérelem a tagállam által a kerethatározat 32. cikke szerint tett nyilatkozatban meghatározott időpont előtt elkövetett cselekményekre vonatkozik.
By its second question the referring court asks essentially whether Article 32 of the Framework Decision must be interpreted as precluding the application by an executing Member State of the 1996 Convention where that convention became applicable in that Member State only after 1 January 2004.
Második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, úgy értelmezendő-e a kerethatározat 32. cikke, hogy nem engedi meg a végrehajtó tagállamnak az 1996. évi egyezmény alkalmazását, ha az ebben a tagállamban csak 2004. január 1-jét követően lépett hatályba.
Mr Santesteban Goicoechea submits that to allow the expression ‘extradition system applicable before 1 January 2004’ in Article 32 of the Framework Decision to cover that convention, applicable between the Kingdom of Spain and the French Republic only from 1 July 2005, would be contrary to the letter and the spirit of the statement made by the French Republic pursuant to Article 32.
I. P. Santesteban Goicoechea előadása szerint ellentétes lenne a Francia Köztársaság által a kerethatározat 32. cikke értelmében tett nyilatkozat betűjével és szellemével annak megengedése, hogy az említett 32. cikkben használt „a 2004. január 1-je előtt alkalmazandó kiadatási rendszer” kifejezés a Spanyol Királyság a Francia Köztársaság viszonylatában csak 2005. július 1-je óta alkalmazandó említett egyezményre is vonatkozik.
The French and Spanish Governments and the Commission consider that the expression ‘extradition system applicable before 1 January 2004’ is used in the Framework Decision in order to distinguish between, on the one hand, the extradition system constituted by the conventions existing at the time of adoption of the Framework Decision, referred to in the preamble and in Article 31(1), and, on the other hand, the European arrest warrant system created by the Framework Decision, which according to that decision was to apply to requests made after 1 January 2004.
A francia és a spanyol kormány, valamint a Bizottság úgy véli, hogy „a 2004. január 1-je előtt alkalmazandó kiadatási rendszer” kifejezést a kerethatározat azért használja, hogy különbséget tegyen a kerethatározat elfogadásakor hatályban lévő egyezmények által létrehozott és a kerethatározat preambulumbekezdéseiben valamint 31. cikkének (1) bekezdésében szereplő kiadatási rendszer, valamint a kerethatározat által elfogadott európai elfogatóparancs rendszere között, amellyel kapcsolatban az úgy rendelkezik, hogy a 2004. január 1-je után benyújtott kérelmek tekintetében kell alkalmazni.
The use of that expression is not intended to ‘fix’ the state of the conventions referred to in Article 31(1) or to prevent improvements to the extradition system based on the European Convention on Extradition of 13 December 1957.
E kifejezés használatának álláspontjuk szerint nem célja az említett 31. cikk (1) bekezdésében szereplő egyezmények helyzetének „rögzítése”, sem az 1957. december 13-i európai kiadatási egyezményen alapuló kiadatási rendszer javításának megakadályozása.