natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It must be borne in mind that, in the case giving rise to the judgment in Barbier, the question referred concerned the assessment of tax payable on the inheritance of immovable property situated in a Member State and the taking into account, for the purposes of assessing the property’s value, of the fact that the holder of the legal title was under an unconditional obligation to transfer that title to a third party who had financial ownership of the property.
Emlékeztetni kell arra, hogy a fent hivatkozott Barbierügyben hozott ítélet alapjául szolgáló ügyben előterjesztett kérdés a tagállamban fekvő ingatlan dolog öröklés útján való megszerzése esetében fizetendő illeték összegének kiszámítását érintette, és e dolog értékének becslésekor a dologi joggal rendelkező személy azon feltétel nélküli kötelezettségének figyelembevételét, hogy azt a hivatkozott dolog gazdasági tulajdonjogával rendelkező harmadik személynek kiszolgáltassa.
That debt was therefore directly linked to the immovable property included in the estate.
E tartozás tehát közvetlen összefüggésben állt az öröklés tárgyát képező ingatlan dologgal.
Similarly, in relation to Articles 49 EC and 50 EC, the Court has already held that national rules which, in matters of taxation, refuse to allow nonresidents to deduct business expenses which are directly linked to the activity that generated the taxable income in the Member State concerned, while allowing residents to do so, risk operating mainly to the detriment of nationals of other Member States and are contrary to those articles (see, to that effect, Case C-234/01 Gerritse [2003] ECR I-5933, paragraphs 27 and 28).
Ugyanígy az EK 49. és az EK 50. cikk tekintetében a Bíróság már megállapította, hogy az olyan nemzeti szabályozás, amely a külföldi illetőségűek esetében az adózáskor kizárja az adóköteles jövedelmet eredményező tevékenységgel közvetlen összefüggésben lévő működési költségek elszámolását, jóllehet ezt a lehetőséget megadja a belföldi illetőségűeknek, főként a más tagállamok állampolgárai hátrányos megkülönböztetésének veszélyét hordozza magában, és ellentétes a hivatkozott cikkekkel (lásd ebben az értelemben a C-234/01. sz. Gerritseügyben 2003. június 12-én hozott ítélet [EBHT 2003., I-5933. o.] 27. és 28. pontját).
At the hearing before the Court, both the appellants in the main proceedings and the Commission submitted that, by virtue of the mortgage mandate at issue, there was sufficient connection between the immovable property inherited and the debt in question.
A Bíróság előtti tárgyalás során az alapügy felperesei és a Bizottság is úgy érvelt, hogy a vitatott zálogalapítási felhatalmazás alapján elegendő kapcsolat állt fenn az öröklés útján szerzett ingatlan dolog és az érintett tartozás között.
The Commission acknowledged, however, that, once the mortgage mandate no longer encumbers the immovable property concerned, which is situated in Belgium, but other immovable properties, the link between the debt and that immovable property could be called into question.
A Bizottság mindazonáltal elismerte, hogy amennyiben a zálogalapítási felhatalmazás nem az érintett, Belgiumban fekvő ingatlan dolgot terheli, hanem esetlegesen egyéb ingatlan javakat, megkérdőjelezhető a tartozás és a hivatkozott dolog közti kapcsolat.
However, according to the wording of the question referred by the national court, a debt secured by a mortgage mandate relating to an immovable property constitutes a charge on that property.
Mindazonáltal a kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett kérdés szövege szerint az ingatlant terhelő zálogalapítási felhatalmazással biztosított tartozás az ezen ingatlanon fennálló tehernek minősül.
In proceedings under Article 234 EC, the Court of Justice is empowered to rule on the interpretation or validity of Community provisions only
Az EK 234. cikk szerinti eljárás során a Bíróság kizárólag a nemzeti bíróság által rendelkezésére bocsátott tények alapján
ECKELKAMP AND OTHERS on the basis of the facts which the national court puts before it (see, to that effect, Case C-235/95 Dumon and Froment [1998] ECR I-4531, paragraph 25).
ECKELKAMP ÉS TÁRSAI ítélheti meg a közösségi jogi rendelkezés értelmezését vagy érvényességét (lásd ebben az értelemben a C-235/95. sz., Dumon és Froment ügyben 1998. július 16-án hozott ítélet [EBHT 1998., I-4531. o.] 25. pontját).
As is apparent from paragraph 32 of the present judgment, it is for the referring court, not for the Court of Justice, to ascertain the nature and effect under Belgian law of a mortgage mandate such as that at issue in the main proceedings, and to determine whether there is in fact a direct link between the debt being relied on and the immovable property to which the assessment of transfer duties that is at issue in the main proceedings relates.
