natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hoechst submits, first of all, that the amount of the fine calculated before its cooperation was taken into account, namely EUR 198 million, corresponds to almost five times the total volume of the market for sorbates in the EEA for 1995 as stated in Table I of the Decision, namely EUR 44.6 million.
A Hoechst előzetesen előadja, hogy az együttműködésének figyelembevétele előtt megállapított bírságösszeg, azaz 198 millió euró, majdnem ötszöröse az EGT-n belüli piac 1995. évi – a határozat I. táblázatában feltüntetett – összértékének, azaz 44,6 millió eurónak.
Such a fine is wholly disproportionate.
Az ilyen mértékű bírság teljesen aránytalan.
Hoechst further submits that the Commission has a discretion under Regulation No 17 when fixing the amount of the fine, but the exercise of that discretion is not entirely free owing to the general principles of Community law and also to the Guidelines with which the Commission is required to comply when calculating the
Egyébként a Hoechst kiemeli, hogy a bírság összegének megállapítását illetően a Bizottság mérlegelési jogkörrel rendelkezik a 17. rendelet értelmében, azonban e mérlegelési jogkör teljesen szabad gyakorlását korlátozzák a közösségi jog általános elvei, valamint az iránymutatás, amelyet a Bizottságnak figyelembe kell vennie a
2008 — CASE T-410/03 fine (Hoechst refers in particular to Case T-230/00 Daesang and Seewon Europe v Commission [2003] ECR II-2733, paragraph 38).
SZ. ÜGY bírság kiszabásakor (a Hoechst különösen az Elsőfokú Bíróság T-230/00. sz., Daesang és Sewon Europe kontra Bizottság ügyben 2003. július 9-én hozott ítéletének [EBHT 2003., II-2733. o.] 38. pontjára hivatkozik).
The nature of the infringement
A jogsértés jellegéről
Referring first of all in particular to Section 1 A of the Guidelines and to Daesang and Sewon Europe v Commission, paragraph 289 above (paragraph 38), Hoechst submits that the basic amount of the fine is fixed according to the gravity and duration of the infringement.
Előzetesen az iránymutatás 1. A. pontjára és a fenti 289. pontban hivatkozott Daesang és Sewon Europe kontra Bizottság ügyben hozott ítéletre (38. pont) hivatkozva a Hoechst kifejti, hogy a Bizottság a bírság alapösszegét a jogsértés súlyával és időtartamával összhangban határozza meg.
The gravity of the infringement is determined according to a number of criteria set out in the Guidelines.
A jogsértés súlya az iránymutatásban meghatározott feltételek alapján kerül meghatározásra.
Those criteria include the nature of the infringement, its actual impact on the market and the size of the geographical market, and also the actual economic capacity of the undertaking to cause significant damage to its competitors and to consumers.
E feltételek közé tartozik a jogsértés jellege, a piacra gyakorolt tényleges hatása, az érintett földrajzi piac mérete, valamint a vállalkozások tényleges gazdasági lehetőségei a versenytársaknak és fogyasztóknak történő károkozásra.
On the substance, Hoechst takes issue in four respects with the finding in the Decision that the infringement was very serious.
A Hoechst érdemben négy kifogást emel az ellen, hogy a határozat a jogsértést különösen súlyosnak minősítette.
First, Hoechst contends that the assessment of the gravity of the infringement wrongly attributes damaging effects to it.
Először is, a Hoechst úgy véli, hogy a jogsértés súlyának értékelése helytelenül tulajdonít neki káros hatásokat.
Second, it submits that none of its directors at a very high level participated in the infringement.
Másodszor, a Hoechst úgy véli, hogy a legfelsőbb szintű vezetőinek egyike sem vett részt a jogsértésben.
Third, Hoechst maintains that the Commission made an error of law in dividing the undertakings into different categories.
Harmadszor, a Hoechst arra hivatkozik, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot, amikor a vállalkozásokat különböző csoportokba sorolta.
Fourth, it criticises the multiplier for deterrence used by the Commission.
Negyedszer, kifogásolja a Bizottság által alkalmazott elrettentési szorzót.
