natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court of First Instance held, thirdly, that the Council was competent to adopt the contested regulation which sets in motion in the Community the economic and financial sanctions provided for by Common Position 2002/402, on the joint basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC (Kadi, paragraph 135, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 170).
Az Elsőfokú Bíróság harmadsorban megállapította, hogy a Tanács mindenesetre az EK 60., az EK 301. és az EK 308. cikk együttes olvasata alapján rendelkezett hatáskörrel a 2002/402 közös álláspontban előírt gazdasági és pénzügyi szankciókat a Közösségben végrehajtó vitatott rendelet megalkotására (a megtámadott Kadiítélet 135. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 170. pontja).
On this point, the Court of First Instance considered that account had to be taken of the bridge, explicitly established at the time of the revision caused by the Maastricht Treaty, between Community actions imposing economic sanctions under Articles 60 EC and 301 EC and the objectives of the Treaty on European Union in the sphere of external relations (Kadi, paragraph 123, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 159).
Ebben az összefüggésben az Elsőfokú Bíróság úgy ítélte meg, hogy figyelembe kell venni a Közösségnek az EK 60. cikk és az EK 301. cikk alapján elrendelt gazdasági szankciókra vonatkozó tevékenységei és az EU-Szerződés külkapcsolatok területén megfogalmazott céljai között a Maastrichti Szerződésből eredő felülvizsgálat során sajátosan létrehozott áthidalást (a megtámadott Kadiítélet 123. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 159. pontja).
According to the Court of First Instance, Articles 60 EC and 301 EC are wholly special provisions of the EC Treaty, in that they expressly contemplate situations in which action by the Community may prove to be necessary in order to achieve not one of the objects of the Community as fixed by the EC Treaty but rather one of
Az Elsőfokú Bíróság szerint az EK 60. és az EK 301. cikk az EK-Szerződés nagyon sajátos rendelkezései, amennyiben kifejezetten számolnak azzal, hogy a Közösség fellépésére lehet szükség, éspedig nem a Közösségnek az EK-Szerződésben meghatározott valamely célkitűzése, hanem az EU 2. cikkben kifejezetten az Európai Unió
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION the objectives specifically assigned to the European Union by Article 2 EU, namely, the implementation of a common foreign and security policy (‘CFSP’) (Kadi, paragraph 124, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 160).
KADI ES AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION KONTRA TANÁCS ÉS BIZOTTSÁG részére előírt cél – tudniillik a közös kül- és biztonságpolitika (a továbbiakban: KKBP) – megvalósítására (a megtámadott Kadiítélet 124. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 160. pontja).
Under Articles 60 EC and 301 EC, action by the Community is in actual fact, according to the Court of First Instance, action by the Union, the implementation of which finds its basis in the Community pillar after the Council has adopted a common position or a joint action under the CFSP (Kadi, paragraph 125, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 161).
Az EK 60. cikk és az EK 301. cikk keretei között a Közösség fellépése az Elsőfokú Bíróság szerint tehát valójában az Unió fellépése, amelyet a közösségi pillérre alapozva hajtanak végre, miután a Tanács a KKBP alapján közös álláspontot vagy együttes fellépést fogadott el (a megtámadott Kadiítélet 125. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 161. pontja).
Observance of Article 249 EC
Az EK 249. cikk tiszteletben tartásáról
In Yusuf and Al Barakaat, the Court of First Instance then went on to examine a plea raised only in the case giving rise to that judgment, alleging that the contested regulation, in so far as it directly prejudiced the rights of individuals and prescribed the imposition of individual sanctions, had no general application and therefore contravened Article 249 EC.
Az Elsőfokú Bíróság a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítéletben ezt követően megvizsgálta azt a kizárólag az ezen ítélet alapjául szolgáló ügyben felhozott jogalapot, miszerint a vitatott rendelet, amennyiben közvetlenül sérti a magánszemélyek jogait, és egyéni szankciók alkalmazását írja elő, nem rendelkezik általános hatállyal, ellentétes tehát az EK 249. cikkel.
That regulation could not, as a result, be understood to be a regulation, but rather a bundle of individual decisions.
Következésképpen e rendeletet nem rendeletnek kell tekinteni, hanem egyedi határozatok sorának.
In paragraphs 184 to 188 of that judgment the Court of First Instance rejected that plea.
Ezen ítélet 184–188. pontjában az Elsőfokú Bíróság elutasította e jogalapot.
In paragraph 186 of that judgment, it held that the contested regulation unarguably had general application within the meaning of the second paragraph of Article 249 EC, since it prohibits anyone to make available funds or economic resources to certain persons.
