natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Can those provisions be interpreted as meaning that such commercial or financial advantages have been conferred in exclusive supply contracts under a brand name in which the supplier of petroleum products bears the costs of installing and maintaining its brand image in the service station, or transfers fuel-tanks and -pumps which the servicestation operator may not use without the authorisation in writing of the sole supplier for products not supplied by the latter and which it must hand back when it ceases to use them as authorised, and the value of which is covered by the guarantee on first demand that the servicestation operator has provided in favour of the supplier?
A fenti rendelkezéseket úgy kell-e értelmezni, hogy a szállító brandjének használatára jogot biztosító beszerzési szerződésben a pénzügyi és gazdasági előnyök átengedése megtörtént azzal, hogy az olajtermékek szállítója fedezi a logó a töltőállomáson való felszerelésének és karbantartásának költségeit, illetve üzemanyagtartályokat és kutakat ad használatba, amelyeket a töltőállomás üzemeltetője nem használhat más szállítók termékeinek értékesítésére a szállító írásbeli engedélye nélkül, és amelyeket az engedélyezett használat megszűntével vissza kell szolgáltatni, továbbá amelyeknek értéke megegyezik a töltőállomás üzemeltetője által nyújtandó első felszólításra fizetendő bankgarancia összegével?
(d) If that exemption should not be applicable, does the automatic nullity provided for by Article 81(2) EC affect the contract in its entirety?
d) Amennyiben a mentesség nem alkalmazandó, az EK-Szerződés 81. cikkének (2) bekezdésében szabályozott semmisség a szerződés teljes egészére kihat-e?
(a) Is Article 81(1) EC to be interpreted as meaning that an exclusive supply contract under a brand name, such as that in the present case, in so far as it provides that the servicestation operator must sell motorvehicle and other fuels supplied by the exclusive supplier at the retail price fixed by the supplier, is in theory caught by the prohibition of restriction of competition because it fixes sale prices, taking account of its economic significance and in particular of the risks assumed by the servicestation operator and its contribution to the costs connected with the supply of goods under the contract or of the sales promotion of those goods, given the following relevant points:
2) a) Az EK-Szerződés 81. cikkének (1) bekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy az ilyen, a szállító brandjének használatára jogot biztosító beszerzési szerződés, amennyiben előírja, hogy a töltőállomás üzemeltetője köteles a kizárólagos szállító által forgalmazott tüzelőanyagokat és üzemanyagokat a szállító által rögzített fogyasztói áron értékesíteni, főszabály szerint ütközik-e az árrögzítés útján történő versenykorlátozás tilalmával, figyelemmel a szerződés gazdasági tartalmára és különösen a töltőállomás üzemeltetője által viselt kockázatokra, valamint a szerződés tárgyát képező termékek szállításával és eladásának ösztönzésével összefüggésben viselt kiadásokra, figyelembe véve az alábbi vonatkozó rendelkezéseket: i.
The servicestation operator undertakes to sell exclusively the supplier’s lubricants, vehicle products and motorvehicle and other fuels, in accordance with the retail prices, conditions and sales and business methods stipulated by the supplier for a period of 10 years, which may be extended for successive periods each of five years by express agreement in writing on notice of at least six months.
A töltőállomás üzemeltetője kötelezettséget vállal arra, hogy kizárólag a szállító által szállított kenőolajokat, más gépjárműfelszerelési termékeket, tüzelőanyagokat és üzemanyagokat árusít – betartva a szállító által meghatározott fogyasztói árakat és az értékesítés és üzemeltetés feltételeit és módszereit – 10 évig, amely legalább hat hónappal a lejárta előtt kifejezett
2008 — CASE C-279/06
11-I ÍTÉLET – C-279/06.
If it should fail to pay, apart from the possibility that the supplier might enforce the guarantee presented by the servicestation operator, the latter would be required to pay for supplies before they were delivered to the service station.
