natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In those circumstances, the Hoge Raad der Nederlanden was uncertain whether the non-deductibility of overendowment debts in the determination of the basis of assessment for transfer duty amounts to an unlawful restriction on the free movement of capital.
E körülmények között a kérdést előterjesztő bíróság azt vizsgálja, hogy a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások le nem vonhatósága a vagyonátruházási illeték alapjának meghatározásakor nem valósítja-e meg a tőke szabad mozgásának tiltott korlátozását.
Since it considered that the dispute raised questions of interpretation of Community law, the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
A Hoge Raad der Nederlanden, mivel úgy vélte, hogy a jogvitában a közösségi jog értelmezésére vonatkozó kérdés merült fel, úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő két kérdést terjeszti a Bíróság elé:
‘(1) Must Articles 73b and 73d of the … Treaty … be interpreted as precluding a Member State from taxing the inheritance under inheritance law of immovable property situated in that Member State and forming part of the estate of a person resident in another Member State at the time of his death on the basis of the value of the immovable property without account being taken of overendowment debts owed by the inheritor by reason of a testamentary parental partition inter vivos?
„1) Úgy kell-e értelmezni a […] Szerződés 73b. és 73d. cikkét, hogy az megtiltja a tagállam számára, hogy a tagállam területén fekvő valamely ingatlan dolognak – amely a halála időpontjában valamely másik tagállamban illetékességgel rendelkező személy hagyatékába tartozik – öröklés útján történő megszerzése esetén annak értéke után anélkül vessen ki öröklési illetéket, hogy figyelembe venné az örökösnek a végrendeleti hagyaték felmenői felosztásán alapuló kiegyenlítési kötelezettségével kapcsolatos tartozásait?
(2) If the answer to the previous question is in the affirmative and if it must also be determined by means of a comparison whether and, if so, to what extent overendowment debts must be taken into account, what method of comparison… must be used in a case such as the present to determine whether the inheritance duty which would have been levied if the testator had been resident in the Netherlands at the time of his death would have been less than the transfer duty?
2) Amennyiben az első kérdésre igenlő a válasz, és ezzel kapcsolatosan összehasonlítás útján kell meghatározni, hogy figyelembe kell-e venni, és ha igen, mennyiben, a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozásokat, akkor milyen összehasonlítási módszert […] kell alkalmazni olyan esetben, mint amilyen a jelen ügyben szerepel, annak meghatározásához, hogy az öröklési illeték, amelyet akkor szabtak volna ki, ha az örökhagyó halálának időpontjában Hollandiában rendelkezett volna illetékességgel, alacsonyabb lenne-e, mint a vagyonátruházási illeték?
(3) Does it make any difference to the analysis of the obligation possibly imposed by the EC Treaty on the Member State in which the immovable property is situated to permit the deduction of the overendowment debts in whole or in part whether that deduction leads to a smaller concession to prevent double taxation in the Member State which considers itself to have authority to tax the estate by virtue of the testator’s place of residence?’
3) Különbséget jelent-e az ingatlan dolog fekvése szerinti tagállam [EK-]Szerző-désből eredő esetleges azon kötelezettségének megítélése szempontjából, miszerint a kiegyenlítéssel kapcsolatos tartozások egészben vagy részben történő levonását lehetővé kell tennie, hogy ez a levonás a kettős adóztatás elkerülése érdekében kisebb mértékű beszámítást eredményez abban a tagállamban, amely a hagyaték tekintetében az örökhagyó illetékessége miatt illetékkivetésre jogosultnak tekinti magát?”
By those questions, the referring court asks, in essence, whether the combined provisions of Articles 73b and 73d of the Treaty are to be interpreted as precluding rules of a Member State, such as those at issue in the main proceedings, concerning the assessment of inheritance duties and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in that Member State which, for the assessment of those duties, make no provision for the deductibility of overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State, in which the immovable property is situated, but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where the person concerned was residing, at the time of death, in the firstmentioned State.
Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy úgy kell-e értelmezni az EK-Szerződés 73b. és 73d. cikkének együttes rendelkezéseit, hogy azokkal ellentétes az adott tagállamban fekvő ingatlan után kirótt öröklési és vagyonátruházási illetékek kiszámítására vonatkozó olyan tagállami szabályozás, mint amilyen az alapügyben szerepel, amely a hivatkozott illetékek kiszámításakor nem rendelkezik a végrendeleti hagyaték felmenői felosztásából eredő kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások levonhatóságáról, amennyiben az örökhagyó a halála időpontjában az ezen ingatlan fekvése szerinti tagállamtól eltérő tagállamban rendelkezik illetékességgel, ugyanakkor biztosítja e levonhatóságot, amennyiben az érintett személy a halála időpontjában a hivatkozott ingatlan fekvése szerinti tagállamban rendelkezik illetékeséggel.
