natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 must be read in conjunction with Articles 13 to 17 of the Law of 4 April 1974 on the reorganisation of the Labour and Mines Inspectorate 51 (‘Law of 4 April 1974’), which in the event of an undertaking failing to fulfil its obligation to provide information permits the labour inspectorate to order with immediate effect that the posted workers cease their activities in the territory of the Grand Duchy.
A luxemburgi szabályozás jellemzője mindenekelőtt a vállalkozások arra vonatkozó törvényi kötelezettsége, hogy még „a munkavégzés megkezdése előtt” az iparfelügyeleti hatóságnak a szükséges dokumentumokat a rendelkezésére bocsássák, amiből a közösségi joggal alapvetően nem összeegyeztethető előzetes szabálytalan ellenőrzésre lehet következtetni.
The labour inspectorate may only permit work to be resumed once all necessary documents have been provided, 52and in that connection, in accordance with Article 28 of the Law of 4 April 1974, a failure to observe that order is punishable with imprisonment and a fine.
A luxemburgi kormány ezzel szemben azt veti ellen, hogy az a körülmény, hogy a vállalkozások iratbemutatási kötelezettségüknek csak „kérelemre” kell, hogy eleget tegyenek, fellazítja a szóban forgó törvényi kötelezettséget.
If, however, first a ’permit’ is required to resume work and second noncompliance with the obligation to provide information is sanctioned by penal law measures, the rule of Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 can only be
Ezáltal nincsen a vállalkozásoknak olyan kötelezettsége, hogy
Above all, the Luxembourg rule is characterised by the legislative requirement on undertakings even ’prior to the commencement of the work’ to provide the labour inspectorate with the requisite documents which would appear to imply the existence of a prior control aimed at detecting abuse, a measure which is in principle incompatible with Community law.
Úgy gondolom, hogy ennek ellenére vannak még olyan pontok, amelyek alapján feltehető, hogy a luxemburgi szabályozás a visszaélés előzetes ellenőrzéséhez hasonló jegyeket hordoz. A 2002. december 20-i törvény 7. cikke (1) bekezdése ugyanis együtt alkalmazandó az iparfelügyeleti hatóság újraszabályozásáról szóló 1974. április 4-i törvény 51(a továbbiakban: 1974. április 4-i törvény) 13–17. cikkeivel, és ez utóbbi az iratbemutatási jog megsértése esetén a vállalkozásokat arra kötelezi, hogy a kiküldött munkavállalók munkavégzését a Nagyhercegség területén azonnali hatállyal állítsák le.
The Luxembourg Government counters by indicating that the undertaking must comply with its obligation to provide information simply ’on request’, a fact which it considers as softening the impact of the legal obligation.
A munkavégzés újrakezdését az iparfelügyeleti hatóság akkor engedélyezheti, ha minden szükséges iratot pótlólag benyújtottak 52, míg az 1974. április 4-i törvény 28. cikke szerint a rendelkezés megsértése esetén szabadságvesztés vagy pénzbírság alkalmazható.
Accordingly, no obligation arises on the undertaking
Ha azonban először is egy „engedély” szükséges a munka folytatásához, és másodszor a bizonyítási kötelezettség szabálysértési és büntetőjogi eszközökkel kikényszeríthető, akkor a 2002. december 20-i törvény 7. cikke (1) bekezdésében található szabályozás nem értelmezhető másként, mint hogy
49 — Commission v Austria, cited in footnote 47, paragraph 43, and Rush Portuguesa, cited in footnote 48, paragraph 17.
49 – A Bíróság Bizottság kontra Ausztria ügyben hozott ítéletének (hivatkozás a 47. lábjegyzetben) 43. pontja és a Rush Portuguesa-ügyben hozott ítéletének (hivatkozás a 48. lábjegyzetben) 17. pontja.
51 — According to Article 11 of the Law of 20 December 2002, ’the Inspection du travail et des mines [Labour and Mines Inspectorate] and Administration des douanes et accises [Customs and Excise Authorities] shall each be responsible in their respective area for monitoring the application of the provisions of the present law’.
