natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In any event, even on the assumption that the Commission failed to fulfil certain of its obligations under Article 211 EC by failing to ensure that Community law on competition in the telecommunications sector is applied in other Member States, that fact cannot justify the applicant’s infringement of Article 82 EC in this case in the same sector (van Landewyck and Others v Commission, cited in paragraph 86 above, paragraph 84; Case T-148/89 Tréfilunion v Commission [1995] ECR II-1063, paragraph 127; and Joined Cases T-25/95, T-26/95, T-30/95 to T-32/95, T-34/95 to T-39/95, T-42/95 to T-46/95, T-48/95, T-50/95 to T-65/95, T-68/95 to T-71/95, T-87/95, T-88/95, T-103/95 and T-104/95 Cimenteries CBR and Others v Commission [2000] ECR II-491, paragraph 2559).
Mindenesetre, még ha a Bizottság el is mulasztotta volna az EK 211. cikk alapján fennálló egyes kötelezettségeinek teljesítését, mivel egyes tagállamok tekintetében nem gondoskodott a közösségi versenyjog alkalmazásáról a távközlési ágazatban, ez a körülmény nem igazolhatja az EK 82. cikk felperes általi megsértését ugyanezen ágazatban (a fenti 86. pontban hivatkozott Landewyck és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet 84. pontja, az Elsőfokú Bíróság T-148/89. sz., Tréfilunion kontra Bizottság ügyben 1995. április 6-án hozott ítéletének [EBHT 1995., II-1063. o.] 127. pontja és a T-25/95., T-26/95., T-30/95–T-32/95., T-34/95–T-39/95., T-42/95–T-46/95., T-48/95., T-50/95–T-65/95., T-68/95–T-71/95., T-87/95., T-88/95., T-103/95. és T-104/95. sz., Cimenteries CBR és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2000. március 15-én hozott ítéletének [EBHT 2000., II-491. o.] 2559. pontja).
Finally, as regards the argument put forward in the reply that two of the applicant’s competitors are ‘now’ active on the national market, it must be borne in mind that,
Végül, ami a válaszban felvetett azon érvelést illeti, mely szerint a felperes két versenytársa „időközben” megjelent a nemzeti piacon, emlékeztetni kell arra, hogy
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION in the context of an action for annulment under Article 230 EC, the legality of a Community measure must be assessed on the basis of the elements of fact and of law existing at the time when the measure was adopted (Joined Cases 15/76 and 16/76 France v Commission [1979] ECR 321, paragraph 7, and Case T-395/94 Atlantic Container Line and Others v Commission [2002] ECR II-875, paragraph 252).
DEUTSCHE TELEKOM KONTRA BIZOTTSÁG az EK 230. cikk alapján benyújtott megsemmisítés iránti kereset alapján indult eljárásban a közösségi jogi aktus jogszerűségét a jogi aktus meghozatalának időpontjában fennálló ténybeli és jogi helyzet alapján kell megítélni (a Bíróság 15/76. és 16/76. sz., Franciaország kontra Bizottság egyesített ügyekben 1979. február 7-én hozott ítéletének [EBHT 1979., 321. o.] 7. pontja és az Elsőfokú Bíróság T-395/94. sz., Atlantic Container Line és társai kontra Bizottság ügyben 2002. február 28-án hozott ítéletének [EBHT 2002., II-875. o.] 252. pontja).
In any event, the applicant, which fails to quantify the extent to which competitors are present on the national market, does not produce any evidence to rebut the findings in recitals 180 to 183 to the contested decision that its pricing practices actually restrict competition on the German retail access market.
Mindenesetre a felperes – aki elmulasztotta számszerűsíteni a versenytársak nemzeti piacon való jelenlétét – nem hozott fel egyetlen olyan bizonyítékot sem, amely cáfolná a megtámadott határozat (180)–(183) preambulumbekezdésében foglaltakat, miszerint az árképzési gyakorlat ténylegesen korlátozta a versenyt az előfizetői hozzáférési szolgáltatások német piacán.
