natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The general import programme was the subject of financing convention No 4205/GUI, concluded on 30 December 1988 between the European Economic Community, represented by the Commission, and the Republic of Guinea and was
Az általános behozatali program a Bizottság által képviselt Európai Gazdasági Közösség és a Guineai Köztársaság között 1988. december 30-án kötött 5169/GUI számú finanszírozási egyezmény részét képezte, amelynek célja az importált áruk
2008 — CASE T-260/04 intended to cover the ‘cost, insurance, freight’ (cif) value in convertible currency of the imported goods.
CIF-értékének (t.i. „költség, biztosítás és szállítás”) konvertibilis valutában való fedezése volt.
That convention, which expressly provided for the use of counterpart funds for the benefit of the health sector, involved the constitution of counterpart funds in Guinean francs following acquisitions carried out in the private and public sectors.
Ez az egyezmény, amely kifejezetten az egészségügyi ágazat érdekében létrehozott társalapok használatát írta elő, magában foglalta, hogy a magán- és közszektorban történt beszerzéseket követően guineai frankban létrehozandó társalapot is létre kell hozni.
On 1 February 1990, the European Economic Community, represented by the Commission, and the Republic of Guinea concluded a financing contract providing for the establishment of a Sysmin (system for the stabilisation of export receipts for mineral products) re-employment account with the Central Bank of the Republic of Guinea.
1990. február 1-jén a Bizottság által képviselt Európai Gazdasági Közösség és a Guineai Köztársaság finanszírozási szerződést kötött, amely a „Système de stabilisation de recettes d’exportation de produits miniers”-vel (Sysmin) [bányászati termékekből származó exportbevételek stabilizációs rendszere] kapcsolatosan a Guineai Köztársaság Banque Centrale-jánál [központi bank] pénzeszköz-újrafelhasználási számla nyitását írta elő.
Following upon that contract, a protocol of agreement entitled ‘Fonds de réemploi/CEE no 02/96’ (Re-employment Fund/EEC No 02/96) was concluded between the applicant and the Republic of Guinea with the purpose of fixing the technical, administrative and financial details of the applicant’s assistance in support of the health sector in the Prefecture of Fria (Guinea), to be financed out of the re-employment fund.
E szerződést követően a felperes és a Guneai Köztársaság „pénz-eszköz-újrafelhasználási alap/EGK 02/96” elnevezéssel egyetértési megállapodást kötött, amelynek célja a felperesnek a friai prefektúrában (Guinea) az egészségügyi ágazatban pénzeszköz-újrafelhasználási alapokból finanszírozott közreműködésének technikai, adminisztratív és finanszírozási részleteinek meghatározása volt.
The contracts concluded by the applicant within the framework of projects financed by EDF funds are covered, in case of dispute, by the procedure laid down in the ‘Procedural Rules on Conciliation and Arbitration of Contracts Financed by the European Development Fund (EDF)’, which is contained in Annex V to Decision No 3/90 of the ACP-EEC Council of Ministers of 29 March 1990 adopting the general regulations, general conditions and procedural rules on conciliation and arbitration for works, supply and service contracts financed by the European Development Fund (EDF) and concerning their application (OJ 1990 L 382, p. 1).
A felperes által az EFA-forrásokból finanszírozott projektek keretében között szerződések jogvita esetén az AKCS-EK miniszterek tanácsa 1990. március 29-i 3/90. sz. határozatának az EFA által finanszírozott beruházásra, árubeszerzésre, illetve szolgáltatás megrendelésére irányuló szerződésekre vonatkozó általános előírásokat és általános feltételeket, valamint az ilyen szerződésekre irányadó eljárásjogi, békéltetési és választottbírósági szabályokat tartalmazó V. mellékletében található, „az EFA által finanszírozott közbeszerzési szerződésekre vonatkozó békéltetési és választottbírósági eljárási szabályzatban” szabályozott eljárás (HL L 382., 1. o.) irányadó.
