natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— refuse registration of the trade mark Boomerang
– tagadja meg a Boomerang védjegy lajstromozását;
— Order OHIM and the interveners to pay the costs.
– az OHIM-ot és a beavatkozókat kötelezze a költségek viselésére.
In addition, the applicant requests the Court to take into account new evidence.
Egyebekben a felperes szorgalmazza, hogy az Elsőfokú Bíróság vegye tekintetbe az új bizonyítékokat.
The interveners claim that the Court should:
A beavatkozók azt kérik, hogy az Elsőfokú Bíróság:
— uphold the contested decision;
– hagyja helyben a megtámadott határozatot;
— allow registration of the trade mark BoomerangTV Class 41;
– adjon helyt a Boomeranggáltatások tekintetében;
In reply to a question asked by the Court at the hearing, the interveners stated that that restriction was proposed only as an alternative, which has been noted by the Court.
Az Elsőfokú Bíróság által a tárgyalás során feltett kérdésre a beavatkozók pontosították, hogy e korlátozást csupán másodlagosan javasolták, amit az Elsőfokú Bíróság tudomásul vett.
In addition, the interveners suggest that the Court should adopt a measure of inquiry, seeking production of the file of the proceedings before OHIM and an attestation from the Madrid Central Mercantile Register as to the objects of the applicant company.
Egyébiránt a beavatkozók azt javasolják, hogy az Elsőfokú Bíróság vizsgálati intézkedés címén rendelje el az OHIM előtti eljárás iratainak, valamint a madridi cégnyilvántartás által a felperes tevékenységére vonatkozóan kiállított igazolásnak a benyújtását.
In support of its action, the applicant essentially puts forward four pleas, alleging: (i) infringement by the Board of Appeal of the obligation to examine the evidence submitted to it; (ii) errors committed by OHIM in assessing the evidence of the existence of some of the applicant’s earlier rights; (iii) infringement of Article 8(1) (b) of Regulation No 40/94; and (iv) infringement of Article 8(5) of Regulation No 40/94.
Keresete alátámasztásául a felperes lényegében négy jogalapra hivatkozik, melyek először is a fellebbezési tanácsnak az előtte benyújtott bizonyítékok vizsgálatára vonatkozó kötelezettségének megsértéséből, másodsorban az OHIM által egyes korábbi védjegyek fennállását igazoló bizonyítékok mérlegelése során elkövetett hibákból, harmadsorban a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértéséből, negyedsorban a 40/94 rendelet 8. cikke (5) bekezdésének megsértéséből erednek.
However, the Court must first rule on the admissibility of some of the forms of order sought and on that of the new evidence put forward by the applicant.
Az Elsőfokú Bíróságnak mindazonáltal előzetesen egyes kérelmek, valamint a felperes által felajánlott új bizonyítékok elfogadhatóságáról kell állást foglalnia.
Admissibility of some of the forms of order sought
Az egyes kérelmek elfogadhatóságáról
In its second head of claim, the applicant essentially requests the Court to instruct OHIM to refuse registration of the trade mark BoomerangTV.
Második kereseti kérelmével a felperes lényegében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság utasítsa az OHIM-ot a BoomerangTV védjegy lajstromozásának megtagadására.
In their third head of claim, the interveners essentially ask the Court to instruct OHIM to allow registration of the trade mark BoomerangTV in respect of the services in Class 41 of the Nice classification .
Harmadik kérelmükkel a beavatkozók lényegében azt kérik, hogy az Elsőfokú Bíróság utasítsa az OHIM-ot arra, hogy adjon helyt a BoomerangTV védjegy lajstromozásának a Nizzai Megállapodás szerinti 41. osztályba tartozó szolgáltatások tekintetében.
Pursuant to Article 63(6) of Regulation No 40/94, OHIM is required to take the measures necessary to comply with a judgment of the Community judicature.
Márpedig, a 40/94 rendelet 63. cikkének (6) bekezdése értelmében az OHIM köteles megtenni a közösségi bíróság ítéletének végrehajtásához szükséges intézkedéseket.
Therefore, it is not for the Court to issue directions to OHIM.
Ennélfogva az Elsőfokú Bíróság nem utasíthatja az OHIM-ot.