Nemfizetés esetén a szállító lehívhatja a bankgaranciát és a töltőállomás üzemeltetője köteles lesz a szállítmányokat előre kifizetni.
CEPSA card created and managed by the group of companies to which the supplier belongs, charges the sales made by means of the card one month after they are made, finances a small part of the cost of customers’ use of the fuel distributor’s loyalty card and assumes the risk of non-payment by those customers who have been allowed direct credit.
CEPSA létrehozott és működtetett hitelkártya-használathoz, továbbá az üzemeltető a fenti kártyával történő vásárlásokat egy hónappal később számolja fel, finanszírozza e hűségkártya-használat költségének egy kis részét, továbbá viseli azon ügyfelek általi nemfizetés kockázatát, akiknek az ő révén közvetlen hitelben részesültek.
The supplier of the petroleum products bears the costs of installing and maintaining its brand image in the service station, and also transfers the fuel-tanks and pumps which the operator of the service station may not use, without the supplier’s authorisation in writing, to sell products not supplied by that supplier, and which are valued precisely at the amount of the bank guarantee that the servicestation operator has presented in favour of the supplier?
v. Az olajtermékek szállítója fedezi a logója a töltőállomáson való felszerelésének és karbantartásának költségeit, illetve üzemanyagtartályokat és kutakat ad használatba, amelyeket a töltőállomás üzemeltetője nem használhat más szállítók termékeinek értékesítésére a szállító írásbeli engedélye nélkül, továbbá amelyeknek értéke megegyezik a töltőállomás üzemeltetője által nyújtandó bankgarancia összegével.
(b) If so, on a proper construction of Regulation [No 1984/83], and in particular of Articles 10 to 13 thereof, do those provisions catch within their scope a contract of that kind with the result that the prohibition laid down in Article 81(1) EC is not applicable if the contract satisfies the requirements for exemption contained in those articles of the regulation?
b) Ha ez az eset áll fenn, az 1983. június 22-i 1984/83/EGK bizottsági rendeletet, és különösen annak 10–13. cikkét úgy kell-e értelmezni, hogy annak hatálya alá tartozik egy ilyen jellegű szerződés, és így az EK Szerződés 81. cikkének (1) bekezdése szerinti tilalom nem alkalmazandó, amennyiben a szerződés a rendelet hivatkozott rendelkezéseiben meghatározott feltételeknek megfelel?
(c) In that case, is Article 11 of that regulation to be construed as meaning that, if the contract at issue imposes more than one restriction on competition, and, moreover, if it stipulates no competition by providing for exclusive supply by one supplying undertaking, sale prices are fixed by the supplier?
c) Ebben az esetben úgy kell-e értelmezni a rendelet 11. cikkét, hogy a szerződésben egynél több versenykorlátozás található, mivel a szállítótól való kizárólagos beszerzést előíró versenytilalmi kötelezettségen kívül egy másik szerződéses rendelkezés szerint a szállító határozza meg a fogyasztói árat?
Does the authorisation given by the [supplier] to the servicestation [operator] to lower its sale price without affecting [that supplier’s] receipts, which took place in November 2001, make it possible to regard the contract as valid?’
A [töltőállomás-üzemeltetőnek] a szállító általi felhatalmazása arra, hogy [az előbbi] 2001 novemberétől a fogyasztói árat a[z említett] szállító bevételének csökkentése nélkül csökkentse, lehetővé teszi-e azt, hogy a szerződést érvényesnek lehessen tekinteni?”
By its reference for a preliminary ruling, the referring court submits two questions to the Court, each one of those questions being subdivided into several parts, which envisage different hypotheses according to how the contract at issue in the main proceedings is categorised.
A kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatalra utaló végzésében a Bírósághoz két kérdést intéz, melyek közül mindkettő több részből áll, melyek az alapügyben vitatott szerződés minősítésétől függő különböző feltevésekre irányulnak.