If the answer to that question is in the affirmative and in the light of Gerritse and Barbier, the referring court also asks what method of comparison must be used in a situation such as that at issue in the main proceedings in order to determine whether the inheritance duty which would have been levied if the person whose estate is being administered had been resident in the Netherlands at the time of death would have been less than the transfer duty.
Amennyiben erre a kérdésre igenlő a válasz, és tekintettel a fent hivatkozott Gerritse- és Barbierügyben hozott ítéletre, e bíróság azt kérdezi továbbá, hogy milyen összehasonlítási módszert kell alkalmazni az olyan helyzetben, mint amilyen az alapügyben szerepel, annak meghatározásához, hogy az öröklési illeték összege, amelyet akkor szabtak volna ki, ha az örökhagyó halálának időpontjában Hollandiában rendelkezett volna illetékességgel, alacsonyabb lenne-e, mint a vagyonátruházási illeték?
Article 56(1) EC lays down a general prohibition on restrictions on the movement of capital between Member States (Joined Cases C-463/04 and C-464/04 Federconsumatori and Others [2007] ECR I-10419, paragraph 19 and the caselaw cited).
Az EK 56. cikk (1) bekezdése általánosan tiltja a tagállamok közötti tőkemozgásra vonatkozó korlátozásokat (a C-463/04. és C-464/04. sz., Federconsumatori és társai egyesített ügyekben 2007. december 6-án hozott ítélet [EBHT 2007., I-10419. o.] 19. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
In that regard, the Court — noting, in particular, that inheritances consisting in the transfer to one or more persons of assets left by a deceased person or, in other words, a transfer to the heirs of ownership of the various items of property, rights, and so on which make up those assets fall under heading XI of Annex I to Directive 88/361, entitled ‘Personal capital movements’ — has held that an inheritance is a movement of capital for the purposes of Article 56 EC, except in cases where its constituent elements are confined within a single Member State (see Barbier, paragraph 58; van Hilten-van der Heijden, paragraph 42; and Jäger, paragraph 25).
E tekintetben a Bíróság – többek között emlékeztetve arra, hogy az öröklés, amely az elhunyt személy hagyatékának egy vagy több személyre történő átszállását, másként fogalmazva, a hagyaték részét képező javak, jogok; stb. tulajdonjogának az örökösök általi megszerzését jelenti, a 88/361 irányelv I. mellékletének „Személyes tőkemozgások” című XI. része alá tartozik – úgy ítélte meg, hogy az öröklés tőkemozgásnak minősül az EK 56. cikk értelmében, kivéve azon eseteket, amikor a tőkemozgás összetevői egyetlen tagállamon belülre korlátozódnak (lásd a fent hivatkozott Barbierügyben hozott ítélet 58. pontját, a fent hivatkozott van Hilten-van der Heijden ügyben hozott ítélet 42. pontját és a fent hivatkozott Jägerügyben hozott ítélet 25. pontját).
A situation in which a person resident in Italy at the time of death leaves to persons resident in Italy or, as the case may be, in other Member States, an immovable property situated in the Netherlands and the subject of a transfer duty assessment in the Netherlands is certainly not a situation purely internal to a Member State.
Semmiképpen sem minősül tisztán belső helyzetnek az, amikor a halála idején Olaszországban illetékességgel rendelkező személy Olaszországban vagy adott esetben valamely másik tagállamban illetékességgel rendelkező személyre hagyatékként Hollandiában található és vagyonátruházási illeték kiszámításakor Hollandiában figyelembe veendő ingatlan dolgot hagy.
It is necessary to examine, first, whether, as the Commission of the European Communities maintains, national rules such as those at issue in the main proceedings amount to a restriction on the movement of capital.
Ezért először meg kell vizsgálni, hogy az olyan nemzeti szabályozás, mint amilyen az alapügyben szerepel, korlátozza-e a tőkemozgást, amint azt az Európai Közösségek Bizottsága állítja.
