natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘This Directive shall not apply to contracts which the contracting entities award for purposes other than the pursuit of their activities as described in Articles 3 to 7 or for the pursuit of such activities in a third country, in conditions not involving the physical use of a network or geographical area within the Community.’
„Ez az irányelv nem alkalmazható olyan szerződésekre, amelyeket az ajánlatkérő a 3–7. cikkben leírt tevékenységei folytatásától eltérő célra, vagy ilyen tevékenységeknek valamely harmadik országban történő, a Közösségen belüli hálózat vagy földrajzi terület fizikai használatával nem járó körülmények között történő folytatására ítél oda.”
Finally, Article 30 of Directive 2004/17, under the heading ‘Procedure for establishing whether a given activity is directly exposed to competition’, provides:
Végezetül a 2004/17 irányelvnek az „Eljárás egy adott tevékenység versenynek való közvetlen kitettségének megállapítására” című 30. cikke a következőképpen rendelkezik:
2008 — CASE C-393/06
10-I ÍTÉLET – C-393/06.
For the purposes of paragraph 1, the question of whether an activity is directly exposed to competition shall be decided on the basis of criteria that are in conformity with the Treaty provisions on competition, such as the characteristics of the goods or services concerned, the existence of alternative goods or services, the prices and the actual or potential presence of more than one supplier of the goods or services in question.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában, az arra vonatkozó kérdést, hogy valamely tevékenység közvetlenül ki van-e téve a versenynek, olyan szempontok alapján kell eldönteni, amelyek megfelelnek a Szerződés versennyel kapcsolatos rendelkezéseinek, mint például az érintett áruk vagy szolgáltatások jellemzői, a helyettesítő áruk vagy szolgáltatások megléte, az árak, valamint az, hogy van-e ténylegesen vagy potenciálisan az érintett árunak, illetve szolgáltatásnak egynél több szállítója, illetve szolgáltatója.
Title II, Chapter II, Section 3 of Directive 2004/18 lists the contracts which are outside the scope of that directive.
A 2004/18 irányelv II. címe II. fejezetének 3. szakasza felsorolja az irányelv hatálya alá nem tartozó szerződéseket.
These include contracts in the water, energy, transport and postal services sectors.
E szerződések között szerepelnek a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban odaítélt szerződések.
Article 12, dealing with those contracts, provides:
Az említett szerződésekre vonatkozó 12. cikk szövege a következő:
‘This Directive shall not apply to public contracts which, under Directive 2004/17/EC, are awarded by contracting authorities exercising one or more of the activities referred to in Articles 3 to 7 of that Directive and are awarded for the pursuit of those activities, …
„Ez az irányelv nem alkalmazható olyan közbeszerzési szerződésekre, amelyeket a 2004/17/EK irányelv értelmében az említett irányelv 3–7. cikkében szereplő egy vagy több tevékenységet folytató ajánlatkérő szervek ítélnek oda, […]
The abovementioned Community legislation was transposed into Austrian law by the Federal law on the award of public procurement contracts (Bundesvergabegesetz) 2006.
A fent felvázolt közösségi jogi szabályozásnak az osztrák jogba való átültetését a 2006. évi Bundesvergabegesetz (a közbeszerzésekről szóló szövetségi törvény) biztosítja.
Fernwärme Wien was established by constituent instrument of 22 January 1969 for the purpose of supplying district heating to homes, public institutions, offices, undertakings etc. in the City of Vienna.
A Fernwärme Wient az 1969. január 22-i keltű társasági szerződéssel hozták létre lakások, középületek, irodák, vállalatok távhőszolgáltatásának Bécs város körzetében történő biztosítása céljából.
For that purpose it uses energy produced by the disposal of waste rather than energy from non-renewable sources.
A Fernwärme Wien ehhez a meg nem újuló energiaforrásokból származó energia helyett hulladékeltávolításból származó energiát használ.