51 – A 2002. december 20-i törvény 11. cikke szerint „az iparfelügyeleti hatóság és a vámhatóság a tevékenységi területükön a jelen törvény előírásai alkalmazásának felügyeletére hivatottak”.
The Law of 4 April 1974 on the reorganisation of the Labour and Mines Inspectorate (Mémorial A — No 27, p. 485) establishes the area of responsibility of the labour inspectorate.
Az iparfelügyeleti hatóság tevékenységi területe vonatkozásában az iparfelügyeleti hatóság újraszabályozásáról szóló 1974. április 4-i törvény (Mémorial A – N°27., 485. o.) irányadó.
50 — Arblade and Others, cited in footnote 33, paragraph 35,;Mazzoleni and ISA, cited in footnote 25, paragraph 26; and Wolff & Müller, cited in footnote 48, paragraph 34. Teyssié, B., Droit européen du travail, 2nd edition, Paris, 2003, pp. 158 and 159, takes the view that a requirement to comply with an administrative formality is only justified if it furthers the interests of the workers concerned. He argues that the legitimate justification concerning the social protection of workers may not operate as a pretext to introduce legislation restricting the freedom to provide services. 52 — See the copy of the provisionally enforceable order of the labour inspectorate dated 29 April 2004 served on a particular undertaking by which it prohibits the provision of services by non-registered workers (‘ordonnance executoire par provision: cessation de prestations de travail détachées non-déclarées’), included in Annex A-5 to the Commission’s application.
52 – Lásd az iparfelügyeleti hatóság 2004. április 29-i előzetesen végrehajtható végzését egy meghatározott vállalkozással szemben, amelyben a hatóság megtiltja a nem bejelentett munkavállalók által történő szolgáltatásnyújtást („ordonnance executoire par provision: cessation de prestations de travail détachées non–déclarées”), másolata csatolva a keresetlevél A-5. mellékleteként.
interpreted as meaning that the provision of services of Luxembourg by way of deploying workers is prohibited unless authorised. 53
Luxemburgban a kiküldött munkavállalók útján történő szolgáltatásnyújtás – az engedélyezés lehetőségének fenntartásával – tilos 53.
The situation is aggravated by the fact that the provision’s wording fails to meet the requirements of legal certainty and clarity.
Súlyosító körülmény, hogy a szabályozás megszövegezése a jogbiztonság és az érthetőség követelményének nem tesz eleget.
According to consistent caselaw, Member States are required not only to bring their legislation into conformity with Community law but also to do so by adopting rules of law capable of creating a situation which is sufficiently precise, clear and transparent to allow individuals to know the full extent of their rights and rely on them before the national courts.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a tagállamok a közösségi jog teljes körű alkalmazásának biztosítása érdekében nem csak a saját jogukat kötelesek a közösségi joggal összeegyeztetni, hanem ezen túlmenően olyan meghatározott, egyértelmű és átlátható helyzetet kötelesek teremteni, hogy az egyének a jogaikat teljes körűen megismerjék, és azokra a nemzeti bíróságok előtt hivatkozhassanak 54.
54 That principle must apply a fortiori if national law imposes obligations on indi-
Ennek az elvnek még inkább érvényesülnie kell, ha a tagállami jog egyének
It must be observed that the ambiguous wording of the rule places the issue of a permit largely at the discretion of the administration and, in addition, unreasonably increases the risk that undertakings will find themselves subject to administrative or penal sanctions.
Meg kell állapítani, hogy az engedély megadására vonatkozó szabályozás félreérthető megszövegezése széles körű államigazgatási mérlegelési jogkört biztosít, és ezenkívül a vállalkozásokra nézve annak veszélyét aránytalan módon növeli, hogy magukat szabálysértési és büntetőjogi szankcióknak tegyék ki.
Thus, according to the evidence submitted by the Commission to the Court, the labour inspectorate evidently places a strict interpretation on Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 in requiring the submission in full of all documents prior to the provision of services, 55such that — contrary to the arguments of the Luxembourg Government — provision of the documents on the day itself, shortly before works commence, does not suffice.
