natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(b) trade marks which are devoid of any distinctive character;
„(1) A megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, ha
(c) trade marks which consist exclusively of signs or indications which may serve, in trade, to designate the kind, quality, quantity, intended purpose, value, geographical origin or the time of production of the goods or of rendering of the service, or other characteristics of the goods or service;
[…] b) nem alkalmas a megkülönböztetésre; c) kizárólag olyan jelekből vagy adatokból [helyesen: megjelölésekből vagy jelzésekből] áll, amelyeket a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás fajtája, minősége, mennyisége, rendeltetése, értéke, földrajzi származása, előállítási vagy teljesítési ideje, illetve egyéb jellemzője feltüntetésére használhatnak;
(d) trade marks which consist exclusively of signs or indications which have become customary in the current language or in the bona fide and established practices of the trade;
EUROHYPO KONTRA OHIM d) kizárólag olyan jelekből vagy adatokból [helyesen: megjelölésekből vagy jelzésekből] áll, amelyeket az általános nyelvhasználatban, illetve a tisztességes üzleti gyakorlatban állandóan és szokásosan alkalmaznak;
Article 38(1) of Regulation No 40/94 provides:
A 40/94 rendelet 38. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
‘Where, under Article 7, a trade mark is ineligible for registration in respect of some or all of the goods or services covered by the Community trade mark application, the application shall be refused as regards those goods or services.’
„Ha a megjelölés a 7. cikk alapján a közösségi védjegybejelentésben foglalt árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások vagy azok egy része tekintetében nem részesülhet védjegyoltalomban, a bejelentést ezen áruk, illetve szolgáltatások tekintetében el kell utasítani.”
Article 74(1) of Regulation No 40/94 provides:
A 40/94 rendelet 74. cikke (1) bekezdésének első mondata kimondja, hogy:
Background
A jogvita előzményei
On 30 April 2002, the appellant applied to OHIM for registration of the word sign EUROHYPO for services in Class 36 of the Nice Agreement and corresponding to the following description:
2002. április 30-án a fellebbező az EUROHYPO szómegjelölés Nizzai Megállapodás szerinti 36. osztályba tartozó, alábbi leírásnak megfelelő szolgáltatások tekintetében történő lajstromozása iránti kérelemmel fordult az OHIM-hoz:
‘Financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial services; financing; financial analysis; investment affairs; insurance affairs’.
„pénzügyi ügyletek; valutaügyletek; ingatlanügyletek, pénzügyi szolgáltatások, finanszírozás, pénzügyi elemzés, beruházások, biztosítás”.
Since the application was rejected by the OHIM examiner by decision of 30 August 2002, pursuant to Article 7(1)(b) and (c) and Article 7(2) of Regulation No 40/94, the appellant filed an appeal at OHIM.
Miután a védjegybejelentési kérelmet az OHIM elbírálója 2002. augusztus 30-i határozatával, a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja, valamint (2) bekezdése alapján elutasította, a fellebbező ez ellen fellebbezést nyújtott be az OHIM-nál.
In the contested decision OHIM partially upheld the appeal and annulled the examiner’s decision as regards ‘financial analysis; investment affairs; insurance affairs’.
A per tárgyát képező határozatban az OHIM részben helyt adott a fellebbezésnek, és az elbíráló határozatának a „pénzügyi elemzés, beruházások, biztosítás” szolgáltatásokra vonatkozó részét hatályon kívül helyezte.
The appeal was, however, dismissed as regards the other services in Class 36, namely, ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial affairs; provision of financial services; financing’.
A 36. osztályba tartozó többi szolgáltatás, nevezetesen a „pénzügyi ügyletek; valutaügyletek; ingatlanügyletek, pénzügyi szolgáltatások, finanszírozás” tekintetében viszont elutasította a fellebbezést.
Essentially, OHIM held that the components EURO and HYPO contained a clearly understandable indication of the characteristics of the five services mentioned above and that the combination of those two components in one word did not render the mark less descriptive.