A check carried out at the end of 1998 by the Guinean Minister for Cooperation, the national authorising officer for the EDF (hereinafter the ‘national authorising officer’), revealed failings in the applicant’s work in regard to contracts financed out of resources from the Sixth and Seventh EDFs (the ‘contracts at issue’) in the form of a limited rate of completion, insufficient technical capacity, weak organisational and financial capacity and a lack of transparency.
Az EFA guineai nemzeti programengedélyezője, a guineai együttműködési miniszter (a továbbiakban: nemzeti programengedélyező) által 1998 végén tartott ellenőrzés a felperes tevékenységében a hatodik és hetedik EFA forrásaiból finanszírozott szerződések kapcsán funkciózavarokat észlelt (a továbbiakban: érintett szerződések), amelyek korlátozott befejezési arányúak voltak, és amelyeket nem kielégítő technikai kapacitás, gyenge szervezeti és pénzügyi teljesítmény, valamint az átláthatóság hiánya jellemzett.
That finding led the national authorising officer to bring in a firm of auditors to carry out a full audit of the accounts and finances of the projects in Guinea in which the applicant was involved.
E megállapítás arra késztette a nemzeti programengedélyezőt, hogy egy könyvvizsgáló céget bízzon meg, hogy számviteli és pénzügyi szempontból világítsa át azon guineai programokat, amelyekben a felperes közreműködött.
On 30 March 2000, following the audit report, the national authorising officer sent a letter of formal notice to the applicant in which he called upon it not merely to put right the defects which had been established in the various projects concerning the management of the accounts and the staff but also to repay an amount of GNF 261 181 309 by way of cash balances in all the projects financed out of counterpart funds, in addition to other amounts which were insufficiently justified and which are mentioned in the audit report, although not expressed in precise figures amount in the letter of formal notice, with repayment to be made by way of instalments to be agreed on.
A nemzeti programengedélyező az átvilágítási jelentést követően 2000. március 30-án felszólító levelet küldött a felperesnek, amelyben felszólította az utóbbit, hogy orvosolja a különböző projektekben a könyvelési és személyzeti irányítás kapcsán feltárt rendellenességeket, illetve ezenfelül a társalapokból finanszírozott összes projektben fennálló állampénztári tartozás címén fizessen vissza 261 181 309 guineai frankot – egyéb, az auditálási jelentésben feltüntetett, de a felszólító levélben nem számszerűsített, ám nem megfelelően igazolt összegeken felül – a felek megegyezése alapján megállapítandó részletfizetési ütemben.
On 14 April 2000, the applicant answered the letter of formal notice by providing explanations, which led the national authorising officer to ask the same firm of auditors to carry out a supplementary audit in order to take account of the answers provided by the applicant in its reply to the letter of formal notice.
A felperes 2000. április 14-én válaszolt e felszólító levélre, amelyben magyarázatot nyújtott [bizonyos kérdésekre], amelynek következtében a nemzeti programengedélyező ugyanazon könyvvizsgáló céget kiegészítő auditálás elvégzésére kérte fel a felperes által a hivatkozott felszólító levélre adott válaszainak figyelembevétele érdekében.
On 13 August 2000, the abovementioned firm of auditors, at the request of the national authorising officer, prepared a draft report on the supplementary audit in which it concluded that the applicant’s debt should be reduced from GNF 1 510 307 148 to GNF 1 085 836 676 in respect of the total amount of the expenditure not supported by documentary evidence and the non-eligible expenditure.
A nemzeti programengedélyező kérésére a szóban forgó könyvvizsgáló cég 2000. augusztus 13-ára kiegészítő auditálási jelentéstervezetet készített, amelyben a felperes tartozásának csökkentése mellett szólt, és így a bizonyító erejű dokumentumokkal nem bizonyított, illetve nem támogatható kiadások teljes összege 1 510 307 148 guineai frankról 1 085 836 676 guineai frankra csökkent.
