natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Fourth, as regards what the applicant claims to have been a biased approach or unequal treatment in the application of the 1996 Leniency Notice, the Court observes that in an internal note of 9 November 1998 referring to the first meetings held with Chisso and Hoechst, the Commission stated:
Negyedszer, azon állítást illetően, miszerint részrehajló magatartás, illetve egyenlőtlen bánásmód volt tapasztalható az 1996. évi engedékenységi közlemény alkalmazásának keretében, meg kell jegyezni, hogy a Bizottság a Chissoval és a Hoechsttel tartott első találkozókra vonatkozó, 1998. november 9-i belső feljegyzésében a következőket írja:
‘We have obviously not informed them [that is to say, Chisso’s lawyers] that other companies are also providing information, nor have these others been informed that … Chisso [had] applied for leniency.’
„Természetesen nem tájékoztattuk [a Chisso ügyvédeit] arról, hogy más vállalkozások szintén szolgáltattak információkat, és e vállalkozásokat sem tájékoztattuk arról, hogy […] a Chisso mentességi kérelmet nyújtott be.”
In fact, it follows from the minute of the meeting of 13 November 1998 between Chisso and the Commission that one of the officials responsible for the present case stated that ‘fair warning would be given if another company would look like overtaking Chisso under the requirements of [the Leniency Notice]’.
A Chisso és a Bizottság 1998. november 13-i találkozójának jegyzőkönyvéből kitűnik, hogy az ügyért felelős tisztviselők egyike megjegyezte, hogy „tisztességes figyelmeztetést fog kapni, amennyiben az engedékenységi közlemény címén egy másik vállalkozás próbálná a Chissot megelőzni”.
It follows, first, that on 9 November 1998 the Commission clearly displayed its intention not to disclose to the cooperating undertakings, in particular to Hoechst, the fact that other undertakings had approached its services in order to obtain immunity from a fine when, on 13 November 1998, that is to say, some days later, it assured Chisso that it would be warned if other undertakings attempted to overtake it in relation to cooperation.
Ebből kitűnik egyrészt, hogy 1998. november 9-én világosan kifejtette azon szándékát, miszerint nem kívánja az együttműködő vállalkozásokkal – különösen a Hoechsttal – közölni azon tényt, hogy más vállalkozások is lépéseket tettek a Bizottság szolgálatainál a mentesség megszerzése érdekében, míg másrészt kitűnik az is, hogy 1998. november 13-án, pár nappal később, a Bizottság arról biztosította a Chissot, hogy figyelmeztetni fogja, amennyiben más vállalkozások megpróbálnák az együttműködés terén megelőzni.
Those elements lead the Court to conclude that, in this case, the Commission failed to have regard to the principles of sound administration and equal treatment.
Ezen elemek alapján az Elsőfokú Bíróság úgy találja, hogy a jelen esetben a Bizottság megsértette a gondos ügyintézés és az egyenlő bánásmód elvét.
The Court would emphasise in that regard that even if the assertion of the official concerned at the meeting of 13 November 1998 does not show that the promise made to Chisso was in fact subsequently kept, it none the less constitutes a breach of those two principles.
Az Elsőfokú Bíróság hangsúlyozni kívánja e tekintetben, hogy még amennyiben a szóban forgó tisztviselőnek az 1998. november 13-i találkozón tett kijelentése nem bizonyítja is, hogy a Chissonak tett ígéretet ezt követően ténylegesen teljesítették, az akkor is a fenti két elvét megsértését jelenti.
It must be observed, at this stage, that Hoechst does not claim that the Decision should be annulled in so far as the Commission breached the principles of sound administration and equal treatment.
E ponton meg kell jegyezni, hogy a Hoechst nem kéri a határozat megsemmisítését, amennyiben a Bizottság megsértette a gondos ügyintézés és az egyenlő bánásmód elvét.
However, since it relied on a breach of those principles in support of the breach of the right of access to the file, which will be examined below, and in so far as Hoechst’s arguments are developed again in the context of the eighth and ninth pleas concerning the application of the 1996 Leniency Notice, it is appropriate to ascertain the impact on the content of the Decision of the breach found at paragraph 137 above.
Ugyanakkor, mivel az említett elvek megsértésére az iratokhoz való hozzáférés jogának – a későbbiekben vizsgálandó – megsértése alátámasztásaként hivatkozik, és amennyiben a Hoechst megismétli ezen érveit az 1996. évi engedékenységi közlemény alkalmazására vonatkozó nyolcadik és kilencedik jogalapjában, meg kell vizsgálni, hogy a fenti 137. pontban megállapított jogellenesség mennyiben hatott ki a határozat tartalmára.