— The effects of the infringement
– A jogsértés hatásairól
Hoechst submits that the Commission presumes that the cartel caused harm to consumers.
A Hoechst előadja, hogy a Bizottság azt feltételezi, hogy a szóban forgó kartell kárt okozott a fogyasztóknak.
That presumption is an essential ground that led to the imposition of a heavy penalty on the undertakings concerned.
E feltételezés a lényeges indoka annak, hogy a Bizottság az érintett vállalkozásokkal szemben súlyos bírságot szabott ki.
Hoechst refers, in that regard, to
A Hoechst e tekintetben
HOECHST v COMMISSION recitals 333 to 336 and 341 and 341 to the decision and also to a Commission press release dated 1 October 2003.
HOECHST KONTRA BIZOTTSÁG a határozat (333)–(336), (340) és (341) preambulumbekezdésére hivatkozik, valamint a Bizottság 2003. október 1-i sajtóközleményére.
In particular, Hoechst maintains that what are alleged to be the harmful effects of the cartel in question were stated to be one of the three factors (nature of the infringement, its impact and the fact that the cartel covered the whole of the EEA) that served to determine the gravity of the infringement (recital 344 to the Decision).
A Hoechst többek között úgy érvel, hogy a szóban forgó kartell állítólagosan káros hatása azon három tényező egyike volt (a jogsértés jellege, a kartell hatása és az EGT egészére való kiterjedése), amelyek alapján a Bizottság a jogsértés súlyát meghatározta (a határozat (344) preambulumbekezdése).
Since no weighting of those factors is to be found in the Decision, Hoechst concludes that one third of the total amount of the fine was fixed on the basis of what are alleged to be the harmful effects of the cartel.
Mivel e tényezőknek semmiféle súlyozása nem tűnik ki a határozatból, a Hoechst úgy véli, hogy a bírság teljes összegének egyharmada a szóban forgó kartell állítólagosan káros hatásai alapján került megállapításra.
In fact the Commission has not succeeded in adducing evidence of a negative impact of the infringement in this case.
A Bizottság azonban nem bizonyította a jogsértés negatív hatásait a jelen esetben.
Thus, recitals 105, 109, 333 to 337 and 342 to the Decision contain no evidence that the infringement had a negative impact.
Ekképpen a határozat (105), (109), (333)–(337) és (342) preambulumbekezdései nem tartalmaznak a jogsértés negatív hatásait alátámasztó bizonyítékokat.
As regards recital 105 to the Decision, Hoechst maintains that the fact that for long periods the target prices were not reached should rather be regarded as indicating or as providing evidence that the price agreements did not work.
A határozat (105) preambulumbekezdését illetően a Hoechst úgy érvel, hogy azon tényt, miszerint hosszú időszakokon keresztül nem érték el az árcélokat, inkább annak jeleként vagy bizonyítékaként kellene tekinteni, hogy az árakra vonatkozó megállapodások nem valósultak meg.
That is apparent, in particular, from recitals 163 to 188 to the Decision.
Ez különösen a határozat (163)–(188) preambulumbekezdéseiből tűnik ki.
Hoechst refers, moreover, to the information set out at recitals 210, 217, 224 and 228 to the Decision and emphasises that for five consecutive years no increase in the target prices was obtained.
Egyébként a Hoechst a határozat (210), (217), (224) és (228) preambulumbekezdéseiben található tényezőkre hivatkozik, és kiemeli, hogy öt egymást követő éven keresztül egyáltalán nem emelkedtek az árcélok.
As regards recital 109 to the Decision, it is based solely on an estimate on the part of Chisso.
A határozat (109) preambulumbekezdése a Hoechst szerint kizárólag a Chisso becslésén alapszik.
As regards recitals 333 and 334 to the Decision, Hoechst emphasises that the Commission recognises that the effects of the cartel on the relevant market in this case cannot be measured precisely.
A határozat (333) és (334) preambulumbekezdését illetően a Hoechst kiemeli, hogy a Bizottság elismeri, hogy a kartellnek az érintett piacra gyakorolt hatásai a jelen esetben nem mérhetőek pontosan.
