natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The recurrence of this question seems to have been partly occasioned by the Court’s repeated refusal to give a ruling on the admissibility of pleas of illegality raised by privileged applicants against Community regulations either in the context of an application for the annulment of a decision based on the regulation in question or as a means of defence against an allegation of failure to comply with a regulation, 16in spite of the proposals of several advocates general who, mainly with reference to the wording of Article 241, delivered opinions suggesting that those collateral challenges are admissible. 17
E kérdés visszatérését részben a Bíróságnak a privilegizált felperes által közösségi rendeletekkel szemben akár az érintett rendeleten alapuló aktus megsemmisítése iránti kereset keretében, akár valamely rendelet állítólagos megsértésével szemben védekezésként hivatkozott jogellenességi kifogás elfogadhatóságáról való döntés ismételt elutasítása idézte elő 16, több főtanácsnok javaslata ellenére, akik lényegében – az EK 241. cikk megfogalmazására hivatkozva – e járulékos kérelmek elfogadhatósága mellett érveltek 17.
With regard to the scope ratione personae of Article 241 EC, although it states that notwithstanding the expiry of the period laid down in Article 230 any party may, as a collateral challenge, invoke the inapplicability of a regulation (understood as an act of a ‘general nature’), the problem of the admissibility of a plea of illegality, raised pursuant to Article 241 EC by a privileged appli-
Ami az EK 241. cikk rationa personae hatályát illeti, annak ellenére, hogy megfogalmazása szerint járulékos módon, az EK 230. cikk szerinti határidő lejárta ellenére, bármelyik fél hivatkozhat valamely rendelet – amely alatt „általános jellegű” aktust kell érteni – alkalmazhatatlanságára, az EK 241. cikk alkalmazásában egy olyan privilegizált felperes által hivatkozott jogellenességi kifogás, mint valamely közösségi
It should be noted that, although in some of those cases the Court examined in substance the alleged illegality of the regu-
Megállapítható, hogy noha ezen ügyek közül egyesekben a Bíróság érdemben vizsgálta a szóban forgó rendeletekkel szemben
16 — Case 32/65 Italy v Council and Commission [1966] ECR 389; Case 116/82 Commission v Germany [1986] ECR 2519; Case 181/85 France v Commission [1987] ECR 689, paragraph 31; Case 204/86 Greece v Council [1988] ECR 5323; Case C-258/89 Commission v Spain [1991] ECR I-3977; and Case C-331/00 Greece v Commission [2003] ECR I-9085.
16 – Lásd a 32/65. sz, Olaszország kontra Tanács és Bizottság ügyben 1966. július 13-án hozott ítéletet (EBHT 1966., 563. o.); a 116/82. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 1986. szeptember 18-án hozott ítéletet (EBHT 1986., 2519. o.); a 181/85. sz., Franciaország kontra Bizottság ügyben 1987. február 12-én hozott ítélet (EBHT 1987., 689. o.) 31. pontját; a 204/86. sz., Görögország kontra Tanács ügyben 1988. szeptember 27-én hozott ítéletet (EBHT 1988., 5323. o.); a C-258/89. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 1991. július 25-én hozott ítéletet (EBHT 1991., I-3977. o.), valamint a C-331/00. sz. Görögország kontra Bizottság ügyben 2003. szeptember 18-án hozott ítéletet (EBHT 2003., I-9085. o.).
In the last-mentioned case, however, the plea of illegality was not raised clearly by Greece (see point 114 of the Opinion of Advocate General Tizzano).
Ez utóbbi ügyben Görögország nem egyértelműen hivatkozott a jogellenességi kifogásra (lásd Tizzano főtanácsnok indítványának 114. pontját).
14 — See, with regard to privileged applicants, Case 156/77 Commission v Belgium [1978] ECR 1881, paragraph 21; Case 226/87 Commission v Greece [1988] ECR 3611, paragraph 14; Case C-183/91 Commission v Greece [1993] ECR I-3131, paragraph 10; and Case C-135/93 Spain v Commission [1995] ECR I-1651, paragraphs 16 and 17.