It follows that the final part of the first plea in law must be rejected.
Következésképpen az első jogalap utolsó részét el kell utasítani.
B — Second plea in law: the defective nature of the operative part of the contested decision
B – A megtámadott határozat rendelkező részének hiányosságaira alapított második jogalapról
The applicant notes first of all that Article 1 of the contested decision concludes that the applicant has infringed Article 82(a) EC ‘by charging its competitors and endusers unfair monthly and one-off charges for access to the local network’.
A felperes először is arra hivatkozik, hogy a megtámadott határozat 1. cikke azon az alapon állapította meg az EK 82. cikk a) pontjának megsértését, hogy a felperes „versenytársai és előfizetői számára tisztességtelen használatbavételi díjat és havi előfizetési díjat szabott ki a helyi hurokhoz való hozzáférésért”.
According to the operative part, the applicant’s wholesale charges and retail prices are therefore unfair.
A rendelkező rész értelmében tehát tisztességtelenek a nagykereskedelmi és a kiskereskedelmi árak.
However, the applicant’s charges as such have not been described as unfair in the grounds of the contested decision.
A megtámadott határozat indokolásában ugyanakkor a felperes díjait önmagukban nem minősítették tisztességtelennek.
It is only the relationship between wholesale charges and retail prices that has been deemed to be abusive as a result of the alleged margin squeeze.
Kizárólag a nagykereskedelmi és a kiskereskedelmi árak közötti viszonyt minősítették visszaélésszerűnek az állítólagos árpréshatás miatt.
The operative part of the contested decision is therefore not supported by the grounds of the decision.
A megtámadott határozat rendelkező részét így a határozat indokolása nem támasztja alá.
Next, the applicant notes that Article 2 of the operative part of the contested decision orders it to bring to an end the infringement referred to in Article 1 and to refrain from repeating any act or conduct described in that article.
Emellett a felperes felidézi, hogy a megtámadott határozat rendelkező részének 2. cikke arra kötelezte, hogy hagyjon fel az 1. cikkben megállapított jogsértéssel, és tartózkodjon az ott meghatározott cselekményektől vagy magatartástól.
However, besides the fact that the order in Article 2 is at odds with the grounds of the contested decision, it cannot be complied with because the applicant is not in a position to influence the price of wholesale access.
Amellett, hogy a 2. cikkben szereplő kötelezés ellentmondásban van a megtámadott határozat indokolásával, nem is hajtható végre, mivel a felperesnek nincs módja a nagykereskedelmi díjak befolyásolására.
Finally, in its reply, the applicant further submits that Article 1 of the operative part is also defective because the Commission finds there that the applicant has infringed Article 82 EC by charging unfair charges.
Végül válaszában a felperes mindehhez hozzáfűzi, hogy a rendelkező rész 1. cikke azért is hibás, mert a Bizottság ott azt állapította meg, hogy a felperes a tisztességtelen díjak kiszabásával sértette meg az EK 82. cikket.
However, the applicant has no leeway in the charging of those charges (see paragraph 73 above).
Ugyanakkor a felperes e díjak kiszabása terén semmilyen mozgástérrel nem rendelkezett (lásd a fenti 73. pontot).
The Commission contends that this plea should be rejected.
A Bizottság álláspontja szerint e jogalapot el kell utasítani.
Article 1 of the contested decision finds that the applicant ‘has infringed Article 82(a) [EC] by charging its competitors and endusers unfair monthly and one-off charges for access to the local network, thus significantly impeding competition on the market for access to the local network’.
Fel kell idézni, hogy a megtámadott határozat 1. cikke megállapította, hogy felperes „megsértette az EK 82. cikk a) pontját azzal, hogy versenytársai és előfizetői számára tisztességtelen használatbavételi díjat és havi előfizetési díjat szabott ki a helyi hurokhoz való hozzáférésért, és ezzel jelentősen korlátozta a versenyt a helyi hurokhoz való hozzáférés piacán”.