In the Commission’s view, that is why the national authorising officer did not use the bank guarantee at his disposal, which expired on 15 September 2000.
A Bizottság álláspontja szerint a nemzeti programengedélyező emiatt nem hívta le azt a bankgaranciát, amely 2000. szeptember 15-én járt le.
On 21 March 2001, after successive verifications, a supplementary audit report was submitted by the same firm of auditors in which the amount of the debt was further reduced to GNF 1 006 740 345, due to the acceptance of justified expenditure of GNF 79 096 331.
Ugyanazon könyvvizsgáló cég több egymást követő ellenőrzés után 2001. március 21-ére elkészítette a kiegészítő auditálási jelentést, amelyben a felperes tartozásának összegét – tekintettel további 79 096 331 guineai frank összegű igazolt kiadás befogadására – még alacsonyabb összegben, vagyis 1 006 740 345 guineai frankban állapította meg.
By letter of 31 July 2001, following upon a further letter of formal notice from the national authorising officer, the applicant, which considered that the amount of its debt was limited to GNF 44 278 586, continued to challenge the conclusions of that report, even though it already took account of the applicant’s observations, thereby making an amicable settlement of the dispute impossible.
A felperes a nemzeti programengedélyező által megküldött újabb felszólító levelet követően a felperes 2001. július 31-i levelében – mivel úgy vélte, hogy tartozásának összege összesen csupán 44 278 586 guineai frank volt – továbbra is vitatta e jelentés megállapításait, pedig e jelentés már figyelembe vette a felperes által tett észrevételeket, és ezzel a felperes meghiúsította a jogvita egyezség útján történő rendezését.
From the summer of 2001, there was reduced contact between the applicant, the Guinean authorities and the Commission.
2001 nyarától fogva a felperes, a guineai hatóságok és a Bizottság közötti kapcsolattartás ritkábbá vált.
The applicant complained that it did not have access to a new audit report drawn up in 2002 by the same firm.
A felperes azt kifogásolta, hogy nem tekinthetett be az ugyanazon könyvvizsgáló cég által készített 2002. évi auditálási jelentésbe.
By letter of 24 July 2003 addressed to the applicant, the Commission expressed its regret that it had not succeeded in persuading the national authorising officer to adopt an official position as to the further steps to be taken in regard to the dispute, as the latter took the view that the option of legal action should be envisaged only as a last resort.
A Bizottság a felpereshez intézett 2003. július 24-i levelében sajnálattal közölte, hogy nem sikerült a nemzeti programengedélyezőt rávennie arra, hogy hivatalosan állást foglaljon a jogvita folytatása tekintetében, mivel az utóbbi úgy ítélte meg, hogy a peres eljárás csupán végső megoldásként merülhet fel.
On 24 September 2003, a meeting took place in Brussels between the applicant and the Commission for the purpose of resolving the dispute, but no solution was found.
2003. szeptember 24-én a felperes és a Bizottság Brüsszelben megbeszélést tartott nézeteltérésük rendezése érdekében, ám a tárgyalás eredménytelenül zárult.
By letter of 24 March 2004, received by the applicant only on 26 April 2004, the head of the Commission’s delegation in Guinea informed the applicant that a recovery order would shortly be issued.
A Bizottság Guineai képviseletének vezetője 2004. március 24-i levelében – amelyet a felperes csupán 2004. április 26-án vett kézhez – beszedési utalvány közeli kibocsátásáról tájékoztatta a felperest.
On 21 April 2004, by registered letter with acknowledgement of receipt, in an envelope also containing the letter of 24 March 2004, which was thus also received by the applicant on 26 April 2004, the head of the Commission’s delegation in Guinea sent the applicant a debit note in the amount of GNF 959 543 835 (EUR 397 126.02) (the ‘contested measure’), fixing 25 May 2004 as the final date for payment.
