natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Where the appeal body is not judicial in character, written reasons for its decision must always be given and, furthermore, in such a case, its decision is to be subject to review by a court or tribunal within the meaning of Article 234 EC.
Amennyiben a jogorvoslati szerv nem igazságszolgáltató jellegű szerv, határozatait mindig írásbeli indokolással kell ellátnia, továbbá ilyen esetben határozatát a Szerződés 234. cikke szerinti bíróság felülvizsgálhatja.
In addition, it is apparent from the decision making the reference that, under Austrian procedural law, the status of party to market analysis proceedings confers the right to participate in those proceedings, as well as the right to consult the file in the administrative proceedings, the right to be heard, the right to be informed of the results of the procedure for administration of the evidence and to comment on it, and the right to appeal against the decision taken at the end of such proceedings.
Egyebekben az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból következik, hogy az osztrák eljárásjognak megfelelően a piacelemzési eljárás keretében a fél jogállása az említett eljárásban olyan részvételi jogokat biztosít, mint a közigazgatási eljárás irataiba való betekintéshez való jog, a meghallgatáshoz való jog, a közigazgatási bizonyítási eljárás eredményeinek megismeréséhez való jog és az utóbbi tárgyában észrevételek benyújtására vonatkozó jog, valamint az ilyen eljárás végén meghozott határozattal szembeni jogorvoslathoz való jog.
In the light of the wording of Article 4 of the Framework Directive, as noted in paragraph 17 above, it is necessary to assess the scope of the terms user ‘affected’ or undertaking ‘affected’ by a decision of a national regulatory authority for the purposes of that article in order to answer the first question referred by the national court.
A keretirányelv 4. cikkének megfogalmazására tekintettel, ahogyan azt a fenti 17. pont felidézi, az előzetes kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdés megválaszolása érdekében meg kell vizsgálni az említett 4. cikk értelmében a nemzeti szabályozó hatóság határozata által „érintett” felhasználó vagy vállalkozás fogalmának terjedelmét.
First, it must be pointed out that the Framework Directive does not define that term.
Mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy a keretirányelv nem határozza meg ezt a fogalmat.
According to the Belgian Government, the fact that, in the English and German versions of that directive, Articles 4(1) and 16(3) use the same term, namely ‘affected’ and ‘betroffen’ respectively, indicates that those two provisions concern the same idea and that, consequently, the Dutch versions ‘getroffen’ (affected) and ‘die gevolgen ondervinden’ (literally, ‘incurring consequences’), given in Articles 4(1) and 16(3) respectively, have the same meaning.
A belga kormány szerint az a tény, hogy ezen irányelv angol és német változataiban a 4. cikk (1) bekezdése és a 16. cikk (3) bekezdése azonos kifejezést használ, azaz „affected” (érintett), illetőleg „betroffen” (érintett), azt jelenti, hogy ez a két rendelkezés ugyanarra a dologra vonatkozik és ebből következően az említett 4. cikk (1) bekezdésében illetőleg 16. cikk (3) bekezdésében szereplő „getroffen” (érintett) és „die gevolgen ondervinden” (a következményeket elszenvedő) holland megfogalmazásoknak is azonos jelentésük.
The national court also takes the view that, since, in the German version, Articles 4(1) and 16(3) of the Framework Directive both use the expression ‘betroffenen’, their scope must be deemed to be the same.
Az előzetes kérdést előterjesztő bíróság is úgy véli, hogy mivel a keretirányelv 4. cikke (1) bekezdésének és 16. cikke (3) bekezdésének német változatában egyaránt a „betroffenen” kifejezés fordul elő, el kell ismerni, hogy e kifejezéseknek azonos a terjedelme.
However, the answer to the question referred by the national court cannot be deduced from those findings.
Ezekből a megállapításokból azonban az előzetes kérdést előterjesztő bíróság számára adandó választ nem lehet levezetni.
Several language versions of the Framework Directive, namely the Bulgarian, Czech, Danish, English, German, Greek, Italian, Latvian, Lithuanian, Polish, Slovak, Spanish and Swedish and versions, use one and the same term in Articles 4(1) and 16(3) of that directive, whereas in other language versions of the same provisions two different terms are used, such as user ‘affecté’ or undertaking ‘affectée’ and parties ‘concernées’ in the French version.
