natgillin/translations-raw huggingface dataset:
By the time I had the privilege to serve as President of the European Parliament in 2002 the maturing pathway of these states and peoples towards their EU accession had reached its moment of deni-tion.
Mire az a megtiszteltetés ért, hogy 2002-ben az Európai Parlament elnökeként szolgálhattam, ezen államok és népek uniós csatlakozás irányába vezető, addig formálódó útja meghatározó pillanatához érkezett.
Bringing together a Europe, divided by the oppressive weight of his-
E megbízatás elsődleges politikai prioritása és elsöprő szenvedélye az volt, hogy összehozza a történelem elnyomó súlya, nem pedig válasz-
D tory and not by choice, to share common values and prosperity was the overarching political priority and consuming passion of that mandate.
D tás útján megosztott Európát annak érdekében, hogy közös értékeket és jómódot osszunk meg egymással.
As parliamentarians we contributed much to that task.
Parlamenti képviselőként sokat tettünk e feladatért.
Through the dedicated work of the Foreign Aairs Committee and its rapporteurs, through the actions of the Joint Parliamentary Delegations and the Political Groups, through the Bureau and the Conference of Presidents, the European Parliament helped to move the debate on from the unavoidable monotony of the acquis communautaire to the vitality of the moment.
A Külügyi Bizottság és annak előadói áldozatos munkája révén, a közös parlamenti küldöttségek és a képviselőcsoportok intézkedései, az elnökök értekezlete és az elnökség útján az Európai Parlament segített elmozdítani a vitát a közösségi vívmányok elkerülhetetlen monotóniájáról a pillanat vitalitása felé.
We brought the animation of parliamentary politics to bear on the challenge.
A parlamenti politika élénkségét vetettük latba, hogy megbirkózzunk a kihívással.
We encouraged the necessary compromises within and between the European institutions and the member and accession states.
Ösztönöztük a szükséges kompromisszumokat az európai intézmények, valamint a tagállamok és a csatlakozó államok között és azokon belül.
We reached agreement on the budgetary and financial perspectives needed to accommodate this historic change.
Megállapodást értünk el az ezen történelmi változás megvalósításához szükséges költségvetési és pénzügyi tervek kapcsán.
We sought to communicate a sense of the excitement of the project to public opinion.
Arra törekedtünk, hogy a projekt izgalmának érzését kommunikáljuk a közvélemény felé.
We gave our assent to the Accession Treaty, an indispensable prerequisite for its adoption by the national parliaments.
Hozzájárulásunkat adtuk a csatlakozási szerződéshez, amelynek a nemzeti parlamentek által történő elfogadáshoz egy elengedhetetlen előfeltétel.
We did all that duty demanded of us and we did more.
Mindent megtettünk, amit a kötelesség megkövetelt, és még annál többet is.
The accession states themselves were going through an extraordinary double transformation as they travelled from communism to market economy towards their membership of the European Union.
Maguk a csatlakozó államok is rendkívüli kettős átalakuláson mentek keresztül, amint a kommunizmusból a piacgazdaság felé tartottak európai uniós tagságuk révén.
D ers and their parliamentarians carried a heavy responsibility.
D meggyelő EP-képviselőket hívott meg, hogy részt vegyenek a munkában.
In a symbolic pre-accession act of political solidarity, the European Parliament invited the participation of observer MPs from all the candidate states. We first met in Strasbourg in November 2002 before the important staging post of the Copenhagen Summit that December, observing that it would give us in the European Parliament the opportunity to cope with Europe’s new political and cultural diversity and respectively allow us to engage in a process of mutual understanding and political socialisation.
Először Strasbourgban találkoztunk 2002. novemberében az az év decemberében a koppenhágai csúcstalálkozó fontos mérföldköve előtt, és meggyeltük, hogy nekünk az Európai Parlament megadja a lehetőséget, hogy megbirkózzunk Európa új politikai és kulturális sokszínűségével, illetve lehetővé teszi, hogy egy kölcsönös egyetértés és politikai szocializáció folyamatába bekapcsolódjunk.