Fernwärme Wien, which has legal personality, is wholly owned by the City of Vienna, which appoints and removes managers and the members of the company’s supervisory board and gives them a discharge from responsibility.
A jogi személyiséggel rendelkező Fernwärme Wien teljes mértékben Bécs város tulajdona, ezen utóbbi nevezi ki és hívja vissza, illetve menti fel a vállalkozás vezető tisztségviselőit és felügyelőbizottsági tagjait.
In addition, through the Kontrollamt der Stadt Wien (Monitoring Office of the City of Vienna), the city is also authorised to monitor the economic and financial management of the company.
Ezenfelül Bécs városa a Kontrollamt der Stadt Wien (Bécs város ellenőrző hivatala) útján arra is jogosult, hogy a vállalkozás gazdasági és pénzügyi irányítását ellenőrizze.
In parallel to its district heating activities, Fernwärme Wien is engaged in the general planning of refrigeration plants for large real estate projects.
A Fernwärme Wien távhőszolgáltatást érintő tevékenységével egyidejűleg hűtőberendezések generáltervezését is végzi nagyobb ingatlanberuházások számára.
In carrying out that activity it competes with other undertakings.
E tevékenysége keretében más vállalkozásokkal versenyben áll.
On 1 March 2006, Fernwärme Wien instituted a public procurement tendering procedure for the installation of refrigeration plants in a future commercial office complex in Vienna, stating that the Austrian legislation relating to public procurement did not apply to the contract in question. Ing.
A Fernwärme Wien 2006. március 1-jén ajánlati felhívást írt ki hűtőberendezéseknek egy bécsi iroda- és üzletközpont projekt számára történő kiépítésére, jelezve, hogy a szóban forgó beszerzési eljárás nem tartozik az osztrák közbeszerzési jog hatálya alá.
Aigner participated in this proced- ure by submitting a tender.
Aigner ezen eljárás keretében ajánlatot nyújtott be.
Having been informed, on 18 May 2006, that its offer would no longer be considered because of negative references, it challenged that decision before the referring court, submitting that the Community rules on public procurement should be applied.
E vállalkozás, miután 2006. május 18-án értesítést kapott arról, hogy az ajánlatát előnytelen elemei miatt a továbbiakban nem mérlegelik, megtámadta e határozatot a kérdést előterjesztő bíróság előtt arra való hivatkozással, hogy a közösségi közbeszerzési szabályok alkalmazandók.
The national court notes that the activities of Fernwärme Wien with regard to the operation of a fixed district heating network fall indisputably within the scope of Directive 2004/17.
A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a Fernwärme Wien által végzett, a távhőszolgáltatást nyújtó rögzített hálózat üzemeltetésével kapcsolatos tevékenységek vitathatatlanul a 2004/17 irányelv hatálya alá tartoznak.
However, its activities with regard to the refrigeration plants do not fall within the field of application of that directive.
Ezzel szemben a hűtőberendezésekkel összefüggő tevékenységei nem tartoznak az említett irányelv hatálya alá.
It therefore asks whether the latter activities are also covered by the provisions of that directive by application, mutatis mutandis, of the principles laid down in Case C-44/96 Mannesmann Anlagenbau Austria and Others [1998] ECR I-73, paragraphs 25 and 26, an approach commonly referred to in legal literature as the ‘contagion theory’.
A kérdést előterjesztő bíróság részéről tehát kétely merült fel azt illetően, hogy ezen utóbbi tevékenységek nem tartoznak-e szintén az említett irányelv rendelkezéseinek a hatálya alá a C-44/96. sz., Mannesmann Anlagenbau Austria és társai ügyben 1998. január 15-én hozott ítéletben (EBHT 1998., I-73. o.) és különösen annak 25. és 26. pontjában kifejtett, a szakirodalomban „fertőzéselmélet”-ként ismert elvek megfelelő alkalmazásával.
In accordance with the interpretation given by the referring court of that judgment, where one activity carried out by a body falls within the scope of the public procurement directives, all the other activities carried out by that body, irrespective of their possible industrial or commercial character, are also covered by those directives.