The first question is submitted in the event that that contract is to be categorised as an agency contract, whilst the second question is based on the premiss that that contract is concluded between two autonomous undertakings.
Az első kérdés arra a feltevésre vonatkozik, ha a szerződés ügynöki szerződésnek minősül, míg a második kérdés azt a feltevést foglalja magában, hogy az említett szerződést két független vállalkozás kötötte.
The referring court essentially asks whether the prohibition laid down in Article 81(1) EC and, possibly, the block exemption established by Regulation No 1984/83 are applicable in the light of the facts of the case in the main proceedings.
A nemzeti bíróság kérdései lényegében az EK 81. cikk (1) bekezdésében foglalt tilalomnak, illetve esetlegesen az 1984/83 rendelet által előírt csoportmentességnek az alapügy tényállására való alkalmazhatóságára vonatkoznak.
However, by its Questions 1(a) and 2(a), that court does not seek to obtain from the Court of Justice an interpretation of the concept of agreements between undertakings within the meaning of Article 81(1) EC in order to be able to assess, subsequently, whether the contract at issue in the main proceedings falls within the scope of that provision, but requests the Court to carry out that assessment itself.
A nemzeti bíróság ugyanakkor az első kérdésével, illetve a második kérdésének a) részével nem azt kéri a Bíróságtól, hogy értelmezze az említett rendelkezés értelmében a vállalkozások közötti megállapodás fogalmát annak érdekében, hogy ezt követően értékelni lehessen, hogy az alapügyben vitatott szerződés az említett rendelkezés hatálya alá tartozik-e, hanem arra kéri a Bíróságot, hogy ezt az értékelést maga végezze el.
It must be recalled that under Article 234 EC, which is based on a clear separation of functions between national courts and tribunals and the Court of Justice, the latter is empowered to rule on the interpretation or validity of Community provisions only on the basis of the facts which the national court or tribunal puts before it, and that it is, however, for the national court or tribunal to apply the rules of Community law to a specific case.
Emlékeztetni kell arra, hogy a nemzeti bíróságok és a Bíróság közötti egyértelmű feladatmegosztást kimondó EK 234. cikk alapján a Bíróság kizárólag a közösségi jogszabályok értelmezéséről és érvényességéről határozhat a nemzeti bíróság által közölt tényállás alapján, viszont a közösségi jognak a konkrét esetre történő alkalmazása a nemzeti bíróság feladata.
Consequently, the Court has no jurisdiction to give a ruling on the facts in the main proceedings or to apply the rules of Community law which it has interpreted to national measures or situations, since those questions are matters for the exclusive jurisdiction of the national court or tribunal (see, inter alia, Case C-318/98 Fornasar and Others [2000] ECR I-4785, paragraph 32, and Case C-421/01 Traunfellner [2003] ECR I-11941, paragraph 21).
Következésképpen a Bíróság nem rendelkezik hatáskörrel az alapügy tényeinek elbírálására vagy az általa értelmezett közösségi szabályoknak nemzeti intézkedésekre, illetve helyzetekre való alkalmazására, mivel ezek a kérdések a nemzeti bíróság kizárólagos hatáskörébe tartoznak (lásd többek között a C-318/98. sz., Fornasar és társai ügyben 2000. június 22-én hozott ítélet [EBHT 2000., I-4785. o.] 32. pontját, és a C-421/01. sz. Traunfellner-ügyben 2003. október 16-án hozott ítélet [EBHT 2003., I-11941. o.] 21. pontját.).
It is apparent from the order for reference that the request for interpretation submitted to the Court is based on the claims of the parties to the main proceedings, the merits of which have not yet been established by the national court.
Az előzetes döntéshozatalra utaló végzésből azonban az tűnik ki, hogy a Bírósághoz intézett értelmezési kérdés az alapügy feleinek állításain alapszik, amelyeknek megalapozottságát a nemzeti bíróság még nem ellenőrizte.
Similarly, in their written and oral submissions made to the Court, the parties to the main proceedings expressed significant disagreement as to the facts of the dispute before the referring court.