Az Elsőfokú Bíróság az említett ítélet 186. pontjában úgy ítélte meg, hogy a vitatott rendeletnek megkérdőjelezhetetlenül az EK 249. cikk második bekezdése szerinti általános hatálya van, mivel megtiltja, hogy bárki pénzkészleteket vagy gazdasági erőforrásokat bocsásson bizonyos személyek rendelkezésére.
The Court of First Instance added that the fact that those persons are expressly named in Annex I to the regulation, so that they appear to be directly and individually concerned by it, within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC, in no way affects the general nature of that prohibition which is effective erga omnes, as is made clear, in particular, by Article 11 of the regulation.
Az Elsőfokú Bíróság hozzátette: az a körülmény, hogy e személyek e rendelet I. mellékletében név szerint kerültek megjelölésre, így az őket az EK 230. cikk negyedik bekezdése szerint közvetlenül és személyükben érinti, semmiféle hatással sincs e tilalom általánosságára, amely mindenkire vonatkozik (erga omnes hatályú), amint ez kitűnik ugyanezen rendelet 11. cikkéből.
Concerning respect of certain fundamental rights
Egyes alapvető jogok tiszteletben tartásáról
As regards, last, the pleas alleging, in both cases, breach of the applicants’ fundamental rights, the Court of First Instance considered it appropriate to consider, in the first place, the relationship between the international legal order under the United Nations and the domestic or Community legal order, and also the extent to which the exercise by the Community and its Member States of their powers is bound by resolutions of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
Végül, a két ügyben a felperesek alapvető jogainak megsértésére alapított jogalapokat illetően az Elsőfokú Bíróság szükségesnek tartotta elsősorban az Egyesült Nemzetek révén létrejött nemzetközi jogrend és a nemzeti vagy a közösségi jogrendszer összefüggésének vizsgálatát, valamint azt, hogy a Közösséget és tagállamokat mennyiben kötik a Biztonsági Tanácsnak az Egyesült Nemzetek Alapokmánya VII. fejezete alapján elfogadott határozatai.
This consideration would effectively determine the scope of the review of lawfulness, particularly having regard to fundamental rights, which that court must carry out in respect of the Community acts giving effect to such resolutions.
Ez a vizsgálat meghatározza ugyanis a jogszerűség vizsgálatának terjedelmét, különösen az alapvető jogok tiszteletben tartása tekintetében, amelyet az Elsőfokú Bíróság köteles az ilyen határozatokat hatályba léptető közösségi jogi aktusokkal kapcsolatban gyakorolni.
It is only if it should find that they fall within the scope of its judicial review and that they are capable of leading to annulment of the contested regulation that the Court of First Instance would have to rule on those alleged breaches (Kadi, paragraphs 178 to 180, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 228 to 230).
Az Elsőfokú Bíróságnak csak akkor kellene határoznia az alapvető jogok állítólagos megsértéseiről, amenynyiben azt állapítja meg, hogy azok az általa végzett bírósági felülvizsgálat hatálya alá tartoznak és a vitatott rendelet megsemmisítését eredményezhetik (a megtámadott Kadiítélet 178–180. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 228–230. pontja).
Examining first the relationship between the international legal order under the United Nations and the domestic legal orders or the Community legal order, the Court of First Instance ruled that, from the standpoint of international law, the Member States, as Members of the United Nations, are bound to respect the principle of the primacy of their obligations ‘under the Charter’ of the United Nations, enshrined in Article 103 thereof, which means, in particular, that the obligation, laid down in Article 25 of the Charter, to carry out the decisions of the Security Council prevails over any other obligation they may have entered into under an international agreement (Kadi, paragraphs 181 to 184, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 231 to 234).
Az Elsőfokú Bíróság megvizsgálva először az Egyesült Nemzetek révén létrejött nemzetközi jogrend és a nemzeti vagy a közösségi jogrendszer közötti összefüggést, úgy ítélte meg, hogy a nemzetközi jog szempontjából a tagállamok az ENSZ tagjaiként kötelesek az Egyesült Nemzetek „Alapokmány[á]ból eredő” kötelezettségeik elsőbbségére vonatkozó, az Alapokmány 103. cikkében megerősített elvet tiszteletben tartani, amely különösen azt jelenti, hogy a Biztonsági Tanács határozatai végrehajtásának az ezen Alapokmány 25. cikkében előírt kötelezettségét elsőbbség illeti bármely más, általuk vállalt szerződéses kötelezettséggel szemben (a megtámadott Kadiítélet 181–184. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 231–234. pontja).
According to the Court of First Instance, that obligation of the Member States to respect the principle of the primacy of obligations undertaken by virtue of the Charter of the United Nations is not affected by the EC Treaty, for it is an obligation arising from an agreement concluded before the Treaty, and so falling within the scope of Article 307 EC.
