natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In 1989, the European Parliament honoured Alexander Dubček (1921–1992), one of the moving spirits behind the process of renewal and change in the former Eastern Bloc and the leading figure in the reform movement which became known as the“Prague Spring”.His aim of giving Socialism a“human face”was shattered on 21August 1968 by theWarsaw Pact tanks.
Alexander Dubček (1921–1992) személyében az Európai Parlament 1989-ben az egykori keleti blokk ébredésének és megújításának egyik kezdeményezőjét, a„prágai tavasz”néven ismertté vált reformmozgalom meghatározó alakját tüntette ki.Célját, hogy„emberi arcot”adjon a szocializmusnak, 1968. augusztus 21-én sárba tiporták a Varsói Szerződés államainak tankjai.
Dubček was accused of treason, stripped of office and expelled from the Communist Party of Czechoslovakia; he spent the years up to 1985 as an ordinary worker.
Az árulás vádjával perbefogott, minden hivatalától megfosztott és a csehszlovák kommunista pártból kizárt Alexander Dubček 1985-ig kétkezi munkásként kereste kenyerét.
In 1988 he returned to political life as a civil rights activist.After the revolution in Czechoslovakia, Dubček was elected President of the Federal Assembly of the Socialist Republic of Czechoslovakia. As one of the figures who also kept hope alive for
1988-ban tért vissza az aktív politikai életbe, ahol a polgárjogi mozgalomban tevékenykedett.
the Soviet dissidents in their long struggle for glasnost, as Andrei Sakharov described him in a message read out during the award ceremony in January 1990, Dubček expressed the wish that “as a result of the Prague Spring the great symphony of the European community spirit will continue to resound in 1990 and in all the years to come”.Dubček died on November7, 1992, as a result of injuries sustained in a car crash that took place a few weeks earlier.
A névadó Andrej Szaharov az 1990. januári díjátadás alkalmából felolvasott üdvözlő üzenetében a glasznosztyért éveken át küzdő szovjet ellenzékieknek is reményt adó embernek írta le Dubčeket, aki azt kívánta, hogy a prágai tavasz révén 1990-ben és az azt követő években mindenkor az európai közösségi szellem nagy szimfóniája zengjen”.Dubček 1992. november 7-én halt meg egy néhány héttel korábban történt autóbaleset következtében.
1990 decided to voice its support for the Burmese protesters and condemned the brutal response by the Burmese authorities in its resolution of 27September 2007.
A 2007. szeptemberi kormányellenes tüntetések erőszakos eltiprását követően az Európai Parlament úgy határozott, hogy kinyilvánítja a burmai tiltakozók iránti támogatását, és 2007. szeptember 27-én állásfoglalásban ítélte el a burmai hatóságok brutális fellépését.
In May 2008 Myanmar extended Suu Kyi’s detention for another year.
2008-ban a myanmari vezetés további egy évvel meghosszabbította Szú Csi házi őrizetét.
In May 2009, Aung San Suu Kyi was arrested and charged with breaking the conditions of her house arrest after a US national broke into her compound.
2009. májusában Aung Szan Szú Csit ismét letartóztatták azzal a váddal, hogy megszegte házi őrizetének szabályait, miután egy amerikai személy behatolt a házába.
On 11August 2009, she was found guilty and sentenced to three years imprisonment, commuted to 18months under house arrest.
A 2009. augusztus 11-én ellene hozott ítélet hároméves börtönbüntetést rótt ki rá, melyet később 18 hónapos házi őrizetre enyhítettek.
This has resulted in her being kept confined to her residence for seven consecutive years and in her having spent fourteen of the last eighteen years as a political prisoner under house arrest.The human rights situation in Myanmar has been the subject of numerous Parliament resolutions in view of the widely documented crimes against humanity committed by the regime.
Így már összesen hét évre nőtt jelenlegi házi őrizetének időtartama, és az utóbbi tizennyolc évből összesen tizennégyet politikai fogolyként házi őrizetben töltött.A rezsim által a térségben elkövetett, a sajtóból jól ismert emberiség elleni bűntettek nyomán a Parlament számos állásfoglalást adott ki a myanmari emberi jogi helyzetről.
