natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Inasmuch as the Law of 20 December 2002 must be interpreted according to objective criteria, that is to say, as meaning that a general adjustment of pay is effected in line with developments in the cost of living which also operates to the benefit of the minimum wage, point (2) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 fulfils the Community law requirements of Article 3(1)(c) of Directive 96/71.
Ha a 2002. december 20-i törvényt az objektív mérce szerint oly módon kellene értelmezni, hogy a díjazásnak a megélhetési költségek változásához való általános hozzáigazítása történik, amely a minimálbérekre ugyancsak kedvező hatással van, a 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 2. pontja eleget tenne a 96/71 irányelv 3. cikke (1) bekezdése c) pontjában foglalt közösségi jogi előírásnak.
To that extent, the Commission’s argument must be rejected as unfounded.
Ennyiben a Bizottság felvetését mint indokolatlant el kell utasítani.
The Commission’s complaint, however, is not directed against the automatic nature of that mechanism but against the indisputable fact that Luxembourg law provides for a general adjustment of ’pay’ which includes both real wages and minimum rates of pay.
Mindazonáltal a Bizottság kifogása nem a fenti mechanizmus automatikus jellege ellen irányul, hanem az ellen a vitathatatlan tény ellen, hogy a luxemburgi jogban általánosságban a „díjazás” hozzáigazítása történik, amely mind a reálbéreket, mind a minimális bérszintet magában foglalja.
In its letter of 30 August 2004 the Luxembourg Government had already indicated that under Luxembourg law the minimum wage was also subject to the general adjustment mechanism.
A luxemburgi kormány már a 2004. augusztus 30-i iratában kifejtette, hogy az általános hozzáigazítási mechanizmus a minimálbért is érinti.
In the Commission’s view, however, that does not conform to the requirements of Article 3(1)(c) of Directive 96/71 which refers simply to ’minimum rates of pay’.
A Bizottság álláspontja szerint ez azonban nem felel meg a 96/71 irányelv 3. cikke (1) bekezdése c) pontjában foglalt előírásnak, amelyben kizárólag a „minimális bérszintről” van szó.
162, indicate that the scope of national laws, regulations or administrative provisions must be assessed in the light of the interpretation placed on them by national courts.
Auflage, London 2006., 162. o., 5-56. pont arra utal, hogy a nemzeti törvények, rendeletek vagy közigazgatási rendelkezések alkalmazhatóságát úgy kell értelmezni, ahogy azokat a nemzeti bíróságok tették.
If a national provision is capable of different interpretations — one consistent with Community law and another not — it is incumbent on the Commission to prove that the national courts do not interpret the provision at issue in accordance with Community law.
Ha valamely nemzeti jogi rendelkezés különböző értelmezéseket tesz lehetővé – egy közösségi jognak megfelelőt és egy közös-ségijog-elleneset –, a Bizottságnak kell bizonyítania, hogy a nemzeti bíróságok az adott jogi rendelkezést nem a közösségi joggal összhangban értelmezték.
However, in the present case the wording of point (2) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 is unambiguous and does not allow for other interpretations pointing to an infringement of Article 3(1)(c) of Directive 91/533.
A jelen ügyben a 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 2. pontja azonban nem félreérthető, és nem tesz lehetővé más értelmezést sem, amely a 91/533 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének c) pontjával azonos.
The Commission is correct in its assertion that the wording of the Luxembourg legislation transposing Directive 96/71 differs from that of the Directive.
Egyet kell érteni a Bizottsággal abban, hogy a luxemburgi irányelvet átültető jogszabály szövege eltér a 96/71 irányelv szövegétől.
In determining whether a provision of national law conflicts
Azon kérdés vizsgálatánál, hogy valamely nemzeti jogi rendelkezés ellentétes-e a közösségi joggal, azt az értelmezést kell figyelembe venni, amilyen értelmezést a nemzeti
COMMISSION v LUXEMBOURG home State, thus rendering the provision of services in Luxembourg less advantageous to foreign undertakings.