Az Elsőfokú Bíróság szerint a tagállamoknak az Egyesült Nemzetek Alapokmánya alapján vállalt kötelezettségeik elsőbbsége elvének tiszteletben tartására vonatkozó e kötelezettségét az EK-Szerződés nem érinti, mivel ezt megelőző megállapodásból eredő kötelezettségről van szó, amely az EK 307. cikk rendelkezésének hatálya alá tartozik.
What is more, Article 297 EC is intended to ensure that that principle is observed (Kadi, paragraphs 185 to 188, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 235 to 238).
Az EK 297. cikk pedig ezen elv tiszteletben tartásának biztosítását célozza (a megtámadott Kadiítélet 185–188. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 235–238. pontja).
The Court of First Instance concluded that resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations are binding on all the Member States of the Community which must therefore, in that capacity, take all measures necessary to ensure that those resolutions are put into effect and may, and indeed must, leave unapplied any provision of Community law, whether a provision of primary law or a general principle of Community law, that raises any impediment to the proper performance of their obligations under that Charter (Kadi, paragraphs 189 and 190, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 239 and 240).
Az Elsőfokú Bíróság ebből azt a következtetést vonta le, hogy a Biztonsági Tanácsnak az Egyesült Nemzetek Alapokmánya VII. fejezete alapján elfogadott határozatai a tagállamokra nézve kötelező erejűek, amelyeknek e minőségben meg kell tenniük e határozatok végrehajtása érdekében minden szükséges intézkedést, és joguk, sőt kötelességük, hogy ne alkalmazzák a közösségi jog bármely olyan rendelkezését, amely az említett Alapokmány alapján fennálló kötelezettségeik megfelelő végrehajtását akadályozza, még akkor is, ha az az elsődleges joghoz tartozó rendelkezés vagy a közösségi jog valamely általános elve (a megtámadott Kadiítélet 189. és 190. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 239–240. pontja).
However, according to the Court of First Instance, the mandatory nature of those resolutions stemming from an obligation under international law does not bind the Community, for the latter is not, as such, directly bound by the Charter of the United Nations, not being a Member of the United Nations, or an addressee of the resolutions of the Security Council, or the successor to the rights and obligations of the Member States for the purposes of public international law (Kadi, paragraph 192, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 242).
Az Elsőfokú Bíróság szerint azonban a nemzetközi jogi kötelezettség alapján elfogadott, említett határozatok e kötelező ereje nem vonatkozik a Közösségre, mivel az Egyesült Nemzetek Alapokmánya a Közösséget alapvetően közvetlenül nem köti, hiszen sem nem tagja az ENSZ-nek, sem nem címzettje a Biztonsági Tanács határozatainak, sem nem jogutódja – nemzetközi közjogi értelemben – tagállamai jogainak és kötelezettségeinek (a megtámadott Kadiítélet 192. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 242. pontja).
Nevertheless, that mandatory force binds the Community by virtue of Community law (Kadi, paragraph 193, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 243).
Ilyen kötelező erő viszont vonatkozik a Közösségre a közösségi jog alapján (a megtámadott Kadiítélet 193. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 243. pontja).
In that regard, the Court of First Instance referring, by analogy, to Joined Cases 21/72 to 24/72 International Fruit Company and Others [1972] ECR 1219, paragraph 18, in particular, held that, in so far as under the EC Treaty the Community has assumed powers previously exercised by Member States in the area governed by the Charter
Ezzel kapcsolatban analógia útján többek között a 21/72–24/72. sz., International Fruit Company és társai egyesített ügyekben 1972. december 12-én hozott ítélet (EBHT 1972., 1219. o.) 18. pontjára hivatkozva az Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy annyiban, amennyiben az EK-Szerződés értelmében a Közösség olyan hatásköröket vett át, amelyeket az Egyesült Nemzetek Alapokmányának hatálya alá tartozó
2008 — JOINED CASES C-402/05 P AND C-415/05 P of the United Nations, the provisions of that Charter have the effect of binding the Community (Kadi, paragraph 203, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 253).
P. SZ. EGYESÍTETT ÜGYEK körben korábban a tagállamok gyakoroltak, az Alapokmány rendelkezései a Közösséget kötelező hatállyal rendelkeznek (a megtámadott Kadiítélet 203. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 253. pontja).
In the following paragraph in those judgments, the Court of First Instance concluded, first, that the Community may not infringe the obligations imposed on its Member States by the Charter of the United Nations or impede their performance and, second, that in the exercise of its powers it is bound, by the very Treaty by which it was established, to adopt all the measures necessary to enable its Member States to fulfil those obligations.
Ez utóbbi ítéletek következő pontjában az Elsőfokú Bíróság megállapította egyrészt, hogy a Közösség nem sértheti meg a tagállamait az Egyesült Nemzetek Alapokmánya alapján terhelő kötelezettségeket, és nem akadályozhatja azok végrehajtását sem, másrészt pedig, hogy a Közösség – hatáskörei gyakorlása során – a létrehozásáról szóló szerződés alapján köteles meghozni minden szükséges rendelkezést ahhoz, hogy tagállamai számára lehetővé tegye az említett kötelezettségeknek való megfelelést.