In that regard, in the first place, it must be observed that the unlawful act found at paragraph 137 above is not of such a kind as to call in question the infringement found in the Decision, which, moreover, is supported by documentary evidence.
E tekintetben először is meg kell jegyezni, hogy a fenti 137. pontban megállapított jogellenesség nem kérdőjelezi meg a határozatban meghatározott jogsértést, amely végeredményében okirati bizonyítékokon alapszik.
Nor has Hoechst put forward any argument to that effect.
A Hoechst egyébként nem terjesztett elő ilyen értelmű érvet.
In the second place, as regard cooperation by undertakings, it follows from recital 440 to the Decision that:
Másodszor, a vállalkozások együttműködését illetően a határozat (440) pream -bulumbekezdéséből kitűnik:
‘At a meeting held on 13 November 12998, Chisso submitted an oral description of the cartel’s activities and provided documentary evidence … The Commission considers that on that occasion Chisso was the first undertaking to adduce decisive evidence [of] the existence of the cartel which is found in this Decision.’
„Az 1998. november 13-i találkozó során a Chisso a kartell tevékenységeit szóban jellemezte, és írásbeli bizonyítékokat szolgáltatott […]. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy ezen alkalommal a Chisso elsőként szolgáltatott meghatározó elemeket a jelen határozatban meghatározott kartell létezésének bizonyításához.”
It follows that the Commission relied solely on the oral description of the cartel’s activities and on the written evidence submitted at the meeting of 13 November 1998, and not later, as the basis for its conclusion that Chisso had been the first undertaking to adduce evidence of the existence of the cartel.
Ennélfogva a Bizottság kizárólag a kartell tevékenységeinek szóbeli jellemzésére és az 1998. november 13-i találkozó során – és nem később – szolgáltatott írásbeli bizonyítékokra támaszkodott annak megállapítása végett, hogy a Chisso volt az első vállalkozás, amely meghatározó elemeket szolgáltatott a kartell létezésének bizonyításához.
In those circumstances, even on the assumption that Chisso was induced to cooperate further with the Commission after 13 November 1998, the Commission could not have arrived at a different result in the Decision as concerns the application of the 1996 Leniency Notice, subject to examination of the eighth and ninth pleas, whereby Hoechst seeks to demonstrate that, on the substance, the evidence submitted by Chisso on 13 November 1998 was not decisive.
E körülmények között még ha feltételezzük is, hogy a Chissot 1998. november 13. után a Bizottsággal való további együttműködésre ösztönözték, a Bizottság a határozatban nem juthatott volna eltérő eredményre az 1996. évi engedékenységi közlemény alkalmazását illetően, figyelemmel a Hoechst nyolcadik és kilencedik jogalapjának vizsgálatára, amely jogalapok tulajdonképpen annak bizonyítására irányulnak, hogy a Chisso által 1998. november 13-án benyújtott elemek nem voltak meghatározóak.
The same would apply if Hoechst had been induced further, after 13 November 1998, after becoming aware of Chisso’s cooperation.
Ugyanez lenne a helyzet, ha a Hoechstöt ösztönözték volna további együttműködésre 1998. november 13. után, a Chisso együttműködésének ismeretében.
The Court therefore considers that the unlawful act found at paragraph 137 above is not of such a kind as to affect the validity of the Decision in so far as it concerns the finding of the infringement and the fact that Chisso was the first to cooperate.
Ennéfogva meg kell állapítani, hogy a fenti 137. pontban meghatározott jogellenesség nem érinti a határozat érvényességét egyrészt a jogsértés megállapítását illetően, másrészt a Chisso elsőként történt együttműködését illetően.
Independently of the question of the impact of the unlawful act found at paragraph 137 above on the right of access to the file, which will be examined below, and therefore the question of the impact of that illegality on the validity of the Decision as a whole, and in so far as Hoechst’s arguments are developed again in the context of
A fenti 137. pontban meghatározott jogellenességnek az iratokhoz való hozzáférés – később vizsgálandó – jogára gyakorolt hatásától és így a határozat egészének érvényességére gyakorolt hatásától függetlenül, amennyiben a Hoechst megismétli érveit a nyolcadik és kilencedik – a szóban forgó bírság csökkentésére irányuló – jogalapban,
HOECHST v COMMISSION the eighth and ninth plea, whereby it seeks a reduction in the fine, the Court, at this stage, reserves its position as to whether the fine should be varied.