Ezen ítéletnek a kérdést előterjesztő bíróság általi értelmezése szerint ha a vállalkozás által végzett tevékenységek egyike a közbeszerzési irányelvek hatálya alá tartozik, ugyanez vonatkozik az összes többi tevékenységére is, függetlenül attól, hogy azok ipari vagy kereskedelmi jellegűek-e.
If the judgment in Mannesmann Anlagenbau Austria and Others refers only to contracting authorities and, more specifically, the concept of ‘bodies governed by public law’, in the sense that, where a body meets needs in the general interest, not having an industrial or commercial character, it must be considered a ‘body governed by public law’ within the meaning of the Community rules, irrespective of whether it carries out, in parallel, other activities of a different nature, the referring court asks whether Fernwärme Wien constitutes a body governed by public law, that is to say a contracting authority, within the meaning of Directives 2004/17 and 2004/18.
Azt feltételezve, hogy a fent hivatkozott Mannesmann Anlagenbau Austria és társai ügyben hozott ítélet kizárólag az ajánlatkérő szervekre, pontosabban pedig a „közjogi intézmények” fogalmára vonatkozik abban az értelemben, hogy amennyiben valamely intézmény kifejezetten olyan közérdekű célra jött létre, amely nem ipari vagy kereskedelmi jellegű, akkor a közösségi szabályok értelmében „közjogi intézménynek” minősül attól függetlenül, hogy egyidejűleg gyakorol-e más, ettől eltérő jellegű tevékenységet, a kérdést előterjesztő bíróságban kételyek merültek fel azt illetően, hogy a Fernwärme Wien a 2004/17 és 2004/18 irányelv értelmében közjogi intézménynek – azaz ajánlatkérő szervnek – minősül-e.
Finally, the referring court asks whether, when a body carries out activities not having an industrial or commercial character and, in parallel, activities in competitive conditions, whether it is possible to distinguish the latter activities and not to include them in the scope of the Community rules on public procurement, it is possible to establish a separation between those two types of activities and, accordingly, the absence of economic interference between them.
A kérdést előterjesztő bíróság számára végezetül nem egyértelmű, hogy amennyiben valamely intézmény egyidejűleg folytat nem ipari vagy kereskedelmi jellegű, valamint versenyfeltételek között gyakorolt tevékenységet, lehetséges-e ezen utóbbi tevékenységeknek a megkülönböztetése, és a közösségi közbeszerzési szabályok hatálya alóli kivonása, amennyiben a két különböző típusba tartozó tevékenységek elkülöníthetők, és következésképpen megállapítható az e tevékenységek közötti gazdasági összefonódás hiánya.
In that regard, the referring court refers to
Impresa Portuale di Cagliari ügyben 2006. március 23-án hozott törlő végzést eredményezte, amely
AIGNER point 68 of the Opinion of Advocate General Jacobs of 21 April 2005 in the case which gave rise, following the withdrawal of the reference for a preliminary ruling, to the order for removal from the register of 23 March 2006 (Case C-174/03 Impresa Portuale di Cagliari), where it is proposed that the principle arising from the judgment in Mannesmann Anlagenbau Austria and Others be tempered in that manner.
AIGNER pontban a főtanácsnok a fent hivatkozott Mannesmann Anlagenbau Austria és társai ügyben hozott ítéletben megfogalmazott elv e tekintetben történő mérséklésére tesz javaslatot.
Having regard to the foregoing, the Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Public Procurement Review Chamber of the Province of Vienna) decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
E megfontolásokra tekintettel a Vergabekontrollsenat des Landes Wien úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
‘(1) Must Directive 2004/17 … be interpreted as meaning that a contracting entity which pursues one of the sectoral activities referred to in Article 3 of that directive also falls within the scope of that directive in relation to an activity pursued in parallel under competitive conditions?