It is for the latter to draw the conclusions from the operative part of the judgment given by the Court and the grounds on which it is based (Case T-331/99 Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld v OHIM (Giroform) [2001] ECR II-433, paragraph 33; Case T-192/04 Flex Equipos de Descanso v OHIM — Leggett & Platt (LURA-FLEX) [2007] ECR II-2411, paragraph 33). Therefore, the applicant’s second head of claim and the interveners’ third head of claim are inadmissible. The production of new evidence before the Court
Ez utóbbinak köteles -sége ugyanis az Elsőfokú Bíróság ítéleteinek rendelkező részéből és indokolásából levonni a következtetéseket (az Elsőfokú Bíróság T-331/99. sz., Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld kontra OHIM [Giroform] ügyben 2001. január 31-én hozott ítéletének [EBHT 2001., II-433. o.] 33. pontja és a T-192/04. sz., Flex Equipos de Descanso kontra OHIM – Leggett & Platt [LURA-FLEX] ügyben 2007. július 11-én hozott ítéletének [EBHT 2007., II-2411. o.] 33. pontja). Ennélfogva a felperes második kereseti kérelme és a beavatkozók harmadik kérelme elfogadhatatlan. Az új bizonyítékok Elsőfokú Bíróság előtt történő benyújtásáról
The applicant has included with its application a number of documents intended in particular to demonstrate that it and its earlier marks are well known and of repute.
A felperes keresetleveléhez számos dokumentumot csatol, melyek főként korábbi védjegyei ismertségének és jó hírnevének bizonyítására irányulnak.
It also offers to produce certain additional evidence.
Felajánlja továbbá bizonyos további bizonyítékok benyújtását.
OHIM contends that the new evidence produced by the applicant for the first time before the Court and its offer to adduce additional new evidence are both inadmissible.
Az OHIM arra hivatkozik, hogy úgy a felperes által első ízben az Elsőfokú Bíróság előtt előterjesztett új bizonyítékok, mint a felperes további bizonyítékok benyújtására vonatkozó javaslata, elfogadhatatlanok.
It is evident from the case-file that the applicant produced for the first time before the Court: (i) the judgment of the Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Madrid High Court of Justice, Spain) of 11 September 2003 in Case No 1118/2000 between the interveners and OEPM concerning that office’s refusal to register the figurative mark BoomerangTV to designate services in Class 41 for the purpose of the Nice classification (annex 4 to the application); (ii) various documents intended to prove that it and its earlier marks were well known and of repute (annexes 5 to 8 and 14 to the application) and; (iii) an extract from the Sitadex database corresponding to the application for registration No 2 184 869 of the trade mark BoomerangTV in respect of services in Class 41 for the purpose of the Nice classification, submitted by the interveners before OEPM (last three pages of annex 13 to the application).
Az iratokból kiderül, hogy először is a felperes első ízben az Elsőfokú Bíróság előtt nyújtotta be a Tribunal Superior de Justicia de Madrid (madridi legfelsőbb bíróság [Spanyolország]) által 2003. szeptember 11-én a 1118/2000. sz. kereset tárgyában hozott ítéletét, amely ügyben a beavatkozók megtámadták az OEPM-nek (Spanyol Szabadalmi Hivatal) a BoomerangTV védjegy Nizzai Megállapodás szerinti 41. osztályba tartozó szolgáltatások tekintetében történő lajstromozását megtagadó határozatát (a keresetlevél 4. sz. melléklete), másodsorban különféle, saját, valamint korábbi védjegyei közismertségének és jó hírnevének bizonyítására szolgáló dokumentumokat (a keresetlevél 5–8. és 14. sz. melléklete), harmadsorban pedig a Sitadex adatbázis 2 184 869. számon, a Nizzai Megállapodás szerinti 41. osztályba tartozó szolgáltatások tekintetében bejelentett BoomerangTV ábrás védjegy bejelentésére vonatkozó és a beavatkozók által az OEPM előtt benyújtott kivonatát (a keresetlevél 13. sz. mellékletének utolsó három oldala).
