natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is apparent, first of all, from paragraph 108 of the FIAMM judgment and paragraph 101 of the Fedon judgment that in the case in point the Court of First Instance sought to decide whether the WTO agreements, including the DSU and its provisions devoted to the implementation of decisions of the DSB, confer on persons the right to rely on those agreements when contesting the validity of Community legislation ‘if the DSB has declared that both that legislation and the subsequent legislation adopted by the Community in order to comply with the WTO rules in question are incompatible with those rules’.
Márpedig a FIAMM-ügyben hozott ítélet 108. pontjából és a Fedonügyben hozott ítélet 101. pontjából kitűnik, hogy a jelen esetben az Elsőfokú Bíróság azt a kérdést kívánta megválaszolni, hogy a WTO-megállapodások – ideértve a vitarendezési egyetértést és annak a DSB határozatai végrehajtására vonatkozó rendelkezéseit – jogot teremtenek-e a közösségi jogalanyok számára, hogy arra a bíróság előtt annak érdekében hivatkozhassanak, hogy vitassák a közösségi szabályozás érvényességét, „ha a DSB megállapította, hogy mind ez, mind a Közösség által később, különösen abból a célból elfogadott szabályozás, hogy megfeleljen a WTO szóban forgó szabályainak, összeegyeztethetetlen ez utóbbiakkal”.
Next, likewise referring to ‘the WTO agreements’ as so defined, the Court of First Instance explained, in paragraphs 110 to 112 of the FIAMM judgment and paragraphs 103 to 105 of the Fedon judgment, that, in accordance with settled caselaw and for the reasons recalled by the Court of First Instance, those agreements are not in principle among the rules in the light of which the Community courts review the legality of action by the Community institutions.
Ezt követően, szintén az így meghatározott „WTO-megállapodásokra” utalva az Elsőfokú Bíróság a FIAMM-ügyben hozott ítélet 110–112. pontjában és a Fedonügyben hozott ítélet 103–105. pontjában pontosítja, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint, az általa hivatkozott indokok miatt, főszabály szerint nem szerepelnek azon normák között, amelyekre tekintettel a közösségi bíróság a közösségi intézmények eljárásának jogszerűségét felülvizsgálja.
Finally, it is to be noted that the judgments under appeal do contain considerable explanation of the legal effects that may attach to a decision of the DSB, in particular where the period of time allowed for implementation of the decision has expired.
Végezetül emlékeztetni kell arra, hogy a megtámadott ítéletek valóban jelentős levezetést tartalmaznak arra vonatkozóan, hogy milyen joghatás tulajdonítható a DSB határozatnak, különösen a jelen esetben, amikor a határozat végrehajtására nyitva álló határidő lejárt.
While it is true that that explanation appears in passages of the judgments under appeal in which the Court of First Instance examined whether one of the two exceptions traditionally accepted by the caselaw to the principle that the WTO agreements cannot be relied upon by individuals was applicable in the case in point, the fact remains that the findings made by the Court of First Instance at that juncture responded in an implicit, but nevertheless certain, manner to the specific arguments which are alleged in the appeals not to have been dealt with by the Court.
Noha az említett levezetés a megtámadott ítéletek azon részében szerepel, melyben az Elsőfokú Bíróság azt vizsgálja, hogy a WTO-megállapodások magánszemélyek általi fel nem hívhatóságának elve alóli két, az ítélkezési gyakorlat által kimunkált kivétel egyike alkalmazható-e az adott esetben, nem kevésbé igaz, hogy az Elsőfokú Bíróság erre vonatkozó értékelése hallgatólagosan ugyan, de világosan válaszol azon konkrét érvekre, amelyeket a fellebbezések szerint az Elsőfokú Bíróság figyelmen kívül hagyott.
Thus, it is apparent in particular from paragraphs 129 to 131 of the FIAMM judgment and paragraphs 122 to 124 of the Fedon judgment that the Court of First Instance held, after an examination of the relevant provisions of the DSU, that the expiry of the period of time allowed for the Community to bring its banana import regime into conformity with the DSB’s decision of 25 September 1997 had
Ahogyan az a FIAMM-ügyben hozott ítélet 129–131. pontjából és a Fedonügyben hozott ítélet 122–124. pontjából kitűnik, az Elsőfokú Bíróság a vitarendezési egyetértés releváns rendelkezéseinek vizsgálatát követően többek között úgy ítélte meg, hogy nem jelentette a vitarendezési egyetértés által kínált vitarendezési módok kimerülését a Közösség számára a banánbehozatali rendszernek a DSB 1997. szeptember
The Court also stated in this connection that review of the legality of the conduct of the defendant institutions could have the effect of weakening the position of the Community negotiators in the search for a mutually acceptable solution to the dispute consistent with WTO rules and, in some cases, of thus depriving the legislative or executive organs of a contracting party of the possibility afforded in particular in Article 22 of the DSU of entering into a negotiated arrangement even on a temporary basis.