Ugyanis a keretirányelv számos nyelvi változatában, azaz a német, angol, bolgár, dán, spanyol, görög, olasz, lett, litván, lengyel, szlovák, svéd és cseh nyelvű változatok ugyanazt a kifejezést használják ezen irányelv 4. cikkének (1) bekezdésében és 16. cikkének (3) bekezdésében, míg ugyanezen rendelkezések más nyelvű változataiban két különböző szó szerepel, így az említett rendelkezések francia változatában „utilisateur ou entreprise »affecté(e)«” („érintett” felhasználó vagy vállalkozás), illetőleg „parties »concernées«” („érintett” felek).
It is settled caselaw that the different language versions of a provision of Community law must be uniformly interpreted, and thus, in the case of divergence between those versions, the provision in question must be interpreted by reference to the purpose and general scheme of the rules of which it forms part (Case C-420/98 W.N. [2000] ECR I-2847, paragraph 21, and Case C-56/06 Euro Tex [2007] ECR I-4859, paragraph 27).
Márpedig az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely közösségi jogi rendelkezés eltérő nyelvi változatait egységesen kell értelmezni, ennélfogva amennyiben a változatok eltérnek egymástól, a rendelkezést azon szabályozás általános rendszerének és céljának figyelembevételével kell meghatározni, amelynek e rendelkezés részét képezi (a C-420/98. sz., W.N. ügyben 2000. április 13-án hozott ítélet [EBHT 2000., I-2847.o.] 21. pontja, valamint a C-56/06. sz., Euro Tex ügyben 2007. június 14-én hozott ítélet [EBHT 2007., I-4859. o.] 27. pontja).
It is also settled caselaw that the need for a uniform application of Community law and the principle of equality require that the terms of a provision of Community law which makes no express reference to the law of the Member States for the purpose of determining its meaning and scope must normally be given an independent and uniform interpretation throughout the Community, having regard to the context of the provision and the objective pursued by the legislation in question (see, inter alia, Case 327/82 Ekro [1984] ECR 107, paragraph 11; Case C-287/98 Linster [2000] ECR I-6917, paragraph 43; and Case C-195/06 Österreichischer Rundfunk [2007] ECR I-8817, paragraph 24).
Szintén az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a közösségi jog egységes alkalmazásának követelményéből és az egyenlőség elvéből az következik, hogy jelentésének és hatályának meghatározása érdekében a tagállami jogokra kifejezett utalást nem tartalmazó közösségi jogi rendelkezést az egész Közösségben önállóan és egységesen kell értelmezni, figyelembe véve a rendelkezés összefüggéseit és a kérdéses szabályozás célját (lásd többek között a 327/82. sz. Ekro-ügyben 1984. január 18-án hozott ítélet [EBHT 1984., 107. o.] 11. pontját, a C-287/98. sz.
Accordingly, the scope which the Community legislature intended to confer on the terms user ‘affected’ or undertaking ‘affected’ by a decision of a national regulatory authority for the purposes of Article 4(1) of the Framework Directive must be assessed in the light of the purpose of that article within the context of that directive.
Ebből következően ezen irányelv összefüggésében az említett 4. cikk céljára tekintettel kell megvizsgálni azt a terjedelmet, amelyet a közösségi jogalkotó a keretirányelv 4. cikkének (1) bekezdése értelmében vett nemzeti szabályozó hatóság határozata által „érintett” felhasználó vagy vállalkozás fogalmának szándékozott adni.
It must, however, be noted that, even if one assumes that an undertaking in a situation similar to that of the applicant in the main proceedings falls within Article 16(3) of the Framework Directive, it does not automatically follow that that undertaking may fall within the scope of Article 4(1) thereof.
Meg kell azonban állapítani, hogy még ha abból a feltételezésből indulunk is ki, hogy az alapeljárás felperesének helyzetében lévő vállalkozás a keretirányelv 16. cikke (3) bekezdésének hatálya alá tartozik, nem következik automatikusan, hogy ez a vállalkozás a keretirányelv 4. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozhat.
As pointed out by the Advocate General in point 19 of his Opinion, Article 4(1) of the Framework Directive pursues objectives which are very distinct from those pursued by Article 16(3) thereof.
Ahogyan arra a főtanácsnok indítványának 19. pontjában rámutatott, az említett 4. cikk (1) bekezdésének céljai nagymértékben eltérnek az említett 16. cikk (3) bekezdésének céljaitól.
The consequence of the applicability of Article 4(1) to an undertaking is that that undertaking is granted a right to appeal against a decision taken by a national regulatory authority by which it is affected, whereas Article 16(3) grants it the right, in the case of a decision to withdraw obligations placed on the undertaking (formerly) having significant power on the relevant market, to be given an appropriate period of notice of that withdrawal.
