natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Those declarations, which are also to be signed by the representative of the parent company or body, must also be submitted, together with their annexes, by the subsidiary companies to the competent VAT office for each of them.
Ezeket az anyavállalat képviselője által is aláírt bevallásokat mellékleteikkel együtt a leányvállalatoknak a tekintetükben illetékes [HÉA]-hivatalhoz is be kell nyújtaniuk.
The name of the parent company or body along with the appropriate VAT number must be stated in the declarations of the subsidiary company.’
A leányvállalat bevallásaiban a megfelelő HÉA-számmal fel kell tüntetni az anyavállalatot.”
The dispute in the main proceedings concerns the tax declarations submitted by Ampliscientifica for 1990 and by Amplifin for 1990 and 1991 (‘the contetsted
Az alapügy az Ampliscientifica által az 1990. évre és az Amplifin által az 1990. és 1991. évre benyújtott adóbevallásokat (a továbbiakban: vitatott bevallások) érinti; az
Ampliscientfica and Amplifin are companies incorporated under Italian law which formed part of the Amplifon group, which was engaged in the research and development of new scientific instruments.
Ampliscientifica és az Amplifin az Amplifon-csoport keretében alapított, olasz jog hatálya tartozó társaságok, amelyek tevékenysége új tudományos eszközök kutatásából és fejlesztéséből áll.
More than 50% of the share capital of Amplifscientifica, which was formed in February 1989, was subscribed by Amplaid SpA, 99% of which was in turn controlled by Amplifin.
Az 1998 februárjában alapított Ampliscientifica tőkéjének több mint 50%-át az Amplaid Spa jegyezte, amely utóbbiban az Amplifin részesedése 99% volt.
Ampliscientifica’s business ceased in February 1993.
Az Ampliscientifica 1993 folyamán megszüntette a tevékenységét.
For the 1990 tax year, Amplifin submitted to the Milan VAT office the declaration provided for under the 1979 Decree, after making an entry in its accounts transferring a VAT debt for which Ampliscientifica had previously been liable.
Az 1990. év tekintetében az Amplifin az 1979. évi rendeletben előírt bevallást nyújtott be a milánói HÉA-hivatalhoz, miután a számvitelében olyan HÉA-tartozást mutatott ki, amely korábban az Ampliscientificát terhelte.
For the 1991 tax year, it did the same with another of its subsidiaries that was involved in the real estate sector, Ampliare Srl, formed in November 1990, which resulted in a significant VAT credit being transferred to it.
Az 1991. év tekintetében ugyanígy járt el egyik leányvállalata, az 1990 novemberében alapított és az ingatlanágazatban működő Ampliare Srl esetében is, ami azt eredményezte, hogy jelentős HÉA-túlfizetés került az ő javára átcsoportosításra.
The Milan VAT office took the view that Amplifin was not entitled to submit the contested declarations, since Article 2 of the 1979 Decree provides that, in order for the simplified VAT payment scheme to be applicable, the link between the parent company or body and the subsidiary company must have existed ‘from the beginning of the calendar year’ preceding the year in which the declaration was made.
A milánói HÉA-hivatal úgy ítélte meg, hogy az Amplifinnek nem volt joga a vitatott bevallások benyújtására, mivel az 1979. évi rendelet 2. §a azon kapcsolatok fennállására vonatkozóan, amelyek lehetővé teszik az egyszerűsített HÉA-fizetési eljárás alkalmazását, úgy rendelkezik, hogy az anyavállalat és a leányvállalatok közötti kapcsolatnak a bevallás évét megelőző „naptári év kezdetétől” kell fennállnia.
It therefore issued notices of additional assessment for 1990 (in respect of the VAT debt of Ampliscientifica) and 1991 (in respect of the VAT credit of Ampliare Srl).
Ezért az 1990. év (az Ampliscientifica HÉA-tartozása) és az 1991. év (az Ampliare Srl HÉA-túlfizetése) tekintetében helyesbítő határozatokat adott ki.
Ampliscientfica and Amplifin challenged those notices before the Commissione tribuatria provinciale di Milano (Provincial Tax Court, Milan), which granted their applications in separate judgments on 5 November 1996.
Az Ampliscientifica és az Amplifin a Commissione tributaria provinciale di Milano előtt vitatta e határozatokat, amely az 1996. november 5-i külön ítéleteiben helyt adott kérelmeiknek.
The Milan VAT office appealed before the Commissione tributaria della Lombardia (Tax Court, Lombardy), which granted its appeals by judgements of 31 May and 17 November 1999, taking the view that, under the 1979 Decree, Amplifin had failed to comply with the condition stipulating the period for which share capital must be held in subsidiary companies and was not at that time entitled to submit the contested declarations.