Amint az a jelen ítélet 32. pontjából kiderül, a kérdést előterjesztő bíróság, nem pedig a Bíróság feladata az olyan zálogalapítási felhatalmazás belga jog szerinti természetét és hatályát vizsgálni, mint amilyen az alapügyben szerepel, és meghatározni, hogy közvetlen összefüggés áll-e fenn a hivatkozott tartozás és az alapügyben szereplő vagyonátruházási illeték kiszámításának alapját képező ingatlan dolog között.
In any event, it must be held that the fact that the deductibility of debts secured on an immovable property is conditional upon the person whose estate is being administered having been resident, at the time of death, in the State in which that immovable property is situated constitutes a restriction on the free movement of capital which is prohibited, in principle, under Article 56(1) EC.
Mindenesetre meg kell állapítani, hogy az ingatlan dolgot terhelő tartozás levonhatóságának attól való függővé tétele, hogy az örökhagyó a halálának időpontjában az ezen ingatlan dolog fekvése szerinti tagállamban rendelkezik-e illetékességgel, az EK 56. cikk (1) bekezdése által főszabály szerint tiltott módon korlátozza a szabad tőkemozgást.
Next, it is necessary to consider whether the restriction on the free movement of capital thus established can be justified under the provisions of the Treaty.
Következésképpen meg kell vizsgálni, hogy a szabad tőkemozgás fentiekben megállapított korlátozása igazolható-e a Szerződés rendelkezései alapján.
In that respect, it should be noted that, under Article 58(1)(a) EC, ‘Article 56 shall be without prejudice to the right of Member States … to apply the relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence or with regard to the place where their capital is invested’.
E tekintetben fontos emlékeztetni arra, hogy az EK 58. cikk (1) bekezdésének a) pontja értelmében „[az] 56. cikk rendelkezései nem érintik a tagállamoknak azt a jogát, hogy […] alkalmazzák adójoguk azon vonatkozó rendelkezéseit, amelyek a lakóhely vagy a tőkebefektetés helye alapján az adózók között különbséget tesznek”.
That provision of Article 58 EC, in so far as it is a derogation from the fundamental principle of the free movement of capital, must be interpreted strictly.
Az EK 58. cikk e rendelkezését a tőkemozgás szabadságának elvétől való eltérésként szigorúan kell értelmezni.
It cannot therefore be interpreted as meaning that all tax legislation which draws a distinction between taxpayers based on their place of residence or the Member State in which they invest their capital is automatically compatible with the Treaty (see Jäger, paragraph 40).
Következésképpen e rendelkezés nem értelmezhető úgy, hogy minden olyan szabályozás, amely az adózók között a lakóhely vagy a tőkebefektetés tagállama alapján különbséget tesz, automatikusan összeegyeztethető a Szerződéssel (lásd a fent hivatkozott Jägerügyben hozott ítélet 40. pontját).
Moreover, in order to be justified, the difference in treatment established in relation to inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in the Kingdom of Belgium between the person who, at the time of death, was residing in that Member State and the person who, at the time of death, was residing in another Member State, must not go beyond what is necessary to achieve the objective pursued by the legislation at issue.
Ezenkívül ahhoz, hogy igazolható legyen a halála időpontjában a Belga Királyságban illetékességgel rendelkező és az ezen időpontban valamely másik tagállamban illetékességgel rendelkező személy eltérő kezelése az e tagállamban fekvő ingatlan címén fizetendő öröklési és vagyonátruházási illeték tekintetében, az nem haladhatja meg azt a mértéket, amely a szóban forgó szabályozás céljának eléréséhez szükséges.
A distinction must therefore be made between the unequal treatment permitted under Article 58(1)(a) EC and the arbitrary discrimination prohibited under Article 58(3) EC.
Különbséget kell tehát tenni az EK 58. cikk (1) bekezdésének a) pontja értelmében megengedett egyenlőtlen bánásmód és az ugyanezen cikk (3) bekezdése által tiltott önkényes megkülönböztetés között.
According to the caselaw, in order for national tax legislation such as that at issue in the main proceedings — which, for the purposes of assessing inheritance tax, makes a distinction with regard to the deductibility of debts secured on an immovable property situated in the Member State concerned according to whether the person whose estate is being administered was residing in that Member State or in another Member State at the time of death — to be considered compatible with the provisions of the Treaty on the free movement of capital, the difference in treatment must concern situations which are not objectively comparable or be justified by overriding reasons in the general interest (see Verkooijen, paragraph 43; Manninen, paragraph 29; and Jäger, paragraph 43).