Contrary to the applicant’s claim, Article 1 of the contested decision does not state that both the applicant’s charges for wholesale services and its retail prices must be regarded as being unfair.
A felperes állításával szemben a megtámadott határozat 1. cikke nem azt állapította meg, hogy a mind a nagykereskedelmi, mind a kiskereskedelmi árak önmagunkban tisztességtelennek minősülnek.
The operative part of the contested decision must be read in the light of the grounds of that decision (Joined Cases T-5/00 and T-6/00 Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied and Technische Unie v Commission [2003] ECR II-5761, paragraph 374).
A megtámadott határozat rendelkező részét ugyanis a határozat indokolásának fényében kell értelmezni (az Elsőfokú Bíróság T-5/00. és T-6/00. sz., Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied et Technische Unie kontra Bizottság egyesített ügyekben 2003. december 16-án hozott ítéletének [EBHT 2003., II-5761. o.] 374. pontja).
Thus it is clear that ‘[t]he abuse committed by [the applicant] consists in the imposition of unfair prices in the form of a margin squeeze to the detriment of its competitors’ (recital 201 to the contested decision).
Így világos, hogy „[a felperes] által elkövetett visszaélés abban áll, hogy árpréshatás formájában tisztességtelen díjakat állapított meg versenytársai számára” (a megtámadott határozat (201) preambulumbekezdése).
The abuse committed takes the ‘form of a margin squeeze generated by a disproportion between wholesale charges and retail charges for access to the local network’ (recital 57 to the contested decision) and is described as ‘the unfair pricing’ abuse (recital 163 to the contested decision).
Az elkövetett visszaélés „a helyi hurokhoz való hozzáférés nagykereskedelmi díjai és kiskereskedelmi árai közötti elégtelen különbözetből eredő árpréshatás” (a megtámadott határozat (57) preambulumbekezdése) és „tisztességtelen díjak” (a megtámadott határozat (163) preambulumbekezdése) formájában jelent meg.
It follows from the foregoing that Article 1 of the contested decision, read in the light of the grounds of that decision, must be interpreted as meaning that where the Commission describes the charges for opening a new connection and the monthly charge for access to the local network as being unfair, it is referring to the relationship between the applicant’s wholesale charges and retail charges.
A fentiekből az következik, hogy a megtámadott határozat 1. cikkét – a határozat indokolásának fényében – úgy kell értelmezni, hogy amikor a Bizottság a helyi hurokhoz való hozzáférés használatbavételi díját és havi előfizetési díjait tisztességtelennek minősíti, akkor a nagykereskedelmi árak és a kiskereskedelmi árak közötti viszonyra utal.
There is no contradiction therefore between the grounds and the operative part of the contested decision.
Nincs tehát ellentmondás a megtámadott határozat indokolása és rendelkező része között.
In view of the foregoing, the order in Article 2 of the contested decision is not vitiated by illegality either.
Az előzőekből következik, hogy a megtámadott határozat 2. cikkében szereplő kötelezés sem jogellenes.
Although the applicant could not influence the charges for wholesale services, it did in any event have scope to increase its retail prices for ADSL access services (see paragraphs 141 to 151 above).
Még ha a felperes nem is volt képes befolyásolni nagykereskedelmi díjait, ahhoz megvolt a mozgástere, hogy az ADSL-hozzáférési szolgáltatások kiskereskedelmi árait megemelje (lásd a fenti 141–151. pontot).
Finally, the distinction between charging and fixing charges, which the applicant made for the first time in its reply, must be rejected as being inadmissible under Article 48(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Végül az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata 48. cikkének 2. §-a alapján el kell utasítani mint elfogadhatatlant a felperes azon felvetését, mely első ízben a válaszban szerepelt, és amely azon a különbségen alapul, hogy díjakat szabott ki vagy díjakat állapított meg.