„1) Úgy kell-e értelmezni a […] 2004/17/EK irányelvet, hogy az irányelv 3. cikke szerinti ágazati tevékenységet végző ajánlatkérő az emellett versenyfeltételek között végzett tevékenysége tekintetében is az irányelv hatálya alá tartozik?
(2) In the event that this is the case only in respect of contracting authorities: must an undertaking such as [Fernwärme Wien] be characterised as a body governed by public law within the meaning of Directive 2004/17 or Directive 2004/18 … if it provides district heating in a given area without any real competition, or must the market for domestic heating, which also includes energy sources such as gas, oil, coal etc., be taken into account?
2) Abban az esetben, ha ez csak az ajánlatkérő szervekre vonatkozik: az olyan vállalkozás, mint a [Fernwärme Wien] közjogi intézménynek minősül-e a 2004/17/EK irányelv vagy a […] 2004/18/EK irányelv értelmében, ha az a távhőszolgáltatást meghatározott területen valódi versenytárs nélkül végzi, vagy az épületfűtés piacára sorolandó be, amely olyan energiahordozókat is magában foglal, mint a gáz, olaj, szén stb.?
(3) Must an activity pursued under competitive conditions by a company which also pursues activities of a non industrial or non commercial nature be included within the scope of Directive 2004/17 or Directive 2004/18 if, through effective precautions such as separate balance sheets and accounts, cross financing of the activities pursued under competitive conditions can be excluded?’
3) A nem ipari vagy kereskedelmi jellegű tevékenységeket is folytató társaság által versenyfeltételek között végzett tevékenység a 2004/17/EK irányelv vagy a 2004/18/EK irányelv hatálya alá sorolandó-e, ha hatásos intézkedések – mint például mérlegszerűen és könyvelésileg elkülönített számlacsoportok – révén a versenyfeltételek között végzett tevékenységek keresztfinanszírozása kizárható?”
By this question, the referring court asks whether a contracting entity within the meaning of Directive 2004/17, which carries on activities in one of the sectors listed in Articles 3 to 7 of that directive, is required to apply the procedure laid down in that directive for the award of contracts to the activities carried out by that entity in parallel, under competitive conditions, in sectors not governed by those provisions.
E kérdéssel a kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy a 2004/17 irányelv értelmében vett, az irányelv 3–7. cikkében meghatározott ágazatokba tartozó tevékenységet folytató ajánlatkérő köteles-e az említett irányelvben előírt eljárást alkalmazni az ezen ajánlatkérő által egyidejűleg versenykörülmények között folytatott, a fent említett rendelkezések hatálya alá nem tartozó ágazatokba sorolható tevékenységekhez kapcsolódó szerződések odaítélésére.
In order to answer that question, it must be noted that Directives 2004/17 and 2004/18 have noteworthy differences with regard both to the entities subject to the rules laid down in those respective directives and to their nature and scope.
E kérdés megválaszolásához meg kell állapítani, hogy a 2004/17 és a 2004/18 irányelv jelentősen eltér egymástól, mind az általuk meghatározott szabályok által érintett jogalanyok, mind pedig jellegük és hatályuk tekintetében.
With regard, firstly, to the entities to which the rules of those directives apply, it should be noted that, unlike Directive 2004/18 which, by virtue of the first subparagraph of Article 1(9) thereof, applies to ‘contracting authorities’, Directive 2004/17 refers, in Article 2 thereof, to ‘contracting entities’.
Először is az ezen irányelvek által külön-külön meghatározott szabályozás hatálya alá tartozó jogalanyok tekintetében meg kell állapítani, hogy a 2004/18 irányelvtől eltérően, amely 1. cikke (9) bekezdésének első albekezdése értelmében az „ajánlatkérő szervekre” alkalmazandó, a 2004/17 irányelv hatálya alá tartozó jogalanyok elnevezése a 2. cikke értelmében „ajánlatkérők”.
