natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is possible from an examination of the term ‘document’, as follows from the ECHR and, in particular, Article 6(3)(a) of that convention, referred to at paragraph 57 above, to reach a similar conclusion as regards criminal proceedings.
Az irat fogalmának vizsgálata, amint az az EJEE-ben, különösen annak a jelen ítéletben hivatkozott 6. cikke (3) bekezdésének a) pontjában szerepel, hasonló következtetés levonását teszi lehetővé büntetőügyekben.
According to the European Court of Human Rights, an indictment must enable the person charged to be informed not only of the cause of the accusation against him, that is the acts he is alleged to have committed and on which the accusation is based, but also of the detailed legal characterisation of those facts (see judgments of the European Court of Human Rights of 25 March 1999, Pélissier and Sassi v France, ECHR 1999-II, § 51, and of 19 December 2006, Mattei v France, No 34043/02, § 34).
Az Emberi Jogok Európai Bírósága szerint ugyanis a vádiratnak lehetővé kell tennie, hogy a vádlott ne csak a vádemelés okáról, tehát a terhére rótt, a vádat megalapozó tényekről értesüljön, hanem részletesen megismerhesse e tények jogi minősítését is (lásd az EJEB, 1999. március 25-i Pélissier és Sassi kontra Franciaország ítéletet, Ítéletek és Határozatok Tára 1999-II., 51. §, valamint a 2006. december 19-i Mattei kontra Franciaország ítéletet, 34043/02. szám, 34. §).
On the other hand, the rights of the defence are not undermined by the mere fact that the indictment does not include the evidence in support of the facts on which the accused stands charged.
Az ellenkezőjére következtetéssel, nem veszélyezteti a védelemhez való jogot önmagában az a tény, hogy a vádirat nem tartalmazza a vádlott terhére rótt tényeket bizonyító iratokat.
Ruling in respect of Article 6(3)(e) of the ECHR, under which a person charged with a criminal offence has the right to an interpreter, the European Court of Human Rights has also held that that right does not go so far as to require a written translation of all items of written evidence or official documents in the procedure (judgment of 19 December 1989, Kamasinski v Austria, Series A, No 168, § 74).
Az Emberi Jogok Európai Bírósága egyébként, a határozathozatal során tekintetbe véve az EJEE 6. cikke (3) bekezdésének a) pontját, amely elismeri a vádlott tolmács igénybevételéhez való jogát, kimondta, hogy e jog nem terjedhet ki minden okirati bizonyíték vagy az ügyiratban szereplő hivatalos irat írásbeli fordításának megkövetelésére (EJEB, 1989. december 9-i, Kamasinski kontra Ausztria ítélet, Ítéletek és Határozatok Tára, A. sorozat, 168. szám, 74. §).
As is apparent from the conclusion at paragraph 57 above, the requirements for the protection of the rights of the defence are not as stringent in civil and commercial matters as they are in criminal proceedings.
Márpedig, amint a jelen ítélet 57. pontjában szereplő megállapításból következik, a védelemhez való jog tiszteletben tartása a polgári és kereskedelmi ügyekben nem támaszt olyan szigorú követelményeket, mint büntető ügyekben.
In the light of all the foregoing considerations, the term ‘document to be served’ in Article 8(1) of Regulation No 1348/2000, where such a document is a document instituting the proceedings, must be interpreted as meaning the document or documents
Mindezekre tekintettel „a kézbesítendő iratnak” az 1348/2000 rendelet 8. cikkének (1) bekezdése szerinti fogalma, amennyiben eljárást megindító iratról van szó, úgy értelmezendő, hogy az azt az iratot, vagy azokat az iratokat jelenti, amely, vagy
WEISS UND PARTNER which must be served on the defendant in due time in order to enable him to assert his rights in legal proceedings in the State of transmission.
WEISS UND PARTNER amelyek alperes részére megfelelő időben történő kézbesítése révén annak módjában áll a jogait érvényesíteni a kibocsátó tagállamban folyamatban lévő bírósági eljárás keretében.
Such a document must make it possible to identify with a degree of certainty at the very least the subjectmatter of the claim and the cause of action as well as the summons to appear before the court or, depending on the nature of the pending proceedings, to be aware that it is possible to appeal.