14 – Lásd a privilegizált felpereseket illetően a 156/77. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 1978. október 12-én hozott ítélet (EBHT 1978., 1881. o.) 21. pontját; a 226/87. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1988. június 30-án hozott ítélet (EBHT 1988., 3611. o.) 14. pontját; a C-183/91. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1993. június 10-én hozott ítélet (EBHT 1993., I-3131. o.) 10. pontját, valamint a C-135/93. sz., Spanyolország kontra Bizottság ügyben 1995. június 29-én hozott ítélet (EBHT 1995., I-1651. o.) 16. és 17. pontját.
In relation to State aid, the Community courts have found that a recipient of State aid was barred from pleading the illegality of a Commission decision finding that the individual aid in question was incompatible, although the decision was not formally addressed to that recipient, but it could undoubtedly have brought an action for the annulment of the decision: see. in relation to the plea before the national court (a situation in which Article 241 EC is not applicable), Case C-188/92 TWD Textilwerke Deggendorf [1994] ECR I-833, paragraphs 17 and 18, and, before the Community court, Joined Cases T-244/93 and T-486/93 TWD v Commission [1995] ECR II-2265, paragraph 103.
Az állami támogatások tárgyában a közösségi bíróság azt állapította meg, hogy valamely egyedi támogatás összeegyeztethetetlenségét megállapító bizottsági határozat jogellenességére nem hivatkozhat a támogatás kedvezményezettje, bár formálisan nem címzettje az említett határozatnak, minden kétséget kizárólag lehetősége van megsemmisítés iránti keresetet indítani: lásd a nemzeti bíró előtt felhozott kifogás tekintetében (olyan helyzet, amelyben az EK 241. cikk nem alkalmazandó) a C-188/92. sz.
17 — See the Opinion of Advocate General Roemer delivered in Italy v Council and Commission, 411; the Opinion of Advocate General Slynn in France v Commission, 703; point 6 of the Opinion of Advocate General Mancini in Greece v Council; and points 23 to 32 of the Opinion of Advocate General Darmon in Commission v Spain.
TWD Textilwerke Deggendorf ügyben 1994. március 9-én hozott ítélet (EBHT 1994., I-833. o.) 17. és 18. pontját, valamint a közösségi bíróság előtt felhozott kifogás tekintetében az Elsőfokú Bíróság T-244/93. és T-486/93. sz., TWD kontra Bizottság egyesített ügyekben 1995. szeptember 13-án hozott ítélet (EBHT 1995., II-2265. o.) 103. pontját.
15 — Case 226/87 Commission v paragraph 16 and caselaw cited.
15 – Lásd a fent hivatkozott Görögország kontra Bizottság ügyben 1988. június 30-án hozott ítélet 16. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-91/05 lations at issue, 18 having received opinions to bring a direct action challenging those acts.
MENGOZZI FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA – C-91/05. SZ.
22 in favour of the admissibility of the pleas of illegality, 19the refusal to give an express ruling on admissibility has continued to give rise to certain questions, which may be supposed to have been the origin of the hesitation expressed by Advocate General Jacobs in his Opinion delivered on 3 October 2002 in Commission v ECB 20 — to which I shall revert later — with regard to expressing ‘a final view’ on the question. 21
de mivel elutasította, hogy az említett elfogadhatóság tekintetében kifejezetten határozzon, továbbra is táptalajt adott azoknak kérdéseknek, amelyekben feltehetően Jacobs főtanácsnok a Bizottság kontra EKB ügyben hozott ítéletre 20vonatkozó, 2002. október 3-án ismertetett indítványában is szereplő fenntartása is gyökerezik – amelyre a következőkben még kitérek –, és amelyben „végleges véleményt” adott a kérdésre 21.
Consequently, this reasoning appeared to tie the right to institute a collateral review of a regulation to the unavailability of the possibility of bringing an action for its annulment.
Így ez az indokolás úgy tűnik, hogy valamely rendelet járulékos felülvizsgálata kérésének lehetőségét egy ilyen aktussal szembeni megsemmisítés iránti kereset benyújtásának lehetetlenségéhez köti.