Luxem- számára a szolgáltatásnyújtást burgban kevésbé vonzóvá teszik.
Law of 20 December 2002 cannot be assigned to any of the categories listed in Article 3(1) of Directive 96/71; rather it goes beyond the nucleus of terms and conditions of employment prescribed by Community law.
sorolható be a 96/71 irányelv 3. cikke (1) bekezdésében felsorolt csoportok egyikébe sem, hanem túlmegy a közösségi munka- és foglalkoztatási feltételek magján.
Since the power established by Article 3(10) of Directive 96/71 constitutes the basis for that requirement, the latter must be examined in the light of the concept of public policy as provided for by Declaration No 10 which in content essentially reproduces the Court’s caselaw on Article 49 EC. 31
Mivel a 96/71 irányelv 3. cikke (10) bekezdésének felhatalmazásán alapszik, a 10. számú nyilatkozatban meghatározott közrend fogalmának alapulvételével vizsgálandó, amelynek tartalmát a Bíróság lényegében az EK 49. cikkhez fűzött ítélkezési gyakorlatában adja vissza 31.
Moreover, the Court has held that the freedom to provide services, as one of the fundamental principles of the Treaty, may be restricted only by rules justified by overriding requirements relating to the public interest and applicable to all persons and businesses operating in the territory of the State where the service is provided, in so far as that interest is not safeguarded by the rules to which the provider of such a service is subject in the Member State where he is established. 33
A Bíróság megállapította továbbá, hogy a szolgáltatásnyújtás szabadsága, mint a Szerződés egyik alapelve, csak olyan szabályokkal korlátozható, amelyeket nyomós közérdek igazol, és amelyek a szolgáltatásnyújtás helye szerinti államban tevékenykedő minden személyre és vállalkozásra alkalmazandóak, feltéve, hogy ezen érdek nem azon előírásokon alapul, amelynek a szolgáltatásnyújtó a székhelye szerinti tagállamban a hatálya alá tartozik 33.
It is settled caselaw that Article 49 EC requires not only the elimination of all discrimination on grounds of nationality against service providers who are established in another Member State, but also the abolition of any restriction, even if it applies without distinction to national providers of services and to those of other Member States, which is liable to prohibit, impede or render less advantageous the activities of a service provider established in another Member State, where he lawfully provides similar services.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az EK 49. cikk nem csak a más tagállamban letelepedett szolgáltatóval szemben az állampolgársága alapján alkalmazott minden megkülönböztetés eltörlését követeli meg, hanem ugyanúgy valamennyi korlátozás megszüntetését akkor is, ha azok különbségtétel nélkül vonatkoznak a nemzeti és az egyéb tagállamokból származó szolgáltatókra, amenynyiben azok akadályozzák, zavarják vagy kevésbé vonzóvá teszik egy másik tagállamban letelepedett szolgáltató szolgáltatásait, ahol az jogszerűen nyújt hasonló szolgáltatásokat.
32 According to that definition, in order to constitute a restriction on the freedom to provide services within the meaning of Article 49 EC it is sufficient that the Luxembourg rules on parttime and fixedterm work are stricter than those applying in the
32 E szerint a meghatározás szerint az EK 49. cikk értelmében vett szolgáltatásnyújtás szabadsága korlátozásának minősül, ha a luxemburgi szabályozásban a részmunkaidős és a határozott idejű munkaszerződések szigorúbbak, mint a kiküldő államban érvényesek, és ezáltal a külföldi vállalkozások
According to the Luxembourg Government, point (8) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 aims to secure the equal treatment and remuneration of workers and accordingly pursues the objective — regarded as legitimate in Community law — of worker protection.
A 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 8. pontja a luxemburgi kormány véleménye szerint a munkavállalókkal szembeni egyenlő bánásmód és azonos díjazás célját szolgálja, ami által a munkavállalók védelme közösségi jog szerinti jogszerű céljának felel meg.