Az ilyen iratban egyértelműen szerepelnie kell a kereset tárgyának és indokainak, valamint a bíróság előtti megjelenésre történő felhívásnak, illetve a folyamatban lévő eljárás jellegétől függően a bíróság előtti fellebbezés lehetőségének.
Documents which have a purely evidential function and are not necessary for the purpose of understanding the subjectmatter of the claim and the cause of action do not form an integral part of the document instituting the proceedings within the meaning of Regulation No 1348/2000.
A kizárólag bizonyítékként szolgáló iratok, amelyek a kereset tárgyának és indokainak megértéséhez nem elengedhetetlenül szükségesek, nem képezik az eljárást megindító irat elválaszthatatlan részét az 1348/2000 rendelet értelmében.
That interpretation is consistent with the objectives of Regulation No 1348/2000 to improve and expedite the transmission of documents.
Ez az értelmezés megfelel az 1348/2000 rendeletben foglalt, az iratok továbbításának korszerűsítésére és meggyorsítására irányuló célkitűzéseinek.
Indeed, it can take a long time to translate supporting documents and, in any event, such translation is not necessary for the purposes of the action which will take place before the court of the Member State of transmission and in the language of that State.
A bizonyító iratokat lefordítása ugyanis hosszú időt vehet igénybe, míg erre a fordításra mindenesetre nincs szükség az áttevő tagállam bírósága előtt, ennek az államnak a nyelvén folyamatban lévő eljárásban.
It is for the national court to determine whether the content of the document instituting the proceedings enables the defendant to assert his rights in the Member State of transmission and, in particular, to identify the subjectmatter and the cause of action as well as to be aware of the existence of the legal proceedings.
A nemzeti bíróság feladata annak vizsgálata, hogy az eljárást megindító irat tartalma olyan helyzetbe hozza-e az alperest, hogy jogait a kibocsátó tagállamban érvényesíthesse, és különösen, hogy lehetővé teszi-e számára, hogy értesüljön a vele szemben benyújtott kérelem tárgyáról és indokairól, valamint arról, hogy a bírósági eljárás van folyamatban.
If the national court considers that the content is inadequate in that regard on the ground that certain necessary information relating to the application is to be found in the annexes, it must endeavour to resolve that problem in accordance with its national procedural law, taking care to ensure the full effectiveness of Regulation No 1348/2000, in compliance with its objective (see, to that effect, Leffler, paragraph 69), while according maximum protection to the interests of both parties to the dispute.
Ha a nemzeti bíróság úgy véli, hogy ez a tartalom nem elegendő, mert egyes, a kereset szempontjából lényeges elemek a mellékletekben találhatók, a saját nemzeti eljárásjogának alkalmazásával kell törekednie a probléma megoldására, miközben, annak célját tiszteletben tartva, biztosítania kell az 1348/2000 rendelet teljes körű érvényesülését (e tekintetben lásd a fent hivatkozott Leffler-ügyben hozott ítélet 69. pontját) az ügyben érintett különböző felek érdekei lehető legjobb védelmének szem előtt tartásával.
The party issuing the document instituting the proceedings could thus be afforded the opportunity of remedying the lack of a translation of an essential annex by
Az eljárást megindító irat készítőjének ezért meg lehetne adni azt a lehetőséget, hogy egy nélkülözhetetlen melléklet fordításának hiányát akként orvosolja, hogy
The Court has held that the effect that sending a translation has on the date of service should be determined by analogy with the double-date system developed in Article 9(1) and (2) of Regulation No 1348/2000 (Leffler, paragraphs 65 to 67) in order to protect the parties’ interests.
Ami a fordítás megküldésének a kézbesítés időpontjára való hatásait illeti, azt a Bíróság álláspontja szerint analógia útján, a rendelet 9. cikkének (1) és (2) bekezdése által kidolgozott kettős időpont rendszerének mintájára kell meghatározni (a fent hivatkozott Leffler-ügyben hozott ítélet 65–67. pontja) a felek érdekeinek megóvása végett.
In the light of all the foregoing considerations, the answer to the first question must be that Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 is to be interpreted as meaning that the addressee of a document instituting proceedings which is to be served does not have the right to refuse to accept that document, provided that it enables the addressee to assert his rights in legal proceedings in the Member State of transmission, where annexes are attached to that document consisting of documentary evidence which is not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands, but which has a purely evidential function and is not necessary for understanding the subjectmatter of the claim and the cause of action.