Ugyanis amennyiben a vállalkozás az első rendelkezés hatálya alá tartozik, akkor a nemzeti szabályozó hatóság őt érintő határozatával szemben jogorvoslati jogot kap, míg a második rendelkezés az érintett piacon (korábban) jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozás esetében megállapított kötelezettségek megszüntetéséről szóló határozat esetén jogot biztosít számára, hogy az ilyen megszüntetésről megfelelő időben értesítsék.
As stated by the Advocate General in point 22 of his Opinion, Article 4 of the Framework Directive follows from the principle of effective judicial protection, which is a general principle of Community law stemming from the constitutional traditions common to the Member States and which has been enshrined in Articles 6 and 13 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950 (Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, paragraph 37 and the caselaw cited), pursuant to which it is for the courts of the Member States to ensure judicial protection of an individual’s rights under Community law (Unibet, paragraph 38 and the caselaw cited).
Ahogyan arra a főtanácsnok indítványának 22. pontjában rámutatott, a keretirányelv 4. cikke a hatékony bírói jogvédelem elvének kifejeződése, amely a közösségi jog olyan általános jogelve, amely a tagállamok közös alkotmányos hagyományain nyugszik, és amelyet az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, 1950. november 4-én Rómában aláírt európai egyezmény 6. és 13. cikke is biztosít (a C-432/05. sz. Unibet-ügyben 2007. március 13-án hozott ítélet [EBHT 2007., I-2271. o.] 37. pontja és a hivatkozott ítélkezési gyakorlat), amelynek értelmében a tagállamok bíróságainak feladata a jogalanyok számára a közösségi jog közvetlen hatályából eredő jogvédelem biztosítása (a fent hivatkozott Unibet-ügyben hozott ítélet 38. pontja és a hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
In the case covered by Article 4 of the Framework Directive, the Member States are required to provide for a right of appeal before an appellate body in order to protect the rights which users and undertakings derive from the Community legal order.
A keretirányelv 4. cikkében meghatározott feltétel esetén a tagállamok kötelesek igazságszolgáltató szerv előtti jogorvoslatról gondoskodni a felhasználók és a vállalkozások közösségi jogrendből eredő jogai védelmének biztosítása érdekében.
It follows that the requirement to provide effective judicial protection, which is at the origin of Article 4 of the Framework Directive, must apply to both users and undertakings which may derive rights from the Community legal order, in particular from telecommunications directives, and whose rights are affected by a decision taken by a national regulatory authority.
Ebből következik, hogy a hatékony bírósági jogvédelem biztosításának követelményét, amelyből a keretirányelv 4. cikke ered, azokra a felhasználókra és vállalkozásokra is alkalmazni kell, amelyek a közösségi jogrendből – különösen a távközlési irányelvekből – eredő jogokra hivatkozhatnak, és amelyeknek e jogait a nemzeti szabályozó hatóság határozata érintheti.
It is thus necessary to determine whether the users and undertakings operating in competition with an undertaking (formerly) having significant power on the relevant market may derive rights from the Community legal order, in particular from telecommunications directives, and whether their rights may be affected by a decision taken by a national regulatory authority which is not addressed to them. If that is the case, they should be entitled to a right of appeal in order to make that decision amenable to judicial review.
Ennélfogva meg kell határozni, hogy a felhasználók és az érintett piacon (korábban) jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozás versenytársai is hivatkozhatnak-e a közösségi jogrendből – különösen a távközlési irányelvekből – eredő jogokra, és hogy e jogaikat érintheti-e a nemzeti szabályozó hatóság által meghozott olyan határozat, amelynek a nevezettek nem címzettjei; ebben a határozat bírósági felülvizsgálat alá vonása érdekében jogorvoslati joggal kell rendelkezniük.
As pointed out by the Advocate General in point 29 of his Opinion, and as submitted by the applicant in the main proceedings and the Commission, certain specific obligations imposed on the undertaking with significant power on the relevant market in accordance with Article 16(3) and (4) of the Framework Directive and the provisions of the Access Directive which are cited therein are protective measures adopted in the interest of users and undertakings in competition with that undertaking with significant market power and are therefore capable of conferring rights on them.
Ahogyan arra a főtanácsnok az indítványának 29. pontjában rámutatott, és ahogyan azt a felperes és a Bizottság is előterjesztette, az érintett piacon jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozás számára – a keretirányelv 16. cikke (3) és (4) bekezdésének, illetve a hozzáférési irányelv rendelkezéseinek megfelelően – megállapított, az ezen irányelvben említett bizonyos konkrét kötelezettségek, a felhasználók és a jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozás versenytársai érdekében elfogadott olyan védelmi intézkedéseknek minősülnek, amelyek számukra jogokat biztosíthatnak.