The EP also, on a number of occasions, called for the immediate and unconditional release of Aung San Suu Kyi and other Burmese political prisoners and for them to be allowed to fully participate in public and political life.
Az Európai Parlament többször is felszólított Aung Szan Szú Csi és más burmai politikai foglyok azonnali és feltétel nélküli szabadon bocsátására, illetve a közéletben és a politikában való részvételük maradéktalan engedélyezésére.
In June 2009 the EP relaunched the campaign to free her by displaying on the outside of Parliament’s Brussels building a giant portrait of the Burmese opposition leader, bearing the slogan Free Aung San Suu Kyi now.
2009 júniusában az Európai Parlament újraindította a kiszabadítására irányuló kampányát, amelynek keretében brüsszeli épületére kifüggesztette az ellenzéki vezető óriásportréját, melyen az „Engedjék szabadon Aung Szan Szú Csit”felirat volt olvasható.
Aung San Suu Kyi continues to speak out in favour of national dialogue, free elections, democracy and respect for human rights in her country.
Szú Csi hazájában továbbra is szót emel a nemzeti párbeszéd, az erőszakmentesség, a demokrácia és az emberi jogok tiszteletben tartásáért.
Following the end of her house arrest on November13th the President of the European Parliament stated “We have been waiting too long for this day; Aung San Su Kyi has suffered too much.
2010. november 13-i szabadon engedését követően az Európai Parlament elnöke így nyilatkozott:„Túl régóta várunk erre a napra. Aung Szan Szú Csinak túl sokat kellett szenvednie.
It will, I hope, turn out to be a day always to remember for all those whobelieve in freedom and peace.”
Remélem, erre a napra mindenki emlékezni fog, aki hisz a szabadság és a béke eszméjében.”
In 1991 Parliament awarded its human rights prize to Adem Demaçi, a Kosovar born in Priština in 1936, thereby honouring a man who had spent the greater part of his life (1958–1990) in prison for fighting for the fundamental rights of the Albanians in Kosovo by means of the written and spoken word.
1991-ben az Európai Parlament az 1936-ban Pristinában született, koszovói Adem Demaçinak ítélte oda az emberjogi díjat.
But prison could not silence Demaçi: he continued
Ő élete legnagyobb részét (1958–1990) azért töltötte börtönben,
Aung San Suu Kyi, the Myanmar pro-democracy leader and winner of the 1991 Nobel Peace prize, was born in1947, and was awarded the Sakharov Prize in 1990.In August 1988, the military had broken a country-wide general strike for democracy and against Myanmar’s then government and assumed power itself.
Az 1947-es születésű, 1991-ben Nobel-díjjal kitüntetett myanmari demokrata vezető, Aung Szan Szú Csi 1990-ben kapta meg a Szaharov-díjat.1988 augusztusában a hadsereg leverte a myanmari kormány elleni, a demokráciáért meghirdetett országos általános sztrájkot, és átvette a hatalmat.
Aung San Suu Kyi returned to Myanmar to head the democracy movement.
Aung Szan Szú Csi visszatért Myanmarba, hogy a demokráciáért küzdő mozgalom élére álljon.
However, the military regime carried out bloody reprisals, placing her and hundreds of members of the National League for Democracy (NLD), which she had founded, under house arrest in 1989.
A katonai diktatúra azonban véres megtorlást indított, és 1989-ben házi őrizet alá helyezte Aung Szan Szú Csit, valamint az általa alapított Nemzeti Szövetség a Demokráciáért nevű szervezet több száz tagját.
Despite the success of the NLD in the free parliamentary elections held in 1990, the military regime remained in power by imposing martial law.
Az NSZD-nek az 1990-es szabad parlamenti választásokon elért győzelme ellenére a hadiállapot alapján a katonai diktatúra maradt hatalmon.
Aung San Suu Kyi refused to go into exile and was only released after six years, in July 1995.
Aung Szan Szú Csit – aki elutasította az emigrálás lehetőségét – csak hat év múlva, 1995 júliusában engedték szabadon.