Mindezekre tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1348/2000 rendelet 8. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy a kézbesítendő eljárást megindító irat címzettje nem tagadhatja meg ezen irat átvételét, ha az olyan helyzetbe hozza a címzettet, hogy jogait a kibocsátó tagállamban bírósági eljárás keretében érvényesítheti, abban az esetben, ha ez az irat olyan bizonyító iratokból álló mellékletet tartalmaz, amelyek nem az átvevő tagállam nyelvén vagy az áttevő tagállam olyan nyelvén kerültek megszövegezésre, amelyet a címzett megért, hanem kizárólag bizonyítékként szolgáló iratok, és nem elengedhetetlenül szükségesek a felperes keresete tárgyának és indokainak megértéséhez.
By its second question, posed in the event that the answer to the first is that the addressee of a document may refuse to accept it if the annexes to that document are not translated, the Bundesgerichtshof asks whether Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 must be interpreted as meaning that the addressee of a document to be served is deemed to ‘understand’ the language of a Member State of transmission
Arra az esetre vonatkozó második kérdésével, ha az irat címzettje a mellékletek fordításának hiánya miatt megtagadhatja az átvételt, a kérdést előterjesztő bíróság arra keres választ, hogy úgy értelmezendő-e az 1348/2000 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja, hogy a kézbesített irat címzettje az áttevő tagállam nyelvét ezen rendelet értelmében már csak azért is „megérti”, mivel az üzletszerű tevékenységének gyakorlása körében a kérelmezővel kötött szerződésben abban állapodott meg,
WEISS UND PARTNER within the meaning of that regulation where, in the course of his business, he agreed in a contract with the applicant that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission.
WEISS UND PARTNER hogy a levelezést az áttevő tagállam nyelvén folytatják.
In view of the reservation formulated to the answer to the first question, it is necessary to answer the second question.
Az első kérdésre adott válasz keretében megfogalmazott fenntartásra tekintettel a második kérdésre válaszolni kell.
In order to establish whether the addressee of a document served understands the language of the Member State of transmission in which the document is written, the court must examine all the relevant evidence submitted by the applicant.
Annak megállapításához, hogy a kézbesített irat címzettje megérti-e az áttevő tagállamnak azt a nyelvét, amelyen az iratot megszövegezték, a bíróságnak a felperes által e vonatkozásban elé terjesztett valamennyi ténykörülményt meg kell vizsgálnia.
The parties which have submitted observations are divided on the question whether the addressee of a document should be deemed to understand the language of the Member State of transmission because he has signed a clause agreeing to the use of that language, as described by the referring court.
Az észrevételt benyújtó felek álláspontja eltérő a tekintetben, hogy az irat címzettje, mivel aláírt egy, a kérdést előterjesztő bíróság által megjelölt nyelv használatára vonatkozó záradékot, úgy tekinthető-e, mint aki megérti-e az áttevő tagállam nyelvét.
According to Grimshaw, it alone is in a position to say whether it understands the document served.
A Grimshaw iroda szerint egyedül ő tudja eldönteni, hogy megérti-e a kézbesített iratot.
IHK Berlin defends the opposite position, namely that signature of such a clause entails acceptance of that language as the language in which a judicial document is to be served, in the same way as a jurisdiction clause is valid between parties.
Az IHK Berlin ellentétes álláspontot képvisel, mely szerint ilyen záradék aláírása ennek a nyelvnek, mint a bírósági iratok kézbesítési nyelvének elfogadásával egyenértékű, ugyanúgy, ahogyan a választottbírósági kikötés érvényes a felek között.
The other parties which submitted observations are of the view that, while knowledge of the language of the document for the purpose of Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 cannot be inferred from such a clause, it is an indication of knowledge of that language.
Az észrevételeket benyújtó többi fél úgy véli, hogy egy ilyen záradékból nem vezethető le az irat nyelvének az 1348/2000 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett ismerete, azonban erre utaló ténykörülményt jelent.
Weiss and the Czech and Slovak Governments point out, inter alia, that the degree of knowledge of a language required for correspondence is not the same as that needed to defend an action.