In that regard, it should be borne in mind from the outset that, under the Netherlands rules, where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, in a Member State other than the Kingdom of the Netherlands, the overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos, such as those assumed by Ms Arens-Sikken in the case in the main proceedings, cannot be deducted in the assessment of transfer duties relating to an immovable property left by way of inheritance.
E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy a holland szabályozásnak megfelelően, amennyiben az örökhagyó a halála időpontjában a Holland Királyságtól eltérő tagállamban rendelkezik illetékességgel, a végrendeleti hagyaték felmenői felosztásából eredő kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos olyan tartozások, mint amelyek D. M. M. A. Arens-Sikkent terhelik az alapügyben, nem vonhatók le a hagyaték részét képező ingatlanra kivetett vagyonátruházási illeték kiszámításakor.
Consequently, the transfer duties which Ms Arens-Sikken was required to pay as a result of acquiring the immovable property through inheritance had to be assessed on the basis of a value of NLG 475 000, that is, the full value of that property.
Következésképpen az alapügy felperese által az öröklés útján szerzett ingatlan okán fizetendő vagyonátruházási illetéket a hivatkozott dolog teljes értéke, azaz 475 000 NLG alapján kell meghatározni.
By contrast, if the person whose estate is being administered was residing in the Netherlands at the time of death, the assessment of inheritance duties payable in respect of an immovable property acquired by way of inheritance does take such debts into account.
Ezzel ellentétben, amennyiben az örökhagyó a halála időpontjában Hollandiában rendelkezik illetékességgel, az öröklés útján szerzett ingatlan okán fizetendő öröklési illeték kiszámításakor figyelembe kell venni e tartozást.
Thus, in a situation identical to that of Ms Arens-Sikken, in which there are four other heirs and an immovable property worth NLG 475 000 left by way of inheritance, the inheritance duties payable by the spouse assuming the overendowment debts would be assessed on the basis of NLG 95 000, representing one-fifth of the value of that property.
Az alapügy felperesének esetéhez hasonló esetben, amelyben négy egyéb örökös és 475 000 NLG értékű örökségként hagyott ingatlan dolog szerepel, a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozásokkal terhelt házastárs által fizetendő öröklési illetéket 95 000 NLG, azaz a hivatkozott dolog értékének egyötöd része alapján kellene meghatározni.
It follows from the caselaw of the Court that the effect of national rules which determine the value of immovable property for the purposes of assessing the amount of tax payable when it is acquired through inheritance may be not only to discourage the purchase of immovable property situated in the Member State concerned, but also to reduce the value of the inheritance of a resident of a Member State other than that in which that property is situated (see, to that effect, Barbier, paragraph 62, and Jäger, paragraph 30).
A Bíróság ítélkezési gyakorlatából következik, hogy azok a nemzeti rendelkezések, amelyek meghatározzák valamely ingatlannak az öröklés útján történő szerzés esetén fizetendő illeték összegének kiszámításakor figyelembe veendő értékét, nemcsak visszatarthatnak az érintett tagállamban található ingatlan megvásárlásától, hanem csökkenthetik a hagyaték fekvési helye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban lakó személy hagyatékának értékét (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Barbierügyben hozott ítélet 62. pontját és a fent hivatkozott Jägerügyben hozott ítélet 30. pontját).
As regards inheritances, the caselaw has confirmed that the measures prohibited by Article 56(1) EC as being restrictions on the movement of capital include those the effect of which is to reduce the value of the inheritance of a resident of a State other than the Member State in which the assets concerned are situated and which taxes the inheritance of those assets (van Hilten-van der Heijden, paragraph 44, and Jäger, paragraph 31).
Az öröklés esetét illetően az ítélkezési gyakorlat továbbá megerősítette, hogy az EK 56. cikk (1) bekezdése szerint tiltott, tőkemozgást korlátozó intézkedések közé tartoznak azok, amelyek csökkentik a hagyaték fekvési helye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban illetékességgel rendelkező személy hagyatékának értékét, és e hagyatékot adóztatják (a fent hivatkozott van Hilten-van der Heijden ügyben hozott ítélet 44. pontja és a fent hivatkozott Jägerügyben hozott ítélet 31. pontja).
It is true that, in circumstances such as those of the case before the referring court, for the purposes of applying the national rules, the taxable value of the immovable property left by way of inheritance remains the same, whether or not deductions are allowed in order to take account of a testamentary parental partition inter vivos.