HOECHST KONTRA BIZOTTSÁG az Elsőfokú Bíróság e ponton fenntartja az álláspontját az említett bírság esetleges módosítását illetően.
b) Breach of the right of access to the file
b) Az iratokhoz való hozzáférés jogának megsértéséről
It must be borne in mind at the outset that the right of access to the file, which is a corollary of the principle of respect for the rights of the defence, means that the Commission provides the undertaking concerned with the opportunity to examine all the documents in the investigation file that might be relevant for its defence.
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy az iratokhoz való hozzáférés joga, amely együtt jár a védelemhez való jog tiszteletben tartásának elvével, magában foglalja, hogy a Bizottság lehetőséget biztosít az érintett vállalkozás számára a vizsgálati iratai között található valamennyi olyan dokumentum vizsgálatára, amely hasznos lehet a védelme szempontjából.
As regards the inculpatory evidence, the undertaking concerned must demonstrate that the result which the Commission reached in its decision would have been different if a document that was not disclosed on which the Commission relied to make a finding of infringement against that undertaking ought to have been excluded as inculpatory evidence.
A terhelő iratokat illetően az érintett vállalkozásnak kell bizonyítania, hogy a Bizottság által a határozatban elfogadott következtetés más lett volna, ha a dokumen -tumot – amelyet a vállalkozással nem közöltek, és amelyre a Bizottság a jogsértés megállapítása során támaszkodott – terhelő bizonyítékként elutasították volna.
As regards the exculpatory evidence, the undertaking concerned must establish that its non-disclosure was able to influence, to its detriment, the course of the procedure and the content of the Commission’s decision.
A mentő iratokat illetően az érintett vállalkozásnak azt kell bizonyítania, hogy nyilvánosságra hozataluk hiánya a hátrányára befolyásolhatta az eljárás lefolyását és a Bizottság határozatának tartalmát.
It is sufficient for the undertaking to show that it would have been able to use the exculpatory documents for its defence, in the sense that, if it had been able to rely on them during the administrative procedure, it would have been able to invoke evidence which was not consistent with the inferences made at that stage by the Commission and therefore could have had an influence, in any way at all, on the assessments made by the Commission in any decision, at least as regards the gravity and duration of the conduct in which the undertakings was found to have engaged and, accordingly, the level of the fine.
Elegendő, ha a vállalkozás bebizonyítja, hogy az említett mentő dokumentumokat fel tudta volna használni a védelméhez, abban az értelemben, hogy amennyiben a közigazgatási eljárás során ezekbe betekinthetett volna, olyan tényezőkre tudott volna hivatkozni, amelyek nem egyeztek a Bizottságnak az ebben a szakaszban levont következtetéseivel, tehát bármilyen módon befolyásolhatta volna a Bizottság által – az adott esetben – a határozatban elfogadott értékelést, legalábbis az e vállalkozásnak felrótt magatartás súlyát és időtartamát illetően, és ebből következően a bírság szintjét.
The possibility that a document that had not been disclosed might have had an influence on the conduct of the procedure and the content of the Commission’s decision can be established only after a provisional examination of certain evidence showing that the undisclosed documents might have had — from the aspect of that evidence — a significance which ought not to have been overlooked (see Aalborg Portland and Others, paragraph 145 above, paragraphs 73 to 76 and the caselaw cited).
Annak lehetősége, hogy közzé nem tett dokumentum befolyásolhatta volna az eljárás kimenetelét és a Bizottság határozatának tartalmát, csak bizonyos bizonyítékok előzetes vizsgálata után állapítható meg, annak nyilvánvalóvá tételéhez, hogy a közzé nem tett dokumentumok jelentősége – e bizonyítékok tekintetében – nem lett volna figyelmen kívül hagyható (lásd a fenti 145. pontban hivatkozott Aalborg Portland és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 73. és 76. pontját, valamint a hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Furthermore, it should be emphasised that it is not solely for the Commission, which notifies the objections and adopts the decision imposing a penalty, to determine the documents which are of use to the defence of the undertakings concerned.
Továbbá ki kell emelni, hogy a Bizottság – aki a kifogásokat közli, és aki a bírságot kiszabó határozatot meghozza – nem határozhat egyedül arról, hogy melyek az érintett vállalkozás védelme szempontjából hasznos iratok.
However, the Commission may exclude from the administrative procedure the evidence which has no relation to the allegations of fact and of law in the statement of objections and which therefore has no relevance to the investigation.
Ugyanakkor kizárhatja a közigazgatási eljárásból azokat az elemeket, amelyek egyáltalán nem kapcsolódnak a kifogásközlésben szereplő ténybeli és jogi állításokhoz, és következésképpen nem relevánsak a vizsgálat szempontjából.
An applicant cannot properly put forward as a ground of annulment the fact that irrelevant documents were not communicated to it (see Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 126 and the caselaw cited).