Aung San Suu Kyi expressed her convictions in these words:“Even under the most oppressive state machinery courage always resurfaces, for fear is not the natural condition of civilised human beings.”
Teljes meggyőződéssel mondta: „a bátorság még a legelnyomóbb állami gépezet ellenére is újból és újból a felszínre tör, mert a félelem nem a civilizált ember természetes állapota”.
On 30 May 2003 Aung San Suu Kyi was detained once again, along with 19 other members of the NLD, and placed under house arrest, cut o from all contact with her family, her friends and political supporters.
2003. május 30-án Aung Szan Szú Csit 19 további NSZD-taggal együtt ismét letartóztatták és házi őrizetbe zárták, lehetetlenné téve, hogy kapcsolatot tartson családjával, barátaival és politikustársaival.
In October 2004 the EU tightened its sanctions against Myanmar after the regime failed to comply with its demands, including the release of Aung San Suu Kyi and an end to the harassment of the National League for Democracy. Following the violent repression of anti-government demonstrations in Burma in September 2007, the European Parliament
2004 októberében az EU szigorította Myanmar elleni szankcióit, miután a rezsim nem teljesítette követeléseit, melyek magukban foglalták többek között Aung Szan Szú Csi szabadon engedését és az NSZD üldözésének megszüntetését.
and oppose a system which has condemned millions of Argentineans to poverty and provides neither education, nor housing nor health care.
Az„argentin anyák” azt szeretnék, hogy az ország fiatalsága megmozduljon, és küzdjön egy olyan rendszer ellen, amely argentinok millióit ítéli szegénységre, és sem oktatást, sem lakást, sem egészségügyi ellátást nem biztosít számukra.
For this purpose, Las Madres de la Plaza de Mayo has set up a People’s University, bookstore, library and cultural centre. In 1999, the organization was awarded the United Nations Prize for Peace Education.
E cél elérése érdekében a „Las Madres de la Plaza de Mayo”népfőiskolát, könyvesboltot, könyvtárat és kulturális központot létesített.1999-ben a szervezetnek ítélték az UNESCO békeoktatási díját.
Las Madres de la Plaza de Mayo have not stopped seeking justice and truth despite many setbacks.
A „Las Madres de la Plaza de Mayo” a számtalan nehézség ellenére sem hagy fel az igazságosság és az igazság keresésével.
The trials and imprisonment of some of those responsible for crimes against humanity in Argentina in the1970s are a result of their unceasing e orts.
A 70-es években elkövetett emberiség elleni bűncselekményekért felelősök némelyike ellen lefolytatott eljárások és ezek bebörtönzése fáradhatatlan erőfeszítéseiknek tudható be.
Their weekly Thursday marches continue, however, in pursuit of action on other social causes.
Heti csütörtöki demonstrációjukat azonban – egyéb társadalmi ügyekben sürgetett fellépések érdekében – továbbra is megtartják.
to raise his voice to make known the bitter truth about the Serbian oppression of the two million Albanians in Kosovo.“Freedom of speech (is) the first, crucial step towards democracy.
mert szóval és tettel is kiállt a koszovói albánok alapvető jogaiért.A fogság azonban nem félemlítette meg Demaçit: továbbra is bátran szólt a kétmilliónyi koszovói albán szerbek általi elnyomásáról.„A szabad szó az első elengedhetetlen feltétel a demokráciához vezető úton.
Without freedom of speech there is no dialogue, without dialogue the truth cannot be established, and without the truth progress is impossible. ”After his release, Adem Demaçi assumed the leadership of the Council for the Defence of Human Rights and Freedoms.
Szabad szó nélkül nincs dialógus, dialógus nélkül nem lehet megtalálni az igazságot, az igazság nélkül pedig nem lehetséges a haladás”- vallotta.Szabadon bocsátása után Adem Demaçi átvette az Emberi Jogok és Szabadságjogok Védelmének Tanácsa vezetését.
From 1998 to 1999, during the Serb offensive, he was the political representative of the Kosovo Liberation Army (UCK).
A szerb offenzíva idején, 1998-tól 1999-ig a Koszovói Felszabadítási Hadsereg (UCK) politikai képviselője volt.