It contends that this rule aims to protect worker rights that are already guaranteed in the Community legal order by
Ahogy a luxemburgi kormány nyilatkozza, ennek a szabályozásnak a célja a munkavállalók jogainak védelme, amelyeket a közösségi jogban a
32 — Case C-76/90 Säger [1991] ECR I-4221, paragraph 12; Case C-43/93 Vander Elst [1994] ECR I-3803, paragraph 14; Case C-272/94 Guiot [1996] ECR I-1905, paragraph 10; Case C-3/95 Reisebüro Broede [1996] ECR I-6511, paragraph 25; Case C-222/95 Parodi [1997] ECR I-3899, paragraph 18; Portugaia Construções, cited in footnote 25, paragraph 16; and Case C-244/04 Commission v Germany [2006] ECR I-885, paragraph 30.
32 – A Bíróság C-76/90. sz., Säger-ügyben 1991. július 25-én hozott ítéletének (EBHT 1991., I-4221. o.) 12. pontja, a C-43/93. sz., Vander Elst-ügyben 1994. augusztus 9-én hozott ítélet (EBHT 1994., I-3803. o.) 14. pontja, a C-272/94. sz. Guiot-ügyben 1996. március 28-án hozott ítélet (EBHT 1996., I-1905. o.) 10. pontja, a C-3/95. sz., Reisebüro Broede ügyben 1996. december 12-én hozott ítélet (EBHT 1996., I-6511. o.) 25. pontja, a C-222/95. sz., Parodi-ügyben 1997. július 9-én hozott ítélet (EBHT 1997., I-3899. o.) 18. pontja, a Portugaia Construções-ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 25. lábjegyzetben) 16. pontja és a C-244/04. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2006. január 19-én hozott ítélet (EBHT 2006., I-885. o.) 30. pontja.
33 — Joined Cases C-49/98, C-50/98, C-52/98 to C-54/98 and C-68/98 to C-71/98 Finalarte and Others [2001] ECR I-7831, paragraph 31, and Joined Cases C-369/96 and C-376/96 Arblade and Others [1999] ECR I-8453, paragraph 34.
33 – A Bíróság C-49-50/98., C-52-54/98. és C-68-71/98. sz., Finalarte-ügyekben 2001. október 25-én hozott ítéletének (EBHT 2001., I-7831. o.), C-369/96. és C-376/96. sz., Arblade-ügyben 1999. november 23-án hozott ítéletének (EBHT 1999., I-8453. o.) 34. pontja.
Directives 97/81/EC 34 and 1999/70/EC. 35
97/81/EK 34 és a 99/70/EK 35 irányelvek már biztosítanak.
Moreover, it merely transposes principles originating in the Community’s public policy.
Ezáltal a luxemburgi kormány csak olyan elveket ültet át, amelyek eredete a közösségi jogrendben megtalálható.
36 Accordingly, the interests embodied therein are already protected by legislation to which the service provider is subject in the Member State in which he is established.
Következésképpen a bennük megfogalmazott érdekeket már védik rendelkezések, amelyek hatálya alá a szolgáltatást nyújtó a székhelye szerinti tagállamban tartozik.
As a result, the Luxembourg Government cannot rely on overriding reasons in the public interest to declare the national rules at issue to be public policy provisions.
Ebből kifolyólag a luxemburgi kormány nem hivatkozhat a közérdek kényszerítő indokára, és nem nyilváníthatja a vitatott nemzeti rendelkezést a közérdek területére tartozó előírásnak.
— Compliance agreements
– A kollektív munkaszerződések betartása
The fact that the Community legislature did not include in Article 3(1) of Directive 96/71 the matters governed by the said directives, that is to say, the regulation of parttime and fixedterm work, points to the conclusion that this area of European employment law specifically does not fall within the scope of the Community’s public policy.
Az a tény, hogy a közösségi jogalkotó az említett irányelv tárgyát, azaz a részmunkaidős és a határozott idejű munkaszerződéseket nem vette fel a 96/71 irányelv 3. cikke (1) bekezdésébe amellett szól, hogy az európai munkajog ezen területe nem tartozik a közösségi közérdek körébe.