Egyetlen felperes sem hivatkozhat sikerrel megsemmisítési jogalapként a nem releváns iratok közlésének elmaradására (lásd a fenti 145. pontban hivatkozott Aalborg Portland és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 126. pontját és a hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Last, it must be borne in mind that a breach of the right of access to a file can entail annulment of a Commission decision in whole or in part only where the lack of proper access to the investigation file during the administrative procedure had prevented the undertaking or undertakings concerned from perusing documents which were likely to be of use in their defence and had thus infringed their rights of defence.
Végül, emlékeztetni kell arra, hogy az iratokhoz való hozzáférés jogának megsértése csak akkor jár a Bizottság határozatának teljes vagy részleges megsemmisítésével, ha a vizsgálati iratokhoz a közigazgatási eljárás során való szabálytalan hozzáférés olyan iratok megismerésében akadályozta meg az érintett vállalkozást vagy vállalkozásokat, amelyek a védelmük szempontjából hasznosak lehettek volna, és ekképpen megsértette a védelemhez való jogukat.
That is the case if disclosure of a document would have had even a slight chance of altering the outcome of the administrative procedure if the undertaking concerned had been able to rely on it during that procedure (see, to that effect, Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraphs 101 and 131).
Ez lenne a helyzet, amennyiben az irat rendelkezésre bocsátásával – bármilyen csekély – esély lett volna a közigazgatási eljárás eredményének megváltoztatására, amennyiben az érintett vállalkozás hivatkozhatott volna rá az említett eljárás során (lásd ebben az értelemben a fenti 145. pontban hivatkozott Aalborg Portland és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 101. és 131. pontját).
It is in the light of those considerations that the Court must assess whether Hoechst’s right of access to the file was breached in this case as regards, first, Chisso’s letter of 17 December 2002 together with the annexes thereto and, second, the internal documents relating to the telephone conversations between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999.
E megfontolások fényében kell megvizsgálni, hogy sérült-e a jelen esetben a Hoechst iratokhoz való hozzáférésének joga, egyrészt a Chisso 2002. december 17-i levelét és annak mellékleteit, másrészt a Bizottság és a Chisso között 1998 szeptembere és 1999 áprilisa között folytatott telefonbeszélgetésekkel kapcsolatos belső iratokat illetően.
Chisso’s letter of 17 December 2002 and the annexes thereto
A Chisso 2002. december 17-i leveléről és annak mellékleteiről
First, it should be observed that the Commission decided to incorporate Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes thereto, in a nonconfidential version, in the investigation file that was made available to the undertakings which were parties to the proceedings.
Először is, meg kell jegyezni, hogy a Bizottság úgy döntött, hogy – nem bizalmas változatukban – csatolja a Chisso 2002. december 17-i levelét és annak mellékleteit az eljárásban részt vevő vállalkozások által hozzáférhető vizsgálati iratokhoz.
The Commission therefore of necessity considered that those documents were of relevance to the investigation.
A Bizottság szükségszerűen úgy találta, hogy ezen iratok jelentősek lehetnek a vizsgálat szempontjából.
Second, Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes thereto, was not used by the Commission in the Decision in order to establish that the undertakings concerned had committed an infringement.
Másodszor, a Bizottság nem használta fel határozatában a Chisso 2002. december 17-i levelét és annak mellékleteit annak bizonyítása végett, hogy az érintett vállalkozások jogsértést követtek el.
Those documents therefore do not constitute inculpatory evidence.
Ennélfogva ez nem terhelő bizonyíték.
Third, it must be noted that Hoechst did in fact have access to the nonconfidential version of Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes.
Harmadszor, meg kell állapítani, hogy a Hoechst ténylegesen hozzáfért a Chisso 2002. december 17-i levelének és mellékleteinek nem bizalmas változatához.
However, in the form made available to Hoechst during the administrative procedure, those documents consisted of 101 pages, virtually all of which were blank and marked ‘Business secrets’.
Ugyanakkor ezen iratok, a Hoechst számára a közigazgatási eljárás során hozzáférhetővé tett változatukban 101 oldalt tettek ki, amelyek szinte mindegyike üres volt, és azon az „üzleti titok” felirat szerepelt.
No more comprehensible nonconfidential version, or even a summary of the content of those documents, was provided during the administrative procedure.
A közigazgatási eljárás során érthetőbb, nem bizalmas változat – de még csak az ezen iratok tartalma összefoglalásának – közlésére sem került sor.
Only a list setting out the date, sender and addressee of the documents and, where appropriate, the subject-matter, were mentioned in Chisso’s letter of 17 December 2002.