A milánói HÉA-hivatal fellebbezést nyújtott be a Commissione tributaria della Lombardia előtt, amely az 1999. május 31-i és november 17-i ítéleteiben helyt adott e fellebbezésnek, mivel az 1979. évi rendelet alapján azon a véleményen volt, hogy a leányvállalatok tőkéjében való részesedés időszakára vonatkozó feltételt nem vette figyelembe az Amplifin, amelynek még nem volt joga a vitatott bevallásokat benyújtani.
Ampliscientifica and Amplifin lodged appeals before the Corte Suprema di Cassazione, which decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Az Ampliscientifica és az Amplifin felülvizsgálati kérelmet nyújtottak be a Corte suprema di cassazione előtt, amely úgy döntött, hogy az eljárást felfüggeszti, és a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra:
‘(1) Must the [second subparagraph] of Article 4(4) of the Sixth Directive … be construed as a rule that is insufficiently precise, with the effect that the Member States are permitted to apply the VAT scheme set out in that rule to specific situations involving economic, financial or legal links among different persons, or as a rule that is sufficiently precise and which, therefore, once a Member State has decided to adopt that scheme, requires provision to be made for it to be applied in all cases involving the links set out in that rule?
„1) [A] […] hatodik irányelv 4. cikke (4) bekezdésének [második albekezdését] úgy kell-e értelmezni, mint nem kellően pontos rendelkezést, amely lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy az e pontban előírt rendszert csak kölcsönös pénzügyi, gazdasági és jogi kapcsolatban álló jogalanyok sajátos esetén alkalmazza, vagy pedig úgy, mint kellően pontos rendelkezést, amely – amennyiben már a tagállam elfogadta ezt a rendszert – kötelezővé teszi e rendszernek valamennyi, a fent hivatkozott kapcsolatban álló jogalany tekintetében történő alkalmazásának előírását?
(2) (i) Regardless of the reply to be given to the question (1), is the imposition of a temporal restriction — in the sense that the link must have existed for a significant period of time — as a precondition for the application of the scheme, where the persons concerned are not permitted to demonstrate that there is a valid economic reason for the link being forged, disproportionate in relation to the objectives of the directive and to the need for compliance with the principle prohibiting the abuse of rights? (ii) Is that legislation to be regarded in any event as contrary to the principle of the neutrality of VAT?’
2) Az első kérdésre adandó választól függetlenül, az időbeli korlátok azon értelemben történő előírása, hogy a kapcsolatnak a rendszer alkalmazási feltételeként már meghatározott ideje fenn kell állnia, anélkül hogy az érdekelt adóalanyok bizonyíthatnák a kapcsolat létrehozásának érvényes gazdasági indokát, az irányelv céljához, illetve a joggal való visszaélés tilalmának elvéhez viszonyítva aránytalan eszköznek minősül-e, amennyiben e szabályozás egyébként a HÉA-semlegesség elvével ellentétesnek minősíthető?”
Question 1
Az első kérdésről
The first question is based on the premiss that the 1979 Decree, under which the reminders for VAT non-payment at issue in the main proceedings were issued, constitutes an implementation of the authority conferred on all Member States by the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive to treat as a single taxable person for VAT purposes different persons who are established in the territory of the country but are legally independent where those persons are closely bound to one another by financial, economic and organisational links.
Az első kérdés azon a feltevésen alapul, miszerint az 1979. évi rendelet, amelynek alapján az alapügyben szóban forgó utólagos HÉA-megállapításra sor került, valamennyi tagállam hatodik irányelv 4. cikke (4) bekezdésének második albekezdésében elismert azon lehetőségének minősül, hogy az e tagállamban letelepedett és jogilag független több jogalanyt egyetlen HÉA-alanynak tekintsen, ha e jogalanyokat kölcsönösen szoros pénzügyi, gazdasági és szervezeti kapcsolat köti össze.
In other words, the 1979 Decree is, at least in part, a measure transposing the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive.
Más szóval az 1979. évi rendelet – legalábbis részben – a hatodik irányelv 4. cikke (4) bekezdése második albekezdésének átültetésére vonatkozó intézkedés.
It should be noted, first of all, as the very wording of that provision makes clear, that it can be implemented only after the Advisory Committee on VAT has been consulted.
E tekintetben először is hangsúlyozni kell, hogy e rendelkezést – amint a szövegéből is kitűnik – csak a hozzáadottértékadóval foglalkozó tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően lehet alkalmazni.