Those protective measures include, for example, those which may be adopted by national regulatory authorities under Article 8 of the Access Directive and the obligations of nondiscrimination between competitors and the obligations to give competitors access to specific network facilities and the use of such facilities, laid down respectively in Articles 10 and 12 of the latter directive.
E védelmi intézkedések között szerepelnek többek között azok, amelyeket a hozzáférési irányelv 8. cikkének megfelelően a nemzeti szabályozó hatóság fogadhat el, valamint a versenytársak hátrányos megkülönbözetésének tilalmára és a meghatározott hálózati eszközökhöz való hozzáférésnek és azok használatának a lehetővé tételére vonatkozó kötelezettségek, amelyeket ezen irányelv 10., illetőleg 12. cikke ír elő.
As regards, inter alia, those obligations to provide access to network facilities and the use of those facilities, Article 12(1) of the Access Directive provides that ‘a national regulatory authority may, in accordance with the provisions of Article 8, impose obligations on operators to meet reasonable requests for access to, and use of, specific network elements and associated facilities, inter alia in situations where the national regulatory authority considers that denial of access or unreasonable terms and conditions having a similar effect would hinder the emergence of a sustainable competitive market at the retail level, or would not be in the enduser’s interest’.
Az említett hálózati eszközökhöz való hozzáférésnek és azok használatának a lehetővé tételére vonatkozó kötelezettségeket illetően többek között a hozzáférési irányelv 12. cikkének (1) bekezdése akként rendelkezik, hogy „[a] nemzeti szabályozó hatóság a 8. cikk rendelkezéseivel összhangban kötelezettségeket állapíthat meg az üzemeltetők számára a meghatározott hálózati elemekhez és kapcsolódó eszközökhöz való hozzáférés iránti, és azok használata iránti ésszerű kérelmek teljesítésére vonatkozóan, többek között olyan helyzetekben, amikor a nemzeti szabályozó hatóság úgy ítéli meg, hogy a hozzáférés biztosításának megtagadása, illetve az ahhoz hasonló hatású indokolatlan feltételek kikötése gátolná kiskereskedelmi szinten a fenntartható versenypiac kialakulását, vagy nem szolgálná a végfelhasználók érdekeit”.
As in the case of the obligation of nondiscrimination laid down in Article 10 of that directive, those obligations concerning the access of competitors to specific network facilities and the use thereof seek to enable interested competitors to benefit from such access.
Az ugyanezen irányelv 10. cikkében előírt hátrányos megkülönböztetés tilalmára vonatkozó kötelezettséghez hasonlóan a meghatározott hálózati eszközökhöz való hozzáférésnek és azok használatának a lehetővé tételére vonatkozó kötelezettségek arra irányulnak, hogy az érdekelt versenytársak részesüljenek ebből a hozzáférésből.
It follows that users or undertakings competing with an undertaking with significant power on the relevant market must be considered to be potential beneficiaries of the rights corresponding to the specific regulatory obligations imposed by a national regulatory authority on that undertaking with significant market power pursuant to Article 16 of the Framework Directive and the telecommunications directives
Ebből következően a felhasználókat vagy az érintett piacon jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozás versenytársait a keretirányelv 16. cikke és az abban hivatkozott távközlési irányelvek értelmében a nemzeti szabályozó hatóság által e jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozás vonatkozásában megállapított konkrét szabályozó kötelezettségeknek megfelelő jogok potenciális kedvezményezettjeinek kell
Consequently, those users and undertakings may be regarded as being ‘affected’, within the meaning of Article 4(1) of the Framework Directive, by decisions of that authority which amend or withdraw those obligations.
Ebből következően ezeket a felhasználókat és ezeket a vállalkozásokat – a keretirányelv 4. cikkének (1) bekezdése értelmében – az e hatóságoknak az említett kötelezettségeket megváltoztató vagy megszüntető határozatai által „érintett[eknek]” lehet tekinteni.
Next, it should be pointed out that, under Article 8(2) of the Framework Directive, the national regulatory authorities must promote competition in the provision of electronic communications networks, electronic communications services and associated facilities and services by, inter alia, ensuring that there is no distortion or restriction of competition in the electronic communications sector.
Rá kell mutatni továbbá, hogy a keretirányelv 8. cikke (2) bekezdésének megfelelően a nemzeti szabályozó hatóságoknak elő kell mozdítaniuk a versenyt az elektronikus hírközlő hálózatok, az elektronikus hírközlési szolgáltatások, a kapcsolódó eszközök és szolgáltatások nyújtása terén, többek között annak biztosításával, hogy az elektronikus hírközlési ágazatban ne legyen versenytorzulás vagy versenykorlátozás.