In addition, it is relevant to note that the Council as well as the Spanish Government largely base on that line of reasoning their objection of inadmissibility in relation to the Commission’s plea that the contested Joint Action is illegal.
Vitát okozott továbbá néhány ítélet indokolásában szereplő a contrario értelmezés, amelyekben a közösségi bíróság azt állapította meg, hogy az EK 241. cikk egy alapelv kifejeződése, amely járulékos módon bármely félnek biztosítja azt jogot, hogy vitassa valamely rendelet vagy „általános
The controversy also appears to have been started by an a contrario interpretation of the reasoning of certain judgments in which the Community court stated that Article 241 EC gives expression to the general principle conferring upon any party to proceedings the right to make a collateral challenge to the validity of regulations or of Community acts ‘of a general nature’ if that party was not entitled under Article 230 EC
Egyébként jelentősége van azon megállapításnak, hogy mind a Tanács, mind a spanyol kormány nagyjából ezen érvelésre alapozza a Bizottság által a vitatott együttes fellépéssel szemben felhozott jogellenességi kifogással szembeni elfogadhatatlansági kifogását.
18 — That was the case in Commission v Germany (paragraph 8), France v Commission (paragraphs 4, 5 and 31), Greece v Council (paragraph 11) and Greece v Commission (paragraph 97).
18 – Ez volt a helyzet a fent hivatkozott Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítéletben (8. pont), a Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítéletben (4., 5. és 31. pont), a Görögország kontra Tanács ügyben hozott ítéletben (11. pont) és a Görögország kontra Bizottság ügyben hozott ítéletben (97. pont).
It should be noted that in Italy v Council and Commission the Court dismissed the plea of illegality as inadmissible on the ground that there was no connection between the allegedly illegal regulation and the contested measure; in Commission v Spain the Court avoided the procedural difficulty by finding (in paragraph 6) that the defence raised by the Spanish Government did not relate to the regulation in question as such, but to the interpretation of it set out by the Commission in its action for failure to fulfil obligations.
Megjegyzem, hogy a fent hivatkozott Olaszország kontra Tanács és Bizottság ügyben hozott ítéletben a Bíróság a jogellenességi kifogást mint elfogadhatatlant azzal az indokkal utasította el, hogy nincs semmiféle kapcsolat a jogellenesnek tartott rendelet és a megtámadott aktus között; a fent hivatkozott Bizottság kontra Spanyolország ügyben hozott ítéletben a Bíróság megkerülte az eljárási nehézséget, amikor azt állapította meg (az ítélet 6. pontja), hogy a spanyol kormány védekezésként felhozott bizonyítéka nem magára a szóban forgó rendeletre, hanem e rendeletnek a Bizottság kötelezettségszegés megállapítása iránti keresetében előadott értelmezésére vonatkozik.
Furthermore, the controversy was certainly not settled by the Nachi Europe judgment in the complex matter of the imposition of antidumping duties, in which the Court found that an undertaking which undoubtedly had a right to bring an action before the Community court for the annul-
Ezenkívül a vita kétségkívül nem oldódott meg a Nachi Europe ügyben hozott ítélet meghozatalával, amely a dömpingellenes vámok kivetésének összetett tárgyával foglalkozik, és amely alapján a Bíróság azt állapította meg, hogy valamely olyan vállalkozás, amely minden kétséget kizárólag jogosult volt a dömpingellenes vámokat rögzítő közösségi rendelet megsemmisítésére
19 — However, it must be observed that in Commission v Germany no specific attention was paid to this procedural problem, whereas in Greece v Commission, Advocate General Tizzano proposed, at point 114 of his Opinion, that the plea of illegality be dismissed as inadmissible primarily on the ground that the Greek Government had not challenged the regulation at issue within the timelimit laid down in Article 230 EC.
19 – Megjegyzem ugyanakkor, hogy a fent hivatkozott Bizottság kontra Németország ügyben egyáltalán nem fordítottak figyelmet erre az eljárási problémára, míg a fent hivatkozott Görögország kontra Bizottság ügyben Tizzano főtanácsnok az indítványának 114. pontjában azt javasolta, hogy elsődlegesen – mint elfogadhatatlant – azzal az indokkal utasítsák el a jogellenességi kifogást, hogy a görög kormány az EK 230. cikk szerinti határidőben nem támadta meg a szóban forgó rendeletet.