Így az iparfelügyeleti hatóság a 2002. december 20-i törvény 7. cikke (1) bekezdése szerinti bizonyítékokat, amelyeket a Bizottság a Bíróság elé terjesztett, igazolható módon szigorúan értelmezi, amely szerint a szolgáltatásnyújtás területéhez tartozó valamennyi irat teljes körű benyújtását megköveteli 55, ezáltal a luxemburgi kormány előadásával szemben nem elegendő az iratokat ugyanazon a napon, röviddel a munkavégzés megkezdése előtt benyújtani.
Difficulties in the practical implementation of Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 may also result from the fact that the obligation to provide information and, thus, the administrative procedure itself ensues, in principle, only following the receipt of a ’demand’ from the labour inspectorate, with it remaining unclear in that regard what role the undertaking is expected to play in anticipation of that procedure and whether possi-
A 2002. december 20-i törvény 7. cikke (1) bekezdése gyakorlati alkalmazása során továbbá abból a körülményből merülhet fel nehézség, hogy az iratok előterjesztésének kötelezettsége, és ezáltal a tényleges közigazgatási eljárás alapvetően az iparfelügyeleti hatóság „megkeresésének” megérkezése után áll fenn, és nem tisztázott, hogy a vállalkozásnak az eljárás ezen szakaszában milyen szerep jut, hogy vajon a „megkeresést” adott esetben magának kell-e kezdeményeznie. Mivel egy ilyen „megkeresés” hiányában végül a vállalkozás nem
53 — However, the legislature prohibits certain activities (or certain projects) not because they must be forbidden in general but because the authorities must examine in advance whether in an individual case they infringe certain substantive legal provisions.
53 – A törvényhozó bizonyos tevékenységeket (vagy bizonyos törekvéseket) megtilt, de nem azért, mert általában nem szabad előfordulniuk, hanem azért, mert előzetesen hatóságilag ellenőrizni kell, hogy az adott esetben bizonyos anyagi jogi előírásokba ütköznek-e.
If that assessment proves positive and it follows that the conduct is in conformity with substantive law, the authorisation must be granted.
Ha a vizsgálat pozitív, és azzal az eredménnyel zárul, hogy a tevékenység összhangban van az anyagi joggal, az engedélyt meg kell adni.
From the outset, therefore, the prohibition applies subject to the reservation that permission is to be granted if the authorisation procedure does not reveal any legal grounds for refusal.
A tilalom tehát a kezdetektől azzal a fenntartással áll fenn, hogy az engedélyt meg kell adni, ha az engedélyezési eljárás során nem állapítható meg törvényi ok a megtagadásra.
Thus, in the case of a ’permit’ one can equally refer to a ’prohibition qualified by a reservation of authorisation’ (see on that point Maurer, H., Allgemeines Verwaltungsrecht, 15th edition, Munich, 2004, point 51, p. 218).
Ezért beszélhetünk az „engedély” esetében „az engedélyezés lehetőségének fenntartásával kimondott tilalomról” (lásd e vonatkozásban: H. Maurer: Allgemeines Verwaltungsrecht, 15. kiadás, München 2004, 218. o., 51. pont).
As regards the deployment of workers from nonmember States by a service provider established in the Community, the Court has already held that national legislation which makes the provision of services within national territory by an undertaking established in another Member State subject to the issue of an administrative visa constitutes a restriction on the freedom to provide services within the meaning of Article 49 EC.
A Bíróság ugyanis szolgáltatási tevékenységet végző közösségi vállalkozás által harmadik államokból kiküldött munkavállalók tekintetében már megállapította, hogy az EK 49. cikk értelmében a szolgáltatásnyújtás szabadsága korlátozásának minősül az a nemzeti szabályozás, amely a más tagállamban székhellyel rendelkező vállalkozás által a belföldön végzett szolgáltatásnyújtást közigazgatási engedély kibocsátásához köti.