A Bizottság Guineai képviseletének vezetője 2004. április 21-i tértivevényes ajánlott levélben – amellyel egy borítékban a 2004. március 24-i levelet is megküldte, és amelyet a felperes ugyancsak 2004. április 26-án kapott kézhez – 959 543 835 guineai frankról (397 126,02 euró) szóló terhelési értesítést küldött (a továbbiakban: megtámadott aktus), amelynek esedékességét 2004. május 25-ében állapította meg.
Since the applicant asked for clarifications concerning the contents of the contested measure, the head of the Commission’s delegation in Guinea replied by letter of 18 May 2004, enclosing with his reply the latest supplementary audit report, dated 27 March 2002, and stating that that report did not change the substantive findings brought out in the first audit report, with the exception of the reduction in the amount of the expenditure which has been declared ineligible, which was reduced to GNF 988 314 134.
Miután a felperes felvilágosítást kért a megtámadott aktus tartalmát illetően, a Bizottság Guineai képviseletének vezetője 2004. május 18-i levelében válaszolt, és válaszához csatolta a legutóbbi, 2002. március 27-i kiegészítő auditálási jelentést, kijelentve, hogy ez a jelentés – a 988 314 134 guineai frank összegre csökkent nem támogathatónak nyilvánított kiadások kivételével – nem változtat semmit az első auditálási jelentésben nyilvánvalóvá tett megállapítások lényegén.
In the absence of a reply from the applicant, the EDF accounting officer sent a reminder by letter of 2 July 2004, which called upon the applicant to pay the sum of GNF 959 543 835 by 23 July 2004 at the latest.
A felperes hallgatását követően az EFA számvitelért felelős tisztviselője 2004. július 2-i levelében figyelmeztetést intézett a felpereshez, amelyben felhívta, hogy legkésőbb 2004. július 23-áig fizessen meg 959 543 835 guineai frankot.
On 4 August 2004, at a time when the applicant had already lodged the present action, the Commission sent it a second reminder once again calling on it to pay the amount mentioned in the contested measure by 6 September 2004 at the latest.
2004. augusztus 4-én – miközben a felperes már elindította a jelen eljárást – a Bizottság újabb figyelmeztetést intézett a felpereshez, amelyben ismételten felhívta az utóbbit, hogy a megtámadott aktusban meghatározott összeget legkésőbb 2004. szeptember 6-áig fizesse meg.
On 9 June 2005, since the applicant had not paid the amount mentioned in the contested measure, the Commission sent it a letter of formal notice.
Mivel a felperes nem fizette meg a megtámadott aktusban meghatározott összeget, a Bizottság 2005. június 9-én felszólító levelet intézett a felpereshez.
On 20 June 2005, the applicant replied to the letter of formal notice to the effect that, in its view, it was best to await the outcome of the present action.
A felperes 2005. június 20-án válaszolt a felszólító levélre, kifejtvén, hogy álláspontja szerint meg kellene várni a jelen eljárás eredményét.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 23 June 2004, the applicant brought the present action.
Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2004. június 23-án benyújtott keresetlevelével a felperes megindította a jelen eljárást.
By a separate document lodged at the Court Registry on 30 September 2004, the Commission raised an objection of inadmissibility under Article 114 of the Court’s Rules of Procedure.
Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2004. szeptember 30-án benyújtott külön beadványában a Bizottság az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzatának 114. cikke szerinti elfogadhatatlansági kifogást emelt.
The applicant filed its observations on that objection on 25 October 2004.
A felperes 2004. október 25-én terjesztette elő e kifogással kapcsolatos észrevételeit.
By order of the Court of 22 September 2005, the objection was joined to the substance and costs were reserved.
Az Elsőfokú Bíróság 2005. szeptember 22-i végzésével az elfogadhatatlansági kifogást az ügy aktájához csatolta, és a költségekről akkor nem határozott.
On hearing the report of the Judge-Rapporteur, the Court (Fourth Chamber) decided to open the oral procedure.
