natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In the case of forgery, which is characterised by the Commission as an offence or irregularity, the place where the customs debt arises is the place in which the goods were unlawfully removed from customs supervision, as is apparent from a reading of Article 203(2) in conjunction with Article 215(1) of the Customs Code (see, to that effect, in particular, Case C-66/99 D. Wandel [2001] ECR I-873, paragraph 50, and Case C-371/99 Liberexim [2002] ECR I-6227, paragraph 52).
A jogsértés vagy szabálytalanság elkövetésével végrehajtott csalás feltevése esetén a vámtartozás keletkezésének a helye megegyezik az áruk vámfelügyelet alóli elvonása helyével, amint az a vámkódex 215. cikke (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 203. cikke (2) bekezdéséből következik (lásd ebben az értelemben többek között a C-66/99. sz., D. Wandel ügyben 2001. február 1-jén hozott ítélet [EBHT 2001., I-873. o.] 50. pontját és a C-371/99. sz. Libereximügyben 2002. július 11-én hozott ítélet [EBHT 2002., I-6227. o.] 52. pontját).
According to the caselaw of the Court, removal from customs supervision must be understood as encompassing any act or omission the result of which is to prevent, if
A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a vámfelügyelet alóli elvonás fogalmába tartozik minden olyan cselekmény vagy mulasztás, amely akár átmenetileg is megakadályozza
2008 — CASE C-230/06 only for a short time, the competent customs authority from gaining access to goods under customs supervision and from monitoring them as provided for in Article 37(1) of the Customs Code (D. Wandel, paragraph 47; Liberexim, paragraph 55; and Case C-337/01 Hamann International [2004] ECR I-1791, paragraph 31).
SZ. ÜGY abban a hatáskörrel rendelkező vámhatóságot, hogy hozzáférjen valamely vámfelügyelet alatt álló áruhoz, és elvégezze a vámkódex 37. cikkének (1) bekezdése szerinti ellenőrzéseket (a fent hivatkozott D. Wandel-ügyben hozott ítélet 47. pontja, a fent hivatkozott Libereximügyben hozott ítélet 55. pontja és a C-337/01. sz.
Removal from customs supervision simply requires certain objective conditions to be met including, for example, the absence of the goods from the approved place of storage at the time when the customs authorities intend to carry out an examination of them (D. Wandel, paragraph 48, and Liberexim, paragraph 60) or the temporary removal of the T1 transit document from the goods to which it relates (British American Tobacco, paragraph 53).
A vámfelügyelet alóli elvonás olyan objektív jellegű feltételek teljesülését feltételezi csak, mint például, hogy az áru fizikailag nincsen a jóváhagyott megőrzési helyen a hivatkozott áru vámhatóság általi vizsgálatának megkezdésekor (a fent hivatkozott D. Wandel-ügyben hozott ítélet 48. pontja és a fent hivatkozott Libereximügyben hozott ítélet 60. pontja), vagy ha időlegesen eltávolítják az árutovábbítási T1 okmánytól az árukat, amelyre az okmány vonatkozik (a fent hivatkozott British American Tobacco ügyben hozott ítélet 53. pontja).
Where a number of offences or irregularities have occurred in various Member States, the Member State having jurisdiction to recover the customs duties is the State in which the first offence or irregularity was committed (see, by analogy, Liberexim, paragraph 57).
Ha különböző tagállam területén követnek el több jogsértést vagy szabálytalanságot, az első jogsértés vagy szabálytalanság elkövetésének helye szerinti tagállam illetékes a vám beszedése tekintetében (lásd analógia útján a fent hivatkozott Libereximügyben hozott ítélet 57. pontját).
As M & M and the Commission correctly pointed out, Article 378 of the implementing regulation specifically governs the determination of the Member State with jurisdiction to recover customs duties under the external Community transit procedure and establishes a presumption of competence in favour of the Member State to which the office of departure belongs (Case C-104/02 Commission v Germany [2005] ECR I-2689, paragraph 86).