Ugyanígy az alapügy felei a Bíróság elé terjesztett írásbeli és szóbeli észrevételeikben jelentős véleménykülönbségnek adtak hangot a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő jogvita tényállását illetően.
In this respect, it must also be recalled that, within the framework of proceedings under Article 234 EC, the Court cannot resolve a dispute concerning the facts.
E tekintetben emlékeztetni kell arra is, hogy az EK 234. cikkben meghatározott eljárás keretében a Bíróság nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy a tényálláshoz kapcsolódó vitát elbíráljon.
Such a dispute, like any other assessment of the facts involved, is within the province of the national court (see Case 36/79 Denkavit Futtermittel [1979] ECR 3439, paragraph 12, and Joined Cases C-211/03, C-299/03 and C-316/03 to C-318/03 HLH Warenver­trieb and Orthica [2005] ECR I-5141, paragraph 96).
Denkavit Futtermittel ügyben 1979. november 15-én hozott ítélet [EBHT 1979., 3439. o.] 12. pontját, valamint a C-211/03., C-299/03. és C-316/03–C-318/03. sz., HLH Warenvertrieb és Orthica egyesített ügyekben 2005. június 9-én hozott ítélet [EBHT 2005., I-5141. o.] 96. pontját).
However, it is for the Court to provide the referring court with an answer which will be of use to it and enable it to determine the case before it (see, inter alia, Case C-98/06 Freeport [2007] ECR I-8319, paragraph 31).
A Bíróság feladata azonban, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak hasznos választ adjon, amely lehetővé teszi számára az általa tárgyalt jogvita eldöntését (lásd többek közt a C-98/06. sz.
Since the categorisation of the contract at issue in the main proceedings in the light of the rules on competition is essential for the purpose of deciding the case before the referring court, it is for the Court to recall, first, the criteria relevant for such a categorisation (Questions 1(a) and 2(a)).
Mivel az alapügyben vitatott szerződésnek a versenyszabályok tekintetében való minősítése a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő jogvita megoldásához alapvető fontosságú, a Bíróságnak először is emlékeztetnie kell az e minősítés szempontjából releváns kritériumokra (az első kérdés, valamint a második kérdés a) pontja).
Second, it is necessary to analyse whether the block exemption is capable of applying to that contract, in the light of the contract’s clauses relating to the duration of its performance (Questions 1(b) and (c) and Question 2(b)) and the fixing of the retail price (Question 2(c)).
Másodszor meg kell vizsgálni azt, hogy a csoportmentesség alkalmazha-tó-e az említett szerződésre, figyelembe véve az abban foglalt, teljesítésének tartamára vonatkozó rendelkezéseket (első kérdés b) és c) pontja, valamint a második kérdés b) pontja), valamint a fogyasztói ár meghatározását (a második kérdés c) pontja).
Third, the question arises as to possible nullity of the contract pursuant to Article 81(2) EC (Question 1(d)).
Harmadszor felmerül a szerződésnek az EK 81. cikk (2) bekezdésén alapuló semmissége is (az első kérdés d) pontja).
The existence of an agreement between undertakings within the meaning of Article 81(1) EC
Az EK 81. cikk (2) bekezdése értelmében vett, vállalkozások közti megállapodás fennállásáról
By its Questions 1(a) and 2(a), the referring court asks whether Article 81(1) EC must be interpreted as applying to an exclusive supply contract for petroleum products having the characteristics of that at issue in the main proceedings, first, in the event that that contract is regarded as having been concluded between two independent undertakings, by reason of the fact that the retail price of those products is fixed by the supplier, and, second, in the event that that contract is to be regarded as a genuine agency contract, by reason of the fact that it provides for an exclusive supply clause.