Márpedig az ítélkezési gyakorlat szerint az olyan nemzeti adójogi szabályozás, mint amilyen az alapügyben szerepel, amely az öröklési illeték kiszámításakor az érintett tagállamban fekvő ingatlan dolgot terhelő tartozások levonhatósága tekintetében különbséget tesz aszerint, hogy az örökhagyó a halála időpontjában e tagállamban rendelkezett-e illetékességgel, csak akkor egyeztethető össze a Szerződésnek a tőke szabad mozgásáról szóló rendelkezéseivel, ha az eltérő bánásmód olyan helyzetekre vonatkozik, amelyek egymással objektíve nem összehasonlíthatóak, vagy azt nyomós közérdek igazolja (lásd a fent hivatkozott Verkooijenügyben hozott ítélet 43. pontját, a fent hivatkozott Manninenügyben hozott ítélet 29. pontját és a fent hivatkozott Jägerügyben hozott ítélet 43. pontját).
In that respect, it must be stated first that, contrary to the Belgian Government’s contention, which is set out in paragraph 47 of the present judgment, that difference in treatment cannot be justified on the ground that it concerns situations which are not objectively comparable.
E tekintetben először is a belga kormánynak a jelen ítélet 47. pontjában hivatkozott állításával ellentétben meg kell állapítani, hogy ezen eltérő bánásmódok nem igazolhatók azzal az indokkal, hogy egymással objektíve nem összehasonlítható helyzetekre vonatkoznak.
Subject to the investigations to be undertaken by the national court as to the nature and effect of a mortgage mandate and as to whether the mandate at issue in the main proceedings constitutes a charge on the immovable property in question — as it would appear on the basis of the case-file — the assessment of inheritance and
Ugyanis – fenntartva, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által vizsgálandó a zálogalapítási felhatalmazás jellege és hatálya, valamint az, hogy az alapügyben vitatott zálogalapítási felhatalmazás a hagyaték tárgyát képező ingatlant terheli-e, amint az az aktából kitűnni látszik – az öröklési és a vagyonátruházási illeték e szabályozás
ECKELKAMP AND OTHERS transfer duties is, under that legislation, directly linked to the value of that immovable property.
ECKELKAMP ÉS TÁRSAI alkalmazásával történő kiszámítása közvetlenül összefügg a hagyaték tárgyát képező ingatlan dolog értékével.
In that case, there cannot objectively be any difference in situation such as to justify unequal tax treatment so far as concerns the level of inheritance and transfer duties payable in relation to, respectively, an immovable property situated in Belgium which belongs to a person residing in that Member State at the time of death, and an immovable property belonging to a person residing in another Member State at the time of death.
Ilyen módon nincsen olyan objektíve eltérő helyzet, amely igazolhatná a Belgiumban fekvő és a halálának időpontjában ebben a tagállamban illetékességgel rendelkező személy tulajdonában álló ingatlan dolog, illetve az ugyanebben az időpontban valamely más tagállamban illetékességgel rendelkező személy tulajdonában álló ingatlan dolog után fizetendő öröklési és vagyonátruházási illeték mértékét tekintve egyenlőtlen adójogi bánásmódot.
Accordingly, the situation of Ms Eckelkamp’s heirs is comparable to that of any heir whose inheritance includes an immovable property situated in Belgium and left by a person who was residing in that State at the time of death (see, to that effect, Jäger, paragraph 44).
Következésképpen Hildegard Eckelkamp örököseinek helyzete hasonló minden olyan örököséhez, akinek az örökrészét olyan Belgiumban fekvő ingatlan dolog képezi, amelyet valamely, a halálának időpontjában ebben a tagállamban illetékességgel rendelkező személy hagyott örökségként (lásd szintén ebben az értelemben a fent hivatkozott Jägerügyben hozott ítélet 44. pontját).
As the appellants in the main proceedings have stated, the Belgian legislation deems, in principle, both the heirs of resident persons and the heirs of persons who were nonresident at the time of death to be taxable persons for the purposes of collecting inheritance and/or transfer duties on immovable properties situated in Belgium.
Az alapügy felpereseinek érvelése szerint a belga szabályozás főszabály szerint a haláluk időpontjában mind belföldi, mind külföldi illetőségűek örököseit illetékköteles személyeknek tekinti a Belgiumban található ingatlanokra kirótt öröklési és/vagy vagyonátruházási illeték tekintetében.
It is only in respect of the deduction of debts from the inheritance of nonresidents that nonresidents and residents are treated differently.