Actions before the Court seek a review of the legality of decisions of the Boards of Appeal of OHIM for the purposes of Article 63 of Regulation No 40/94.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az Elsőfokú Bírósághoz a 40/94 rendelet 63. cikke alapján benyújtott kereset a fellebbezési tanács határozatai jogszerűségének vizsgálatára irányul.
Therefore, it is not the Court’s function to review the facts in the light of documents adduced for the first time before it.
Az Elsőfokú Bíróságnak ugyanis nem feladata, hogy újból megvizsgálja a tényállást azoknak a bizonyítékoknak a fényében, amelyeket első ízben terjesztettek elé.
To allow such evidence would be contrary to Article 135(4) of the Rules of Procedure, according to which the parties’ submissions may not alter the subjectmatter of the proceedings before the Board of Appeal.
Ugyanis ezeknek a bizonyítékoknak az elfogadása az eljárási szabályzat 135. cikkének 4. §-ába ütközne, miszerint a felek beadványai nem változtathatják meg a fellebbezési tanács előtti eljárás tárgyát.
Accordingly, such evidence is inadmissible and must be excluded, without any need to assess its probative value (Case T-128/01 DaimlerChrysler v OHIM (Calandre) [2003] ECR II-701, paragraph 18, and judgment of 23 May 2007 in Case T-342/05 Henkel v OHIM — SERCA (COR), not published in the ECR, paragraph 31).
Ezért ezen bizonyítékok elfogadhatatlanok, és ezeket anélkül kell elutasítani, hogy vizsgálni kellene bizonyító erejüket (az Elsőfokú Bíróság T-128/01. sz., DaimlerChrysler kontra OHIM [Calandre] ügyben 2003. március 6-án hozott ítéletének [EBHT 2003., II-701. o.] 18. pontja és a T-342/05. sz., Henkel kontra OHIM – SERCA [COR] ügyben 2007. május 23-án hozott ítélet [az EBHT-ban nem tették közzé] 31. pontja).
For the same reason, an offer of new evidence submitted by a party must also be disregarded (see, to that effect, Joined Cases T-183/02 and T-184/02 El Corte Inglés v OHIM — González Cabello and Iberia Líneas Aéreas de España (MUNDICOR) [2004] ECR II-965, paragraph 97).
Ugyanezen oknál fogva valamely fél új bizonyítékok benyújtására vonatkozó ajánlatát ugyancsak el kell utasítani (lásd ebben az értelemben az Elsőfokú Bíróság T-183/02. és T-184/02. sz., El Corte Inglés kontra OHIM – González Cabello és Iberia Líneas Aéreas de España [MUNDICOR] egyesített ügyekben 2004. március 17-én hozott ítéletének [EBHT 2004., II-965. o.] 97. pontját).
It follows that in the present case annexes 5 to 8, annex 14 and the last three pages of annex 13 to the application are inadmissible, in so far as they constitute new evidence which was not produced during the proceedings before OHIM, and that the applicant’s offer to produce additional evidence cannot be accepted.
Következésképpen a jelen ügyben a keresetlevél 5–8. sz. melléklete, 14. melléklete és a 13. sz. melléklet utolsó három oldala elfogadhatatlan, mivel olyan új bizonyítékokról van szó, amelyeket az OHIM előtti eljárás folyamán nem nyújtottak be, és mivel a felperes további bizonyítékok benyújtására vonatkozó ajánlatának nem lehet helyt adni.
Nevertheless, neither the parties nor the Court can be precluded from drawing on Community, national or international caselaw for the purposes of interpreting Community law.
Ugyanakkor sem a feleket, sem magát az Elsőfokú Bíróságot nem lehet akadályozni abban, hogy a közösségi jog értelmezése során a közösségi, nemzeti vagy nemzetközi ítélkezési gyakorlatból merítsen.
That possibility of referring to national judgments is not covered by the caselaw referred to in paragraph 35 above, since it is not alleged that the Board of Appeal failed to take the factual aspects of a specific national judgment into account but that it infringed a provision of Regulation No 40/94 and the caselaw is cited in support of that plea (Case T-277/04 Vitakraft-Werke Wührmann v OHIM — Johnson’s Veterinary Products (VITACOAT) [2006] ECR II-2211, paragraph 71).