However, it is not disputed that, in the case of the 1979 Decree, the Italian Republic did not consult that committee.
Bizonyos azonban, hogy az 1979. évi rendelet esetében az Olasz Köztársaság nem végezte el az említett konzultációt.
It is to be observed, secondly, that the effect of implementing the scheme established in the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive is that national legislation adopted on the basis of that provision allows persons, in particular companies, which are bound to one another by financial, economic and organisational links no longer to be treated as separate taxable persons for the purposes of VAT but to be treated as a single taxable person.
Másodszor fontos megjegyezni, hogy a hatodik irányelv 4. cikke (4) bekezdésének második albekezdésében előírt szabály alkalmazása magában foglalja azt, hogy az e rendelkezés alapján elfogadott nemzeti szabályozás lehetővé teszi, hogy az egymással pénzügyi, gazdasági és szervezeti kapcsolatban álló jogalanyokat, különösen a társaságokat, ne külön HÉA-alanynak, hanem egyetlen adóalanynak lehessen tekinteni.
Thus, where that provision is implemented by a Member State, the closely linked person or persons within the meaning of that
Így, ha az említett rendelkezést valamely tagállam alkalmazza, az ugyanezen rendelkezés értelmében vett alárendelt jogalanyt vagy jogalanyokat nem lehet a hatodik irányelv 4. cikkének (1) bekezdése értelmében vett adóalanynak vagy adóalanyoknak tekinteni
2008 — CASE C-162/07 provision cannot be treated as a taxable person or persons within the meaning of Article 4(1) of the Sixth Directive (see, to that effect, Case C-355/06 van der Steen [2007] ECR I-8863, paragraph 20).
(lásd e tekintetben a C-355/06. sz. van der Steen-ügyben 2007. október 18-án hozott ítélet [EBHT 2007., I-8863. o.] 20. pontját).
It follows that treatment as a single taxable person precludes persons who are thus closely linked from continuing to submit VAT declarations separately and from continuing to be identified, within and outside their group, as individual taxable persons, since the single taxable person alone is authorised to submit such declarations.
Ebből következik, hogy az egyetlen adóalannyal való azonos tekintet alá vétel kizárja, hogy az említett alárendelt jogalanyok továbbra is külön HÉA-bevallásokat írjanak alá, és a csoporton belül és kívül továbbra is adóalanyoknak minősüljenek, mivel csak az egyetlen adóalany jogosult az említett bevallások aláírására.
The second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive therefore necessarily requires, where that provision is implemented by a Member State, the national implementing legislation to provide that the taxable person is a single taxable person and that a single VAT number be allocated to the group.
A hatodik irányelv 4. cikke (4) bekezdésének második albekezdése tehát szükségszerűen feltételezi, hogy amennyiben azt valamely tagállam alkalmazza, az átültető nemzeti jogszabályban egyetlen adóalanyról van szó, és hogy a csoportnak csak egy HÉA-száma van.
The fact that express reference was made in the Sixth Directive to an individual VAT identification number only after the introduction of Article 28h of that directive, which forms the basis of the new Article 22(1)(c) to (e) of the directive, by Council Directive 91/680/EEC of 16 December 1991 (OJ 1991 L 376, p. 1), namely after the tax years in question in the main proceedings, can have no bearing on the foregoing consideration, since the use of such a number is dictated by the need, both for the economic operators and the tax authorities of the Member States, to identify with a degree of certainty those effecting transactions subject to VAT.
E tekintetben utalni kell arra, hogy a fenti megállapításokra nem lehet hatással az a körülmény, hogy a hatodik irányelvben a HÉA egyéni azonosítószámra kifejezetten csak az említett irányelv 28h. cikke bevezetésével történik utalás, amely az 1991. december 16-i 91/680/EGK tanácsi irányelvben (HL L 376., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 160. o.) kiegészítette a hatodik irányelvet az új 22. cikk (1) bekezdésének c)–e) pontjával, vagyis az alapügyben szóban forgó adóéveket követően, mivel egy ilyen szám felhasználása mind a gazdasági szereplők, mind a tagállamok adóhivatalai tekintetében annak a szükségességéből fakad, hogy a HÉA-köteles ügyletek megvalósítóit azonosítani lehessen.
The clarifications brought about by Article 28h thus simply confirm a pre-existing rule that is integral to the proper functioning of the common system of VAT.
E 28h. cikkből következő pontosítások így csak megerősítenek egy már korábban meglévő, a közösségi HÉA-rendszer helyes működéséhez kapcsolódó szabályt.