It was an early investment in the necessary relationship building at a personal, political and institutional level and an early rehearsal for a future reality.
Ez egy korai befektetés volt egy személyes, politikai és intézményi szintre épülő szükséges kapcsolatba, illetve korai főpróba volt egy jövőbeli realitáshoz.
Introducing that debate I remarked that: ‘As politicians we are challenged before history successfully to conclude this truly continental scale act of reconciliation and healing.
Ennek a vitának a felvezetésekor megjegyeztem, hogy: „Politikusként a történelem színe előtt állunk, hogy sikerre vigyük a megbékélés és a gyógyulás ezen valóban kontinentális volumenű cselekményét.
As parliamentarians we are challenged to give leadership, to win the calculus of public consent in the member states and the accession states alike.
Parlamenti képviselőként vezetést kell mutatnunk és meg kell nyernünk a közvélemény egyetértését a tagállamokban és a csatlakozási államokban egyaránt.
There is no public relations or information campaign that substitutes for real politics based on conviction and reason.
Nincs olyan PR- vagy tájékoztatási kampány, amely helyettesíti a meggyőződésen és észen alapuló reálpolitikát.
Now is the time for politicians to repossess the enlargement agenda from the experts who have prepared the way.’
Most van itt az idő, hogy a politikusok újra magukévá tegyék azon szakértők bővítési napirendjét, akik előkészítették az utat.”
In an historic vote on 9 April 2003, Parliament adopted a resolution on the conclusion of the negotiations on enlargement in Copenhagen and formally gave its assent to the membership applications of the ten
A 2003. április 9-i történelmi szavazáson a Parlament elfogadta a bővítésről a Koppenhágában folytatott tárgyalások következtetéséről szóló állásfoglalást, és hivatalosan hozzájárulását adta azon tíz állam tagállami kérelméhez, amelyek tárgyalásaikat befejezték.
That was when, in an unprecedented step, members of the national parliaments of all the acceding countries were invited to participate regularly in the work of the European Parliament as observers, from 1 May 2003 until their accessions were fully realised.
meghívták valamennyi csatlakozó ország nemzeti parlamenti képviselőit, hogy rendszeresen vegyenek részt meggyelőként az Európai Parlament munkájában 2003. május 1-jétől csatlakozásuk teljes megvalósulásáig.
As the process of enlargement deepened it took on an inclusive and irreversible character.
Ahogy a bővítés folyamata mélyült, befogadó és visszafordíthatatlan jelleget öltött.
In matters of content and calendar the European Parliament throughout this period was a leader and not just a follower of events.
Tartalom és menetrend ügyében ez idő alatt az Európai Parlament vezető volt, nem pedig csak az események követője.
It was a source of a great pride to me, as an Irish European, that when the new European Union of 25 was born ocially, it should be celebrated in Dublin on 1 May 2004 during such a successful Irish EU Presidency.
Nagy büszkeséggel töltött el mint ír európait, hogy amikor az új 25 tagú Európai Unió hivatalosan megszületett, 2004. május 1-jén sikeres ír uniós elnökség idején lehetett ünnepelni Dublinban.
However, as European Parliament President, my sense of duty would have been to do so in Parliament in Strasbourg just weeks before the continental scale upcoming parliamentary elections in June of that year, underlining its role as the theatre of European politics.
Az Európai Parlament elnökeként azonban azt diktálta volna a kötelességem, hogy ezt a Parlamentben tegyem meg Strasbourgban, 2004 júniusában mindössze hetekkel a kontinens-szintű, küszöbönálló parlamenti választások előtt, aláhúzva az európai politika színházában játszott szerepét.
Preferences for participation in traditional May Day events and weekend electoral imperatives ensured that months in advance no consensus was available among the parliament’s leadership for this latter proposition.
A hagyományos május elsejei eseményeken való részvétel és hétvégi választási kötelezettségek iránti preferencia biztosította, hogy hónapokkal előbb nem volt konszenzus a parlament vezetésében ez utóbbi előterjesztés kapcsán.