25-i határozatával való összhangba hozatalára szabott határidő lejárta. Az Elsőfokú Bíróság e tekintetben azt is jelezte, hogy a vita kölcsönösen elfogadható, a WTO szabályaival összhangban álló megoldásának keresésében a közösségi tárgyalók helyzetének gyengítésével járhat, ha a közösségi bíróság az alperes intézmények magatartásának jogszerűségét a WTO szabályai alapján ellenőrizhetné, és adott esetben megfosztanák a jogalkotó és végrehajtó szerveket attól a lehetőségtől, amelyet a vitarendezési egyetértés 22. cikke kínál, hogy akár ideiglenes jelleggel is tárgyalásos megoldást találjanak.
Furthermore, in paragraph 132 of the FIAMM judgment and paragraph 125 of the Fedon judgment, the Court of First Instance concluded its analysis in this regard, holding that the applicants were therefore wrong in inferring from Articles 21 and 22 of the DSU an obligation on the WTO member to comply, within a specified period, with the recommendations and rulings of the WTO bodies and in contending that DSB rulings are enforceable unless the contracting parties unanimously oppose this.
Másrészt azt is hangsúlyozni kell, hogy az Elsőfokú Bíróság a FIAMM-ügyben hozott ítélet 132. pontjában és a Fedonügyben hozott ítélet 125. pontjában e tekintetben arra a következtetésre jutott, hogy a felperesek tévesen következtettek arra, hogy a vitarendezési egyetértés 21. és 22. pontja azt a kötelezettséget rója a WTO tagjaira, hogy meghatározott határidőn belül meg kell felelniük a WTO szervei ajánlásainak és határozatainak, valamint hogy a DSB határozatai a szerződő felek egyhangú tiltakozása hiányában végrehajthatók.
In so deciding, the Court of First Instance ruled, implicitly at the very least, on the applicants’ assertion that direct effect should be accorded to such recommendations or such rulings once the period of time allowed for their implementation has expired.
Márpedig ennek kimondásával az Elsőfokú Bíróság legalábbis hallgatólagosan nyilatkozott a fellebbezők azon állításáról, mely szerint az ilyen ajánlásoknak és határozatoknak közvetlen hatályt kellene tulajdonítani a végrehajtásukra megszabott határidő lejártától kezdve.
It follows from all of the foregoing that the grounds of the judgments under appeal deal adequately with the arguments set out by the applicants at first instance and that they in particular enable the Court of Justice to exercise its power of judicial review, so that the first part of the plea must be declared unfounded.
Mindezekből következik, hogy a megtámadott ítéletek indokolása megfelelő választ nyújt a fellebbezőknek az elsőfokú eljárás során kifejtett érvelésére, és többek között lehetővé teszi a Bíróság számára felülvizsgálata elvégzését, és így meg kell állapítani, hogy az első jogalap első része alaptalan.
Second part of the plea
A jogalap második részéről
The following should be stated in relation to the second part of the first plea, alleging an error of law regarding the circumstances in which liability for unlawful conduct of the Community can found an action.
Az első jogalap második részét illetően, amely a Közösség jogellenes magatartás miatti felelőssége megállapításának feltételeire vonatkozik, a következőket kell kiemelni.
The Court has consistently interpreted the second paragraph of Article 288 EC as meaning that the noncontractual liability of the Community and the exercise of the right to compensation for damage suffered depend on the satisfaction of a number of conditions, relating to the unlawfulness of the conduct of which the institutions are accused, the fact of damage and the existence of a causal link between that conduct and the damage complained of (see, inter alia, Case 26/81 Oleifici Mediterranei v EEC [1982] ECR 3057, paragraph 16, and Case C-146/91 KYDEP v Council and Commis­sion [1994] ECR I-4199, paragraph 19).
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az EK 288. cikkből kitűnik, hogy a Közösség szerződésen kívüli felelősségének megállapítása és a kártérítéshez való jog érvényesítése több feltétel együttes fennállásától függ, amelyek az intézményeknek felrótt magatartás jogellenességére, a kár bekövetkezésére és a magatartás illetve a kár közötti okozati összefüggés fennállására vonatkoznak (lásd többek között a 26/81. sz., S.A. Oleifici Mediterranei kontra Európai Gazdasági Közösség ügyben 1982. szeptember 29-én hozott ítélet [EBHT 1982., 3057. o.] 16. pontját és a C-146/91. sz., KYDEP kontra Tanács és Bizottság ügyben 1994. szeptember 15-én hozott ítélet [EBHT 1994., I-4199. o.] 19. pontját).