As noted by the Advocate General in point 24 of his Opinion, and as submitted by the Danish Government, a strict interpretation of Article 4(1) of the Framework Directive to the effect that that provision confers a right of appeal only on persons to whom the decisions of the national regulatory authorities are addressed would be difficult to reconcile with the general objectives and regulatory principles resulting, for those authorities, from Article 8 of that directive, particularly with the objective of promoting competition.
Ahogyan arra a főtanácsnok indítványának 24. pontjában rámutatott, és ahogyan azt a dán kormány előterjesztette, a keretirányelv 4. cikke (1) bekezdésének szigorú értelmezése, amely szerint ez a rendelkezés a nemzeti szabályozó hatóságok határozatainak címzettjeitől különböző személyek számára nem biztosít jogorvoslati jogot, nehezen összeegyeztethető az e hatóságok számára az említett irányelv 8. cikkéből következő általános célokkal és szabályozó elvekkel, különösen a verseny előmozdításának céljával.
It follows that Article 4(1) of the Framework Directive must be interpreted as granting a right of appeal also to persons other than the addressees of a decision taken by a national regulatory authority in the context of a market analysis.
Ebből következik, hogy a keretirányelv 4. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az jogorvoslati jogot biztosít azoknak a személyeknek is, amelyek nem címzettjei a nemzeti szabályozó hatóság által a piacelemzés keretében hozott határozatoknak.
Thus, users and undertakings competing with an undertaking (formerly) having significant power on the market concerned must be regarded as being ‘affected’ for the purposes of that provision when their rights are potentially affected by such a decision.
Így e rendelkezés értelmében „érintett[nek]” kell tekinteni a felhasználókat és az érintett piacon (korábban) jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozások versenytársait, ha az ilyen határozat a jogaikat potenciálisan érinti.
As regards, next, the third sentence of Article 16(3) of the Framework Directive, that provision provides that the parties ‘affected’ by the withdrawal of sector-specific regulatory obligations are to be given an appropriate period of notice. An under-
Továbbá a keretirányelv 16. cikke (3) bekezdésének harmadik mondatát illetően, ez a rendelkezés előírja, hogy az ágazathoz kötött szabályozó kötelezettségek megszüntetésével érintett feleket erről megfelelő időben értesíteni kell.
2008 — CASE C-426/05 taking (formerly) having significant power on the market concerned is an addressee of the decision withdrawing such obligations, with the result that it is self-evident that that undertaking must be notified of the decision.
SZ. ÜGY piacon (korábban) jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozást az ilyen kötelezettségeket megszüntető határozat címzettjének kell tekinteni, ezért arról ezt a vállalkozást magától értetődően értesíteni kell.
The same applies with regard to decisions imposing such obligations on such an undertaking, irrespective of the fact that Article 16(4) of that directive does not state so expressly.
Egyebekben ugyanez érvényes azokra a határozatokra, amelyek ilyen kötelezettségeket vezetnek be e vállalkozások terhére, attól függetlenül, hogy azokat az említett irányelv 16. cikkének (4) bekezdése kifejezetten nem említi.
By contrast, the period of notice laid down in Article 16(3) of that directive acquires its full significance in relation to competing undertakings which, for their part, benefit from the obligations the withdrawal of which has been decided.
Az ugyanezen irányelv 16. cikkének (3) bekezdésében előírt értesítés azonban azon versenytárs vállalkozásokat illetően nyeri el teljes értelmét, amelyek hasznot húznak azokból a kötelezettségekből, amelyeknek a megszüntetéséről határozatot hoztak.
It follows that, in providing that a period of notice must be given, the Community legislature sought to protect, above all, competitors of the undertaking (formerly) having significant power on the market in their capacity as ‘affected’ parties.
Ebből eredően a közösségi jogalkotó ezen értesítés előírásával elsősorban a piacon (korábban) jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozások versenytársait – mint „érintett” feleket – szándékozott megvédeni.
Furthermore, in that provision the Community legislature would otherwise have used the term ‘undertaking’, as in the second sentence of that provision, and not the term parties ‘affected’.
Ezenkívül meg kell jegyezni, hogy ellenkező esetben a közösségi jogalkotó ebben a rendelkezésben nem az „érintett” felek, hanem a „vállalkozás” fogalmát használta volna, amely ugyanezen bekezdés második mondatában szerepel.