Az előadó bíró jelentése alapján az Elsőfokú Bíróság (negyedik tanács) úgy döntött, hogy megnyitja a szóbeli szakaszt.
The parties presented oral argument and answered the questions put by the Court at the hearing on 6 June 2007.
A 2007. június 6-i tárgyaláson az Elsőfokú Bíróság meghallgatta a felek szóbeli előadásait és a kérdéseire adott válaszait.
— dismiss the objection of inadmissibility;
– utasítsa el az elfogadhatatlansági kifogást;
— annul the contested measure;
– semmisítse meg a megtámadott aktust;
— order the Commission to pay the costs, even if the action is dismissed as being inadmissible.
– kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére, abban az esetben is, ha a keresetet az Elsőfokú Bíróság – mint elfogadhatatlant – elutasítaná.
— dismiss the action as inadmissible or, in the alternative, as being without foundation;
– a keresetet – mint elfogadhatatlant vagy másodlagosan mint alaptalant – utasítsa el;
The Commission contends that the present application is inadmissible inasmuch as the contested measure cannot be regarded as an act amenable to challenge under Article 230 EC.
A Bizottság arra hivatkozik, hogy a jelen kereset elfogadhatatlan, mivel a megtámadott aktus az EK 230. cikk értelmében nem minősül megtámadhatónak.
The contested measure is a preparatory measure with a view to possible contentious proceedings or the adoption of a decision under Article 256 EC.
A megtámadott aktus ugyanis egy esetleges peres eljárás vagy az EK 256. cikk alapján meghozandó határozat előkészítő aktusának tekintendő.
In the Commission’s view, the contested measure is an act preceding the possible adoption of a decision to initiate contentious proceedings and is therefore not a measure which produces legal effects capable of affecting the interests of the applicant by bringing about a distinct change in its legal position.
A Bizottság álláspontja szerint a megtámadott aktus egy peres eljárás megindításáról szóló határozat esetleges elfogadását megelőző aktus, és ezért nem minősül olyan kötelező joghatásokat kiváltó intézkedésnek, amely a felperes érdekeit oly módon érinti, hogy jogi helyzetét lényegesen módosítja.
The Commission states that a debit note is ‘a final warning before proceeding to the next step’.
A Bizottság kijelenti, hogy a terhelési értesítés „utolsó figyelmeztetés, mielőtt [az ügy] a következő szakaszba lépne”.
It constitutes information given to the debtor as provided for in Article 78(3) of Commission Regulation (EC, Euratom) No 2342/2002 of 23 December 2002 laying down detailed rules for the implementation of Council Regulation (EC, Euratom) No 1605/2002 on the Financial Regulation applicable to the general budget of the European Communities (OJ 2002 L 357, p. 1).
Amint azt az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2002. december 23-i 2342/2002/EK, Euratom rendelet (HL L 357., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. kötet, 4. fejezet, 145. o.) 78. cikkének (3) bekezdése megállapítja, ez az értesítés az adósnak nyújtott tájékoztatásnak minősül.
The Commission points out in that regard that, in the present case, it could still send a final request to the national authorising officer to decide what is to be done next in the dispute with the applicant.
A Bizottság ezzel kapcsolatosan arra hivatkozik, hogy a jelen ügyben még lehetősége van arra, hogy azzal a kérelemmel forduljon a nemzeti programengedélyezőhöz, hogy az utóbbi a felperessel fennálló nézeteltérés rendezése mikéntje tekintetében határozzon.
However, as things stand at the moment, the Commission has not decided what step to take next in the dispute in its capacity as guarantor of the financial interests of the EDF.
Ugyanis az akta mostani állása szerint a Bizottság még nem határozott arról, hogy milyen lépéseket tegyen az EFA érdekeinek őrzőjeként.