A nemzeti ítéletekre történő hivatkozás ezen lehetőségére a fenti 35. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat nem vonatkozik, mivel a fellebbezési tanácsnak nem azt rója fel a felperes, hogy nem vett tekintetbe egy adott nemzeti ítéletben szereplő tényeket, hanem azt, hogy megsértette a 40/94 rendelet egy rendelkezését, és ezen jogalap alátámasztására az ítélkezési gyakorlatra hivatkozik (az Elsőfokú Bíróság T-277/04. sz., Vitakraft-Werke Wührmann kontra OHIM – Johnson’s Veterinary Products [VITACOAT] ügyben 2006. július 12-én hozott ítéletének [EBHT 2006., II-2211. o.] 71. pontja).
Any account to be taken by the Court of the judgment of the Tribunal Superior de Justicia de Madrid reproduced in annex 4 to the application therefore depends on the reason for which the applicant invokes that judgment.
Vagyis a Tribunal Superior de Justicia de Madrid ítéletének, amely a keresetlevél 4. sz. mellékleteként került benyújtásra, az Elsőfokú Bíróság részéről történő tekintetbevétele annak függvénye, hogy a felperes arra milyen célból hivatkozott.
Consequently, whether the Court is able to take that judgment into account will be examined during the detailed analysis of the plea in connection with which that judgment is invoked.
Ennélfogva ezen ítélet tekintetbevételének lehetőségét az Elsőfokú Bíróság azon jogalap érdemi vizsgálata során fogja mérlegelni, amelynek keretén belül ezen ítéletre hivatkoztak.
The first plea: infringement of the obligation to examine the evidence submitted for the first time before the Board of Appeal
A fellebbezési tanácsnak az első ízben előtte benyújtott bizonyítékok vizsgálatára vonatkozó kötelezettségének megsértéséből eredő első jogalapról
The applicant points out that the evidence produced for the first time before the Board of Appeal was admissible and that the judgment in OHIM v Kaul, cited in paragraph 27 above, confirms that it is possible to submit facts and evidence for the first time at the stage of the appeal before OHIM.
A felperes felhívja a figyelmet arra, hogy az első ízben a fellebbezési tanács előtt benyújtott bizonyítékok elfogadhatók, és a fent hivatkozott OHIM kontra Kaul ügyben hozott ítélet 27. pontja megerősíti a tények és bizonyítékok első ízben az OHIM fellebbezési tanácsa előtti eljárás folyamán történő benyújtásának lehetőségét.
In addition, according to that judgment, the dismissal of an action cannot be founded solely on the ground that the
Továbbá ezen ítélet értelmében valamely kereset nem utasítható el azon egyetlen érv
2008 — CASE T-420/03 facts and evidence could no longer be submitted before the Board of Appeal.
SZ. ÜGY alapján, hogy a tényeket és bizonyítékokat már nem lehetett benyújtani a fellebbezési tanács előtt.
The application to the present case of the approach upheld in that judgment should lead to the annulment of the contested decision.
Az ezen ítéletben szereplő megközelítés jelen ügyre történő alkalmazásának a megtámadott határozat hatályon kívül helyezéséhez kell vezetnie.
OHIM and the interveners contend that the Board of Appeal correctly concluded that the evidence produced by the applicant for the first time with its statement of the grounds of appeal was inadmissible.
Az OHIM és a beavatkozók azt állítják, hogy a fellebbezési tanács helyesen vélte úgy, hogy a felperes által első ízben a fellebbezés alapjául szolgáló okokat megjelölő beadvánnyal benyújtott bizonyítékok elfogadhatatlanok.
They also submit that OHIM v Kaul, cited in paragraph 27 above, is irrelevant to the present case, since the nature of the evidence at issue is different.
Ugyancsak előadják, hogy a fenti 27. pontban hovatkozott OHIM kontra Kaul ügyben hozott ítélet nem bír relevanciával, mivel a szóban forgó bizonyítékok jellege eltérő.
By its first plea, the applicant alleges, essentially, that the Board of Appeal infringed Article 74(2) of Regulation No 40/94.
Első jogalapjával a felperes lényegében azt állítja, hogy a fellebbezési tanács megsértette a 40/94 rendelet 74. cikkének (2) bekezdését.