Nem vitatott, hogy az olyan helyzetben, mint amilyen az alapügyben szerepel, a nemzeti szabályozás alkalmazásában az örökségként hagyott ingatlan dolog adóköteles értéke a hagyaték ugyanaz marad, függetlenül attól, hogy a végrendeleti hagyaték felmenői felosztásának figyelembevétele érdekében lehetővé teszik-e a megosztást, vagy sem.
Nevertheless, as the Commission correctly maintained, as regards the method of assessment used to determine the amount of tax actually payable, the Netherlands rules make a distinction between persons who, at the time of death, were residing in the Member State concerned and those who, at the time of death, were not.
Mégis egyértelmű, amint arra a Bizottság jogosan hivatkozott, hogy a ténylegesen esedékes illeték kiszámítási módszerét illetően a holland szabályozás különbséget tesz a haláluk időpontjában az érintett tagállamban, illetve a más tagállamban illetékességgel rendelkező személyek között.
As is apparent from paragraphs 34 and 35 of the present judgment, if a resident of the Netherlands had left an immovable property situated there to five heirs, and had also entered into a testamentary parental partition inter vivos, the overall tax burden linked to that property would be shared by all the heirs, whereas, following the death of a nonresident, such as the husband of Ms Arens-Sikken, the overall tax burden is borne by one heir alone.
Ugyanis, amint az a jelen ítélet 34. és 35. pontjából kitűnik, ha a belföldi illetékességű személy Hollandiában fekvő ingatlan dolgot hagyott öt örökösnek hagyatékul, és a végrendeleti hagyaték felmenői felosztásáról is rendelkezett, az ezen ingatlan dolgot terhelő teljes illeték az örökösök egésze között oszlik meg, míg a külföldi illetékességű személy – mint az alapügy felperesének férje – halála esetében a teljes illetékterhet egyetlen örökös viseli.
As the Commission noted, in the first situation there would be a number of heirs and the amount paid by each of them would not necessarily exceed the threshold(s) for a higher rate of taxation, depending on the value of the immovable property concerned.
Amint azt a Bizottság megállapította, az első esetben több örökös van, és az egyes örökösök által kapott összeg az érintett ingatlan dolog értékére figyelemmel nem lépi szükségképpen túl a magasabb illetékmérték alkalmazásának küszöbértékét (küszöbértékeit).
By contrast, a levy based on the full value of an immovable property and imposed on a single heir who has assumed the overendowment debts resulting from a testamentary parental partition inter vivos could lead — and, arguably, would lead — to a higher rate of taxation being applied.
Ezzel ellentétben illetéknek az ingatlan dolog teljes értékére és egyetlen, a végrendeleti hagyaték felmenői felosztásából eredő kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozásokkal terhelt örökös terhére való kirovása magasabb mértékű illetékhez vezethet, illetve szükségszerűen ahhoz vezet.
It follows that, on account of the progressive nature of the tax bands provided for under the Netherlands rules — which, as the Commission pointed out at the hearing, is not in itself improper — national rules such as those at issue in the main
Ebből következik, hogy a holland szabályozásban előírt illetéksávok progresszív jellegéből következően, amely – amint azt a Bizottság a tárgyalás során hangsúlyozta – önmagában nem bírálható, az olyan nemzeti szabályozás, mint amilyen az
2008 — CASE C-43/07 proceedings could make the inheritance of a nonresident subject to a higher overall tax burden.
SZ. ÜGY alapügyben szerepel, a külföldi illetékességű személy hagyatékát összességét tekintve magasabb illetékkel terheli.
That conclusion cannot be called into question by the Netherlands Government’s argument that the rules which are applied in the Netherlands do not involve any restriction, as the difference in treatment invoked by Ms Arens-Sikken results from the way in which powers of taxation are allocated between the Member States.
E következtetést nem kérdőjelezi meg a holland kormány azon érve, amely szerint a Hollandiában alkalmazott szabályozás nem jelent korlátozást, mivel az alapügy felperese által hivatkozott eltérő bánásmód az adóztatási joghatóság tagállamok közti megosztásából ered.
That circumstance is irrelevant in the light of the criteria resulting from the caselaw referred to in paragraphs 36 and 37 of the present judgment.
Ugyanis e körülmény nem bír jelentőséggel a jelen ítélet 36. és 37. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatból eredő feltételek tekintetében.
Moreover, the difference in treatment as regards the taking into account of overendowment debts flows solely from the application of the Netherlands rules at issue (see also, to that effect, Jäger, paragraph 34).