However, the Commission also finds that the agreement in issue undoubtedly had an actual impact on the sorbates market in the EEA.
Ugyanakkor a Bizottság megállapítja, hogy a szóban forgó megállapodás minden bizonnyal tényleges következményekkel bírt a szorbátok EGT-n belüli piacán.
The explanations provided by the Commission in that regard are far from being probative.
A Bizottság által e tekintetben nyújtott magyarázatok messze nem meggyőzőek.
In particular, Hoechst is unable to see how a concerted reduction
A Hoechst többek között nem érti, hogy az áraknak
2008 — CASE T-410/03 in prices, to which the Commission refers, might have harmful effects for competition, and still less how it might serve to prove that harm was caused to third parties.
SZ. ÜGY a Bizottság által hivatkozott összehangolt csökkenése miként lehetne káros hatással a versenyre, és még kevésbé érti, hogy ez miként szolgálhat a harmadik feleknek okozott kár bizonyítékául.
Hoechst emphasises, moreover, that an actual impact can be found only where, first, it was established that the target prices were higher than the hypothetical market prices and, second, those prices had been achieved, at least in part.
A Hoechst egyébként kiemeli, hogy a tényleges hatás csak akkor állapítható meg, ha először is az árcélok magasabbak a feltételezett piaci áraknál, és másodszor, ha ezeket az árakat legalább részben elérték.
Those factors are not present in this case.
A jelen esetben e feltételek azonban nem teljesülnek.
As regards recital 335 to the Decision, Hoechst contends that the fact that the sales volumes found in the table in recital 112 to the Decision (Table II) coincide with the agreed quotas might indicate that the agreements had operated properly if there had not been any ‘grey quantities’, that is to say, quantities sold and not declared to the members of the cartel.
A határozat (335) preambulumbekezdését illetően a Hoechst úgy érvel, hogy azon tény, miszerint a határozat (112) preambulumbekezdésében található táblázatban (II. táblázat) szereplő eladási mennyiségek megegyeznek a megállapodott kvótákkal, a megállapodások megfelelő működésének bizonyítékául szolgálhat, amennyiben nem léteztek „szürke mennyiségek”, azaz olyan eladott mennyiségek, amelyeket nem jelentettek be a kartell tagjainak.
In this case, such sales of ‘grey quantities’ were made, in particular by Hoechst.
A jelen esetben léteztek e „szürke mennyiségek”, többek között a Hoechstnél.
Furthermore, Hoechst maintains that the Commission ought to have proved, in addition, that agreements on volumes had led to an artificial scarcity of supply and thus to abusive prices being charged to buyers.
Egyébként a Hoechst úgy érvel, hogy a Bizottságnak bizonyítania kellett volna egyebek mellett, hogy e mennyiségi egybeesések a kínálat mesterséges hiányához és így a fogyasztók irányában felhajtott árakhoz vezettek.
As regards recital 336 to the Decision, it is incorrect to presume that sorbates producers were able to control not only the sorbates market but also to a large extent the preservatives market.
A határozat (336) preambulumbekezdését illetően téves lenne arra következtetni, hogy a szorbát-előállítóknak módjában állt nem csupán a szorbátok piacát, hanem nagy részben a tartósítószerek piacát is felügyelni.
Hoechst asserts in that regard that there is no single market for preservatives.
A Hoechst e tekintetben kifejti, hogy a tartósítószerek vonatkozásában nem is létezik egyetlen piac.
As regards, last, recitals 337 and 342 to the Decision, it is contradictory to claim, on the one hand, that the agreements in question were implemented throughout the infringement period and, on the other, that the existence of external factors, which may themselves also have influenced the evolution of prices for the product, means that it is difficult to reach conclusions as to the relative importance of all possible causes.
Végül, a határozat (337) és (342) preambulumbekezdését illetően ellentmondásos lenne azt állítani egyrészt, hogy a szóban forgó megállapodásokat a jogsértés időtartama alatt megvalósították, másrészt pedig, hogy az olyan külső tényezők fennállása miatt, amelyek maguk is befolyásolhatták a termék árát, nehézségekbe ütközik az összes lehetséges ok viszonylagos jelentőségére vonatkozó következtetéseket tenni.