Under that provision, OHIM may disregard facts or evidence which are not submitted in due time by the parties concerned.
E rendelkezés értelmében az OHIM figyelmen kívül hagyhatja azokat a tényeket vagy bizonyítékokat, amelyeket az érintett felek nem kellő időben terjesztettek elő.
It follows that, as a general rule and unless otherwise specified, the submission of facts and evidence by the parties remains possible after the passing of the time-limits to which such submission is subject under the provisions of Regulation No 40/94 and that OHIM is in no way prohibited from taking account of facts and evidence which are submitted or produced late.
Ebből következik, hogy főszabályként és eltérő rendelkezés hiányában a tények és bizonyítékok felek általi előterjesztése továbbra is lehetséges a határidők lejárta után, amelyekhez a 40/94 rendelet redelkezései értelmében ezen előterjesztés kötve van, továbbá hogy az OHIM számára egyáltalában nem tilos, hogy az ilyen, késedelmesen előterjesztett tényeket vagy bizonyítékokat figyelembe vegye.
However, a party has no unconditional right to have such facts and evidence submitted out of time taken into consideration by OHIM.
Ugyanakkor a tények és bizonyítékok késedelmes előterjesztésére történő hivatkozás nem biztosíthat feltétlen jogot az eljáró fél számára, hogy e tényeket vagy bizonyítékokat az OHIM tekintetbe is vegye.
In stating that the latter ‘may’, in such a case, decide to disregard those facts and that evidence, Article 74(2) of Regulation No 40/94 grants OHIM a wide discretion to decide, while giving reasons for its decision in that regard, whether or not to take such information into account (OHIM v Kaul, cited in paragraph 27 above, paragraphs 42 and 43).
Hiszen annak jelzésével, hogy az OHIM figyelmen kívül hagyhatja e tényeket és bizonyítékokat, a 40/94 rendelet 74. cikkének (2) bekezdése kiterjedt mérlegelési jogkörrel ruházza fel az OHIM-ot, hogy eldönthesse, határozatát e tekintetben indokolva, hogy azokat tekintetbe kell-e venni, vagy sem (a fenti 27. pontban hivatkozott OHIM kontra Kaul ügyben hozott ítélet 42. és 43. pontja).
Where OHIM is called upon to give judgment in the context of opposition proceedings, taking facts or evidence submitted out of time into account is particularly likely to be justified where OHIM considers, first, that the material which has been produced late is, on the face of it, likely to be relevant to the outcome of the opposition brought before it and, second, that the stage of the proceedings at which that late submission takes place and the circumstances surrounding it do not argue against such matters being taken into account (OHIM v Kaul, cited in paragraph 27 above, paragraph 44).
A késedelmesen előterjesztett tények és bizonyítékok tekintetbevétele az OHIM részéről, amikor a felszólalási eljárás keretén belül kell határoznia, különösen akkor igazolható, ha egyrészt a késedelmesen előterjesztett bizonyítékok első ránézésre tényleges jelentőséggel bírhatnak az OHIM előtt benyújtott felszólalás kimenetele szempontjából, másrészt az eljárás azon szakasza, amelyben e késedelmes előterjesztésre sor kerül, valamint az azt jellemző körülmények nem akadályozzák e tények tekintetbevételét (a fenti 27. pontban hivatkozott OHIM kontra Kaul ügyben hozott ítélet 44. pontja).
It follows that, contrary to what the applicant submits, the Board of Appeal was not required to take into consideration the evidence produced for the first time before it.
Következésképpen – a felperes állításával ellentétben – a fellebbezési tanácsnak nem kellett tekintetbe vennie az első ízben előtte benyújtott bizonyítékokat.
It is, however, necessary to determine whether, in refusing to take that evidence into consideration, the Board of Appeal did not infringe Article 74(2) of Regulation No 40/94 by considering itself to have no discretion in that regard.
Mindazonáltal meg kell vizsgálni, hogy e bizonyítékok tekintetbevételének megtagadásával a fellebbezési tanács nem sértette-e meg a 40/94 rendelet 74. cikkének (2) bekezdését, úgy vélve, hogy e tekintetben nem rendelkezik mérlegelési jogkörrel.