Lényegét tekintve az OHIM úgy ítélte meg, hogy az „EURO” és a „HYPO” alkotóelem a fent említett öt szolgáltatás sajátosságainak közvetlen jelöléseként is értelmezhető, és hogy a két alkotóelem egyetlen szóvá történő összekapcsolása nem teszi a védjegyet kevésbé leíró jellegűvé.
Therefore, it held that the word sign EUROHYPO was
Következésképpen úgy vélte, hogy az EUROHYPO
EUROHYPO v OHIM descriptive of ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial services; financing’ and that it was, therefore, devoid of any distinctive character within the meaning of Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94, at least in Germanspeaking countries, and that that ground was sufficient, under Article 7(2) of that regulation, to justify a refusal of protection.
EUROHYPO KONTRA OHIM szómegjelölés a „[p]énzügyi ügyletek; valutaügyletek; ingatlanügyletek, pénzügyi szolgáltatások, finanszírozás” tekintetében leíró jellegű, és ezért a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében, legalábbis a német nyelvű országokban, nem alkalmas a megkülönböztetésre, és az említett rendelet 7. cikkének (2) bekezdése értelmében ez elegendő az oltalom megtagadásának indokolására.
The proceedings before the Court of First Instance and the judgment under appeal
Az Elsőfokú Bíróság előtti eljárás és a megtámadott ítélet
On 5 November 2004, the appellant brought an action before the Court of First Instance for annulment of the contested decision.
2004. november 5-én a fellebbező a per tárgyát képező határozat hatályon kívül helyezése iránt keresetet nyújtott be az Elsőfokú Bírósághoz.
In support of that action, the appellant raised two pleas in law claiming, respectively, infringement of Article 74(1), and of Article 7(1)(b), of Regulation No 40/94.
Keresetének alátámasztásaként két jogalapra, a 40/94 rendelet 74. cikkének (1) bekezdése első mondatának megsértésére, valamint 7. cikkének (1) bekezdése b) pontjának megsértésére hivatkozott.
By its first plea, alleging infringement of Article 74(1) of Regulation No 40/94, the appellant claimed that, in the contested decision, OHIM did not exhaustively examine the public’s perception of the word sign EUROHYPO.
A 40/94 rendelet 74. cikkének (1) bekezdése első mondatának megsértésére alapított első jogalapjával a fellebbező arra hivatkozott, hogy a per tárgyát képező határozatban az OHIM nem vizsgálta kimerítő jelleggel az „EUROHYPO” szómegjelölés közönség általi észlelését.
The Court of First Instance rejected that plea, holding, at paragraph 20 of the judgment under appeal that ‘… the fact that the Board of Appeal, being sufficiently convinced of the descriptiveness of the elements “euro” and “hypo” and the word “eurohypo” to refuse registration, chose not to carry out further research is not contrary to the first sentence of Article 74(1) of Regulation No 40/94’.
„[…] az a tény, hogy a fellebbezési tanács kellőképpen meggyőzőnek találta az „euro” és a „hypo” alkotóelem, valamint az „eurohypo” kifejezés leíró jellegét ahhoz, hogy a lajstromozás megtagadása mellett döntsön, illetve hogy nem végzett további keresést, nem ellentétes a 40/94 rendelet 74. cikke (1) bekezdésének első mondatával”.
By its second plea, the appellant claimed infringement of Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94 inasmuch as the Fourth Board of Appeal of OHIM had held that the word sign EUROHYPO was descriptive of the financial services at issue.
A második jogalapjával a fellebbező arra hivatkozott, hogy az OHIM negyedik fellebbezési tanácsa – azáltal, hogy úgy vélte, hogy az EUROHYPO szómegjelölés leíró jellegű a szóban forgó pénzügyi szolgáltatások tekintetében – megsértette a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontját.