Moreover, as the Luxembourg Government itself concedes, the rules at issue in that regard are already addressed by Directives 97/81 and 1999/70 and, therefore, must be implemented by all Member
Ezenfelül olyan szabályokról van szó, amelyek, ahogy azt a luxemburgi kormány maga is elismeri, a közösségi jogban már a 97/81/EK és a 99/70/EK irányelv tárgyát képezik, és amelyeket ezáltal a tagállamoknak már a korábbiakban
As regards the reference made in point (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 to collective labour agreements as ’mandatory provisions falling under national public policy’, first of all the question arises as to the compatibility of that provision with Article 3(1) and (10) of Directive 96/71.
A 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 11. pontjában foglalt „a nemzeti jog kötelező rendelkezései a kollektív munkaszerződésekben” írtakra való utalással összefüggésben elsősorban ezen rendelkezésnek a 96/71 irányelv 3. cikke (1) és (10) bekezdésével való összeegyeztethetőségének kérdése merül fel.
The Commission has doubts as to the legality of the transposition and in essence alleges that Luxembourg — contrary to the terms of the power granted by Article 3(10) of Directive 96/71 — is seeking to elevate a category of instruments to mandatory provisions falling
A Bizottságnak kétségei vannak a szabályszerű átültetés tekintetében, és Luxemburgnak lényegében azt rója fel, hogy jogi aktusok egy csoportját, függetlenül a jogi természetüktől és az anyagi jogi tartalmuktól, a 96/71 irányelv 3. cikke
34 — Council Directive 97/81/EC of 15 December 1997 concerning the framework agreement on parttime work concluded by UNICE, CEEP and ETUC (OJ 1998 L 14, p. 9).
34 – Az UNICE, a CEEP és az ESZSZ által a részmunkaidős foglalkoztatásról kötött keretmegállapodásról szóló 1997. december 15-i 97/81/EK tanácsi irányelv (HL L 14., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 267. o.).
The directive guarantees to workers affected by new forms of flexible working the same treatment as full-time workers and workers with open-ended contracts.
Az irányelv az új típusú rugalmas munkát végző munkavállalóknak biztosítja a teljes munkaidőben és határozatlan munkaszerződéssel foglalkoztatottakkal való egyenlő bánásmódot.
Access to parttime work should be made easier; recommendations are to be made to employers suggesting how they can take account of workers’ wishes as regards the structuring of flexible forms of work.
A részmunkaidőhöz való hozzáférést könnyebbé kellene tenni; a munkaadóknak javaslatokat nyújtanak a célból, hogy a munkavállalók rugalmas munkavégzési formák kapcsán felmerülő kívánságaival számolhassanak.
35 — Council Directive 1999/70/EC of 28 June 1999 concerning the framework agreement on fixedterm work concluded by ETUC, UNICE and CEEP (OJ 1999 L 175, p. 43).
35 – Az ESZSZ, az UNICE és a CEEP által a határozott ideig tartó munkaviszonyról kötött keretmegállapodásról szóló 1999. június 28-i 99/70/EK tanácsi irányelv (HL L 175., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 368. o.).
The directive contains minimum requirements with regard to fixedterm work in order to ensure the equal treatment of workers and to prevent abuse through the use of successive fixedterm employment contracts or relationships.
Az irányelv a határozott idejű munkaviszonyokra vonatkozó minimumszabályokat tartalmaz a munkavállalók körében az egyenlő bánásmód biztosítása, és az egymást követő munkaszerződésekkel vagy az ilyen jellegű foglalkoztatási jogviszonyokkal való visszaélés megakadályozása érdekében.
It calls upon the Member States to provide for sanctions in the event of a failure to comply with the minimum requirements.
A tagállamoktól megköveteli, hogy ezen minimumszabályok megsértése esetén alkalmazható szankciókat megállapítsák.
Further, it provides for derogation clauses in order to limit the administrative burden on small and medium-sized enterprises which might result from the application of those new provisions.
Továbbá az igazgatási költségek korlátozása céljából különleges szabályokat ír elő, amelyeket a kis- és középvállalkozásoknál az új szabályok okozhatnak.