Kizárólag a tartozásoknak a külföldi illetőségűek hagyatékából való levonása során részesülnek eltérő bánásmódban az utóbbiak és a belföldi illetőségűek.
Where national legislation places the heirs of a person who, at the time of death, had the status of resident and those of a person who, at the time of death, had the status of nonresident on the same footing for the purposes of taxing an inherited immovable property which is situated in the Member State concerned, that legislation cannot, without giving rise to discrimination, treat those heirs differently in the taxation of that property so far as concerns the deductibility of charges secured on it.
Amennyiben valamely nemzeti szabályozás az öröklés útján szerzett és az érintett tagállamban fekvő ingatlan dolog adóztatása szempontjából ugyanúgy kezeli a halála időpontjában belföldi, valamint külföldi illetőségű személy örököseit, ugyanezen adóztatás keretében az ezen ingatlant terhelő tartozások levonhatósága tekintetében nem kezelheti ezen örökösöket eltérő módon, anélkül hogy hátrányos megkülönböztetést teremtene.
By treating the inheritances of those two categories of persons in the same way (except in relation to the deduction of debts) for the purposes of taxing their inheritance, the national legislature has in fact admitted that there is no objective difference between them in regard to the detailed rules and conditions relating to that taxation which could justify different treatment (see, by analogy, in relation to the right of establishment, Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273, paragraph 20, and Case C-170/05 Denkavit Internationaal and Denkavit France [2006] ECR I-11949, paragraph 35; and, in relation to the free movement of capital and inheritance duties, Case C-43/07 Arens-Sikken [2008] ECR I-6887, paragraph 57).
A nemzeti jogalkotó ugyanis azzal, hogy az öröklési illeték szempontjából – a tartozások levonhatósága kivételével – egyenlő bánásmódban részesítette a személyek e két csoportjának öröklését, elismerte azt, hogy az utóbbiak között ezen adóztatás feltételei és módozatai tekintetében nincs olyan objektív különbség, amely az eltérő bánásmódot igazolhatná (lásd analógia útján a letelepedési szabadság tekintetében a 270/83. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 1986. január 28-án hozott ítélet [EBHT 1986., 273. o.] 20. pontját, valamint a C-170/05. sz., Denkavit Internationaal és Denkavit France ügyben 2006. december 14-én hozott ítélet [EBHT 2006., I-11949. o.] 35. pontját, illetve a tőke szabad mozgása és az öröklési illeték tekintetében a C-43/07. sz. Arens-Sikken-ügyben a mai napon hozott ítélet [az EBHT 2008., I-6887. o.] 57. pontját).
It is necessary, finally, to examine whether the restriction on the movement of capital resulting from legislation such as that at issue in the main proceedings may be ob -jectively justified by an overriding reason in the general interest.
Végezetül ezért azt kell megvizsgálni, hogy a tőkemozgásnak az alapügyben szereplőhöz hasonló szabályozásból eredő korlátozása igazolható-e objektívan nyomós közérdekkel.
The Belgian Government contends that, in view of the German legislation applicable to a deceased’s assets, the debt in respect of which the appellants are claiming a deduction in Belgium would, in practice, be deducted twice, which, according to the caselaw of the Court of Justice (Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837), is to be avoided. 66
A belga kormány állítása szerint az örökhagyó vagyonára alkalmazandó német szabályozás értelmében azon tartozások, amelyek levonását kérik a felperesek, a gyakorlatban kettős adóztatás tárgyát képezik Belgiumban, amelyet a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint (a C-446/03. sz.
In that regard, it must be borne in mind, first of all, that the Court has, in its caselaw on the free movement of capital and inheritance duties, held that a citizen cannot be deprived of the right to rely on the provisions of the Treaty on the ground that he is profiting from tax advantages which are legally provided for by the rules in force in a Member State other than his State of residence (Barbier, paragraph 71).
E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság a tőke szabad mozgására és az öröklési illetékre vonatkozó ítélkezési gyakorlatában megállapította, hogy az állampolgár nem fosztható meg attól, hogy a Szerződés rendelkezéseire hivatkozzon, azzal az indokkal, hogy az illetékessége szerinti tagállamtól eltérő tagállamban hatályos normákban jogszerűen előírt adóelőnyt élvez (a fent hivatkozott Barbierügyben hozott ítélet 71. pontja).
Next, as has been noted in paragraph 13 of the present judgment, there is no agreement between the Kingdom of Belgium and the Federal Republic of Germany for the prevention of double taxation of succession duties.
Továbbá a jelen ítélet 13. pontjában foglaltaknak megfelelően a Belga Királyság és a Németországi Szövetségi Köztársaság között az öröklési illeték tekintetében nem létezik a kettős adóztatás elkerüléséről szóló kétoldalú egyezmény.