Egyedül a szóban forgó iratok keltezésének időpontját, feladóját és címzettjét, valamint adott esetben tárgyát tartalmazó listát említi a Chisso 2002. december 17-i levele.
In those circumstances, the nonconfidential version of Chisso’s letter of 17 December 2002, with the annexes, in the form make available to Hoechst during the administrative procedure, bears a close relationship to failure to disclose the documents in question, which, in so far as they formed part of the file, were of relevance to the investigation.
E körülmények között a Chisso 2002. december 17-i levelének és mellékleteinek a Hoechst számára a közigazgatási eljárás során hozzáférhetővé tett változata tulajdonképpen a szóban forgó iratok közlésének hiányával ér fel, amely iratok – amennyiben azokat az iratokhoz csatolták – relevánsak voltak a vizsgálat szempontjából.
Fourth, it must be emphasised that more appropriate access to Chisso’s letter of 17 December 2002, together with the annexes, was requested by Hoechst on a number of occasions during the administrative procedure.
Negyedszer, ki kell emelni, hogy a Hoechst a közigazgatási eljárás során többször is kérte a Chisso 2002. december 17-i leveléhez és mellékleteihez való megfelelőbb hozzáférést.
That access was refused, according to the terms of recital 26 to the Decision, on the ground that Chisso had requested confidential treatment for them.
E hozzáférést a Bizottság megtagadta – a határozat (26) preambulumbekezdése szerint – azzal az indokkal, hogy a Chisso az iratok bizalmas kezelését kérte.
The Commission cannot make a general reference to confidentiality to justify a total refusal to disclose documents in its file (Joined Cases T-305/94 to T-307/94, T-313/94 to T-316/94, T-318/94, T-325/94, T-328/94, T-329/94 and T-335/94 Limburgse Vinyl Maatschappij and Others v Commission [1999] ECR II-931, paragraph 1017).
A Bizottság nem hivatkozhat általánosságban a bizalmas kezelésre az aktában szereplő iratok közzététele teljes megtagadásának igazolására (az Elsőfokú Bíróság T-305/94–T-307/94., T-313/94–T-316/94., T-318/94., T-325/94., T-328/94., T-329/94. és T-335/94. sz., Limburgse Vinyl Maatschappij és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 1999. április 20-án hozott ítéletének [EBHT 1999., II-931. o.] 1017. pontja).
The right of undertakings and associations of undertakings to protect their business secrets must be balanced against the safeguarding of the right to have access to the whole of the file (Joined Cases T-25/95, T-26/95, T-30/95 to T-32/95, T-34/95 to T-39/95, T-42/95 to T-46/95, T-48/95, T-50/95 to T-65/95, T-68/95 to T-71/95, T-87/95, T-88/95, T-103/95 and T-104/95 Cimenteries CBR and Others v Commission [2000] ECR II-491, (Cement), paragraph 147).
A vállalkozásoknak és vállalkozások társulásainak az üzleti titkaik védelméhez fűződő jogát egyensúlyba kell hozni az iratok teljességéhez való hozzáférés jogának biztosításával (az Elsőfokú Bíróság T-25/95., T-26/95., T-30/95–T-32/95., T-34/95–T-39/95., T-42/95–T-46/95., T-48/95., T-50/95–T-65/95., T-68/95–T-71/95., T-87/95., T-88/95., T-103/95. és T-104/95. sz., Cimenteries CBR és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2000. március 15-én hozott ítéletének [az ún. „Ciment”-ítélet, EBHT 2000., II-491. o.] 147. pontja).
In the circumstances of the present case, taking account of Hoechst’s express request to that effect, the Commission ought to have drawn up, or to have had drawn up, a nonconfidential version of the documents in issue or, where appropriate, if that proved difficult, to have prepared a list of the documents concerned and a sufficiently precise nonconfidential summary of their content.
A jelen ügy körülményei között, figyelembe véve a Hoechst erre irányuló kifejezett kérelmét, a Bizottság készíthetett vagy készíttethetett volna a szóban forgó iratokról nem bizalmas változatot, illetve adott esetben, ha ez nehézségekbe ütközött volna, elkészíthette volna az érintett iratok listáját, valamint tartalmuknak kellően pontos, nem bizalmas összefoglalóját.
For all of those reasons, the Court considers that Hoechst’s access to Chisso’s letter 17 December 2002, together with the annexes thereto, was not properly organised by the Commission.
Ezen okok miatt meg kell állapítani, hogy a Hoechst számára a Chisso 2002. december 17-i leveléhez és annak mellékleteihez nyújtott hozzáférést nem szabályszerűen szervezte meg a Bizottság.