The transposition of the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive must therefore be distinguished from the setting up of a mechanism to simplify VAT declarations and payments which enables, inter alia, companies within the same group to remain separate taxable persons, even where VAT may be consolidated in the accounts of the parent company.
A hatodik irányelv 4. cikke (4) bekezdésének második albekezdését ezért meg kell különböztetni az egyszerűsített HÉA-bevallásra és HÉA-fizetésre vonatkozó intézkedés bevezetésétől, amely lehetővé teszi különösen az ugyanazon csoporton belüli társaságoknak, hogy külön adóalanyok maradjanak, még ha a HÉÁ-t az anyavállalat is számolja el.
It is in the light of those considerations and of the view expressed by the Italian Government at the hearing and in its letter of 24 July 2003 to the Commission in the context of infringement proceeding No 2002/5456 that the 1979 Decree does not constitute a measure transposing the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive that the Corte Suprema di Cassazione must determine whether the national legislation applicable to the contested declarations satisfies the criteria referred to at paragraphs 19 and 20 above. It must be stressed that, should that be the case, such legislation would have been adopted in breach of the procedural requirement laid down in the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive, namely consultation of the Advisory Committee on VAT.
E megállapítások és az olasz kormány által a tárgyaláson, valamint a 2002/5456. sz. jogsértési eljárás keretében a Bizottsághoz intézett 2003. július 24-i levélben kifejtett vélemény fényében, miszerint az 1979. évi rendelet nem a hatodik irányelv 4. cikke (4) bekezdése második albekezdésének átültetésére vonatkozó intézkedés, a kérdést előterjesztő bíróságnak kell meghatároznia, hogy a vitatott bevallásokra alkalmazandó nemzeti szabályozás megfelel-e a jelen ítélet 19. és 20. pontjában említett feltételeknek, mely vizsgálat során hangsúlyozni kell, hogy amennyiben ez lenne a helyzet, az a hatodik irányelv 4. cikke (4) bekezdésének második albekezdésében előírt eljárási követelmény, vagyis a hozzáadottértékadóval foglalkozó tanácsadó bizottsággal folytatott konzultáció megsértésével járó átültetésnek minősülne.
The answer to the first question must therefore be that the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive is a provision which, in order to be implemented by a Member State, requires prior consultation by that State of the Advisory Committee on VAT and the adoption of national legislation authorising persons, in particular companies, established in the territory of the country who, while legally independent, are closely bound to one another by financial, economic and organisational links, no longer to be treated as separate taxable persons for the purposes of VAT in order to be treated as a single taxable person to whom a single VAT identification number is allocated and, accordingly, the sole person entitled to submit VAT declarations.
Az első kérdésre tehát azt a választ kell adni, hogy a hatodik irányelv 4. cikke (4) bekezdésének második albekezdése olyan rendelkezés, amelynek tagállami alkalmazása feltételezi ez utóbbinak a hozzáadottértékadóval foglalkozó tanácsadó bizottsággal folytatott előzetes konzultációját és olyan nemzeti szabályozás elfogadását, amely lehetővé teszi, hogy a belföldön letelepedett és jogilag független, azonban egymással szoros pénzügyi, gazdasági és szervezeti kapcsolatban álló jogalanyokat, különösen a társaságokat, ne külön HÉA-alanynak, hanem egyetlen adóalanynak tekintsék, amely egyetlen HÉA-azonosítószámmal rendelkezik, és ezért egyedül jogosult a HÉA-bevallás aláírására.
It is for the national court to determine whether national legislation, such as that at issue in the main proceedings, satisfies those criteria, subject to the qualification that, where there has been no prior consultation of the Advisory Committee on VAT, national legislation which meets those criteria constitutes legislation adopted in breach of the procedural requirement laid down in the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive.
A nemzeti bíróság feladata annak vizsgálata, hogy az olyan nemzeti szabályozás, mint amely az alapügyben felmerült, megfelel-e e szempontoknak, mely vizsgálat során hangsúlyozni kell, hogy a HÉÁ-val foglalkozó tanácsadó bizottsággal folytatott előzetes konzultáció hiányában az e szempontoknak megfelelő nemzeti szabályozás a hatodik irányelv 4. cikke (4) bekezdése második albekezdésében előírt eljárási követelmény megsértésével járó átültetésnek minősülne.
In essence, the second question concerns whether the temporal restriction imposed by the 1979 Decree in order for a parent company or body to be able to make VAT
A második kérdés lényegében arra vonatkozik, hogy az 1979. évi rendeletben az anyavállalatok számára az e rendeletben bevezetett egyszerűsített eljárás alapján
In order to qualify for that provision, the parent company or body must have held more than 50% of the share capital or stock of the persons with whom it is closely linked, such as subsidiary companies, since at least the beginning of the calendar year preceding that in which the declaration is made.