Thus, the Commission explains that its definitive decision could possibly be a decision adopted under Article 256 EC, a compensatory decision or a decision under Article 46(2) of the Ninth EDF Regulation to bring an action before the courts having jurisdiction in the matter.
A Bizottság kifejti, hogy végleges döntése öltheti akár az EK 256. cikken alapuló határozat, akár beszámításról rendelkező határozat, vagy éppen a kilencedik EFA-szabályzat 46. cikke (2) bekezdésének alkalmazásával az ügyben illetékes bíróság előtti eljárás megindításáról szóló határozat alakját.
In the latter case, the Italian courts would have jurisdiction because, as the Commission is not a party to the contracts at issue, it cannot have recourse to the arbitration procedure provided for in those contracts, of which the Guinean authorities alone may avail themselves.
Az utóbbi esetben az olasz bíróságok lennének illetékesek, mivel a Bizottság nem szerződő fél, ezért nem folyamodhat a hivatkozott szerződésekben meghatározott választottbírósági eljáráshoz, amely eljárással csupán a guineai hatóságok élhetnének.
The Commission argues that if the Court should take the view that the contested measure is an act which may be the subject of an action under Article 230 EC, it would anticipate the Commission’s definitive decision, which may never be adopted if the national authorising officer were to act before the Commission does so.
A Bizottság azzal érvel, hogy amennyiben az Elsőfokú Bíróság a megtámadott aktust az EK 230. cikk értelmében megtámadható jogi aktusnak minősítené, elébe menne a Bizottság végleges határozatának, amelyet az utóbbi nem tudna meghozni, amenynyiben a nemzeti programengedélyező a Bizottságot megelőzően járna el.
The Commission disagrees with the applicant’s observations that the contested measure is a genuine decision on the grounds, first, that it constitutes an application of Article 44(2) of the Ninth EDF Regulation, second, that the enforceability of that ‘decision’ is confirmed by the terms thereof and, third, that the second reminder confirms that analysis and that, consequently, those letters produce legal effects in regard to the applicant capable of adversely affecting its interests and of bringing about a change in its legal position within the meaning of the caselaw of the Court of Justice.
A Bizottság vitatja a felperes azon észrevételeit, miszerint a megtámadott aktus tényleges határozat lenne, elsősorban mivel az esetben a kilencedik EFA-szabályzat 44. cikke (2) bekezdésének végrehajtásáról van szó, másodsorban pedig e „határozat” végrehajtható volta miatt, amelyet annak szövegezése is megerősít, harmadsorban pedig azért, mert a második felszólító levél megerősíti ezt az elemzést, és következésképpen e levelek vele szemben olyan joghatásokat váltanak ki, amelyek a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében érdekeit jogi helyzetének lényeges módosításával sérthetik.
The Commission contends that, in accordance with Article 44(2) of the Ninth EDF Regulation, ‘[it] may formally establish an amount as being receivable from persons other than States by means of a decision which shall be enforceable under the same conditions as laid down in Article 256 [EC]’.
A Bizottság arra hivatkozik, hogy a kilencedik EFA-szabályzat 44. cikkének (2) bekezdése értelmében „a Bizottság a Szerződés 256. cikkében megállapítottakkal azonos feltételek mellett határozattal rendelkezhet egyéb adósokkal – nem államokkal – szembeni követelések behajtásáról”.
It follows that neither the contested measure nor any other letter sent to the applicant at a later date constitutes an enforceable measure for the purposes of Article 256 EC.
Ebből következően sem a megtámadott aktus, sem a később a felpereshez intézett levél nem képez az EK 256. cikk értelmében vett végrehajtási jogcímet.
In addition, according to the Commission, those letters do not in any way constitute an exercise of its public-law powers, with the result that they cannot be enforceable.
Ezen túlmenően a Bizottság álláspontja szerint a hivatkozott levelek nem a Bizottság hatósági jogköre gyakorlásának eredményei, mint ahogy ezek a levelek végrehajtható okiratnak sem minősülnek.