As regards the basis of the contested decision, the Court of First Instance first observed, at paragraphs 41, 43 and 44 of the judgment under appeal:
A per tárgyát képező határozat alapját illetően az Elsőfokú Bíróság a megtámadott ítélet 41., 43. és 44. pontjában először is kiemelte, hogy:
‘41 … contrary to OHIM’s submissions, it is clear from paragraph 12 et seq. of the contested decision that the decision to refuse registration of the word sign EUROHYPO, in respect of “financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; financial services; financing”, refers only to Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94.
„41 Az OHIM állításával ellentétben a megtámadott határozat 12. és azt követő pontjaiból az következik, hogy az EUROHYPO szómegjelölés védjegybejelentési kérelmét a „pénzügyi ügyletek; valutaügyletek; ingatlanügyletek, pénzügyi szolgáltatások, finanszírozás” szolgáltatások tekintetében elutasító határozat csak a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontját vette figyelembe.
However, the analysis carried out in paragraphs 13 to 16 underpinning that decision to refuse registration concerns the descriptiveness of the word sign EUROHYPO.
Ugyanakkor a 13–16. pontban kifejtett elemzés, amely az elutasító határozatot alátámasztja, az EUROHYPO szómegjelölés leíró jellegére vonatkozik.
43 However, there is a clear overlap between the scope of the grounds for refusal set out in subparagraphs (b) to (d) of that provision ….
43 Mindazonáltal egyértelmű átfedés van az említett rendelkezés b)–d) pontjában felsorolt kizáró okok alkalmazási területe között […].
44 It is also clear from the caselaw of the Court of Justice and the Court of First Instance that a word mark which is descriptive of the characteristics of the goods or services concerned for the purposes of Article 7(1)(c) of Regulation No 40/94
44 A Bíróság és az Elsőfokú Bíróság ítélkezési gyakorlatából következően az a szómegjelölés, amelyik a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése c) pontja értelmében áruk vagy szolgáltatások jellemzőit írja le, ebből adódóan szükségszerűen
EUROHYPO v OHIM is, on that account, necessarily devoid of any distinctive character in relation to those goods or services within the meaning of Article 7(1)(b) …’
EUROHYPO KONTRA OHIM nem alkalmas a megkülönböztetésre ezen áruk és szolgáltatások vonatkozásában ugyanezen rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében […].”
The Court of First Instance then stated at paragraph 45 of the judgment under appeal that ‘… the assessment of the legality of the contested decision requires verification as to whether the Board of Appeal has established that the word sign EUROHYPO was descriptive of “financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; financial services; financing” within Class 36.
„[…] a [per tárgyát képező] határozat jogszerűségének értékelése annak a vizsgálatát jelenti, hogy a fellebbezési tanács bizonyítani tudta-e az EUROHYPO szómegjelölés leíró jellegét a 36. osztályba tartozó „pénzügyi ügyletek; valutaügyletek; ingatlanügyletek, pénzügyi szolgáltatások, finanszírozás” szolgáltatások tekintetében.
If that is the case the refusal to register is the result of a correct application of both Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94 and Article 7(1) (c) and the contested decision must be upheld. …’.
Amenynyiben igen, a lajstromozás megtagadása a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának és ugyanezen rendelet c) pontjának egyidejű jogszerű alkalmazásából következik, és a [per tárgyát képező] határozatot helyben kell hagyni. […]”
The Court of First Instance then examined whether the word sign EUROHYPO was descriptive for the services at issue.
Az Elsőfokú Bíróság ezt követően azt vizsgálta, hogy az EUROHYPO szómegjelölés a szóban forgó szolgáltatások tekintetében leíró jellegű-e.
First, it held, at paragraphs 51 and 52 of the judgment under appeal, that OHIM had rightly found that the individual components EURO and HYPO were descriptive of the services at issue.
Először is, a megtámadott ítélet 51. és 52. pontjában, megállapította, hogy az OHIM helyesen jutott arra a következtetésre, hogy az EURO és a HYPO alkotóelemek – különkülön vizsgálva – leíró jellegűek a szóban forgó szolgáltatások tekintetében.