Ahhoz, hogy ezen intézkedés előnyeit élvezhesse, az anyavállalatnak legkésőbb a bevallás naptári évét megelőző naptári év elejétől kezdve az alárendelt jogalanyok, úgy mint a leányvállalatok részvényeinek vagy üzletrészeinek több mint 50%-át birtokolnia kell.
As regards, first, the principle of fiscal neutrality, it is a fundamental principle of the common system of VAT (see, inter alia, Case C-454/98 Schmeink & Cofreth and Strobel [2000] ECR I-6973, paragraph 59) which precludes, on the one hand, treating similar goods, which are thus in competition with each other, differently for VAT purposes (Case C-283/95 Fischer [1998] ECR I-3369, paragraphs 21 and 27, and Case C-481/98 Commission v France [2001] ECR I-3369, paragraph 22) and, on the other, treating similar economic transactions, which are therefore in competition with each other, differently for VAT purposes (Case C-109/02 Commission v Germany [2003] ECR I-12691, paragraph 20; Case C-382/02 Cimber Air [2004] ECR I-8379, paragraph 24; and Case C-97/06 Navicon [2007] ECR I-8755. paragraph 21). 26
Először is az adósemlegesség elvét illetően emlékeztetni kell arra, hogy ezen elv, amely a közös HÉA-rendszer egyik alapelvét jelenti (lásd különösen a C-454/98. sz., Schmeink & Cofreth és Strobel ügyben 2000. szeptember 19-én hozott ítélet [EBHT 2000., I-6973. o.] 59. pontját), kizárja egyrészt, hogy a hasonló és így egymással versenyhelyzetben lévő árukat a HÉA szempontjából eltérően kezeljék (a C-283/95. sz. Fischer-ügyben 1998. június 11-én hozott ítélet [EBHT 1998., I-3369. o.] 21. és 27. pontja, valamint a C-481/98. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2001. május 3-án hozott ítélet 22. pontja), másrészt, hogy a hasonló és ezáltal egymással versenyhelyzetben lévő gazdasági ügyleteket a HÉA szempontjából eltérően kezeljék (a C-109/02. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2003. október 23-án hozott ítélet [EBHT 2003., I-12691. o.] 20. pontja; a C-382/02. sz. Cimber Air-ügyben 2004. szeptember 16-án hozott ítélet [EBHT 2004., I-8379. o.] 24. pontja és a C-97/06. sz. Navicon-ügyben 2007. október 18-án hozott ítélet [EBHT 2007., I-8755. o.] 21. pontja). 26
National legislation which simply treats taxable persons wishing to opt for a mechanism to simplify VAT declarations and payments differently according to whether the persons in question have had a link established by a specific holding in the capital of a subsidiary for a longer or shorter period than that referred to at paragraph 24 above applies to all economic operators equally, regardless of whether they are competing with each other in connection with their operations or their goods.
Azonban az a nemzeti szabályozás, amely arra korlátozódna, hogy az egyszerűsített HÉA-bevallás és HÉA-fizetés alkalmazásának lehetősége mellett döntő adóalanyokat eltérően kezeli az alapján, hogy a szóban forgó jogalanyok a jelen ítélet 24. pontjában említettnél rövidebb vagy hosszabb idejű konkrét tőkejellegű kapcsolatban vannak-e, valamennyi gazdasági szereplőre egyformán alkalmazandó lenne, függetlenül attól, hogy az ügyleteik vagy áruik tekintetében egymással versenyhelyzetben vannak-e.
The principle of fiscal neutrality does not preclude such legislation, which makes a distinction that is objectively justified in order that the economic reality underlying a legal transaction may be established so that recourse may be had to simplified VAT declaration and
Az adósemlegesség elvével nem ellentétes az ilyen szabályozás, amely objektíve indokolt különbséget vezet be azon jogi intézkedés valós gazdasági tartalmának a vizsgálata céljából, amely lehetővé teszi az egyszerűsített HÉA-bevallás és HÉA-fizetés
AMPLISCIENTIFICA AND AMPLIFIN payment procedures.
AMPLISCIENTIFICA ÉS AMPLIFIN igénybevételét.
As was observed at paragraph 22 above, it is for the referring court to determine whether the national legislation applicable to the contested declarations constitutes such a provision.
Amint a jelen ítélet 22. pontjában szerepel, a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak meghatározása, hogy a vitatott bevallásokra alkalmazandó nemzeti szabályozás ilyen intézkedésnek minősül-e.