36 — The general cross-industry organisations, namely the Union of Industrial and Employers’ Confederations of Europe (UNICE), the European Centre of Enterprises with Public Participation (CEEP) and the European Trade Union Confederation (ETUC) concluded on 6 June 1997 a framework agreement on parttime work and on 18 March 1999 a framework agreement on fixedterm work which were to be implemented by Directives 97/81 and 1999/70 respectively.
36 – Az általános iparági szervezetek, azaz az Európai Gyáriparosok és Munkáltatók Szervezeteinek Szövetsége (UNICE), az Állami Vállalatok Európai Központja (CEEP) és az Európai Szakszervezetek Szövetsége (ESZSZ) 1997. június 6-án a részmunkaidőről, és 1999. március 18-án a határozott ideig tartó munkaszerződésekről kötöttek keretmegállapodást, amelyeket a 97/81 és a 99/70 irányelveknek kellett volna végrehajtaniuk.
As follows from recital 14 in the preamble to Directive 97/81 and from recital 15 in the preamble to Directive 1999/70, a directive within the meaning of Article 249 EC was considered to be the proper instrument for implementation since it binds the Member States as to the result to be achieved, whilst leaving them the choice of form and methods.
Amint az a 97/81 irányelv (14) preambulumbekezdéséből, valamint a 99/70 irányelv 16. pontjából kiderül, az EK 249. cikk értelmében az irányelv minősült az alkalmas jogszabálynak, mivel az elérendő célokat illetően minden címzett tagállamra kötelező, azonban a forma és az eszközök megválasztását a nemzeti hatóságokra hagyja.
COMMISSION v LUXEMBOURG under national public policy irrespective of their legal nature or substantive content.
(10) bekezdésébe ütköző módon a nemzeti jog kötelező rendelkezései közé kívánja emelni.
A different aspect to that question concerns the elevation of a particular category of instruments to the status of public policy provisions irrespective of their legal nature or material content.
Egy másik szempont a közrend rendelkezései közé tartozó jogszabályok bizonyos csoportját érintő kifogásra vonatkozik, függetlenül a jogi természetüktől és az anyagi tartalmuktól.
In order to be able to decide whether a particular rule established by collective agreement may be regarded as mandatory within the meaning of Declaration No 10, it is necessary in my view that the Member State concerned indicates precisely which rules established by collective agreement are at issue.
Hogy megítélhessük, hogy egy bizonyos kollektív szabályozás a 10. számú nyilatkozat értelmében véve kötelezőnek tekinthető-e, véleményem szerint szükséges, hogy az adott tagállam a kollektív szabályozást pontosan közzétegye 38.
38However, the general reference to ’collective labour agreements’ under point (11) of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 exhibits the characteristics of a blanket rule in which a minimum degree of certainty and clarity is lacking.
A 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdése 11. pontja szerint a „kollektív munkaszerződésekre” történő összefoglaló utalás ezzel szemben blanketta-jogszabályi jelleget mutat, amelyből hiányzik a pontosság és az egyértelműség minimális mértéke.
That clarity is absolutely necessary, since one cannot exclude the possibility of circumstances existing in which the application of collective agreements to posted workers is incompatible with the freedom to provide services.
Az egyértelműség feltétlenül szükséges, mert nem zárható ki, hogy olyan körülmények adódhatnak, amelyek a kollektív szabályok kiküldött munkavállalókra való alkalmazását a szolgáltatásnyújtás szabadságával összeférhetetlenné teszik 39.
39Therefore, an examination on a case-by-case basis is always necessary to determine whether, when viewed objectively, the rule in question promotes the protection of posted workers and whether it confers a genuine benefit on the workers concerned which significantly augments their social protection.
Ezért az egyes esetre érvényes vizsgálat szükséges annak megállapításához, hogy a kérdéses rendelkezés a kiküldött munkavállalók védelmét objektív módon biztosítják-e, és hogy azok az érintett munkavállalók számára tényleges előnyt jelentenek-e, amely a szociális védelmüket jelentősen szolgálja. A „kollektív
Thus, the Commission finds fault with two aspects of that provision which must be examined separately.