Second, the Court of First Instance examined whether the descriptive character of the components which comprised the word sign EUROHYPO also existed for the compound word itself.
Másodszor, az Elsőfokú Bíróság azt vizsgálta, hogy az EUROHYPO szómegjelölést alkotó elemek leíró jellege fennáll-e az összetett szó tekintetében is.
At paragraph 55 of the judgment under appeal, the Court found in the affirmative in the following terms:
A megtámadott ítélet 55. pontjában igenlő következtetésre jutott ezt illetően, a következő indokok alapján:
‘In the present cases the word sign EUROHYPO is a straightforward combination of two descriptive elements, which does not create an impression sufficiently far
„55 Jelen esetben egyrészt az EUROHYPO szómegjelölés két leíró jellegű alkotóelemből képzett egyszerű összetétel, amely nem kelt kellően eltávolodott
2008 — CASE C-304/06 P removed from that produced by the mere combination of the elements of which it is composed to amount to more than the sum of its parts.
P. SZ. ÜGY benyomást az őt alkotó elemek egyszerű összetétele által keltett benyomástól ahhoz, hogy meghaladja az említett elemek összességét.
The applicant has not shown that that compound word had become part of everyday language and had acquired a meaning of its own.
Másrészt a felperes nem bizonyította, hogy ez az összetett szó a mindennapi nyelvhasználatban bevetté vált volna, illetve hogy saját jelentésre tett volna szert.
It argues, to the contrary, that the word sign EUROHYPO has not become part of everyday German for describing financial services.’
Épp ellenkezőleg: azt állítja, hogy az EUROHYPO szómegjelölést a német nyelvben nem használják a pénzügyi szolgáltatások leírására.”
In addition, at paragraph 56 of the judgment under appeal the Court of First Instance held that the solution identified in the judgment of the Court of Justice in Case C-383/99 P Proctor & Gamble v OHIM [2001] ECR I-6251 (‘Baby-dry’) could not be transposed to the present case given that ‘… the term at issue in that case was a lexical invention which had an unusual structure, which is not the case for the word sign EUROHYPO’. 21
Egyébként az Elsőfokú Bíróság a megtámadott ítélet 56. pontjában azt állapította meg, hogy a Bíróság C-383/99.
Consequently, the Court of First Instance held, at paragraph 57 of the judgment under appeal:
Ennek eredményeként az Elsőfokú Bíróság a megtámadott ítélet 57. pontjában az alábbi következtetésre jutott:
‘The Board of Appeal … lawfully found that the word sign EUROHYPO was descriptive of “financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; financial services and financing” in Class 36 and was, therefore, devoid of any distinctive character.
„A fellebbezési tanács […] jogszerűen állapította meg, hogy az EUROHYPO szómegjelölés a 36. osztályba tartozó „pénzügyi ügyletek; valutaügyletek; ingatlanügyletek, pénzügyi szolgáltatások, finanszírozás” szolgáltatások tekintetében leíró jellegű, és ezáltal nem rendelkezik megkülönböztető képességgel.
It follows that, in accordance with the findings in paragraph 45 above, there is no need to examine whether the Board of Appeal put forward other grounds for finding that the mark applied for was devoid of any distinctive character.’
Ebből következően – a 45. pontban kifejtetteknek megfelelően – nem kell megvizsgálni, hogy a fellebbezési tanács hivatkozott-e egyéb okokra annak megállapításakor, hogy a bejelentett megjelölés nem rendelkezik megkülönböztető képességgel.”
Finally, at paragraph 58 of the judgment under appeal, the Court of First Instance held that the claim based on the widespread use of the mark was inadmissible as that claim was raised for the first time before the Court of First Instance.
Végül, a megtámadott ítélet 58. pontjában az Elsőfokú Bíróság elfogadhatatlannak minősítette a védjegy intenzív használatára alapított jogi érvet, azzal az indokkal, hogy arra első alkalommal az Elsőfokú Bíróság előtt hivatkoztak.
Therefore, the Court of First Instance dismissed the action in its entirety.