Here, the applicants essentially contended in support of their claim for compensation before the Court of First Instance that the Community institutions acted unlawfully, and therefore wrongfully, in failing to bring the Community legislation into conformity with the WTO agreements within the reasonable period of time that the Community was allowed for that purpose after a decision of the DSB had found that legislation to be incompatible with the WTO agreements.
A jelen esetben a fellebbezők az Elsőfokú Bíróság előtti kártérítési igényük alátámasztására lényegében azzal érveltek, hogy a közösségi intézmények jogellenes, ebből eredően vétkes magatartást tanúsítottak, amikor elmulasztották összehangolni a közösségi szabályokat a WTO-megállapodásokkal az erre vonatkozóan ésszerűen megállapított határidőn belül, azt követően, hogy a DSB határozatban mondta ki e jogszabályoknak az említett megállapodásokkal való összeegyeztethetetlenségét.
It is to be observed in that regard that the effects within the Community of provisions of an agreement concluded by the Community with nonmember States may not be determined without taking account of the international origin of the provisions in question.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Közösség valamely harmadik állammal kötött megállapodása rendelkezéseinek Közösségen belüli hatását a szóban forgó rendelkezések nemzetközi eredetének figyelembevétele nélkül nem lehet megállapítani.
If that question has not been expressly dealt with in the agreement, it is the courts having jurisdiction in the matter and in particular the Court of Justice within the framework of its jurisdiction under the EC Treaty that have the task of deciding it, in the same
Amennyiben az említett megállapodás kifejezetten nem rendelkezik e kérdésről, a hatáskörrel rendelkező bíróságok és különösen a Bíróság feladata, hogy az EK-Szerződés által rá ruházott hatáskör keretében döntést hozzon, ugyanúgy, ahogyan a szóban forgó megállapodás Közösségen belüli alkalmazásának
Therefore, specifically, it falls to the Court to determine, on the basis in particular of the abovementioned criteria, whether the provisions of an international agreement confer on persons subject to Community law the right to rely on that agreement in legal proceedings in order to contest the validity of a Community measure (see, with regard to the GATT 1947, Joined Cases 21/72 to 24/72 International Fruit Company and Others [1972] ECR 1219, paragraph 19).
Így a Bíróság feladata – többek között a fenti szempontok alapján – különösen annak megállapítása, hogy valamely nemzetközi megállapodás rendelkezései jogot terem-tenek-e a közösségi jogalanyok számára, hogy arra bíróság előtt annak érdekében hivatkozhassanak, hogy vitassák a közösségi szabályozás érvényességét (a GATT-ra vonatkozóan lásd a 21/72. és 24/72. sz., International Fruit Company és társai egyesített ügyekben 1972. december 12-én hozott ítélet [EBHT 1972., 1219. o.] 19. pontját).
As is apparent from its caselaw, the Court considers that it can examine the validity of secondary Community legislation in the light of an international treaty only where the nature and the broad logic of the latter do not preclude this and, in addition, the treaty’s provisions appear, as regards their content, to be unconditional and sufficiently precise (see, in particular, Case C-308/06 Intertanko and Others [2008] ECR I-4057, paragraph 45 and the caselaw cited).
E tekintetben a Bíróság ítélkezési gyakorlatából következik, hogy a Bíróság a közösségi szabályozás érvényességét csak akkor vizsgálhatja valamely nemzetközi szerződés tekintetében, ha ez utóbbi természetével, illetve rendszerével az nem ellentétes, és ha annak a rendelkezései egyébként a tartalmuk vonatkozásában feltétel nélkülinek és kellően pontosnak tűnnek (lásd ebben az értelemben többek között a C-308/06. sz., Intertanko és társai ügyben 2008. június 3-án hozott ítélet [EBHT 2008., I-4057. o.] 45. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
As regards, more specifically, the WTO agreements, it is settled caselaw that, given their nature and structure, those agreements are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions (see, in particular, Portugal v Council, paragraph 47; Biret International v Council, paragraph 52; and Van Parys, paragraph 39).