Since the war, he has devoted himself mainly to ethnic reconciliation and the return of refugees.
A háború óta elsősorban az etnikai megbékélés és a menekültek hazatérése ügyének szenteli figyelmét.
He took on the chairmanship of the Committee for Mutual Understanding, Tolerance and Coexistence, representing all ethnic groups in Kosovo,“because Kosovo belongs to everyone”and “we want a free, democratic and multiethnic society”.
Átvette a Bizottság a Kölcsönös Megértésért, Toleranciáért és Együttélésért elnökségét.
The Argentinean human rights movement Las Madres de la Plaza de Mayo was awarded the Sakharov Prize in 1992.
„Las Madres de la Plaza de Mayo” (a Mayo téri anyák) nevű argentin emberjogi mozgalom 1992-ben kapta meg az Európai Parlament Szaharov-díját.
From 1976 to 1983, Argentina lived under a military dictatorship.
1976 és 1983 között Argentína katonai diktatúrában élt.
In April 1977, 14women came together for the first time in the Plaza de Mayo to make an appeal to President Videla.
Először 1977 áprilisában gyűlt össze 14 asszony, hogy felhívást intézzen Videla elnökhöz.
Tobegin with, the main aim of the group of mothers was to trace their lost children and to seek the prosecution of those responsible for the disappearance of 30000 people during the military dictatorship, but later they widened their struggle into a fight for an independent judicial system, political change, and peace.The demonstrations that Las Madres holds every Thursday outside the Casa Rosada, the President’s residence, on the Plaza de Mayo are a symbol of resistance.
Az anyák kezdetben főként eltűnt gyermekeiket keresték, és követelték mindazok megbüntetését, akik a katonai diktatúra évei alatt felelősek voltak 30 ezer ember eltűnéséért. Később már a független igazságszolgáltatásért, a politikai helyzet megváltoztatásáért és a békéért is harcoltak.Az anyák csütörtökönként a Plaza de Mayón, az elnök székhelye, a Casa Rosada előtt zajló tüntetése ellenállási mozgalmuk szimbóluma.
At each demonstration members wear white headscarves, which are universally recognised as emblematic of the fight for justice.
Fehér fejkendőben demonstrálnak, ami az igazságosságért folytatott küzdelem egyetemesen elismert szimbóluma.
The Argentinean mothers wish to see the country’s young people show political commitment
Az Oslobodjenje, amely hosszú ideig az ország kisszámú független napilapjainak egyike volt, 2003-ban ünnepelte fennállásának hatvanadik évfordulóját.
When the doctor and writer Taslima Nasreen, who was born in 1962 in Bangladesh, won the 1994 Sakharov Prize, she had already sought refuge in Europe.
Amikor az 1962-ben Bangladesben született orvos és írónő, Taszlíma Naszrín 1994-ben megkapta a Szaharov-díjat, már menedéket keresett Európában.
Her works which criticise religious fundamentalism and, in particular, the oppression of women, are banned in her country. Islamic fundamentalists have issued threats against her life.In her acceptance speech, she said she came from a part of the world where social tensions and human difficulties were unbearable.
A vallási fundamentalizmust és különösen a nők elnyomását bíráló műveit hazájában betiltották, az iszlám fundamentalisták pedig halállal fenyegetik az írónőt.A díjátadáskor tartott beszédében azt mondta, a világ olyan részéből jön, ahol elviselhetetlenek a társadalmi feszültségek és az emberek problémái.
As a writer, she could not close her eyes to the daily suffering and starvation in the slums.In September 1998 Taslima Nasreen returned to Bangladesh to her dying mother.
Íróként nem hunyhat szemet a nyomornegyedek lakóinak éhezése és mindennapi szenvedése fölött.Taszlíma Naszrín 1998 szeptemberében visszatért Bangladesbe, halálos beteg édesanyjához.
As soon as this news came out, religious fundamentalists once again called for the writer to be put to death.
Mihelyt elterjedt hazatérésének híre, a vallási fundamentalisták újra az írónő halálát követelték.