Következésképpen az Elsőfokú Bíróság a keresetet teljes egészében elutasította.
Forms of order sought
A felek kérelmei
In its appeal, the appellant claims that the Court should:
Fellebbezésében a fellebbező azt kéri, hogy a Bíróság:
— annul the contested decision;
– helyezze hatályon kívül a vitatott határozatot;
— order OHIM to pay the costs.
– az OHIM-ot kötelezze a költségek viselésére.
OHIM claims the Court should dismiss the appeal and order the appellant to pay the costs.
Az OHIM azt kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a fellebbezést, és kötelezze a fellebbezőt a költségek viselésére.
In support of its appeal, the appellant relies on two pleas in law alleging, respectively, infringement of Article 74(1), and of Article 7(1)(b), of Regulation No 40/94.
Fellebbezésének alátámasztására a fellebbező két – a 40/94 rendelet 74. cikke (1) bekezdésének első mondatának, illetve 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésére alapított – jogalapra hivatkozik.
The first plea in law
Az első jogalapról
By its first plea, the appellant claims that Article 74(1) of Regulation No 40/94 requires OHIM to carry out in-depth analyses in order to establish with certainty whether there are grounds for refusing registration.
Első jogalapjával a fellebbező arra hivatkozik, hogy a 40/94 rendelet 74. cikke (1) bekezdésének első mondata alapján az OHIM-nak alapos vizsgálatot kell végeznie annak bizonyossággal történő megállapíthatósága érdekében, hogy vannak-e lajstromozást kizáró okok.
In the present case, OHIM restricted itself to an analysis of the descriptive character of the individual components EURO and HYPO without making findings of fact on the word mark EURO-HYPO as a whole.
Márpedig a jelen esetben az OHIM szerinte mindössze arra szorítkozott, hogy az „EURO” és a „HYPO” alkotóelemek leíró jellegét vizsgálta meg különkülön, anélkül hogy ténybeli megállapításokat tett volna az EUROHYPO szóvédjegy egészét illetően.
In addition, the appellant criticises OHIM for having carried out internet research in relation to the mark EUROHYPO and that it knowingly concealed the results in so far as they did not show that the mark was used in a descriptive way.
Ezenfelül a fellebbező azt rója fel az OHIM-nak, hogy az keresést végzett az interneten az „EUROHYPO” védjegyre vonatkozóan, és tudatosan figyelmen kívül hagyta a keresés azon eredményeit, amelyek nem azt bizonyították, hogy e védjegyet leíró jelleggel használják.
In so doing, OHIM misrepresented the facts.
Ily módon az OHIM eltorzította a tényeket.
The Court of First Instance accordingly erred in law by holding that the absence of references to Internet research in relation to the descriptive character of the mark EUROHYPO in the reasoning of the contested decision was not contrary to Article 74(1) of Regulation No 40/94.
Az Elsőfokú Bíróság ennélfogva szerinte tévesen alkalmazta a jogot annak megállapításával, hogy az interneten az EUROHYPO védjegy leíró jellegére vonatkozóan végzett keresésre való hivatkozás hiánya a per tárgyát képező határozat indokolásában nem ellentétes a 40/94 rendelet 74. cikke (1) bekezdésének első mondatával.
OHIM contends that it is not bound by strict evidential requirements.
Az OHIM erre válaszul úgy érvel, hogy rá nem vonatkoznak a kötött bizonyítási rendszer szabályai.
In particular, under the principle of unfettered evaluation of the evidence, it may make its decision on the basis of its own belief whether it considers a fact has been proved.
Különösen a bizonyítékok szabad mérlegelésének elve alapján az OHIM dönthet a saját meggyőződése alapján, ha úgy véli, hogy valamely tény valósnak bizonyult.
Therefore, once it considers that it has sufficient evidence to make a decision, it is not obliged to continue its investigation and analysis.
Ennélfogva ha úgy véli, hogy kellő számú bizonyíték áll rendelkezésére a határozat meghozatalához, akkor nem köteles kutatásokat és elemzéseket végezni.