A Bizottság ezáltal a fenti rendelkezést két szempontból kifogásolja, amelyek egymástól függetlenül vizsgálandóak.
First, I agree with the Commission that different meanings attach to the term ’collective labour agreements’ as mentioned in the opening sentence of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 and in point (11) of that provision.
A Bizottsággal mindenekelőtt abban egyet kell érteni, hogy a „kollektív munkaszerződés” fogalma egyrészt a 2002. december 20-i törvény 1. cikke (1) bekezdésének bevezető mondatában, másrészt a 11. pontjában foglalt rendelkezésben különböző jelentéseket juttat kifejezésre.
Whereas in the first situation universally applicable collective agreements are at issue, point (11) makes a general reference to ’collective agreements’.
Míg az első esetben „általánosan kötelező kollektív szerződésekről” van szó, a 11. pont általánosságban a „kollektív munkaszerződésekre” hivatkozik.
However, the latter situation can only be taken to concern collective agreements not declared universally applicable.
Az utóbbiaknál csak olyan kollektív szerződésekről lehet szó, amelyeket nem nyilvánítottak általánosan kötelezővé.
As such, however, given the unambiguous wording of the second indent of Article 3(1) of Directive 96/71, which refers only to ’collective agreements … which have been declared universally applicable’, they cannot fall within the Directive’s scope, with the result that those collective agreements cannot be regarded as belonging to the nucleus of Community terms and conditions of employment. 37
Mint ilyenek a 96/71 irányelv 3. cikke (1) bekezdésének második albekezdése szerinti egyértelmű megszövegezés alapján, amely csak az „általánosan kötelezővé nyilvánított kollektív szerződésekre” vonatkozik, nem esnek annak alkalmazási körébe, és ennek következményeként ezek a kollektív szerződések nem tekinthetőek a közösségi munka- és foglalkoztatási feltételek magjához tartozónak 37.
38 — That conclusion follows, moreover, from the general obligation on Member States to implement a directive’s provisions in a manner fully satisfying the requirements of clarity and certainty in the legal situations targeted by the directive (see Case 300/81 Commission v Italy [1983] ECR 449, paragraph 10, and Case 239/85 Commission v Belgium [1986] ECR 3645, paragraph 7).
37 – A 96/71 irányelv alapján végzett jogi értékelés nélkül W. Däubler: „Entsende-Richtlinie und ihre Umsetzung in das deutsche Recht” (hivatkozás a 10. lábjegyzetben) 615. o. és B. Borgmann: „Entsendung drittstaatsangehöriger Arbeitnehmer durch EU-Unternehmen nach Deutschland”, Zeitschrift für Ausländerrecht und Ausländerpolitik 1993., 122. o. azt az álláspontot képviselik, hogy nem minden, a belföldi vállalkozásokra alkalmazandó kollektív szerződési munkafeltétel terjeszthető ki a más tagállamokból származó szolgáltatást nyújtókra.
39 — That was the conclusion reached by the Court in Portugaia Construções, cited in footnote 25, paragraphs 28 and 29, regarding the application of national minimum wage provisions to service providers.
39 – A Bíróság ezt már a Portugaia Construções-ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 25. lábjegyzetben) 28. és 29. pontjaiban a szolgáltatást nyújtók minimálbérére vonatkozó nemzeti előírások alkalmazásával kapcsolatban megállapította.
Accordingly, it held that it is for the national authorities or courts to determine whether, when viewed objectively, a contested provision promotes the protection of posted workers and whether it confers a genuine benefit on the workers concerned which significantly augments their social protection.
E szerint a nemzeti hatóságok, illetve bíróságok kötelesek vizsgálni, hogy a kérdéses szabályozás objektív ismérvek mentén a kiküldött munkavállalók védelmét biztosítja-e, és hogy azok az érintett munkavállalóknak tényleges előnyt jelentenek-e, ami a szociális védelmükhöz jelentősen hozzájárul.