See Commission v Austria, cited in footnote 47, paragraph 40; Commission v Luxembourg, cited in footnote 46, paragraph 24; and Vander Elst, cited in footnote 32, paragraph 15.
Lásd a Bíróság Bizottság kontra Ausztria ügyben hozott ítéletének (hivatkozás a 47. lábjegyzetben) 40. pontját, a Bizottság kontra Luxemburg ügyben hozott ítéletének (hivatkozás a 46. lábjegyzetben) 24. pontját és a Vander Elst ügyben hozott ítéletének (hivatkozás a 32. lábjegyzetben) 15. pontját.
54 — In the same vein, with regard to directives, see Case C-360/87 Commission v Italy [1991] ECR I-791, paragraph 12, and Case C-220/94 Commission v Luxembourg [1995] ECR I-1589, paragraph 10.
54 – Lásd ehhez az irányelvek vonatkozásában a Bíróság C-360/87. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1991. február 28-án hozott ítéletének (EBHT 1991., I-791. o.) 12. pontját és a C-220/94. sz., Bizottság kontra Luxemburg ügyben 1995. június 15-én hozott ítélet (EBHT 1995., I-1589. o.) 10. pontját.
In addition, see Case C-162/99 Commission v Italy [2001] ECR I-541, paragraphs 22 to 25, and Case C-478/01 Commission v Luxembourg [2003] ECR I-2351, paragraph 20.
Lásd továbbá a C-162/99. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2001. január 18-án hozott ítélet (EBHT 2001., I-541. o.) 22–25. pontjait és a C-478/01. sz., Bizottság kontra Luxemburg ügyben 2003. március 6-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-2351. o.) 20. pontját.
COMMISSION v LUXEMBOURG where this proves necessary.
BIZOTTSÁG KONTRA LUXEMBURG bizonyul 57.
57 In introducing a de facto condition of prior authorisation in Article 7(1) of the Law of 20 December 2002 the Luxembourg rule thus goes beyond what is regarded by the Court as proportionate.
A 2002. december 20-i törvény 7. cikke (1) bekezdésében előírt engedély feltételének tényleges bevezetésével a luxemburgi kormány túlmegy azon a mértéken, amit a Bíróság arányosnak tekint.
bly it must itself trigger that ’demand’. Since in the absence of such a ’demand’ an undertaking cannot in practice take advantage of the freedom to supply services without risking administrative or penal sanctions, that restriction operates as an absolute prohibition which, given the possibility of having recourse to less-restrictive measures, cannot be regarded as necessary for the purposes of worker protection.
élhet a szolgáltatásnyújtás szabadságával, anélkül, hogy magát szabálysértési, illetve büntetőjogi szankcióknak tenné ki, ez a korlátozás abszolút tilalomként hat, amely figyelemmel néhány lényegbevágó eszköz alkalmazásának lehetőségére, nem tekinthető szükségesnek a munkavállalók védelmének biztosítása érdekében.
It follows from the above that this rule constitutes prior monitoring for abuse which is incompatible with Article 49 EC.
Mindebből az következik, hogy ezen szabályozás esetében a visszaélés előzetes ellenőrzéséről van szó, amely nem egyeztethető össze az EK 49. cikkel.
Accordingly, this complaint is also well founded.
Ezért ez a kifogás is megalapozott.
The fourth complaint
A negyedik kifogás
As an additional administrative requirement liable to render the posting of workers more difficult for undertakings established in another Member State, the designation of an ad hoc agent resident in Luxembourg provided for by Article 8 of the Law of 20 December 2002 constitutes a restriction on the freedom to provide services within the meaning of Article 49 EC.
A további kiegészítő ügyintézéssel kapcsolatos követelmény, amely alkalmas a másik tagállamban székhellyel rendelkező vállalkozások munkavállalóinak kiküldetését megnehezíteni, a 2002. december 20-i törvény 8. cikke által a Luxemburgban lakóhellyel rendelkező eseti megbízott megnevezésének kötelezettsége, a szolgáltatásnyújtás szabadságának az EK 49. cikk értelmében vett korlátozását jelenti 58.