A court issued a warrant for her arrest and threatened to confiscate her assets.The European Parliament answered Taslima Nasreen’s appeal for help and, in a resolution, called on the government of Bangladesh to protect her life and ensure her safety.In January 1999, in the face of continuing threats, Nasreen left her homeland once again.
A bíróság elfogatóparancsot adott ki ellene és vagyonelkobzással fenyegette.Az Európai Parlament meghallgatta Taszlíma Naszrín segélykérését, és állásfoglalásban szólította fel a bangladesi kormánytTaszlíma Naszrin életének és biztonságának garantálására.A folyamatos fenyegetések miatt Taszlíma Naszrin 1999 januárjában ismét elhagyta hazáját.
Since 1994, Taslima Nasreen has lived in many countries in exile including France, Sweden and, since 2004, in India.
1994 óta Taszlíma különböző országokban élt száműzetésben: többek között Franciaországban és Svédországban, 2004-től pedig Indiában.
But even there, she came under increasing pressure from Muslim groups’ protests at her “anti-Islamic” novels and memoirs, forcing her to move to New Delhi and live under Indian government security protection from November 2007.
Ott azonban „iszlámellenes” regényei és emlékiratai ellen különböző muszlim csoportosulások tiltakoztak, aminek következtében egyre nagyobb nyomás alá került, így kénytelen volt Újdelhibe költözni, ahol 2007 novembere óta az indiai kormány biztonsági szolgálatának védelme alatt él.
Due to increasing death threats by Islamic extremists and her struggles with residence permits for India,Taslima Nasreen was eventually forced to leave India in mid-March 2008, only to return for short periods.
Az iszlám szélsőséges körökből érkező halálos fenyegetések megsokszorozódása és az indiai tartózkodási engedélyével kapcsolatban felmerülő problémák miatt Taszlíma Naszrínnak 2008 márciusa közepén végül el kellett hagynia Indiát, ahova immár csak rövidebb látogatásokra tér vissza.
In 2009, the Mayor of Paris authorised Ms Nasreen to stay in his city.
2009-ben a párizsi főpolgármester engedélyezte, hogy városában telepedjen le.
Despite the continued denial of her right to return to Bangladesh, she often speaks about her desire to go back to her country.
Annak ellenére, hogy Bangladesbe történő visszatéréséhez való jogát továbbra is megtagadják, gyakran említi, hogy szeretne visszatérni hazájába.
When the European Parliament awarded Leyla Zana the Sakharov Prize in 1995 on the basis of her courageous defence of human rights and commitment to forging a peaceful, democratic resolution to conicts between the Turkish Government and its Kurdish population, she had already spent one year in imprisonment.In the course of defending the rights of her imprisoned husband, Zana had assumed a leadership role which culminated in her candidacy in the Turkish parliamentary elections of 1991.
Amikor az Európai Parlament 1995-ben az emberi jogokért való bátor kiállásáért, valamint a török kormány és a törökországi kurd népesség közötti konfliktus békés, demokratikus megoldása melletti elkötelezettségéért Leila Zanának ítélte a Szaharov-díjat, az asszony már egy éve börtönben ült.Bebörtönzött férje jogainak védelmében Zana vezető szerepet vállalt, s végül jelöltette magát az 1991-es török parlamenti választásokon is.
She received 84percent of the votes in her district of Diyarbakir.
Diyarbakiri körzetében a szavazatok 84 százalékát szerezte meg.
At her inauguration, she promised in Kurdish to“struggle so that the Kurdish and Turkish peoples may live together in ademocratic framework.”Based on her speeches and writings in defence of Kurdish rights, Leyla Zana, together with three other Kurdish MPs of the pro-Kurdish Party for Democracy, was charged with being aliated to the PKK, and sentenced to 15 years’imprisonment by the Ankara State Security Court in December 1994.The government offered in 1997 to release her for health reasons, but Zana refused.“I hope to see a general amnesty for all political prisoners.