The conclusion set out at recital 341 to the Decision, that the conscious implementation of the cartel agreements had an actual impact on the sorbates market in the EEA is, in those circumstances, incorrect.
E körülmények között téves a határozat (341) preambulumbekezdésében megismételt következtetés, amely szerint a megállapodás megfontolt megvalósítása tényleges hatást gyakorolt a szorbátok piacára.
— The participation of high-level directors in the anticompetitive agreements
– A felső szintű vezetőknek a versenyellenes megállapodásokban való részvételéről
The Commission contends that the anticompetitive agreements were conceived, directed and encouraged by the directors of the undertakings concerned at a very high level (recital 323 to the Decision).
A Bizottság úgy véli, hogy a versenyellenes megállapodásokat az érintett vállalkozások legfelsőbb szintű vezetői hozták létre, irányították és ösztönözték (a határozat (323) preambulumbekezdése).
Hoechst maintains that that assertion is contrary to the obligation to state reasons imposed on the Commission under Article 253 EC.
A Hoechst szerint ezen állítás ellentétes a Bizottságot az EK 253. cikk értelmében terhelő indokolási kötelezettséggel.
In particular, the Commission ought to have established what factors were at the basis of its conclusion (Case T-15/99 Brugg Rohrsysteme v Commission [2002] ECR II-1613, paragraph 210).
A Bizottságnak többek között meg kellett volna határoznia, hogy mely tényezőkre alapította következtetését (az Elsőfokú Bíróság T-15/99. sz., Brugg Rohrsyteme kontra Bizottság ügyben 2002. március 20-án hozott ítéletben [EBHT 2002., II-1613. o.] 210. pontja).
It is not true, moreover, that the persons who participated in the cartel were directors at a very high level, at least so far as Hoechst is concerned.
Egyébként pontatlan azon állítás, miszerint a kartellben részt vevő személyek legfelsőbb szintű vezetők lettek volna, legalábbis a Hoechst esetében.
Referring to the grounds of the judgment in ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraph 75 above (paragraphs 33 to 38), Hoechst emphasises that its two most senior employees, referred to at recital 96 to the Decision, were sales directors of one of Hoechst’s 8 to 12 business areas.
A fenti 75. pontban hivatkozott ABB Asea Brown Boveri kontra Bizottság ügyben hozott ítélet indokolására (33–38. pont) hivatkozva a Hoechst kiemeli, hogy a határozat (96) preambulumbekezdésében említett két legmagasabb beosztású munkatársa a Hoechst nyolc–tizenkét kereskedelmi területe egyikének volt az értékesítési igazgatója.
They both reported to a sector director and to a sales director of the business sector concerned, and both were at below-director level.
Mindkét említett munkatárs alá volt rendelve egy ágazati igazgatónak és az érintett kereskedelmi ágazat értékesítési igazgatójának, amely utóbbiak még mindig alacsony igazgatói szinten álltak.
The other employees named in the decision were junior management or had no management role.
A határozatban említett további munkatársak alacsonyabb beosztásban tevékenykedtek, illetve nem is rendelkeztek vezetői beosztással.
Last, even if employees of other undertakings concerned were to be considered to be directors at a very high level, that could not lead to an increase in the basic amount of Hoechst’s fine.
Végül, még amennyiben a többi érintett vállalkozás munkatársai legfelsőbb szintű vezetőknek minősülnek is, ez nem járhat a Hoechst esetében a bírság alapösszegének emelésével.
In effect, the gravity of Hoechst’s infringement cannot depend on the position of the employees of the other undertakings that took part in the infringement.
A Hoechst által elkövetett jogsértés súlya nem függhet a jogsértésben részt vevő többi vállalkozás alkalmazottainak helyzetétől.
— The division of the undertakings into categories
– A vállalkozások csoportokba sorolásáról
Hoechst claims that the distinction between the starting amounts, EUR 20 million for Hoechst and EUR 6.66 million for all the other undertakings concerned, is unacceptable in the light of the nature of the infringement, which is the same for all the undertakings.