So it was that on Monday 3 May 2004 in Strasbourg the European Parliament marked the dawn of its new era.
Így tehát 2004. május 3-án történt Srasbourgban, hogy az Európai Parlament új korszakának hajnalát élhette meg.
Ten new states would necessitate ten new flagpoles.
D lyen számú szállítója megnyerhette volna.
These were of a sucient size and potential price as to require, under EU law, a public tender. This in its turn could be won by any number of suppliers from any number of states.
Jelképes módon álláspontom szerint csak egyetlen helyről származhattak, mégpedig a gdański hajódokkokból.
Symbolically, in my view, these had to come from only one place, the shipyards of Gdansk. Months earlier this led me to discuss the possibility with the Polish Prime Minister, Lezek Miller, of a gift of the flagpoles from Poland.
Hónapokkal korábban mindez arra vett rá, hogy megvitassam a lengyel miniszterelnökkel, Leszek Millerrel a lengyelországi zászlórudak ajándékának lehetőségét.
To my great delight he agreed immediately.
Nagy örömömre azonnal beleegyezett.
When we gathered in Strasbourg late on the first afternoon of this final session before the European Parliament elections of 2004 the gifts to Europe from Gdansk stood tall ; Lech Walesa, whose moral courage and fortitude personied the struggle for freedom ; the value and values of Solidarity now consummated by this ambitious accession and the flagpoles themselves, sturdy and silent witnesses, awaiting the symbolic parliamentary unfurling of the Union’s newest member states.
Amikor Strasbourgban ezen utolsó ülésnap késő délutánján összegyűltünk a 2004-es európai parlamenti választások előtt, Gdańsk Európának adományozott ajándékai mind álltak már. Lech Wałęsa, akinek erkölcsi bátorsága és ereje megszemélyesítette a szabadságért folytatott küzdelmet; a Szolidaritás ezen ambíciózus csatlakozás által ezzel betetőzött értéke és értékei, illeteve maguk a zászlórudak, ezek a robosztus és néma szemtanúk, az Unió legújabb tagállamainak jelképes parlamenti kibontására várva.
The winner of the Nobel Prize for Literature and Irish poet, Seamus Heaney wrote: ‘on a day when newcomers appear, let it be a homecoming’.
Az irodalmi Nobel-díjas ír költő, Seamus Heaney írta a következőket: „azon a napon, amikor megjelennek az újak, legyen az egy hazatérés”.
This was such a day.
Ez egy ilyen nap volt.
This was a homecoming.
Ez egy hazatérés volt.
What would have seemed an impossible dream in 1989 when first I arrived as a member of the European Parliament now was a reality and by my side stood Lech Walesa ‘as a visible sign of the struggle for a united Europe.’
Ami 1989-ben lehetetlen álomnak tűnt volna, amikor először az Európai Parlament képviselőjeként megérkeztem, most valósággá vált, és mellettem állt Lech Wałęsa, mint „az egyesült Európáért folytatott küzdelem látható jele”.
‘The
„A törekvés megvalósult”, jegyezte meg.
endeavour is accomplished’, he remarked, ‘The will of an earlier generation is being fullled.’
Egyszerű lenne az Európai Parlament túlzott szerepét vagy a sajátunkét sugallni ezen a kivételes utazáson.
A sense of proportionality, knowledge of the political and institutional complexity and a sense of history would suggest a more modest claim.
Az arányosság érzete, a politikai és intézményi összetettség ismerete és a történelem érzete szerényebb megfogalmazásra int.
In essence, we were called upon to do our duty before our fellow Europeans, true to our vocation as directly elected European parliamentarians.
Alapjában véve felhívtak minket, hogy tegyük meg kötelességünket európai embertársaink előtt, hűen közvetlenül megválasztott európai parlamenti képviselőként betöltött szakmánkhoz.