It follows from all the foregoing that the second plea in law must be rejected.
A fentiekből az következik, hogy a második jogalapot el kell utasítani.
C — Third plea in law: misuse of powers and infringement of the principles of proportionality, legal certainty and protection of legitimate expectations
C – A hatáskörrel való visszaélésre, valamint az arányosság, a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének megsértésére alapított harmadik jogalapról
The applicant submits that, by encroaching on the powers of RegTP, the Commission misused its powers and infringed the principles of proportionality, legal certainty and protection of legitimate expectations.
A felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság a RegTP hatáskörének elvonásával hatáskörrel való visszaélést követett el, valamint megsértette az arányosság, a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvét.
It recalls that, under Community law, principal responsibility for telecommunications price-control is vested in the national authorities, such as RegTP.
A felperes emlékeztet arra, hogy a közösségi jog értelmében a távközlési díjak ellenőrzésére vonatkozó fő felelősség a nemzeti hatóságokat terheli, amilyen a RegTP is.
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION and high-speed internet communication’ (OJ 2000 C 272, p. 55).
DEUTSCHE TELEKOM KONTRA BIZOTTSÁG közlemény (HL 2000. C 272., 55. o.) 61. és azt követő oldalaira.
According to the applicant, it follows that if the Commission considered RegTP’s pricing decisions to have infringed Community law, it should have initiated proceedings against Germany for failure to fulfil obligations.
A felperes szerint ebből az következik, hogy amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a RegTP árra vonatkozó határozatai sértik a közösségi jogot, kötelezettségszegési eljárást kellett volna indítania Németország ellen.
The applicant submits furthermore that, both in the regulation of the indices of retail price ceilings and in the setting of wholesale access charges, RegTP analysed whether there was a margin squeeze between wholesale and retail prices that would actually restrict competition, and concluded that there was no such margin squeeze.
A felperes emellett azt állítja, hogy mind a kiskereskedelmi ársapkaindexek szabályozása, mind a nagykereskedelmi árak meghatározása során a RegTP elemezte azt a kérdést, hogy van-e a nagykereskedelmi és a kiskereskedelmi árak között olyan árpréshatás, amely ténylegesen akadályozná a versenyt. Arra a következtetésre jutott, hogy nincs ilyen árpréshatás.
The applicant refers in that regard to the decisions of RegTP of 8 February 1999, 23 December 1999, 30 March 2001, 21 December 2001, 11 April 2002, and in particular to that of 29 April 2003.
A felperes e tekintetben a RegTP 1999. február 8-i, 1999. december 23-i, 2001. március 30-i, 2001. december 21-i, 2002. április 11-i és különösen 2003. április 29-i határozatára hivatkozik.
The decisions of RegTP gave rise to a legitimate expectation on the part of the applicant which deserves protection (Joined Cases 205/82 to 215/82 Deutsche Milchkontor and Others [1983] ECR 2633, paragraphs 30 and 31).
A RegTP határozatai védelemre érdemes jogos elvárásokat keletkeztettek a felperes tekintetében (a Bíróság 205/82–215/82. sz., Deutsche Milchkontor és társai egyesített ügyekben 1983. szeptember 21-én hozott ítéletének [EBHT 1983., 2633. o.] 30. és 31. pontja).
RegTP has opted in its pricing policy for a slight rebalancing of connection charges and call charges (decisions of RegTP of 21 December 2001 and of 11 April 2002).
A RegTP árképzési gyakorlatában a hozzáférési szolgáltatások és a távközlési szolgáltatások árai közötti finom kiegyenlítés mellett döntött (a RegTP 2001. december 21-i és 2002. április 11-i határozata).
The applicant explains that, for socio-political reasons, the connection charges applied by Deutsche Bundespost were low — and thus advantageous for endusers — and resulting losses were offset through cross-subsidisation with revenues from call charges, which were set high.