OHIM contends, in addition, that the descriptive use of a newly-created word is not a relevant criterion in the application of Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94 and, therefore, that the Board of Appeal could not be criticised for not mentioning it.
Egyébiránt az OHIM hangsúlyozza, hogy valamely újonnan alkotott kifejezés leíró jellegű használata nem képezi szempontját a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontja alkalmazásának, és ezért nem róható fel a fellebbezési tanácsnak az, hogy arról nem tett említést.
It should be stated, at the outset, that by its first plea, even though it has formally pleaded an error in law, the appellant is seeking, in essence, to call into question the factual assessment carried out by the Court of First Instance and, in particular, to dispute the probative value of a number of facts which led the Court of First Instance to find that OHIM was not obliged to undertake additional research where it was sufficiently certain as regards the descriptive character of the components EURO and HYPO and of the word EUROHYPO.
Először is megállapítandó, hogy első jogalapjával, még ha az formálisan téves jogalkalmazásra is hivatkozik, a fellebbező lényegében a tények Elsőfokú Bíróság általi mérlegelését vitatja, különösen egyes olyan tények bizonyító erejét, amelyek alapján az Elsőfokú Bíróság arra a következtésre jutott, hogy az OHIM nem volt köteles további kutatást végezni, hiszen kellőfokú bizonyosságot szerzett az EUROHYPO szó, illetve az „EURO” és a „HYPO” alkotóelemek leíró jellegét illetően.
It follows from settled caselaw that the Court of Justice has no jurisdiction to establish the facts or, in principle, to examine the evidence which the Court of First Instance accepted in support of those facts.
Márpedig az állandó ítélkezési gyakorlat alapján a Bíróság ténymegállapítást nem tehet, illetve főszabály szerint az Elsőfokú Bíróság által e tények alátámasztásaként elfogadott bizonyítékok megvizsgálására sem jogosult.
Provided that the evidence has been properly obtained and the general principles of law and the rules of procedure in relation to the burden of proof and the taking of evidence have been observed, it is for the Court of First Instance alone to assess the value which should be attached to the evidence produced to it.
Mivel ezeket a bizonyítékokat az előírásoknak megfelelően szerezték be, illetve a bizonyítási teherre és a bizonyításra vonatkozó eljárási szabályokat és általános jogelveket tiszteletben tartották, az Elsőfokú Bíróság feladata az előterjesztettek értékelése.
However, it must be pointed out that, in the context of the first plea, the appellant limits itself to challenging the assessment of the facts carried out by OHIM in the contested decision and, in particular, the alleged incomplete nature of that assessment.
Márpedig megállapítandó, hogy a jelen jogalap keretében a fellebbező az OHIM által a per tárgyát képező határozatban felhozott tények elemzését, és ezen belül is főként az említett elemzés állítólagosan hiányos jellegét támadja.
By contrast, it has not shown, nor even alleged, that the Court of First Instance carried out a clearly incorrect assessment of the evidence.
Ezzel szemben viszont nem bizonyítja, és nem is állítja, hogy az Elsőfokú Bíróság a bizonyítékokat nyilvánvalóan tévesen értékelte volna.
Therefore, the first plea in law must be held to be inadmissible.
Ennélfogva az első jogalapot elfogadhatatlannak kell minősíteni.
The second plea in law
A második jogalapról
By its second plea, the appellant claims that the Court of First Instance erred in law in the interpretation of Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94.
Második jogalapjával a fellebbező arra hivatkozik, hogy az Elsőfokú Bíróság a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontjának értelmezése során tévesen alkalmazta a jogot.
That plea is divided into three separate parts.
E jogalap három különböző részre tagozódik.
By the first part, the appellant criticises the Court of First Instance for failing to take into account the overall impression produced by the EUROHYPO mark. By the
A jogalap első részében a fellebbező azt rója fel az Elsőfokú Bíróságnak, hogy az nem vette figyelembe az EUROHYPO védjegy által keltett összbenyomást.