Az eskütételkor kurd nyelven ígérte meg, küzdeni fog azért,„hogy a kurdok és a törökök demokratikus viszonyok között élhessenek együtt.”1994 decemberében mindazért, amit a kurdok jogainak védelmében mondott és írt, Leila Zanát és a Kurd Demokrata Párt másik három kurd tagját a PKK-val való kapcsolattartás vádjával 15 év börtönre ítélte az Ankarai Állambiztonsági Bíróság.A kormány 1997-ben felajánlotta neki, hogy egészségügyi állapotára való tekintettel kiengedik a börtönből, de Zana ezt visszautasította.„Remélem, hogy egyszer minden politikai fogoly általános amnesztiát kap.
I do not wish to be released on health grounds while my political friends remain in captivity.”After the retrial in 2003, which – like the first trial – was considered by the European Court of Human Rights as not being fair and independent, the court decided that the former Kurdish MPs should serve the remainder of their prison sentences.However, on 9 June 2004Turkey’s Appeal Court decided to revoke the verdicts and overturn the sentences.
Nem szeretném, hogy egészségügyi okokból szabadon bocsássanak, míg politikai társaim fogságban maradnak.”2003-ban egy újabb per során – melynek tisztességességét és függetlenségét az Emberi Jogok Európai Bírósága az első bírósági tárgyaláshoz hasonlóan vitatta – az egykori kurd képviselőket fennmaradó börtönbüntetésük letöltésére ítélték.2004. június 9-én a török fellebbviteli bíróság végül mégis az ítélet hatályon kívül helyezése és a szabadon bocsátás mellett döntött.
On 14October 2004, Leyla Zana was finally able to address a European Parliament plenary session in person at a special ceremony in Brussels and to collect her Sakharov Prize.
2004. október 14-én Leila Zana végre személyesen is megjelenhetett az Európai Parlament ünnepi plenáris ülésén, Brüsszelben, hogy átvegye a Szaharov-díjat.
In December 2008, Leyla Zana was sentenced to another 10 years of imprisonment by a Turkish court for allegedly spreading terrorist propaganda.
2008 decemberében Leila Zanát egy török bíróság terrorista propaganda állítólagos terjesztéséért újabb tíz év börtönben letöltendő szabadságvesztésre ítélte.
Not imprisoned, awaiting the final outcome of the trial, she was able to address the Conference of Presidents of the Parliament in April 2009.
Még szabadlábon, a tárgyalás végkimenetelére várva 2009 áprilisában beszédet intézett az EP Elnökök Értekezletéhez.2010. április 7-én a török legfelső bíróság büntetőjogi szekciója Leila Zanát a terrorizmus
On April7, 2010 the ruling byTurkey’s High Criminal Court convicted Leyla Zana, in accordance with Article 7/2 of the Prevention of Terrorism Act, sentencing her to three years in prison for spreading propaganda and banning her from politics until she completes her sentence.
megelőzéséről szóló törvény 7. cikkének (2) bekezdése értelmében propaganda terjesztéséért három év börtönbüntetésre, és büntetésének letöltéséig a politikai életből való kizárásra ítélte.
Ms Zana attended a meeting of Parliament’s Conference of Chairs of Political Groups in February 2010.
Leila Zana 2010 februárjában részt vett a(z EP) parlamenti képviselőcsoportok elnökeinek konferenciáján.
Salima Ghezali, the 1997 winner of the Sakharov Prize, was born near Algiers in1958.
Szalíma Gazáli, a Szaharov-díj 1997-es díjazottja 1958-ban, Algír közelében született.
In the 1980s she became involved in the Algerian women’s movement, amongst other things as a founder member of Women of Europe and the Maghreb and as editor-in-chief of “NYSSA”, the women’s publication she herself had founded.The women’s rights activist became a committed campaigner for human rights and democracy in Algeria.
A nyolcvanas években vett részt először az algériai nőmozgalomban, többek között mint az „Európa és a Maghreb Női” mozgalom alapítója és az általuk alapított női folyóirat, a NYSSA főszerkesztője.Feministából meggyőződéses emberjogi harcos lett, aki az algériai demokráciáért is síkra szállt.
After1994, as publisher of the weekly magazine “La Nation”, she increasingly focused on issues of censorship.
A„La Nation”hetilap kiadójaként 1994-től fogva egyre gyakrabban vetette fel a cenzúra problémáit.