Amint azt az M & M és a Bizottság jogosan hangsúlyozta, a végrehajtási rendelet 378. cikke a közösségi külső árutovábbítást illetően különös rendelkezéseket tartalmaz a vámtartozás beszedésére illetékes tagállam meghatározásához, és az illetékesség tárgyában vélelmet állít fel azon tagállam javára, amelyhez az indító vámhivatal tartozik (a C-104/02. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2005. április 14-én hozott ítélet [EBHT 2005., I-2689. o.] 86. pontja). 30
Article 378(1) of the implementing regulation provides that, without prejudice to the rules on the determination of the place where a customs debt is incurred, laid down in Article 215 of the Customs Code, where a consignment has not been presented at
A végrehajtási rendelet 378. cikkének (1) bekezdése előírja ugyanis, hogy a vámkódex vámtartozás keletkezési helyének meghatározásáról szóló 215. cikkének sérelme nélkül, amennyiben a szállítmányt nem mutatták be a rendeltetési vámhivatalnál, és a
MILITZER & MÜNCH the office of destination and the place of the offence or irregularity cannot be established, such offence or irregularity is deemed to have been committed in the Member State to which the office of departure belongs or in the Member State to which the office of transit at the point of entry into the Community belongs, to which a transit advice note has been given, unless within the period laid down in Article 379(2) of the implementing regulation, proof of the regularity of the transit operation or of the place where the offence or irregularity was actually committed is furnished (Case C-300/03 Honeywell Aerospace [2005] ECR I-689, paragraph 21). 31
MILITZER & MÜNCH jogsértés vagy szabálytalanság helye nem állapítható meg, ez a jogsértés vagy szabálytalanság úgy minősül, mint amelyet abban a tagállamban követtek el, amelyhez az indító vámhivatal tartozik, vagy abban a tagállamban, amelyhez az a Közösségbe való belépés pontján lévő átléptető vámhivatal tartozik, amelyhez a határátlépési igazolást benyújtották, kivéve ha a végrehajtási rendelet 379. cikkének (2) bekezdése szerint meghatározandó határidőn belül az árutovábbítási eljárás szabályszerűségét vagy a jogsértés, illetve szabálytalanság tényleges elkövetési helyét hitelt érdemlően bizonyítják (a C-300/03. sz. Honeywell Aerospace ügyben 2005. január 20-án hozott ítélet [EBHT 2005., I-689. o.] 21. pontja). 31
The initiation of the procedure laid down in Article 379 of the implementing regulation therefore assumes that the place of the offence or irregularity cannot be established by the customs authorities (Case C-112/01 SPKR [2002] ECR I-10655, paragraph 35).
A végrehajtási rendelet 379. cikkében előírt eljárás végrehajtása feltételezi tehát, hogy a vámhatóságok nem tudták megállapítani a jogsértés vagy szabálytalanság helyét (a C-112/01. sz. SPKR-ügyben 2002. november 14-én hozott ítélet [EBHT 2002., I-10655. o.] 35. pontja).
Consequently, in order to verify whether the Member State which recovered customs duties has jurisdiction, it is necessary to determine whether, at the time when it was established that the consignment had not been presented at the office of destination, it was possible to establish the place where the offence or irregularity occurred.
Következésképpen a vámot beszedő tagállam hatáskörének pontosításához meg kell határozni, hogy abban az időpontban, amikor megállapították, hogy a szállítmányt nem mutatták be a rendeltetési vámhivatalnál, a jogsértés vagy szabálytalanság helye megállapítható volt-e.
If that is the case, the Member State in which the first offence or irregularity capable of being classified as a removal from customs surveillance was committed can be identified as the State with jurisdiction to recover the customs debt, pursuant Articles 203(1) and 215(1) of the Customs Code.
Ha ez az eset áll fenn, a vámkódex 203. cikkének (1) bekezdése és a 215. cikkének (1) bekezdése szerint a vám beszedésére az a tagállam illetékes, amelynek területén elkövették a vámfelügyelet alóli elvonásnak minősülő első jogsértést vagy szabálytalanságot.