Konkrétabban a WTO-megállapodásokat illetően az állandó ítélkezési gyakorlat szerint e megállapodások, figyelemmel szerkezetükre és felépítésükre, főszabály szerint nem szerepelnek azon jogi normák között, amelyek tekintetében a Bíróság vizsgálhatja a közösségi intézmények jogi aktusainak jogszerűségét (lásd többek között a fent hivatkozott Portugália kontra Tanácsa ügyben hozott ítélet 47. pontját, a fent hivatkozott Biret International kontra Tanács ügyben hozott ítélet 52. pontját és a fent hivatkozott Van Parys-ügyben hozott ítélet 39. pontját).
It is only where the Community has intended to implement a particular obligation assumed in the context of the WTO, or where the Community measure refers expressly to the precise provisions of the WTO agreements, that it is for the Court to review the legality of the Community measure in question in the light of the WTO rules (see Biret International v Council, paragraph 53, and Van Parys, paragraph 40 and the caselaw cited).
A Bíróság csak abban a feltételezett esetben vizsgálhatja a szóban forgó közösségi jogi aktusnak a WTO-szabályokra figyelemmel fennálló jogszerűségét, ha a Közösség a WTO keretében vállalt valamely különös kötelezettséget szándékozott azzal végrehajtani, vagy – mint jelen esetben – ha a közösségi jogi aktus kifejezetten utal a WTO-megállapodások egyedi rendelkezéseire (lásd többek között a fent hivatkozott Biret International kontra Tanács ügyben hozott ítélet 53. pontját, valamint a fent hivatkozott Van Parys-ügyben hozott ítélet 40. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
The Court has already held that the common organisation of the market in bananas, as introduced by Regulation No 404/93 and subsequently amended, is not designed to ensure the implementation in the Community legal order of a particular obligation assumed in the context of the GATT and does not refer expressly to specific provisions of the GATT either (order in OGT Fruchthandelsgesellschaft, paragraph 28).
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság már kimondta, hogy a banánpiac közös szervezésének, melyet az azóta módosított 404/93 rendelet vezetett be, nem célja a GATT WTO keretében vállalt valamely különös kötelezettségnek a közösségi jogrendben való végrehajtásának biztosítása, és nem is utal kifejezetten annak rendelkezéseire (a fent hivatkozott OGT Fruchthandelsgesellschaft ügyben hozott végzés 28. pontja).
As regards, in particular, Regulation No 1637/98 and the regulations adopted to implement it, the Court stated in Van Parys, paragraph 52, that they do not expressly refer to specific provisions of the WTO agreements.
Közelebbről az 1637/98 rendeletet és a végrehajtására alkotott rendeleteket illetően a Bíróság a fent hivatkozott Van Parys-ügyben hozott ítéletének 52. pontjában kimondta, hogy e rendeletek nem utalnak kifejezetten a WTO-megállapodások egyedi rendelkezéseire.
The Court also held in that judgment that, by undertaking after the adoption of the DSB’s decision of 25 September 1997 to comply with the WTO rules and, in particular, with Articles I(1) and XIII of the GATT 1994, the Community did not intend to assume a particular obligation in the context of the WTO, capable of justifying an exception to the principle that WTO rules cannot be relied upon before the Community courts and enabling the Community courts to review the legality of Regulation No 1637/98 and the regulations adopted to implement it in the light of those rules (see, to this effect, Van Parys, paragraphs 41 and 52).
Ugyanezen ítéletben a Bíróság azt is kimondta, hogy a Közösség azzal, hogy a DSB 1997. szeptember 25-i határozatának elfogadását követően kötelezettséget vállalt a WTO szabályainak – különösen pedig az 1994. évi GATT I. cikke (1) bekezdésének és XIII. cikkének – való megfelelésre, nem szándékozott a WTO keretében olyan különös kötelezettséget vállalni, amely a közösségi bíróság előtt a WTO szabályaira való hivatkozás meg nem engedettsége alóli kivételt indokolna, illetőleg amely a bíró számára lehetővé tenné a szóban forgó közösségi rendelkezéseknek a WTO-szabályokra figyelemmel történő jogszerűségi vizsgálatát (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Van Parys-ügyben hozott ítélet 41. és 52. pontját).
It should be remembered that the decisive factor here is that the resolution of disputes concerning WTO law is based, in part, on negotiations between the contracting parties.
Emlékeztetni kell arra, hogy e téren az a döntő tényező, hogy a WTO jogára vonatkozó jogvita megoldása részben a szerződő felek közötti tárgyalásokon alapszik.
Withdrawal of unlawful measures is admittedly the solution recommended by WTO law, but other solutions are also authorised (Omega Air and Others, paragraph 89).