It is apparent from Article 2(2)(a) and (b) that Directive 2004/17 applies not only to contracting entities which are ‘contracting authorities’, but also to those which are ‘public undertakings’ or undertakings which operate on the basis of ‘special or exclusive rights granted by a competent authority of a Member State’, in so far as all those entities pursue one of the activities listed in Articles 3 to 7 thereof.
Az utóbbi irányelv ugyanezen 2. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjából az következik, hogy az irányelv nemcsak azokra az ajánlatkérőkre alkalmazandó, amelyek „ajánlatkérő szervek”, hanem azokra is, amelyek „közvállalkozások”, vagy olyan vállalkozások, amelyek „valamely tagállam illetékes hatósága által adott különleges vagy kizárólagos jogok alapján működnek”, e vállalkozások mindkét kategóriája esetében azzal a feltétellel, hogy azok az irányelv 3–7. cikkében említett tevékenységek valamelyikét folytatják.
Secondly, it follows from Articles 2 to 7 of Directive 2004/17 that the coordination for which it provides does not extend to all spheres of economic activity, but relates to specifically defined sectors, which, moreover, is confirmed by the fact that that directive is commonly referred to as the ‘sectoral directive’.
Másodszor a 2004/17 irányelv 2–7. pontjából következik, hogy az ezen irányelv által végrehajtott összehangolás nem terjed ki a gazdasági tevékenységek valamennyi területére, hanem konkrétan meghatározott ágazatokra vonatkozik, amelyet egyébként az a tény is jelez, hogy az irányelvre rendszerint az „ágazati irányelv” elnevezéssel utalnak.
However, the scope of Directive 2004/18 includes almost all sectors of economic life, thus justifying its being commonly known as the ‘general directive’.
Ezzel szemben a 2004/18 irányelv hatálya a gazdasági élet szinte minden területére kiterjed, ez szolgál az alapjául annak, hogy azt szokás az „általános irányelv” elnevezéssel is illetni.
In such circumstances, it must be stated at this early stage that the general scope of Directive 2004/18 and the restricted scope of Directive 2004/17 require the provisions of the latter to be interpreted narrowly.
E körülmények között már e ponton meg kell állapítani, hogy a 2004/18 irányelv általános hatálya, valamint a 2004/17 irányelv korlátozott hatálya miatt az utóbbi irányelv rendelkezéseit megszorítóan kell értelmezni.
The boundaries between the fields of application of those two directives are also drawn by explicit provisions.
A két irányelv hatálya közötti határvonalat kifejezett rendelkezések is jelzik.
Thus, Article 20(1) of Directive 2004/17 provides that the latter does not apply to contracts which the contracting entities award for purposes other than the pursuit of their activities as described in Articles 3 to 7 thereof.
Így például a 2004/17 irányelv 20. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy az irányelv nem alkalmazható olyan szerződésekre, amelyeket az ajánlatkérő az ugyanezen irányelv 3–7. cikkében meghatározott ágazatokba tartozó tevékenységei folytatásától eltérő célra ítél oda.
The equivalent of that provision in Directive 2004/18 is the first paragraph of Article 12, which provides that that directive does not apply to public contracts which are awarded by contracting authorities exercising one or more of the activities referred to in Articles 3 to 7 of Directive 2004/17.
E rendelkezés megfelelője a 2004/18 irányelvben a 12. cikk első bekezdése, amely előírja, hogy az irányelv nem alkalmazható az olyan közbeszerzési szerződésekre, amelyeket a 2004/17 irányelv értelmében az említett irányelv 3–7. cikkében szereplő egy vagy több tevékenységet folytató ajánlatkérő szervek e tevékenységek végzésére ítélnek oda.
Consequently, the abovementioned provisions leave no room for application, in the context of Directive 2004/17, of the approach known as ‘contagion theory’ which was
Következésképpen a fent említett rendelkezések nem hagynak teret a fent hivatkozott Mannesmann Anlagenbau Austria és társai ügyben hozott ítéletet követően
2008 — CASE C-393/06 developed following the judgment in Mannesmann Anlagenbau Austria and Others.