On the other hand, if the place where the offence or irregularity was committed cannot be thus established, the Member State to which the office of departure belongs has jurisdiction to recover customs duties, in accordance with Articles 378 and 379 of the implementing regulation.
Ha azonban nem lehetett e módon megállapítani a jogsértés vagy a szabálytalanság helyét, a vám beszedésére a végrehajtási rendelet 378. és 379. cikke alapján az a tagállam rendelkezik illetékességgel, amelyhez az indító vámhivatal tartozik.
In order to determine whether, in the case in the main proceedings, the Italian authorities had jurisdiction to recover the duties in question, it is for the referring
Annak meghatározásához, hogy az olasz hatóságok rendelkeztek-e illetékességgel az alapügyben a vitatott vám beszedésére, a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak
If that is not the case, the effect of the presumption of competence in favour of the Member State to which the office of departure belongs, established by Article 378(1) of the implementing regulation, is that the Federal Republic of Germany is the Member State with jurisdiction to recover the customs duties.
Ha nem ez az eset áll fenn, a végrehajtási rendelet 378. cikkének (1) bekezdése szerinti vélelem értelmében, amely azon tagállam illetékessége mellett szól, amelyhez az indító vámhivatal tartozik, a Németországi Szövetségi Köztársaság rendelkezik illetékességgel a vám beszedésére.
That presumption can be rebutted in favour of the jurisdiction of another Member State only if it is established that the first offence or irregularity was actually committed in the territory of that State.
E vélelem más tagállam illetékességének javára csak akkor hagyható figyelmen kívül, ha megállapítható, hogy az első jogsértést vagy szabálytalanságot ténylegesen az utóbbi tagállam területén követték el.
Nevertheless, proof to that effect must be furnished to the satisfaction of the authorities of the Member State to which the office of departure belongs, in accordance with the procedure laid down in Article 379 of the implementing regulation, which entails, inter alia, compliance with the timelimits laid down in that provision.
E hitelt érdemlő bizonyítékot a végrehajtási rendelet 379. cikkében előírt eljárásnak megfelelően – amely többek között feltételezi az előírt határidők betartását – azon tagállam hatóságaihoz kell azonban benyújtani, amelyhez az indító vámhivatal tartozik.
The answer to the third question must therefore be that, in order to verify whether the Member State which recovered customs duties has jurisdiction, it is for the referring court to determine whether, at the time when it came to light that the consignment had not been presented at the office of destination, it was possible to establish the place where the offence or irregularity occurred.
A harmadik kérdésre azt a választ kell tehát adni, hogy a vámot beszedő tagállam illetékességének pontosításához a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak meghatározása, hogy abban az időpontban, amikor megállapították, hogy a szállítmányt nem mutatták be a rendeltetési vámhivatalnál, a jogsértés vagy szabálytalanság helye megállapítható volt-e.
If that is the case, the Member State in which the first offence or irregularity capable of being classified as a removal from customs surveillance was committed can be identified as the State with jurisdiction to recover the customs debt, pursuant to Articles 203(1) and 215(1) of the Customs Code.
Ha ez az eset áll fenn, a vámkódex 203. cikkének (1) bekezdése és a 215. cikkének (1) bekezdése szerint a vám beszedésére az a tagállam illetékes, amelynek területén elkövették a vámfelügyelet alóli elvonásnak minősülő első jogsértést vagy szabálytalanságot.
On the other hand, if the place where the offence or irregularity was committed cannot be thus established, the Member State to which the office of departure belongs has jurisdiction to recover the customs duties, in accordance with Articles 378 and 379 of the implementing regulation.
Ha azonban nem lehetett e módon megállapítani a jogsértés vagy a szabálytalanság helyét, a vám beszedésére a végrehajtási rendelet 378. és 379. cikke alapján az a tagállam rendelkezik illetékességgel, amelyhez az indító vámhivatal tartozik.