22 — See Simmenthal (paragraph 39).
20 – A C-11/00. sz., Bizottság kontra EKB ügyben 2003. július 10-én hozott ítélet (EBHT 2003., I-7147. o.).
See also Martinez and Others v Parliament (paragraph 133) and Joined Cases T-93/00 and T-46/01 Alessandrini and Others v Commission [2003] ECR II-1635, paragraph 76 (italics added).
21 – A fent hivatkozott Bizottság kontra EKB ügyben hozott ítéletre vonatkozó indítvány 100. és 190. pontja.
20 — Case C-11/00 Commission v ECB [2003] ECR I-7147.21 — Points 100 and 190 of the Opinion in Commission v ECB.
Lásd továbbá az Elsőfokú Bíróság fent hivatkozott Martinez és társai kontra Parlament ügyben hozott ítéletének 133. pontját valamint a T-93/00. és T-46/01. sz., Alessandrini és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2003. április 10-én hozott ítéletének (EBHT 2003., II-1635. o.) 76. pontját (a kiemelés tőlem).
COMMISSION v COUNCIL of a plea of illegality, the inapplicability of a regulation of a general or legislative nature.
BIZOTTSÁG KONTRA TANÁCS előtt valamely általános vagy normatív jellegű rendelet alkalmazhatatlanságára.
ment of a Community regulation fixing antidumping duties could not, on grounds of legal certainty, 23collaterally call into question the validity of that regulation in a dispute before a national court.
irányuló kereset közösségi bíróság előtti benyújtására, járulékos módon, jogbiztonsággal összefüggő indokkal nem kérdőjelezheti meg e rendelet érvényességét a nemzeti bíróság előtti jogvitában 23.
Although the reasoning of that judgment is also based on the hybrid nature of regulations of that kind, being acts of a legislative nature and, at the same time, acts liable to be of direct and individual concern to certain traders, 24the reference to the wording in Simmenthal, 25 cited in point 42 above, and its extension to the case of a Community regulation, without the Court’s reasoning appearing to be limited to the special nature of antidumping regulations, could also contribute to continued doubts as to the outcome of a plea of illegality raised by privileged applicants before the Court in the context of the formal application of Article 241 EC.
Annak ellenére, hogy e megoldás indokolása az ilyen típusú rendeletek kettős természetén alapul, vagyis hogy egyrészről normatív jellegűek, másfelől olyan jogi aktusok, amelyek az egyéneket közvetlenül és személyükben érinthetik 24, a Simmenthal kontra Bizottság ügyben hozott ítéletben szereplő – a fenti 42. pontban vezérelvként meghatározott – megfogalmazásra 25 történő emlékeztetés, valamint ezenkívül a közösségi rendeletekre anélkül való kiterjesztése, hogy a Bíróság indokolása a dömpingellenes rendeletek sajátosságára korlátozódott volna, kétségeket hagyhat maga után a privilegizált felperesek által a Bíróság előtt az EK 241. cikk formális alkalmazása keretében hivatkozott jogellenességi kifogás sorsát illetően.
In that case, the Commission sought the annulment of a decision of the European Central Bank (ECB) concerning the prevention of fraud, on the ground that the decision infringed Regulation (EC) No 1073/1999 of the European Parliament and of the Council of 25 May 1999 concerning investigations conducted by the European Anti-Fraud Office (OLAF).
Ebben az ügyben a Bizottság az Európai Központi Bank (EKB) csalás megelőzéséről szóló határozatának megsemmisítését kérte, azzal az indokkal, hogy ez a határozat megsértette az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról szóló, 1999. május 25-i 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet 26.
26 One of the defences raised by the ECB to the application for annulment was that Regulation No 1073/1999 was unlawful and should be declared inapplicable pursuant to Article 241 EC on the ground that it was adopted in breach of several provisions of the Treaty, in particular Article 105(4) EC, relating to consultation of the ECB.