58 Therefore it
Ezért vizsgálni kell,
Finally, in this connection I consider it imperative to recall that, as regards the disproportionate character of an authorisation as a condition for taking up employment and the applicability of less-stringent measures, in Commission v Luxembourg 56the Court recently held: ’A measure which would be just as effective whilst being less restrictive than the measure at issue here would be an obligation imposed on a service-providing undertaking to report beforehand to the local authorities on the presence of one or more deployed workers, the anticipated duration of their presence and the provision or provisions of services justifying the deployment.
Végül elengedhetetlennek tartom ebben az összefüggésben emlékeztetni arra, hogy a Bíróság utóbb a Bizottság kontra Luxemburg ügyben 56egy, a foglalkozás megkezdésének feltételeként szabott engedély aránytalansága és valamely enyhébb eszköz alkalmazhatósága vonatkozásában a következőt állapította meg: „ha a szolgáltatást nyújtó vállalkozást arra köteleznék, hogy előzetesen értesítse a helyi hatóságokat a kiküldött munkavállalója, illetve munkavállalói tartózkodásáról, a tartózkodás előrelátható időtartamáról és a kiküldetést indokoló szolgáltatásról vagy szolgáltatásokról, ez egy olyan intézkedés lenne, amely ugyanúgy érvényes lenne, mint a kérdéses feltétel, és egyidejűleg kevésbé döntő lenne.
It would enable those authorities to monitor compliance with Luxembourg social welfare legislation during the deployment while at the same time taking account of the obligations by which the undertaking is already bound under the social welfare legislation applicable in the Member State of origin.’
Ez lehetővé tenné az érintett hatóságok számára, hogy a kiküldetés időtartama alatt ellenőrizzék a luxemburgi szociális szabályozás betartását, és figyelembe vegyék azokat a kötelezettségeket, amelyeknek a vállalkozás már a székhelye szerinti állam szabályai szerint ezen a területen alá van vetve.”
In those circumstances it is more appropriate that the host Member State restricts its intervention to verifying the requisite information provided by the service provider on commencing activities in the host Member State and only has recourse to sanctions
Ezen körülmények között inkább szükséges, hogy a fogadó tagállam a szolgáltatás nyújtójától szerzett szükséges tájékoztatás vizsgálatakor a beavatkozását a fogadó államban a tevékenység megkezdésére korlátozza, és csak azt követően nyúljon büntető jellegű intézkedésekhez, ha ez szükségesnek
57 — In the same vein see also the Opinion of Advocate General Geelhoed in Commission v Germany, cited in footnote 11, point 28, as regards a German rule which subjected the deployment of third-country nationals employed by a service provider established in another Member State for the provision of services on German territory to a prior authorisation procedure.
57 – E vonatkozásban lásd Geelhoed főtanácsnok C-244/05. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2005. szeptember 15-én előterjesztett indítványának (EBHT 2006., I-885. o.) 28. pontját, ebben egy német szabályozás kapcsán, amely a harmadik állam állampolgárságával rendelkező kiküldött munkavállalókat, akiket egy másik tagállamban székhelylyel rendelkező szolgáltatást nyújtó foglalkoztat, megelőző ellenőrzésnek veti alá.
According to the Advocate General, prior authorisation measures are disproportionate, since undertakings which do not comply with national legislation on worker protection must bear the responsibility for a posting effected unlawfully and can always be held liable in that regard.
A főtanácsnok álláspontja szerint az előzetes ellenőrző intézkedés aránytalan, mivel a vállalkozások, akik ezeket a munkavállalók védelmét szolgáló tagállami rendelkezéseket nem tartják be, maguk viselik a jogszerűtlen kiküldetés miatti felelősséget, és bármikor eljárást indíthatnak ellenük.
Accordingly, monitoring in advance cannot be justified by the necessity of ensuring that the posting is effected lawfully.
A megelőző ellenőrzés ezért nem igazolható a kiküldetés jogszerűségéről történő meggyőződés igényével.