The Member State in which the immovable property included in the estate is situated cannot, in order to justify a restriction on the free movement of capital arising from its legislation, rely on the existence of a possibility, beyond its control, of a tax credit being granted by another Member State — such as the Member State in which the person whose estate is being administered was residing at the time of death — which could, wholly or partly, offset the loss incurred by that person’s heirs as a result of the fact that, in the Member State in which the property inherited is situated, debts secured on that property are not deductible for the purposes of assessing transfer duties (see, to that effect, Arens-Sikken, paragraph 65).
A hagyaték tárgyát képező ingatlan fekvése szerinti tagállam a tőke szabad mozgásának a saját szabályozásából eredő korlátozása érdekében nem hivatkozhat az akaratától független azon lehetőségre, hogy valamely másik tagállam – például azon tagállam, ahol az örökhagyó a halála időpontjában illetőséggel rendelkezett – adójóváírást biztosíthat, amely egészben vagy részben ellentételezheti azt a kárt, amely azért éri az utóbbi örököseit, mert a hivatkozott ingatlan fekvése szerinti tagállamban figyelmen kívül hagyják a vagyonátruházási illeték kiszámításakor az ingatlan terheit (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Arens-Sikken-ügyben hozott ítélet 65. pontját).
A Member State cannot rely on the existence of a tax advantage granted unilaterally by another Member State — in the present case, the Member State in which the person concerned was residing at the time of her death — in order to escape its obligations under the Treaty and, in particular, under the Treaty provisions relating to the free movement of capital (see, to that effect, Case C-379/05 Amurta [2007] ECR I-9569, paragraph 78).
Ugyanis a tagállam nem hivatkozhat egy másik tagállam – a jelen esetben azon tagállam, ahol az érintett személy a halála időpontjában illetőséggel rendelkezett – által egyoldalúan nyújtott előnyre annak érdekében, hogy kivonja magát a Szerződésből – nevezetesen annak a tőke szabad mozgásáról szóló rendelkezéseiből – eredő kötelezettségei alól (lásd ebben az értelemben a C-379/05. sz. Amurta-ügyben 2007. november 8-án hozott ítélet [EBHT 2007., I-9569. o.] 78. pontját).
Finally, it is apparent from the case-file submitted to the Court that, in relation to the assessment of transfer duties, the national legislation at issue in the main proceedings simply excludes altogether the deduction of debts secured on immovable property left as inheritance where the person concerned was not, at the time of death, residing in that Member State, in which the property included in the estate is situated, without the treatment of those debts and, in particular, the absence of a tax credit in another Member State, such as the Member State in which the deceased was residing, being taken into consideration.
Végül a Bírósághoz benyújtott iratokból kiderül, hogy a vagyonátruházási illeték kiszámításakor az alapügyben vitatott nemzeti szabályozás egyszerűen kizárja az örökségül hagyott ingatlant terhelő tartozások levonhatóságát, ha az érintett személy a halálának időpontjában nem az örökségül hagyott ingatlan fekvése szerinti tagállamban rendelkezett illetőséggel, anélkül hogy figyelembe venné, hogy valamely másik tagállamban – mint például az elhunyt személy illetékessége szerinti tagállamban – miként kezelik a hivatkozott tartozásokat, és különösen azt, hogy ott nem biztosítanak adójóváírást.
The answer to the question referred for a preliminary ruling must therefore be that the combined provisions of Articles 56 EC and 58 EC must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, concerning the assessment of inheritance and transfer duties payable in respect of an immovable property situated in a Member State, which makes no provision for the deductibility of debts secured on such property where the person whose estate is being administered was residing, at the time of death, not in that State but in another Member State, whereas provision is made for such deductibility where that person was, at that time, residing in the firstmentioned Member State, in which the immovable property included in the estate is situated.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre azt a választ kell tehát adni, hogy az EK 56. cikk és az EK 58. cikk együttes rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes a tagállamban fekvő ingatlan után esedékes vagyonátruházási és öröklési illeték kiszámítására vonatkozó olyan tagállami szabályozás, mint amilyen az alapügyben szerepel, amely nem rendelkezik az ezen ingatlant terhelő tartozások levonhatóságáról, amennyiben az örökhagyó a halálának időpontjában nem ebben az államban, hanem más tagállamban rendelkezett illetőséggel, ugyanakkor biztosítja e levonhatóságot, ha e személy ugyanezen időpontban a hivatkozott, hagyaték részét képező ingatlan fekvése szerinti államban rendelkezett illetőséggel.