Igaz, hogy ez a jog a jogellenes intézkedések visszavonását támogatja leginkább, azonban más megoldásokat is lehetővé tesz (a fent hivatkozott Omega Air és társai egyesített ügyekben hozott ítélet 89. pontja).
The Court thus held in Van Parys, paragraph 51, that the expiry of the period granted by the DSB for implementation of its decision of 25 September 1997 does not imply that the Community had exhausted the possibilities under the DSU of finding a solution to the dispute between it and the other parties.
A fent hivatkozott Van Parys-ügyben hozott ítéletének 51. pontjában a Bíróság kimondta, hogy a DSB által 1997. szeptember 25-i határozata végrehajtására szabott határidő lejárta nem jelenti azt, hogy a Közösség kimerítette volna a más felekkel fennálló vitája megoldására a vitarendezési egyetértésben felsorolt lehetőségeket.
In those circumstances, to require the Community courts, merely on the basis that that period has expired, to
Ilyen körülmények között, a közösségi bíróság részére – pusztán a határidő lejártának
2008 — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P review the legality of the Community measures concerned in the light of the WTO rules could have the effect of undermining the Community’s position in its attempt to reach a mutually acceptable solution to the dispute in conformity with those rules.
P. SZ. EGYESÍTETT ÜGYEK ténye miatt – annak előírása, hogy valamely közösségi intézkedés jogszerűségét a WTO szabályaira figyelemmel vizsgálja, azzal a következménnyel járhatna, hogy a vita mindkét fél számára elfogadható, és az említett szabályokkal összhangban lévő megoldás keresése során gyengíthetné a Közösség tárgyalási pozícióját (a fent hivatkozott Van Parys-ügyben hozott ítélet 51. pontja).
Referring in particular to the memorandum of understanding concluded with the United States of America on 11 April 2001, the Court observed more specifically that such an outcome, by which the Community sought to reconcile its obligations under the WTO agreements with those in respect of the ACP States, and with the requirements inherent in the implementation of the common agricultural policy, could have been compromised if the Community courts had been entitled to review the legality of the Community measures in question in the light of the WTO rules upon the expiry of the reasonable period of time granted by the DSB (see, to this effect, Van Parys, paragraphs 49 and 50).
Többek között az Amerikai Egyesült Államokkal 2001. április 11-én kötött megállapodás feljegyzéseit említve a Bíróság közelebbről azt hangsúlyozta, hogy ezt a megoldást, amellyel a Közösség a WTO-megállapodásokon alapuló kötelezettségeknek az AKCS-államok felé vállalt kötelezettségekkel, valamint a közös agrárpolitika megvalósításához alapvető követelményekkel való összeegyeztetésére törekedett, veszélyeztette volna, amennyiben a közösségi bíróság a DSB által megállapított ésszerű határidő lejártakor lehetőséget kap a szóban forgó közösségi intézkedések jogszerűségének a WTO szabályaira figyelemmel történő vizsgálatára (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Van Parys-ügyben hozott ítélet 49. és 50. pontját).
The Court also pointed out that to accept that the Community courts have the direct responsibility for ensuring that Community law complies with the WTO rules would effectively deprive the Community’s legislative or executive organs of the scope for manoeuvre enjoyed by their counterparts in the Community’s trading partners.
Másfelől a Bíróság arra is emlékeztetett, hogy annak elfogadása, hogy a közösségi jognak a WTO szabályaival való összhangja biztosítása közvetlenül a közösségi bíróságra hárul, megfosztaná a Közösséget jogalkotó és végrehajtó szerveit attól a mozgástértől, amellyel a Közösség kereskedelmi partnereinek hasonló szervei rendelkeznek.
It is not in dispute that some of the contracting parties, including the Community’s most important trading partners, have concluded from the subjectmatter and purpose of the WTO agreements that they are not among the rules applicable by their courts when reviewing the legality of their rules of domestic law.
Az bizonyos, hogy a megállapodások szerződő felei, köztük a Bizottság kereskedelmi szempontból legfontosabb partnerei, a WTO-megállapodások tárgya és célja alapján éppen arra a következtetésre jutottak, hogy e megállapodások nem tartoznak azon jogi normák közé, amelyek alapul vételével bíróságaik a belső jogszabályaik jogszerűségét vizsgálják.
Such lack of reciprocity, if accepted, would risk introducing an imbalance in the application of the WTO rules (Van Parys, paragraph 53).
A viszonosság ilyen hiánya – ha elfogadják – azzal a kockázattal járna, hogy kiegyensúlyozatlanná válna a WTO-szabályok alkalmazása (a fent hivatkozott Van Parys-ügyben hozott ítélet 53. pontja).