A felperes kifejti, hogy a Deutsche Bundespost szociálpolitikai okokból alacsony – az előfizetők számára kedvező – hozzáférési árakat alkalmazott, és az ebből fakadó veszteségeket a távközlési szolgáltatások magas szinten megállapított áraiból származó bevételekből keresztfinanszírozta.
As a result, by decisions of 9 December 1997 and 23 December 1999 in price cap proceedings, the BMPT and then RegTP initially combined connection and call charges for businesses and for individuals in one basket.
Ennélfogva a BMPT, illetve később a RegTP eleinte, az ársapkaszabályozás keretében hozott 1997. december 9-i és 1999. december 23-i határozatában az egyéni és az üzleti felhasználók számára nyújtott szolgáltatások külön kosarában együtt szerepeltette a hozzáférési szolgáltatások és a távközlési szolgáltatások díjait.
The price indices thus fixed were valid until the end of 2001.
Az így meghatározott ársapkaindexek 2001 végéig voltak érvényesek.
Subsequently, by its price cap decision of 21 December 2001, RegTP itself directly organised the progressive price restructuring envisaged.
Később, az ársapka-szabályozásra vonatkozó 2001. december 21-i határozatában a RegTP közvetlenül maga szervezte meg az előirányzott fokozatos díjkiegyenlítést.
It separated the baskets for connections and calls and set price indices in respect of four separate baskets of services (see paragraph 20 above). However, it is apparent from that same decision of RegTP of
Külön kosarat állapított meg a hozzáférési szolgáltatások és a távközlési szolgáltatások tekintetében, és négy különböző szolgáltatáskosárra vonatkozó árindexet határozott meg (lásd a fenti 20. pontot).
21 December 2001 that RegTP deliberately declined to introduce a rule in which connection charges are fixed in isolation on the basis of costs.
Mindazonáltal a RegTP ugyanezen, 2001. december 21-i határozatából az következik, hogy a RegTP tudatosan elutasította egy olyan szabályozás megvalósítását, amely szerint a hozzáférési díjak elkülönítve, költségalapon kerültek volna megállapításra.
Accordingly, the applicant submits that RegTP alone is responsible for the margin squeeze alleged by the Commission.
Így a RegTP az egyedüli felelős a Bizottság által megállapított árpréshatásért.
The alleged margin squeeze is the direct consequence of regulatory decisions of RegTP and previously of the BMPT, and of the regulatory approach underpinning them.
Az állítólagos árpréshatás ugyanis egyenes következménye a RegTP, illetőleg korábban a BMPT szabályozási döntéseinek, illetve az azok alapjául szolgáló szabályozási koncepciónak.
The Commission is wrong to find that the applicant has infringed Article 82 EC, because the applicant was simply complying with the binding decisions of RegTP, which gave rise to a legitimate expectation by the applicant.
A Bizottságnak nem róhatja a felperes terhére az EK 82. cikk megsértését, mivel az nem tett mást, mint hogy követte a RegTP kötelező határozatait, amelyek a felperes részéről jogos elvárásokat keletkeztettek.
Through the medium of the contested decision, the Commission is subjecting the applicant’s pricing practices to double regulation, thereby infringing the principle of proportionality and the legal certainty guaranteed by the division of powers under Community law in relation to charges in the telecommunications sector.
A megtámadott határozattal a Bizottság a felperes által alkalmazott díjakat kettős szabályozásnak vetette alá, megsértve ezzel a távközlési ágazatban alkalmazandó díjakra vonatkozó közösségi jogszabályokban megjelenő hatáskörmegosztás által biztosított arányosság és jogbiztonság elvét.
Furthermore, by adopting the contested decision, the Commission is trying to correct the German authorities’ exercise of their own regulatory powers, whereas it should to that end have initiated proceedings for failure to fulfil obligations.
Emellett a Bizottság a megtámadott határozat elfogadásával próbálta meg korrigálni azt a gyakorlatot, amelyet a német hatóságok saját szabályozási hatásköreik gyakorlása során folytattak, noha e célból kötelezettségszegési eljárást kellett volna indítania.