58 — This is implicitly admitted by the Luxembourg Government on page 5 of its reply to the Commission’s letter of formal notice.
56 – A Bizottság kontra Luxemburg ügyben hozott ítélet (hivatkozás a 46. lábjegyzetben) 31. pontja.
It acknowledges therein the particular constraints caused by the requirement to nominate an ad hoc agent resident in Luxembourg.
58 – A luxemburgi kormány ezt a Bizottság felszólító levelére adott válaszának 5. oldalán kifejezetten elismerte.
56 — Cited in footnote 46, paragraph 31.
Abban azt a különös kényszert ismerteti, hogy a külföldi vállalkozások Luxemburgban lakó eseti megbízottat kell, hogy megnevezzenek.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-319/06 is directly contrary to the freedom to provide services, in so far as it renders impossible, in that Member State, the supply of services by undertakings established in other Member States.
SZ. ÜGY hogy a szolgáltatásnyújtás szabadságának a nemzeti szabályozásból adódó korlátozását indokolja-e valamely a közérdeken alapuló jogszerű cél, és ha igen, az szükséges-e ezen cél eléréséhez, és az a megfelelő eszközzel történik-e.
must be considered whether the restrictions on the freedom to provide services arising from that national provision are justified by a public interest objective and, if so, whether they are necessary in order to pursue, effectively and by appropriate means, such an objective.
a szolgáltatásnyújtás szabadságával összeegyeztethetőnek az olyan részmunkaidős vállalkozásokkal szemben támasztott követelményt, amelyek az Olaszországban székhelylyel rendelkező szolgáltatók részére munkavállalókat bocsátanak rendelkezésre, hogy a székhelyüket vagy a fióktelepüket belföldön hozzák létre, mivel ez a másik tagállamban székhellyel rendelkező vállalkozások által történő szolgáltatásnyújtást az adott tagállamban lehetetlenné teszi.
The Luxembourg Government relies on the objectives of worker protection, the combating of abuse and the need for effective monitoring.
A luxemburgi kormány a munkavállalók védelmére, a visszaélés elleni küzdelemre, valamint a hatékony ellenőrzés szükségességére hivatkozik.
As I have already indicated, both the social protection of workers and the combating of abuse are recognised as legitimate objectives, 59 whilst the carrying out of monitoring in order to implement protective measures required by national law is considered compatible with Community law provided that such supervision is effected within the limits established by Community law. 60
Amint azt már kifejtettem, mind a munkavállalók szociális védelme, mind a visszaéléssel szembeni küzdelem jogszerű célként elismert 59, míg az ellenőrzéseknek a belső jog védelmi szabályainak végrehajtása céljából történő lefolytatása a közösségi joggal akkor egyeztethető össze, ha az adott ellenőrzés a közösségi jog által megszabott határok között történik 60.
The Luxembourg Government essentially argues that nothing in Article 8 of the Law of 20 December 2002 makes any reference to the precise characteristics of the ad hoc agent at issue.
A luxemburgi kormány lényegében előadja, hogy a 2002. december 20-i törvény 8. cikkében semmi nem utal a kérdéses eseti megbízott tényleges jellemzőire.
There is no requirement that the latter should be a natural or legal person or that it should be a body which is remunerated.
Sem azt nem követelik meg, hogy természetes vagy jogi személy legyen, sem azt, hogy díjazás ellenében működő intézmény legyen.
The only thing that matters is that the labour inspectorate is aware of the name of the person with whom the requisite documents have been lodged.
Az egyetlen, ami fontos, hogy az iparfelügyeleti hatóság ismerje a személy nevét, akinél vagy amelynél a szükséges iratokat elhelyezték.
In the construction industry, for example, an ad hoc agent for the purposes of that provision could be either the prime contractor, the foreman or a construction authority.
Ezen rendelkezés értelmében eseti megbízott lehet az építési szektorban a fővállalkozó, a munkálatokat előkészítő személy, vagy az építési hatóság.