MILITZER & MÜNCH The first part of the first question and the second question
MILITZER & MÜNCH Az első kérdés elő részéről és a második kérdésről
The Corte Suprema di Cassazione asks, in essence, whether the Italian authorities’ failure to comply with the timelimits of 11 months and 3 months, imposed for the benefit of the principal by the first and second paragraphs of Article 379 of the implementing regulation respectively, precludes the recovery of customs duties.
A kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi, hogy a végrehajtási rendelet 379. cikkének (1) és (2) bekezdésében, a főkötelezett javára előírt tizenegy és három hónapos határidő vámhatóságok általi be nem tartása megakadályozza-e a vám beszedését.
As the Italian Government and the Commission correctly observed, non-compliance with the 11-month timelimit does not by itself prevent recovery of the customs debt from the principal (SPKR, paragraphs 27 to 33, and Commission v Germany, paragraph 69).
Amint azt az olasz kormány és a Bizottság jogosan megjegyezte, a 11 hónapos határidő elmulasztása önmagában nem képezi akadályát a vámtartozás főkötelezettől történő beszedésének (a fent hivatkozott SPKR-ügyben hozott ítélet 27–33. pontja és a fent hivatkozott Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet 69. pontja).
On the other hand, notification to the principal of the three-month timelimit laid down in Article 379(2) of the implementing regulation is mandatory and must precede recovery of the customs debt by the customs authorities (SPKR, paragraph 32; Honeywell Aerospace, paragraphs 23 and 24; Commission v Germany, paragraph 71; order of 6 April 2006 in Case C-407/05 Reyniers & Sogama, paragraph 22; and Case C-44/06 Gerlach [2007] ECR I-2071, paragraph 33). 40
A főkötelezett részére, a végrehajtási rendelet 379. cikkének (2) bekezdése szerinti, a három hónapos határidőről küldött értesítés kötelező jellegű, és meg kell előznie a vámtartozás beszedését (a fent hivatkozott SPKR-ügyben hozott ítélet 32. pontja, a fent hivatkozott Honeywell Aerospace ügyben hozott ítélet 23. és 24. pontja és a fent hivatkozott Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet 71. pontja; a C-407/05. sz., Reyniers & Sogama ügyben 2006. április 6-án hozott végzés 22. pontja, valamint a C-44/06. sz. Gerlach-ügyben 2007. március 8-án hozott ítélet [EBHT 2007., I-2071. o.] 33. pontja). 40
It should be noted that the purpose of those 11-month and 3-month timelimits is to ensure diligent and uniform application, by the administrative authorities, of the provisions relating to the recovery of customs debts in order to secure rapid availability of the Community’s own resources (SPKR, paragraph 34, and Commission v Germany, paragraphs 69 and 78).
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy e tizenegy és három hónapos határidő célja, hogy a vámtartozás beszedésére vonatkozó rendelkezéseket az igazgatási hatóságok alaposan és egységesen alkalmazzák a Közösség saját forrásainak hatékony és késedelem nélküli rendelkezésre bocsátása érdekében (a fent hivatkozott SPKR-ügyben hozott ítélet 34. pontja és a fent hivatkozott Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet 69. és 78. pontja).
Moreover, the three-month timelimit is also intended to protect the interests of the principal by allowing him sufficient time in which to furnish, where appropriate, proof of the regularity of the transit operation or the place where the offence or irregularity was actually committed (SPKR,
Emellett a három hónapos határidő a főkötelezett érdekeit szolgálja azzal, hogy számára megfelelő időt biztosít arra, hogy adott esetben az árutovábbítási eljárás szabályszerűségét vagy a jogsértés, illetve szabálytalanság
2008 — CASE C-230/06 paragraph 38, and Honeywell Aerospace, paragraph 24).