A Hoechst először is megjegyzi, hogy a kiindulási összegek közötti különbségtétel – amely a Hoechst esetében 20 millió euróban került megállapításra, az összes többi érintett vállalkozás esetében pedig 6,6 millió euróban – nem elfogadható a jogsértés jellegére tekintettel, amely azonos mindegyik vállalkozás esetében.
Furthermore, referring to CMA CGM and Others v Commission, paragraph 220 above (paragraph 405 et seq.), Hoechst asserts that the division of the undertakings into categories, in the context of the calculation of the starting amount, should first and foremost observe the principle of equal treatment.
Egyébként a fenti 220. pontban hivatkozott CMA CGM és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítéletre (405. és azt követő pontok) hivatkozva a Hoechst kiemeli, hogy a kiindulási összeg megállapítása keretében a vállalkozások csoportokba sorolásának mindenekelőtt az egyenlő bánásmód elvét kell figyelembe vennie.
In this case, the Commission differentiated the undertakings’ starting amounts according to their supposed capacity to harm competition and according to the damage alleged to have been caused to competition (recital 349 to the Decision).
A jelen esetben a Bizottság fokozatosan állapította meg a kiindulási összegeket a vállalkozásoknak a verseny korlátozására való feltételezett képessége, illetve a versenyben állítólagosan okozott kárhoz való hozzájárulása függvényében (a határozat (349) preambulumbekezdése).
It chose as a yardstick the market share of each undertaking on the worldwide sorbates market (recital 350 to the Decision).
Mérési kritériumnak az egyes vállalkozásoknak a szorbátok világpiacán meglévő piaci részesedéseit választotta (a határozat (350) preambulumbekezdése).
In that regard, first, Hoechst observes that the four Japanese producers each held market shares of up to 15%, which, taken together, might constitute a worldwide market share equivalent to more than twice Hoechst’s share.
E tekintetben a Hoechst először is megjegyzi, hogy a négy japán előállító piaci részesedése egyenként akár 15%-ot is elérhet, ami összeadva több mint kétszerese a Hoechst világpiaci részesedésének.
In the light of the solidity of the Japanese producers’ export cartel and their always perfectly concerted conduct at cartel meetings, Hoechst was of secondary importance in the evolution of the worldwide market.
Figyelembe véve a japán előállítók közötti kartellnek az export tekintetében fennálló erősségét és a kartelltalálkozókon tanúsított, mindenkor teljesen összehangolt magatartását, a Hoechstnek a világpiac alakulását illető jelentősége csupán másodlagos lehet.
Thus, on the basis of the bracket of the Japanese producers’ market shares, Hoechst contends that the basic amount for those producers ought to have been between 1.61 and 2.54 times higher than for Hoechst.
Ekképpen, a japán előállítók piaci részesedéseinek megoszlására támaszkodva, a Hoechst úgy véli, hogy az alapösszeget ezen előállítók esetében 1,61–2,54-szer magasabban kellene meghatározni, mint az ő esetében.
That would have corresponded, assuming an appropriate fine for the Japanese producers (including Chisso), to a basic amount of between EUR 10.4 million and EUR 16.65 million and therefore — all other things remaining unaltered — to a reduction of between EUR 16.58 million and EUR 47.52 million in Hoechst’s fine.
Ez 10,4 és 16,65 millió euró közötti alapösszegnek felelt volna meg – a japán előállítókkal szemben (beleértve a Chissot) kiszabandó megfelelő bírság esetében –, tehát ha minden más változatlan marad, ez a Hoechsttel szemben kiszabott bírság 16,58–47,52 millió euróval való csökkentésének felelt volna meg.
Second, in any event, and even if each Japanese producer’s market share were to be considered separately, the calculation of the fine per 1% market share would correspond to a starting amount of between EUR 0.44 million and EUR 0.7 million.