By proceeding in this way, the Commission has misused its powers.
Ezzel a Bizottság hatáskörrel való visszaélést követett el.
The Commission and the first and second interveners contend that this plea should be rejected.
A Bizottság és a I. és II. beavatkozó álláspontja szerint e jogalapot el kell utasítani.
In the first place, as regards the applicant’s complaint that the Commission has subjected the applicant’s pricing practices to double regulation and thereby infringed the principles of proportionality and of legal certainty, it must be held that the legal framework to which the applicant refers in paragraph 258 above does not affect the
Ami először is a felperes azon kifogását illeti, amely szerint a Bizottság a felperes által alkalmazott árakat kettős szabályozásnak vetette alá, megsértve ezzel az arányosság és a jogbiztonság elvét, meg kell állapítani, hogy a felperes által a fenti 257. pontban hivatkozott közösségi jogi háttér semmilyen módon nem érinti a Bizottságnak az
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION powers which the Commission derives directly from Article 3(1) of Regulation No 17 and, since 1 May 2004, from Article 7(1) of Council Regulation (EC) No 1/2003 of 16 December 2002 on the implementation of the rules on competition laid down in Articles [81 EC] and [82 EC] (OJ 2003 L 1, p.
EK 81. és EK 82. cikk megsértésének megállapítására vonatkozó hatáskörét, amely közvetlenül a 17. rendelet 3. cikkének (1) bekezdéséből, illetve 2004. május 1-je óta a Szerződés [81.] és [82.] cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003.
1) to find infringements of Articles 81 EC and 82 EC.
L 1., 1. o.) 7. cikkének (1) bekezdéséből ered.
It has already been held that, between 1 January 1998 and 31 December 2001, the applicant had sufficient scope to end the margin squeeze identified in the contested decision and, from 1 January 2002, sufficient scope to reduce that margin squeeze (see paragraphs 97 to 151 above).
Amint az már megállapítást nyert, a felperes egyrészt 1998. január 1-je és 2001. december 31. között megfelelő mozgástérrel rendelkezett arra, hogy megszüntesse a megtámadott határozatban megállapított árpréshatást, másrészt 2002. január 1-je óta megfelelő mozgástérrel rendelkezett arra, hogy mérsékelje ezen árpréshatást (lásd a fenti 97–151. pontot).
Its conduct therefore falls within the scope of Article 82 EC.
A felperes magatartása tehát az EK 82. cikk hatálya alá tartozik.
While it is not inconceivable that the German authorities also infringed Community law — particularly the provisions of Directive 90/388, as amended by Directive 96/19 — by opting for a gradual rebalancing of connection and call charges, such a failure to act, if it were to be established, would not remove the scope which the applicant had to reduce the margin squeeze.
Még ha nem is zárható ki, hogy a hozzáférési szolgáltatások és a távközlési szolgáltatások árai közötti fokozatos díjkiegyenlítés melletti döntéssel a német hatóságok maguk is megsértették a közösségi jogot, különösen a 96/19/EK irányelvvel módosított 90/388/EK irányelv rendelkezéseit, az ilyen kötelezettségszegés – ha megállapítható is volna – nem szüntetné meg a felperes számára az árpréshatás mérséklésére ténylegesen rendelkezésre álló mozgásteret.
The first complaint cannot therefore be upheld.
Az első kifogás tehát nem foghat helyt.
In the second place, as regards the complaint relating to the protection of legitimate expectations, it must be borne in mind that, in a number of decisions taken in the period covered by the contested decision, RegTP did in fact consider whether a margin squeeze resulted from the applicant’s charges.
Másodszor, ami a bizalomvédelemmel kapcsolatos kifogást illeti, emlékeztetni kell arra, hogy a megtámadott határozattal érintett időszakban hozott számos határozatában a RegTP valóban vizsgálta azt a kérdést, hogy a felperes árai árpréshatást eredményeznek-e.