SZ. ÜGY tényleges elkövetési helyét bizonyítsa (a fent hivatkozott SPKR-ügyben hozott ítélet 38. pontja és a fent hivatkozott Honeywell Aerospace ügyben hozott ítélet 24. pontja).
Finally, that three-month timelimit is intended to encourage the principal to produce the evidence available to him within a mandatory time-limit, with a view to determining without delay the State with jurisdiction to recover duty (Case C-233/98 Lensing & Brockhausen [1999] ECR I-7349, paragraph 30). 41
Végül e három hónapos határidő arra ösztönzi a főkötelezettet, hogy kötelező határidőn belül nyújtsa be a vám beszedésére illetékességgel rendelkező tagállam kijelöléséhez rendelkezésére álló bizonyítékokat (a C-233/98. sz., Lensing & Brockhausen ügyben 1999. október 21-én hozott ítélet [EBHT 1999., I-7349. o.] 30. pontja). 41
It follows from the wording itself of Articles 378 and 379 of the implementing regulation that it is for the office of departure alone to make the notification required within those 11-month and 3-month timelimits where a consignment has not been presented at the office of destination and the place of the offence or irregularity cannot be established.
Magából a végrehajtási rendelet 378. és 379. cikkének a megfogalmazásából kitűnik, hogy magának az indító vámhivatalnak a feladata, hogy – e tizenegy hónapos és e három hónapos határidőt betartva – megküldje az értesítést, ha valamely szállítmányt nem mutattak be a rendeltetési vámhivatalnál, és nem lehet megállapítani a jogsértés vagy a szabálytalanság helyét.
The answer to the first part of the first question and to the second question must therefore be that, where a consignment has not been presented at the office of destination and the place of the offence or irregularity cannot be established, it is for the office of departure alone to make the notification required within the 11-month and 3-month timelimits laid down by Article 379(1) and (2) of the implementing regulation.
Az első kérdés első részére és a második kérdésre tehát azt a választ kell adni, hogy ha valamely szállítmányt nem mutattak be a rendeltetési vámhivatalnál, és nem lehet megállapítani a jogsértés vagy a szabálytalanság helyét, magának az indító vámhivatalnak a feladata, hogy – a végrehajtási rendelet 379. cikke (1) és (2) bekezdése szerinti tizenegy hónapos és e három hónapos határidőt betartva – megküldje az értesítést.
The second part of the first question
Az első kérdés második részéről
The Corte Suprema di Cassazione is uncertain whether it is compatible with the principle of proportionality for a customs clearance agent, in his capacity as principal, to be held liable for the consequences of an external Community transit operation which is vitiated by a forgery that is not attributable to him, in so far as the customs debt may, as in the case in the main proceedings, be considerably in excess of the remuneration received by the principal for his services.
A kérdést előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy összeegyeztethető-e az arányosság elvével, ha valamely főkötelezetti minőségben eljáró feladóra hárítják a felelősséget olyan közösségi külső árutovábbítási ügylettel kapcsolatban, amelyhez neki fel nem róható csalás kapcsolódik, ha a vámtartozás – az alapügyhöz hasonlóan – nagymértékben meghaladhatja a főkötelezett szolgáltatásaiért kapott díjazást.
The Commission questions the relevance of that question in so far as customs legislation does not provide for any limitations on the liability of the principal.
A Bizottság kétségbe vonja e kérdés jelentőségét, mivel a vámszabályozás nem korlátozza a főkötelezett felelősségét.
It suggests that the question should be understood as referring to a situation in which it might be inequitable to hold the principal liable for a forgery in which he had no part and in the commission of which the customs employees of the office of destination were in all likelihood involved.
Álláspontja szerint e kérdést úgy kell érteni, hogy olyan helyzetre vonatkozik, amelyben méltánytalan a főkötelezettre hárítani valamely, tőle függetlenül és valószínűleg a rendeltetési vámhivatal alkalmazottai részvételével elkövetett csalás felelősségét.