A nemzeti bíróság az első kérdésével, valamint második kérdésének a) pontjával arra kíván választ kapni, hogy az EK 81. cikk (1) bekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy az vonatkozik az olyan olajtermékekre vonatkozó kizárólagos beszerzési szerződésre, amely az alapügyben ismertetettekhez hasonló jellemzőkkel rendelkezik, először is abban az esetben, ha a szerződést két független vállalkozás közötti szerződésnek kell tekinteni amiatt, hogy az említett termékek fogyasztói árát a szállító határozza meg, másodszor pedig abban az esetben, ha a szerződést valódi ügynöki szerződésnek kell tekinteni, mivel kizárólagos beszerzési rendelkezést tartalmaz.
In that case, just as in the case which has given rise to the present reference for a preliminary ruling, the contractual relationship between servicestation operators and their supplier, namely CEPSA, was at issue.
Az említett ügy tárgyát – ugyanúgy, mint a jelen előzetes döntéshozatalra utaló végzés alapjául szolgáló esetben –, üzemanyagtöltő állomások üzemeltetői, valamint a szállítójuk, nevezetesen a CEPSA közötti szerződéses kapcsolatok képezték.
According to the actual wording of the order for reference, the contract at issue in the main proceedings is identical to those which were the subject of the referred question examined by the Court in CEEES.
Az előzetes döntéshozatalra utaló végzés szerint az alapügyben vitatott szerződés azonos a Bíróság által a CEEES-ügyben hozott ítéletben vizsgált, előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés tárgyát képező szerződésekkel.
The Court held, at paragraph 38 of CEEES, that vertical agreements such as the agreements between CEPSA and servicestation operators were covered by Article 85 of the Treaty only where the operator is regarded as an independent economic operator and there is, consequently, an agreement between two undertakings.
A Bíróság a CEEES-ügyben hozott ítélet 38. pontjában megállapította, hogy az olyan vertikális megállapodások, mint a CEPSA és a töltőállomás-üzemeltetők között létrejött megállapodások, kizárólag akkor tartoznak a Szerződés 85. cikkének hatálya alá, ha az üzemeltető független gazdasági szereplőnek minősül, és következésképpen a két vállalkozás között megállapodás áll fenn.
The decisive factor for the purposes of determining whether a servicestation operator is an independent economic operator is to be found in the agreement concluded with the principal and, in particular, in the clauses of that agreement, implied or express, relating to the assumption of the financial and commercial risks linked to sales of goods to third parties.
Ebből következően annak megállapítása, hogy a töltőállomás üzemeltetője független gazdasági szereplő-e, vagy sem, a megbízóval kötött megállapodástól, és különösen annak az áruk eladásáért harmadik személyek felé fennálló pénzügyi és üzleti kockázatok viselésére vonatkozó – kifejezett vagy hallgatólagos – kikötéseitől függ.
The question of risk must be analysed on a case-by-case basis, taking account of the real economic situation rather than the legal categorisation of the contractual relationship in national law (CEEES, paragraph 46).
A kockázat kérdését esetenként, és inkább a gazdasági valóság, mintsem a szerződéses viszony belső jogi minősítésének figyelembevételével kell elemezni (a CEEES-ügyben hozott ítélet 46. pontja).
The Court also set out the criteria to enable the national court to assess, in the light of the factual circumstances of the case before it, the actual allocation of the financial and commercial risks between the servicestation operators and the fuel supplier.
A Bíróság ezenfelül meghatározta azokat a kritériumokat, amelyek alapján a nemzeti bíróság az előtte folyamatban lévő ügy ténybeli körülményei alapján értékelheti a pénzügyi és kereskedelmi kockázatoknak az üzemanyagtöltő állomás üzemeltetői és az üzemanyag szállítója közötti tényleges megosztását.