We were called to play our part in redressing the legacy and weighty burden of our continent’s divided history and to help pave the way towards a new Europe.
Felhívtak minket, hogy töltsük be szerepünket a földrészünk megosztott történelméből eredő örökség és súlyos teher felszámolásában, valamint járuljunk hozzá egy új Európához vezető út kialakításához.
We did that.
Megtettük.
We did our duty.
Megtettük kötelességünket.
The legacy of that duty more than of ourselves will endure and will stand the test of time.
E kötelesség hagyatéka túl fog élni minket, és kiállja az idő próbáját.
I congratulate the President of the Parliament on this initiative and thank him for his invitation to me to participate.
Gratulálok a Parlament elnökének kezdeményezéséhez, és köszönetet mondok neki részvételemre irányuló felkéréséért.
I also congratulate the European Parliament, its members and its and their staff on this 50th anniversary and wish them well for the future.
Gratulálok az Európai Parlamentnek, képviselőinek és személyzetének ezen az ötvenedik évfordulón, és minden jót kívánok nekik a jövőre.
Their success will be Europe’s success.
Sikerük Európa sikere lesz.
‘ - 90 meetings of the Conference of Presidents, covering 669 agenda items; - 54 meetings of the Bureau of the House, treating 934 agenda items; - 450 other meetings in the European Parliament; - 334 meetings with visiting personalities and politicians; - 16 visits of Heads of State.
„– az Elnökök Értekezletének 90 ülése, 669 napirendi pontban; – a Parlament elnökségének 54 ülése, 934 napirendi pontban; – 450 egyéb ülés az Európai Parlamentben; – 334 ülés látogató személyiségekkel és politkusokkal; – államfők 16 látogatása.
I represented you in this House at 12 meetings of the European Council.
Az Európai Tanács 12 ülésén képviseltem Önöket ebben a Házban.
Outside Parliament, outside Brussels and Strasbourg, I have made - 203 visits to - 33 states, including the European Union states and candidate states of tomorrow; - in 24 states I addressed the plenary sessions of national parliaments.
A Parlamenten kívül, Brüsszelen és Strasbourgon kívül az alábbiakat teljesítettem: – 203 látogatás; – 33 államban, köztük európai uniós államokban, és a jövő tagjelölt államaiban; – 24 államban beszédet mondtam a nemzeti parlamentek plenáris ülésein.
I have given over 1,000 TV and media interviews in Brussels and Strasbourg (236 TV interviews and 710 press conferences and press points), and an equal number on my 203 trips abroad on your behalf.
Több mint 1000 televíziós és médiainterjút adtam Brüsszelben és Strasbourgban (236 televíziós interjút és 710 sajtótájékoztatón, illetve sajtós találkozón vettem részt), valamint ugyanilyen számban 203 külföldi utamon az Önök nevében.
I have addressed this plenary, over and above the normal duties of the Chair, on 24 occasions, and made 113 major speeches outside this House on your behalf.
Beszédet tartottam ezen plenáris ülés előtt az elnök szokásos feladatain túl 24 alkalommal, és 113 lényeges beszédet tartottam az Önök nevében e Házon kívül.
Our correspondence total runs to nearly 10,000 letters and dossiers. ’
Teljes levelezésünk eléri csaknem a 10 000 levelet és aktát.”
End of mandate speech 5 May 2004.
2004. május 5-i megbízatást elfogadó beszéd vége.
The Presidency of the European Parliament is a privileged vantage point for observing the life of the European Union and all the aairs of a globalised world, all of which are reected in the work of the EP.
Az Európai Parlament (EP) elnöki pozíciója olyan kiváltságos meggye-lőhely, ahonnan jó rálátás nyílik az Európai Unió életére és a globalizált világ – az EP tevékenységeiben is tükröződő – valamennyi kérdésére.
My 30 months in oce were full of historic moments: EU enlargement; the rejection of the Constitutional Treaty and the search for alternative solutions; relations with our neighbours, whether close or more distant; and the new problems of immigration, energy and terrorism.