It therefore proposes that the Court should widen the terms of the question referred for a preliminary ruling and take account of the criteria which permit duties to be remitted on equitable grounds, in accordance with the procedure laid down in Article 239 of the Customs Code and Articles 899 to 999 of the implementing regulation.
Azt javasolja tehát a Bíróságnak, hogy terjessze ki az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdést, és vegye figyelembe a vámkódex 239. cikkében és a végrehajtási rendelet 899–909. cikkében előírt eljárásnak megfelelően méltányosságból történő vámelengedés feltételeit.
It therefore submits that, faced with a ‘special situation’, the Italian authorities should have referred the application for remission of duties to the Commission, pursuant to Article 905 of the implementing regulation.
Állítja tehát, hogy „különleges helyzettel” találkozva az olasz hatóságok a végrehajtási rendelet 905. cikke értelmében kötelesek lettek volna a Bizottsághoz fordulni a vámelengedési kérelem kapcsán.
M & M and the Commission add that the uniform application and interpretation of Community law requires that the decisions by which customs authorities refuse to allow such an application should be subject to effective judicial review and call upon the Court in that regard to adopt a position on the judgment of the Corte Suprema di Cassazione of 27 September 2002.
Az M & M és a Bizottság hozzáteszi, hogy a közösségi jog egységes alkalmazása és értelmezése megköveteli, hogy a vámhatóságok e kérelmeket elutasító határozatait tényleges bírósági felülvizsgálatnak vessék alá, és e tekintetben kérik a Bíróságtól, hogy határozzon a Corte suprema di cassazione 2002. szeptember 27-én hozott ítéletéről. 46
The Italian Government is of the view that it is not contrary to the principle of proportionality to hold the principal liable (Case C-97/95 Pascoal & Filhos [1997] ECR I-4209, and Case C-293/04 Beemsterboer Coldstore Services [2006] ECR I-2263). It submits that the task of the Court is not to adopt a position on the judgment of the Corte Suprema di Cassazione of 27 September 2002, since no question requiring a preliminary ruling has been submitted to it in that regard. 47
Az olasz kormány álláspontja szerint a főkötelezett felelősségvállalása nem ellentétes az arányosság elvével (a C-97/95. sz., Pascoal & Filhos ügyben 1997. július 17-én hozott ítélet [EBHT 1997., I-4209. o.] és a C-293/04. sz. Beemsterboer Coldstore Services ügyben 2006. március 6-án hozott ítélet [EBHT 2006., I-2263. o.]). Állítja, hogy a Bíróság hatásköre nem terjed ki arra, hogy határozzon a Corte suprema di cassazione 2002. szeptember 27-én hozott ítéletéről, mivel e tekintetben nem terjesztettek elé kérdést előzetes döntéshozatal céljából. 47
According to settled caselaw, the principle of proportionality, which is one of the general principles of Community law, requires that measures implemented through Community provisions be appropriate for attaining the objective pursued and must
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a közösségi jog általános elvei közé tartozó arányosság elve megköveteli, hogy a közösségi jog valamely rendelkezése által alkalmazott eszközök alkalmasak legyenek a kitűzött cél megvalósítására, és ne haladják
2008 — CASE C-230/06 not go beyond what is necessary to achieve it (Case C-210/03 Swedish Match [2004] ECR I-11839, paragraph 47, and Case C-479/04 Laserdisken [2006] ECR I-8089, paragraph 53).
Swedish Match ügyben 2004. december 14-én hozott ítélet [EBHT 2004., I-11893. o.] 47. pontja és a C-479/04. sz. Laserdisken-ügyben 2006. szeptember 12-én hozott ítélet [EBHT 2006., I-8089. o.] 53. pontja).
The principal, in his capacity as holder under the external Community transit procedure, is the debtor of the customs debt arising from the failure to observe the provisions governing that procedure.
A főkötelezett, a közösségi külső árutovábbítási eljárás jogosultjaként az ezen eljárásra vonatkozó rendelkezések figyelmen kívül hagyásából eredő vámtartozás adósa.