A megsemmisítés iránti keresettel szemben az EKB által védekezésül felhozott egyik jogalap szerint az 1073/1999 rendelet jogellenes, és az EK 241. cikk értelmében alkalmazhatatlannak kell nyilvánítani, mivel azt a Szerződés rendelkezéseinek, különösen az EKB-val folytatandó konzultációról szóló EK 105. cikk (4) bekezdésének megsértésével fogadták el.
The Commission took the view that such a defence was inadmissible because the ECB was barred from pleading the unlawfulness of an act against which it could have brought an action for annulment under Article 230 EC.
A Bizottság úgy vélte, hogy az ilyen védekezési jogalap elfogadhatatlan, az EKB nem hivatkozhat olyan jogi aktus jogellenességére, amelynek az EK 230. cikk értelmében kérhette volna a megsemmisítését.
However, the Court provided significant clarification in Commission v ECB, which suggests that it is open to a privileged applicant to invoke before the Court, by means
A Bíróság ugyanakkor fontos pontosításokkal szolgált a fent hivatkozott Bizottság kontra EKB ügyben hozott ítéletében, amelyek annak elismerését vonják maguk után, hogy egy privilegizált felperes jogellenességi kifogás útján hivatkozhat a Bíróság
After observing, first, that the addressee of an individual decision is barred from pleading its illegality and, second, that, in accordance with Nachi Europe, a Community
A Bíróság, miután emlékeztetett arra, hogy egyrészről valamely egyedi határozat címzettje nem hivatkozhat e határozat jogellenességére, másrészről a fent hivatkozott Nachi Europe ügyben hozott ítéletnek megfelelően valamely közösségi rendelet jogerőssé
23 — Case C-239/99 Nachi Europe [2001] ECR I-1197, paragraphs 37 and 38.
23 – A C-239/99. sz. Nachi Europe ügyben 2001. február 15-én hozott ítélet (EBHT 2001., I-1197. o.) 37. és 38. pontja.
24 — End of paragraph 37 of the judgment.25 — Cited above (paragraph 39).
26 – HL L 316., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 3. kötet, 91. o.
If indeed there is still any doubt, after reading the judgment in Commission v ECB, as to the extension to all privileged applicants of its conclusion with regard to the admissibility of the plea of illegality raised by the ECB, in view of the fact that, under the third paragraph of Article 230 EC, the ECB has capacity to bring actions only for the purpose of protecting its prerogatives, a literal and logical argument following on from the reasoning in that judgment supports that extension.
Még ha marad is kétség a fent hivatkozott Bizottság kontra EKB ügyben hozott ítélet olvasata során, hogy kiterjeszthető-e valamennyi privilegizált felperesre az a megoldás, amely szerint az EKB által hivatkozott jogellenességi kifogás arra tekintettel fogadható el, hogy az EK 230. cikk harmadik bekezdése értelmében az EKB csak előjogai megóvása érdekében rendelkezik aktív legitimációval, e kiterjesztés mellett szól az említett ítéletben szereplő érvelést kiegészítő, szó szerinti olvasatból eredő és logikai érvelés.
regulation may become definitive as against an individual in regard to whom it must be considered to be an individual decision and who could undoubtedly have sought its annulment under Article 230 EC, 27 the Court stated that those ‘principles … nevertheless do not in any way affect the rule laid down by Article 241 EC, which provides that any party may, in proceedings in which a regulation of the kind referred to in Article 241 EC is at issue, plead the grounds specified in the second paragraph of Article 230 EC in order to invoke before the Court of Justice the inapplicability of that regulation’.
válhat egy magánszemély viszonylatában, ha ezt a rendeletet az egyén vonatkozásában egyedi határozatnak kell tekinteni, amelynek minden kétséget kizárólag az EK 230. cikk értelmében kérheti a megsemmisítését 27, a Bíróság megállapította, hogy ezek az „[…] elvek ugyanakkor semmilyen módon nem érintik az EK 241. cikkben lefektetett szabályt, amelynek szövege úgy szól, hogy, az e rendelkezéssel érintett rendeletre vonatkozó jogvitában bármelyik fél hivatkozhat az EK 230. cikk második bekezdésében meghatározott indokokra, annak érdekében, hogy kérje a Bíróságtól e rendelet alkalmazhatatlanságának megállapítását” 28.