Contrary to what OHIM and the interveners maintain, there is no need, in principle, to restrict the application of the principles set out in paragraphs 40 to 42 above on the basis of the nature of the facts and evidence in question, since no such restriction is provided for in Article 74(2) of Regulation No 40/94.
Ugyanis, az OHIM és a beavatkozók állításával ellentétben, főszabályként nem szükséges ezen, a fenti 40–42. pontban idézett elvek alkalmazását a szóban forgó tényállási elemek és bizonyítékok jellegének függvényében korlátozni, mivel ilyen korlátozásról a 40/94 rendelet 74. cikkének (2) bekezdése nem rendelkezik.
The nature of the facts and evidence at issue is, nevertheless, a factor which OHIM may take into account when exercising the discretion granted to it under that article.
Mindazonáltal a szóban forgó tények és bizonyítékok jellege olyan elem, amelyet az OHIM az e cikk által ráruházott mérlegelési jogkör gyakorlásának keretén belül figyelembe vehet.
In the present case, the Board of Appeal stated in paragraph 27 of the contested decision that it was in accordance with the practice of the Boards of Appeal to consider as inadmissible documents included for the first time with the statement of the grounds of appeal.
A jelen ügyben a fellebbezési tanács rámutatott a megtámadott határozat 27. pontjában, hogy a fellebbezési tanácsok gyakorlatának megfelel, hogy az első ízben a fellebbezés alapjául szolgáló okokat megjelölő beadványhoz csatolt dokumentumokat elfogadhatatlannak tekintsék.
It added that such documents should have been submitted to the Opposition Division within the relevant deadline and that a party could not validly avail itself of the appeal in order to introduce, inter alia, new evidence not submitted in due time.
Hozzátette, hogy e dokumentumokat a megjelölt határidőn belül kellett volna a felszólalási osztály előtt benyújtani, továbbá hogy a felek nem használhatják jogszerűen a fellebbezést arra, hogy többek között a megjelölt határidőn belül be nem nyújtott, új bizonyítékokat nyújtsanak be.
It referred, in this connection, to two earlier decisions of Boards of Appeal of OHIM and to Case T-388/00 Institut für Lernsysteme v OHIM — Educational Services (ELS) [2002] ECR II-4301.
A fellebbezési tanács e tekintetben az OHIM fellebbezési tanácsainak két korábbi határozatára, valamint az Elsőfokú Bíróság T-388/00. sz., Institut für Lernsysteme kontra OHIM – Educational Services (ELS) ügyben 2002. október 23-án hozott ítéletére (EBHT 2002., II-4301. o.) hivatkozott.
Thus, in order to conclude that the documents produced for the first time before it were inadmissible, the Board of Appeal relied on the fact that the applicant had already been granted the opportunity to produce all of the documents at issue before
Tehát az első ízben előtte benyújtott dokumentumok elfogadhatatlanságát a fellebbezési tanács azon tény alapján állapította meg, hogy a felperes számára biztosított volt a szóban forgó valamennyi dokumentum benyújtásának lehetősége a felszólalási
2008 — CASE T-420/03 the Opposition Division.
SZ. ÜGY osztály előtt.
It thus implicitly took the view that the circumstances in which the documents at issue had been produced precluded their being taken into account.
A fellebbezési tanács hallgatólagosan tehát úgy vélte, hogy a szóban forgó dokumentumok benyújtásának körülményei akadályozzák e dokumentumok tekintetbevételét.
Furthermore, it is evident from the case-file that the period given to the applicant to produce the documents at issue before the Opposition Division had been extended and that the applicant had not in any way contended that it had not been in a position to produce the relevant documents before the Opposition Division when it granted the applicant additional time for that purpose.
Az ügy irataiból kiderül egyébiránt, hogy a felperes részére a szóban forgó dokumentumoknak a felszólalási osztály előtt történő benyújtására megjelölt határidő meghosszabbításra került, és a felperes egyáltalában nem hozta fel azt érvként, hogy nem tudta a felszólalási osztály előtt benyújtani a szóban forgó dokumentumokat, amikor a felszólalási osztály számára a határidőt meghosszabbította.