10-I ÍTÉLET – C-393/06. SZ.
That judgment was given by the Court in the context of Council Directive 93/37/EEC of 14 June 1993 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts (OJ 1993 L 199, p.
ÜGY kidolgozott úgynevezett „fertőzéselméletnek” a 2004/17 irányelv keretén belül való alkalmazására.
Accordingly, as rightly observed by, inter alia, the Hungarian, Austrian and Finnish Governments and by the Commission of the European Communities, only those contracts awarded by an entity which is a ‘contracting entity’ within the meaning of Directive 2004/17, in connection with and for the exercise of activities in the sectors listed in Articles 3 to 7 of that directive, fall within the field of application thereof.
Következésképpen – amint arra jogosan hívja fel a figyelmet az osztrák, a magyar és a finn kormány, valamint az Európai Közösségek Bizottsága – az ezen irányelv értelmében vett „ajánlatkérő” minőségében eljáró jogalanyoknak csak azon szerződései tartoznak a 2004/17 irányelv hatálya alá, amelyeket az említett irányelv 3–7. cikkében felsorolt ágazatokba tartozó tevékenységeikhez kapcsolódóan, illetve azok gyakorlása végett ítélnek oda.
Moreover, that is the conclusion which emerges also from Joined Cases C-462/03 and C-463/03 Strabag and Kostmann [2005] ECR I-5397, paragraph 37).
Ez a következtetés vonható le továbbá a C-462/03. és C-463/03. sz., Strabag és Kostmann egyesített ügyekben 2005. június 16-án hozott ítélet (EBHT 2005., I-5397. o.) 37. pontjából is.
In that judgment, the Court held that, if a contract does not concern the exercise of one of the activities governed by the sectoral directive, it will be governed by the rules laid down in the directives concerning the award of public supply, works or service contracts, as applicable.
Ebben az ítéletben a Bíróság megállapította, hogy azokra a szerződésekre, amelyek nem az ágazati irányelvben szabályozott tevékenységek végzéséhez kapcsolódnak, azok a szabályok érvényesek, amelyeket az esettől függően az árubeszerzésre, építési beruházásra vagy szolgáltatásnyújtásra irányuló szerződések odaítéléséről szóló irányelvek írnak elő.
Having regard to the foregoing, the answer to the first question must be that a contracting entity, within the meaning of Directive 2004/17, is required to apply the procedure laid down in that directive only for the award of contracts which relate to activities carried out by that entity in one or more of the sectors listed in Articles 3 to 7 of that directive.
A fenti megfontolásokra tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2004/17 irányelv értelmében vett ajánlatkérőnek az ezen irányelvben meghatározott eljárást csak az olyan szerződések odaítélésére kell alkalmaznia, amelyek az ajánlatkérőnek az említett irányelv 3–7. cikkében felsorolt ágazat vagy ágazatok keretében folytatott tevékenységeihez kapcsolódnak.
By its second question, the referring court asks whether an entity such as Fernwärme Wien is to be regarded as a body governed by public law within the meaning of Direct- ive 2004/17 or of Directive 2004/18.
A nemzeti bíróság második kérdésével azt kívánja megtudni, hogy az olyan jogalanyt, mint a Fernwärme Wien, a 2004/17 vagy a 2004/18 irányelv értelmében közjogi intézménynek kell-e tekinteni.
In that regard, it should be borne in mind that, as is apparent from paragraph 5 of this judgment, the provisions of the second subparagraph of Article 2(1)(a) of Direct- ive 2004/17 and the second subparagraph of Article 1(9) of Directive 2004/18 contain identical definitions of the concept of ‘body governed by public law’.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy amint az a jelen ítélet 5. pontjából is következik, a 2004/17 irányelv 2. cikke (1) bekezdése a) pontja második albekezdésének, valamint a 2004/18 irányelv 1. cikke (9) bekezdése második albekezdésének rendelkezései a „közjogi intézmény” fogalmára vonatkozóan azonos meghatározást tartalmaznak.