As regards, first, the risks linked to the sale of the goods, the servicestation operator is presumed to bear them when he takes possession of the goods, at the time he receives them from the supplier, when he assumes directly or indirectly the costs linked to the distribution of the goods, particularly the transport costs, when he maintains stocks at his own expense, when he assumes responsibility for any damage caused to the goods, such as loss or deterioration, and for damage caused by the goods sold to third parties, or when he bears the financial risk linked to the goods in the event that he is required to pay the supplier the amount corresponding to the quantity of fuel delivered instead of that actually sold (see CEEES, paragraphs 51 to 58).
Először is az áruk értékesítésével járó kockázatokkal kapcsolatosan az üzemanyagtöltő állomás üzemeltetőjét kell e károk viselőjének tekinteni, ha az áruk tulajdonosává vált, tehát amikortól az árut a töltőállomáson átvette a szállítótól, továbbá, ha közvetlenül vagy közvetve maga viseli az áruk forgalmazásával kapcsolatos költségeket – többek között a szállítási költségeket –, ha saját költségén tartja fenn az árukészletet, ha viseli az árukban okozott esetleges károkért – mint például veszteségért, minőségi romlásért –, valamint a harmadik személyek részére eladott áruk által okozott károkért való felelősséget, illetve, ha a szállító részére a ténylegesen eladott üzemanyagnak megfelelő összeg helyett a szállított üzemanyag-mennyiségnek megfelelő összeget köteles kifizetni (lásd a CEEES-ügyben hozott ítélet 51–58. pontját).
Second, as regards the risks linked to investments specific to the market, namely those required to enable the servicestation operator to negotiate or conclude contracts with third parties, it is necessary to establish whether that operator makes investments in premises or equipment, such as a fuel tank, or in advertising campaigns.
Másodszor a piacra sajátosan jellemző beruházásokkal járó, vagyis azon kockázatokat illetően, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az üzemanyagtöltőállomásüzemeltető harmadik személyekkel tárgyalhasson, illetve megállapodást köthessen, azt kell megvizsgálni, hogy az említett üzemeltető megvalósít-e a helyiségekkel, vagy a berendezésekkel – mint például az üzemanyagtartályokkal –, vagy reklámtevékenységekkel kapcsolatos beruházásokat.
If so, such risks are transferred to the operator (CEEES, paragraphs 51 and 59).
Ha a válasz igenlő, az említett kockázatokat az üzemanyagtöltőállomásüzemeltető viseli (a CEEES-ügyben hozott ítélet 51. és 59. pontja).
It must, however, be pointed out that the fact that the operator bears only a negligible share of the risks does not render Article 81 EC applicable (see, to that effect, CEEES, paragraph 61), since such an operator does not become an independent economic operator when selling fuel to third parties.
Hangsúlyozni kell azonban, hogy az a tény, hogy az üzemanyagtöltőállomásüzemeltető csupán a kockázatok elenyésző részét viseli, jellemzően nem jár az EK 81. cikkének alkalmazhatóságával (lásd ebben az értelemben a CEEES-ügyben hozott ítélet 61. pontját), mivel az ilyen üzemeltető az üzemanyag harmadik személynek való eladása során nem válik független gazdasági szereplővé.
In that case, the relationship between the operator and the supplier is identical to that between an agent and his principal.
Ebben az esetben az üzemanyagtöltőállomásüzemeltető és a szállító közötti viszony azonos az ügynök és a megbízó közötti viszonnyal.
It also follows from paragraphs 62 and 63 of CEEES that, even in the case of an agency contract, only the obligations imposed on the intermediary concerning the
A CEEES-ügyben hozott ítélet 62. és 63. pontjából következik továbbá, hogy még az ügynöki szerződés esetében is fennáll, hogy kizárólag a közvetítővel szemben a
2008 — CASE C-279/06 sale of the goods to third parties on behalf of the principal, including the fixing of the retail price, fall outside the scope of Article 81 EC.
SZ. ÜGY megbízó nevében harmadik személyek részére történő eladásra vonatkozóan előírt kötelezettségek – melyekbe a fogyasztói ár meghatározása is beletartozik – nem tartoznak az EK 81. cikk hatálya alá.