Továbbá a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások figyelembevételével kapcsolatos eltérő bánásmód kizárólag az érintett holland szabályozás alkalmazásából ered (lásd szintén ebben az értelemben a fent hivatkozott Jägerügyben hozott ítélet 34. pontját).
The Netherlands Government contends, however, that overendowment debts should not be regarded as directly linked to an immovable property, within the meaning of the judgments in Gerritse and Barbier.
A holland kormány mindazonáltal úgy érvel, hogy a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások a fent hivatkozott Gerritse- és Barbierügyben hozott ítélet alapján nem tekinthetők közvetlenül az ingatlanhoz kapcsolódónak.
Those debts are not debts forming part of the estate, but debts assumed by the surviving spouse which arise after the death of the deceased in consequence of his will.
E tartozások nem a hagyaték részét képezik, hanem az érintett személy halálát követően, az utóbbi által hagyott végrendelet okán keletkező tartozásként a túlélő házastársat terhelik.
Such debts do not encumber the immovable property, and creditors of the surviving spouse who assumes the overendowment debt would be unable to claim any right in rem in respect of that property.
A hivatkozott tartozások nem az ingatlan dolgot terhelik, és a kiegyenlítési kötelezettségből eredő tartozással terhelt túlélő házastárs hitelezői nem rendelkeznek dologi joggal ezen ingatlan dolgon.
In that regard, it must be borne in mind that, in the case giving rise to the judgment in Barbier, the question referred concerned the assessment of tax payable on the inheritance of immovable property situated in a Member State and the taking into account, for the purposes of assessing the property’s value, of the fact that the holder of the legal title was under an unconditional obligation to transfer that title to a third party who had financial ownership of the property.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a fent hivatkozott Barbierügyben hozott ítélet alapjául szolgáló ügyben előterjesztett kérdés a tagállamban fekvő ingatlan dolog öröklés útján való megszerzése esetében fizetendő illeték összegének kiszámítását érintette, és e dolog értékének becslésekor a dologi joggal rendelkező személy azon feltétel nélküli kötelezettségének figyelembevételét, hogy azt a hivatkozott dolog gazdasági tulajdonjogával rendelkező harmadik személynek kiszolgáltassa.
Similarly, in relation to Articles 49 EC and 50 EC, the Court has held that national rules which, in matters of taxation, refuse to allow nonresidents to deduct business expenses which are directly linked to the activity that generated the taxable income in the Member State concerned, while allowing residents to do so, risk operating mainly to the detriment of nationals of other Member States and are contrary to those articles (see, to that effect, Gerritse, paragraphs 27 and 28).
Ugyanígy az EK 49. és az EK 50. cikk tekintetében a Bíróság már megállapította, hogy az olyan nemzeti szabályozás, amely a külföldi illetőségűek esetében az adózáskor kizárja az adóköteles jövedelmet eredményező tevékenységgel közvetlen összefüggésben lévő működési költségek elszámolását, jóllehet ezt a lehetőséget megadja a belföldi illetőségűeknek, főként a más tagállamok állampolgárai hátrányos megkülönböztetésének veszélyét hordozza magában, és ellentétes a hivatkozott cikkekkel (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Gerritseügyben hozott ítélet 27. és 28. pontját).
However, while it is true that in the case before the referring court, as that court itself points out, the overendowment debts are connected to the immovable property at issue, in so far as they arise because that property was acquired in its entirety by Ms Arens-Sikken by virtue of the testamentary parental partition inter vivos, it is not necessary, for the purposes of establishing the existence of a restriction prohibited in principle by Article 56(1) EC, to determine whether there is a direct link between the overendowment debts and the immovable property included in the estate.
Mindazonáltal, bár nem vitatott, hogy az alapügyben – amint azt maga a kérdést előterjesztő bíróság is megállapítja – a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások kapcsolódnak az ingatlan dologhoz, mivel azon tényből erednek, hogy a hivatkozott dolgot a végrendeleti hagyaték felmenői felosztása értelmében teljes egészében az alapügy felperese szerezte meg, az EK 56. cikk (1) bekezdésében főszabály szerint tiltott korlátozás fennállásának megállapításához nem szükséges annak vizsgálata, hogy közvetlen összefüggésben állnak-e a kiegyenlítési kötelezettséggel kapcsolatos tartozások az öröklés tárgyát képező ingatlan dologgal.