Másodszor, mindenesetre még a japán előállítók piaci részesedéseit külön-külön véve is figyelembe, a piaci részesedés 1%-ára megállapított bírság 0,44 és 0,7 millió euró közötti kiindulási összegnek felelne meg.
Hoechst submits that it was at a disadvantage, since, if the Commission had applied the same criteria to it, its starting amount ought to have been between EUR 10.38 million and EUR 16.52 million.
A Hoechstöt tehát hátrány érte, mivel ha a Bizottság ugyanezeket a kritériumokat alkalmazta volna vele szemben is, a kiindulási összegnek 10,38 és 16,52 millió euró között kellett volna megállapításra kerülnie.
All other things remaining equal, its fine was between EUR 17.3 million and EUR 47.62 million higher than it ought to have been.
Ha minden más változatlan marad, 17,3 és 47,62 millió euró közötti bírságtöbblet áll fent.
Third, a comparison with other recent decisions shows that the Commission departed in this case from its principles relating to the fixing of fines by categories.
Harmadszor, a közelmúltbeli más határozatokkal való összehasonlításból kitűnik, hogy a Bizottság a jelen esetben eltért a csoportonkénti bírságkiszabással kapcsolatos elveitől.
Hoechst refers in that regard to Commission Decision 2006/460/EC of 17 December 2002 relating to a proceeding pursuant to Article 81 of the EC Treaty and Article 53 of the EEA Agreement against SGL Carbon AG, Le Carbone-Lorraine SA, Ibiden Co., Ltd, Tokai Carbon Co., Ltd, Toyo Tanso Co., Ltd, GrafTech International, Ltd, NSCC Techno Carbon Co., Ltd, Nippon Steel Chemical Co., Ltd, Intech EDM BV and Intech EDM AG (Case COMP/E-2/37.667 — Specialty graphites), which forms the subjectmatter of the judgment of 15 June 2005 in Case T-71/03 Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 118 above.
A Hoechst e tekintetben az EK-Szerződés 81. cikke és az EGT-Megállapodás 53. cikke szerinti, az SGL Carbon AG, a Le Carbone-Lorraine SA, az Ibiden Co., Ltd, a Tokai Carbon Co., Ltd, a Toyo Tanso Co., Ltd, a GrafTech International Ltd, az NSCC Techno Carbon Co., Ltd, a Nippon Steel Chemical Co., Ltd, az Intech EDM BV és az Intech EDM AG ellen folyó eljárásról (COMP/E-2/37.667 – Speciális grafitból készült termékek) szóló, 2002. december 17-i 2006/460/EK bizottsági határozatra (HL L 180., 20. o.) hivatkozik, amely az Elsőfokú Bíróságnak a fenti 118. pontban hivatkozott T-71/03. sz., Tokai Carbon és társai kontra Bizottság ügyben 2005. június 15-én hozott ítélete alapjául szolgált.
In that decision, the Commission, inter alia, fixed fines with a starting amount of EUR 20 million for an undertaking with a market share of between 30 and 40% and at EUR 14 million for an undertaking with a market share of between 21 and 27%.
E határozatban a Bizottság a bírság kiindulási összegét 20 millió euróban határozta meg egy olyan vállalkozás esetében, amely 30 és 40% közötti piaci részesedéssel rendelkezett, és 14 millió euróban állapította meg egy 21 és 27% közötti piaci részesedéssel rendelkező vállalkozás esetében.
Furthermore, in the same decision, because they had participated in a different cartel relating to extruded specialty graphite, the two undertakings concerned, whose market shares were between 25 and 30%, were given fines with a starting amount of EUR 15 million.
Egyébként ugyanebben a határozatban az extrudált speciális grafitra irányuló másik kartell okán a két szankcionált vállalkozással szemben, amelyek piaci részesedése 25 és 35% közötti volt, egyenként 15 millió euró kiindulási összeget állapított meg a Bizottság.
By way of proof, Hoechst offers the nonconfidential version of that decision (after publication) and also the testimony of a Commission official.
A Hoechst (a közzététel után) e határozat nem bizalmas változatát, valamint a Bizottság egy tisztviselőjének vallomását nyújtotta be bizonyítékként.