A Weiss iroda, valamint a cseh és a szlovák kormány hangsúlyozza többek között, hogy a levelezéshez szükséges nyelvismeret mértéke nem azonos azzal, amely a védekezéshez szükséges egy bírósági eljárás esetén.
Grimshaw’s interpretation cannot be accepted, as that would mean that whether service was effective was dependent on whether the addressee of the document was willing to accept it.
A Grimshaw iroda értelmezése elfogadhatatlan, mivel az a kézbesítés eredményességét az irat címzettjének akaratától teszi függővé.
Nor is it possible to accept IHK’s interpretation.
Az IHK Berlin által javasolt értelmezés szintén nem fogadható el.
In order for Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 to be effective, the competent court must verify that the requirements of that provision are in fact met.
Az 1348/2000 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának hatékony érvényesülése érdekében ugyanis a hatáskörrel rendelkező bíróságnak kell vizsgálnia, hogy valóban teljesül-nek-e e rendelkezés feltételei.
The fact that a clause has been signed which provides that a particular language is to be used for correspondence and performance of the contract cannot give rise to a presumption of knowledge of the agreed language.
E tekintetben a levelezés és szerződés teljesítése során egy adott nyelv használatát kikötő záradék aláírása nem alapozhatja meg a megállapodás szerinti nyelv ismeretének vélelmét.
On the other hand, the signature of such a clause must be regarded as evidence of knowledge of the language of the document served.
Úgy kell tekinteni azonban, hogy egy ilyen záradék aláírása a kézbesített irat nyelvének ismeretére utaló ténykörülményt jelent.
Greater weight will attach to that evidence where the clause refers not only to correspondence between the parties but also to correspondence with the authorities and public institutions.
Ez a ténykörülmény többet nyom a latban, ha a záradék nemcsak a felek közötti levelezésre vonatkozik, hanem a hatóságokkal és közintézményekkel folytatott levelezésre is.
It may be supported by other evidence, such as the fact that correspondence was actually conducted by the addressee of the document in the language of the document served, or the presence in the original contract of clauses conferring jurisdiction on the courts of the Member State of transmission in the event of dispute or making the contract subject to the law of that Member State.
Megerősíthetik más ténykörülmények, például, ha az irat címzettje ténylegesen a kézbesített irat nyelvén folytatott levelezést, vagy ha az eredeti szerződésben olyan záradék szerepel, amely a felek közti jogvita esetén a kibocsátó tagállam bíróságainak hatáskörét írja elő, vagy azt, hogy a szerződésre e tagállam joga alkalmazandó.
As stated by Weiss and the Czech and Slovak Governments, the degree of knowledge of a language required for correspondence is not the same as that needed to defend an action.
Amint a Weiss iroda, valamint a cseh és a szlovák kormány hangsúlyozta, a levelezéshez szükséges nyelvismeret mértéke nem azonos azzal, amely a védekezéshez szükséges egy bírósági eljárás esetén.
However, that is a matter of fact to be taken into account by the court in determining whether the addressee of a document served is capable of understanding the document so as to be able to assert his rights.
Olyan tényről van szó azonban, amelyet a bíróságnak figyelembe kell vennie, amikor azt vizsgálja, hogy a kézbesített irat címzettje képes-e az iratot a jogai érvényesítéséhez szükséges mértékben megérteni.
It is necessary for the court, in accordance with the principle of equivalence, to take account of the extent to which an individual domiciled in the Member State of transmission would understand a judicial document written in the language of that State.
Az egyenértékűség elvének megfelelően a bíróságnak azt kell alapul vennie, ahogyan a kibocsátó tagállamban lakóhellyel rendelkező jogalany értheti az e tagállam nyelvén megszövegezett bírósági iratot.
The answer to the second question must be that Article 8(1)(b) of Regulation No 1348/2000 is to be interpreted as meaning that the fact that the addressee of a document served has agreed in a contract concluded with the applicant in the course of his business that correspondence is to be conducted in the language of the Member State of transmission does not give rise to a presumption of knowledge of that language, but is evidence which the court may take into account in determining whether that addressee understands the language of the Member State of transmission.
A második kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1348/2000 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja úgy értelmezendő, hogy az a körülmény, hogy a kézbesített irat címzettje üzletszerű tevékenységének gyakorlása körében a felperessel kötött szerződésben abban állapodott meg, hogy a levelezést az áttevő tagállam nyelvén folytatják, nem alapozza meg a megállapodás szerinti nyelv ismeretének vélelmét, hanem olyan ténykörülményt jelent, amelyet a bíróság figyelembe vehet annak vizsgálata során, hogy e címzett megérti-e a kibocsátó tagállam nyelvét.