28Since the ‘legislative nature’ of Regulation No 1073/1999 was not challenged and it was not claimed that the regulation should be treated as a decision or that the ECB would, in such a case, be the addressee thereof, 29 the Court dismissed the Commission’s objection of inadmissibility and examined in substance the ECB’s plea of illegality.
Mivel ebben az ügyben az 1073/1999 rendelet „normatív jellegét” senki sem vitatta, és mivel nem merült fel, hogy az említett rendeletet olyan határozathoz hasonlónak kell tekinteni, amelynek hasonló esetben az EKB a címzettje lehetne 29, a Bíróság a Bizottság által emelt elfogadhatatlansági kifogását elutasította, és érdemben vizsgálta az EKB által hivatkozott jogellenességi kifogást.
It must be remembered that Article 241 EC grants any party the right to invoke the inapplicability of a regulation in a dispute in which it is at issue ‘notwithstanding the expiry of the period laid down in the fifth paragraph of Article 230 [EC]’. 30
Ugyanis emlékeztetni kell arra, hogy az EK 241. cikk bármelyik félnek biztosítja, hogy „a[z EK] 230. cikk ötödik bekezdésében megállapított határidő lejárta ellenére 30”, hivatkozzon a rendelet alkalmazhatatlanságára az e rendeletre vonatkozó jogvitában.
In relying only on a literal reading of Article 241 EC to recognise that any party has the right to invoke, as a collateral challenge, the inapplicability of a regulation of a ‘legislative nature’, the Court, this time expressly, endorsed the position of several of its Advocates General, as previously described.
Annak érdekében, hogy bármelyik félnek elismerjék azon jogát, hogy járulékos módon, kizárólag az EK 241. cikk szó szerinti értelmezését alapul véve hivatkozzon valamely „normatív jellegű” rendelet alkalmazhatatlanságára, a Bíróság ez alkalommal egyértelműen elfogadta több főtanácsnoka – előzőleg vezérelvként meghatározott – álláspontját.
The argument that the possibility of pleading the unlawfulness of a regulation should be reserved to parties who have been unable to bring an action for annulment is not very convincing if, according to the wording of Article 241 EC, that plea may be invoked ‘notwithstanding’ the expiry of the period for bringing an action for annulment. 31
Márpedig kevéssé lenne meggyőző a valamely rendelet jogellenességére való hivatkozás lehetőségét azokra a felekre korlátozni, akik nem tudtak megsemmisítés iránti keresetet benyújtani, ha erre a kifogásra az EK 241. cikk szövegének megfelelően az EK 230. cikk ötödik bekezdésében megállapított, megsemmisítés iránti kereset benyújtására nyitva álló határidő lejárta „ellenére” is lehet hivatkozni 31.
30 — Italics added.
30 – Kiemelés tőlem.
31 — See, to that effect, the Opinion of Advocate General Darmon (paragraph 25).
31 – Lásd ebben az értelemben Darmon főtanácsnok fent hivatkozott indítványának 25. pontját.
27 — See paragraphs 74 and 75 of the judgment.28 — Paragraph 76 of the judgment (italics added).29 — Paragraph 77 of the judgment.
27 – Lásd az ítélet 74. és 75. pontját.28 – Az ítélet 76. pontja (kiemelés tőlem).29 – Az ítélet 77. pontja.
Article 241 EC therefore undoubtedly gives privileged applicants the right to invoke, as a collateral challenge, the illegality of a regulation ‘of a legislative nature’ even when they could have challenged it directly within the period laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC.
Az EK 241. cikk tehát vitathatatlanul lehetőséget teremt a privilegizált felperesek számára arra, hogy járulékos módon hivatkozzanak valamely „normatív jellegű” rendelet jogellenességére, annak ellenére, hogy e jogi aktust az EK 230. cikk ötödik bekezdésében meghatározott határidőben közvetlenül is megtámadhatták volna.