E két és fél év bővelkedett olyan jelentőségteljes ügyekben, mint az EU bővítése, az alkotmányszerződés elutasítása és a kiútkeresés, a közeli és távolabbi szomszédainkkal fenntartott kapcsolatok, illetve a bevándorlás, az energia és a terrorizmus újabb keletű problémakörei.
For these reasons, being President of the EP was the most enthralling experience of my political life, and it is not easy to summarise them.
Az EP elnöki tisztje ennek következtében politikai pályafutásom legintenzívebb élménye volt, és igen nehéz számvetést készíteni róla.
The European Parliament is the only Community institution directly elected by the European citizens, and thus which embodies the democratic principle within the EU’s institutional structure.
Az Európai Parlament az egyetlen olyan közösségi intézmény, amelyet a polgárok közvetlenül választanak, és amely az Európai Unió intézményi felépítésében a demokratikus alapelveket testesíti meg.
Although it still lacks some of the classical powers characteristic of parliamentary assemblies, such as adopting taxation rules, it does have important legislative, budgetary and control remits.
Annak ellenére, hogy még mindig nem rendelkezik a parlamentek hagyományos jogköreivel (például adók jóváhagyása), az EP fontos jogalkotási, költségvetési és ellenőrzési feladatokat lát el, amelyet a konszenzusra törekvő politikai lendület mozgat.
And it exercises its powers by means of a highly consensual political process, radically dierent from that of national parliaments, where the relationship between government and opposition is essentially conictual.
Az Európai Parlament ennek köszönhetően radikálisan különbözik a nemzeti parlamentektől, ahol mindent az ellenzék és a kormány közötti koniktusoktól terhes viszony határoz meg.
Unlike the Council, where the national interests of the Member States are represented and set against one another, the EP represents the general interest of Europe’s citizens, and its task is to seek consensus on Community policies.
A Tanácstól eltérően, ahol a tagállamok nemzeti érdekei kerülnek előtérbe és ezek ütköznek, az EP az Unió polgárainak általános érdekeit képviseli és feladata, hogy a közösségi politikák terén konszenzust érjen el.
I sincerely believe that this remit acquired real strength over the course of the sixth legislature, during which the EP came of political age.
Őszinte meggyőződésem, hogy e feladatok a hatodik ciklus során egyre fontosabbá váltak, és az EP politikai szempontból érett korba lépett.
Enlargement was a feature of my Presidency.
A bővítés nagy befolyással volt elnökségemre.
On 20 July 2004 I found myself heading a Parliament of 732 Members from 25 countries, representing 163 political parties and using 20 ocial languages.
2004. július 20-án egy 732 tagú Parlament élén találtam magam, amelynek képviselői 25 országból, 163 különböző politikai pártból érkeztek és 20 hivatalos nyelven beszéltek.
Two and a half years later, on 1 January 2007, following the accession of Romania and Bulgaria, there were 785 Members and, with the addition of Irish, 23 languages.
Később, 2007. január 1-jén, Románia és Bulgária csatlakozása után, a képviselők száma 785-re, a hivatalos nyelvek száma – az írrel együtt – 23-ra nőtt.
Furthermore, 60% of the Members were new to the EP in 2004, and 168 came from the 10 new Member States.
Ráadásul az EP képviselőinek 60%-a új volt a Házban, és közülük 168-an érkeztek a tíz új tagállamból.
I myself was a ‘newcomer’ and the scale of the change made me feel slightly dizzy, given its dimensions and the complexity of running an institution which was having to take on board a far more heterogeneous experience of what politics is.
Én magam is „újnak” számítottam, és szinte beleszédültem a politikai tapasztalatok beláthatatlan sokszínűségének befogadására hivatott intézmény méreteiben és feladatai összetettségében bekövetkezett óriási változásokba.
But the enlarged EP passed the test with flying colours and continued to operate surprisingly normally, thanks to the work of its staff and serv-
Mindezért az intézmény szolgálatait és dolgozóit, különösen pedig a sikerért elsősorban felelős Julian Priestley-t, a volt főtitkárt illeti köszönet.