By its third question, posed in the event that the second question referred by the Bundesgerichtshof is answered in the negative, that court asks whether Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 must be interpreted as meaning that the addressee of a document served may not, in any event, rely on that provision in order to refuse acceptance of annexes to the document which are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands if the addressee concludes a contract in the course of his business in which he agrees that correspondence is to be conducted in the language of the Member State of transmission and the annexes concern that correspondence and are written in the agreed language.
Arra az esetre vonatkozó harmadik kérdésével, ha a második kérdésre nemleges választ ad a Bíróság, a kérdést előterjesztő bíróság arra keres választ, hogy úgy kell-e értelmezni az 1348/2000 rendelet 8. cikkének (1) bekezdését, hogy a címzett e rendelkezésre való hivatkozással mindenesetre nem tagadhatja meg az irat olyan mellékleteinek átvételét, amelyek nem az átvevő tagállam nyelvén vagy az áttevő tagállam olyan nyelvén kerültek megfogalmazásra, amelyet megért, akkor, ha üzletszerű tevékenységének gyakorlása körében szerződést köt, és abban megállapodik arról, hogy a levelezés az áttevő tagállam nyelvén történik, és ha a továbbított mellékletek egyrészt e levelezésre vonatkoznak, másrészt a megállapodás szerinti nyelven kerültek megszövegezésre.
It follows from the answer given by the Court to the first question that it may be necessary to translate certain annexes to a document instituting proceedings which has been served if the content of that document which has been translated is insufficient to enable the subjectmatter of the claim and the cause of action to be identified, so that the defendant can assert his rights, on the ground that certain necessary information relating to the application is to be found in those annexes.
A Bíróság által az első kérdésre adott válaszból következik, hogy megkövetelhető a kézbesített eljárást megindító irat egyes mellékleteinek lefordítása, ha ezen irat tartalma, amely lefordításra került, nem elegendő a kérelem tárgyának és indokainak megismeréséhez, és így annak lehetővé tételéhez, hogy az alperes jogait érvényesítse, mert a kérelem egyes lényeges elemei e mellékletekben találhatók.
That is the case where the addressee is the author of those documents or can be presumed to understand the content, for example because he signed a contract in the course of his business in which he agreed that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission and the annexes concern that correspondence and are written in the agreed language.
Ez a helyzet akkor, ha ő a szerzőjük, vagy feltételezhető, hogy megérti azok tartalmát, például mivel üzletszerű tevékenységének gyakorlása körében szerződést köt, és abban megállapodik arról, hogy a levelezés az áttevő tagállam nyelvén történik, és ha a továbbított mellékletek egyrészt e levelezésre vonatkoznak, másrészt a megállapodás szerinti nyelven kerültek megszövegezésre.
The answer to the third question must therefore be that Article 8(1) of Regulation No 1348/2000 is to be interpreted as meaning that the addressee of a document served may not in any event rely on that provision in order to refuse acceptance of annexes to the document which are not in the language of the Member State addressed or in a language of the Member State of transmission which the addressee understands, where the addressee concluded a contract in the course of his business in which he agreed that correspondence was to be conducted in the language of the Member State of transmission and the annexes concern that correspondence and are written in the agreed language.
A harmadik kérdésre ezért azt a választ kell adni, hogy az 1348/2000 rendelet 8. cikkének (1) bekezdése úgy értelmezendő, hogy a kézbesített, eljárást megindító irat címzettje e rendelkezésre való hivatkozással semmiképpen sem tagadhatja meg az irat olyan mellékleteinek átvételét, amelyek nem az átvevő tagállam nyelvén vagy az áttevő tagállam olyan nyelvén kerültek megfogalmazásra, amelyet megért, akkor, ha üzletszerű tevékenységének gyakorlása körében szerződést köt, és abban megállapodik arról, hogy a levelezés az áttevő tagállam nyelvén történik, és ha a továbbított mellékletek egyrészt e levelezésre vonatkoznak, másrészt a megállapodás szerinti nyelven kerültek megszövegezésre.