Over and above this major structural transformation, there were specic moments of particular signicance.
A szerkezeti átalakulás mellett rendkívül nagy jelentőségű pillanatokat éltünk át.
Amongst the most important, perhaps, and certainly in media terms, was the investiture of the Barroso Commission, when Parliament’s hearings led to the withdrawal of the proposed Commission in the face of certain rejection by the EP.
Elsőként, és a média szempontjából talán legfontosabb eseményként, a Barroso vezette Európai Bizottság beiktatását említeném, amikor a biztosok meghallgatása a javaslat visszavonásához vezetett, hiszen bizonyossá vált, hogy azt az EP elutasítaná.
In this whole process, the EP consolidated its political role and ceased to be the paper tiger that many people used to say it was.
Az EP e folyamat során megszilárdította politikai helyzetét, és kilépett a sokak által emlegetett „papírtigris” szerepből, mert volt bátorsága a Szerződésekben ráruházott jogköröket gyakorolni úgy, hogy közben semmiféle zavart nem keltett az EU működésében.
It dared to make use of the powers conferred on it by the Treaties, without provoking any kind of crisis in the way the EU operates.
A biztosok meghallgatásával bebizonyította, hogy nem puszta formaságról van szó és rácáfolt arra a sokakban élő hitre, hogy a képviselők csak a tagállamok kormányainak utasításait követik.
It was crystal clear that the hearings of the Commissioners were no mere formality, nor did the MEPs fall into line with the instructions issued by Member State governments, as a lot of people assumed they would.
Ahogyan azt akkoriban mondtam, egy közvetlenül megválasztott intézményre nem lehet azzal a feltétellel jogköröket ruházni, hogy azokat soha ne gyakorolja.
Following the rejection of the initial proposal for the Barroso Commission – although only one of the proposed members was in fact rejected – the EP would no longer be seen as a ‘cage of crickets’ or a useless talking shop.
Az EP e jogköröket a demokrácia keretein belül gya-
The EP did use them, as part of normal democratic practice, and the inuence thus achieved has strengthened its role within the Union’s institutional triangle.
korolta, és az így elért hatás megerősítette az Unió intézményi háromszögében betöltött szerepét.
Alongside my memory of that historic and polemical moment, I must mention two other moments, one particularly solemn and positive, and the other extremely sad.
E polemikus momentumot két továbbival kell kiegészítenem: az egyik különösen magasztos és jó emlékű, míg a másik mélységesen szomorú.
The first was the signing of the Constitutional Treaty in the impressive Hall of the Orazi and Curiazi on the Capitol in Rome.
Az első az alkotmányszerződés aláírása a római Capitolium fenséges Horatiusok és Curiatusok termében.
On that occasion, I had the chance, on behalf of the European Parliament, to address to the gathered Heads of State and of Government some words on the path that EU integration had taken since the first such gathering in Rome.
Alkalmam volt a Parlament nevében az ott összegyűlt állam- és kormányfők előtt felszólalni, és az európai integráció folyamán a Rómától Rómáig bejárt útra emlékeztetni őket.
At that point, of course, we did not know that the text was going to get bogged down in the French and Dutch referenda, and so that historic moment represented the cusp of Europe’s political ambitions, unfortunately somewhat diminished today.
Akkor még nem tudhattuk, hogy a szöveg elbukik a francia és a holland népszavazáson, de az a pillanat mindenképpen a mára sajnos kissé lanyhuló európai politikai törekvések csúcsát jelentette.
The other moment that is fixed in my memory was when I had to announce to the House in plenary just how tragically serious the July 2005 terrorist attacks in London had been, attacks which reminded me so strongly of those in Madrid.
A második, az engem a madridi eseményekre emlékeztető, a 2005 júliusában Londonban elkövetett terrortámadások tragédiájának bejelentése volt a plenáris ülésen részt vevő képviselőknek.