Being thus called upon, in the second place, to determine the scope of the review of legality, especially in the light of fundamental rights, that it must carry out concerning Community measures giving effect to resolutions of the Security Council, such as the contested regulation, the Court of First Instance first recalled, in Kadi, paragraph 209, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 260, that, according to caselaw, the European Community is based on the rule of law, inasmuch as neither its Member States nor its institutions can avoid review of the question whether their acts are in conformity with the basic constitutional charter, the EC Treaty, which established a complete system of legal remedies and procedures designed to enable the Court of Justice to review the legality of acts of the institutions.
Így ezt követően az Elsőfokú Bíróság a különösen az alapvető jogokra tekintettel az Egyesült Nemzetek határozatait végrehajtó, a vitatott rendelethez hasonló közösségi jogi aktusokra vonatkozóan rá háruló jogszerűségi felülvizsgálat terjedelmének meghatározása során először is a megtámadott Kadiítélet 209. pontjában és a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 260. pontjában emlékeztetett arra, hogy az ítélkezési gyakorlat szerint az Európai Közösség jogközösség, amennyiben mind tagállamai, mind intézményei jogi aktusait a Közösség alkotmányos alapjának, azaz a Szerződésnek való megfelelés szempontjából kell vizsgálni, és hogy a Szerződés a keresetek és eljárások olyan teljes rendszerét hozta létre, melynek célja, hogy a Bíróság számára biztosítsa az intézmények jogi aktusainak jogszerűségére vonatkozó felülvizsgálat lehetőségét.
In Kadi, paragraph 212, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 263, the Court of First Instance considered, however, that the question arising in the cases before it was whether there exist any structural limits, imposed by general international law or by the EC Treaty itself, on that judicial review.
A megtámadott Kadiítélet 212. pontjában és a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 263. pontjában az Elsőfokú Bíróság azonban úgy vélte, hogy azon ügyekben, amelyekkel hozzá fordultak, az a kérdés merül fel, hogy vannak-e az említett bírósági felülvizsgálatnak az általános nemzetközi jog vagy maga az EK-Szerződés által megszabott strukturális korlátjai.
In that connection the Court of First Instance recalled, in Kadi, paragraph 213, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 264, that the contested regulation, adopted in the light of Common Position 2002/402, constitutes the implementation at Community level of the obligation placed on the Member States of the Community, as Members
E tekintetben az Elsőfokú Bíróság a megtámadott Kadiítélet 213. pontjában és a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 264. pontjában emlékeztetett arra, hogy a – 2002/402 közös álláspontra való tekintettel alkotott – vitatott rendelet a Közösség tagállamaira mint ENSZ-tagokra háruló azon kötelezettségnek a Közösség szintjén
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION of the United Nations, to give effect, if appropriate by means of a Community act, to the sanctions against Usama bin Laden, members of the Al-Qaeda network and the Taliban and other associated individuals, groups, undertakings and entities, which have been decided and later strengthened by several resolutions of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
KADI ES AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION KONTRA TANÁCS ÉS BIZOTTSÁG történő végrehajtása, hogy – adott esetben valamely közösségi jogi aktus révén – hatályba léptessék a Biztonsági Tanácsnak az Egyesült Nemzetek Alapokmánya VII. fejezete alapján elfogadott több határozatával elhatározott majd megerősített, Oszáma bin Ládennel, az al-Kaida szervezettel, a Tálibánnal, valamint a velük összeköttetésben álló személyekkel, csoportokkal, vállalkozásokkal és szervezetekkel szembeni szankciókat.
In that situation, the Community acted, according to the Court of First Instance, under circumscribed powers leaving it no autonomous discretion in their exercise, so that it could, in particular, neither directly alter the content of the resolutions at issue nor set up any mechanism capable of giving rise to such alteration (Kadi, paragraph 214, and Yusuf and Al Barakaat, paragraph 265).
Ebben az összefüggésben az Elsőfokú Bíróság szerint a Közösség kötött hatáskör alapján cselekedett, amely semmilyen önálló mérlegelési mozgásteret nem hagyott számára annak gyakorlása során, ezért közelebbről sem nem módosíthatták közvetlenül a kérdéses határozatok tartalmát, sem nem hozhattak létre valamely ilyen módosítást lehetővé tévő eljárást (a megtámadott Kadiítélet 214. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 265. pontja).
The Court of First Instance inferred therefrom that the applicants’ challenging of the internal lawfulness of the contested regulation implied that the Court of First Instance should undertake a review, direct or indirect, of the lawfulness of the resolutions put into effect by that regulation in the light of fundamental rights as protected by the Community legal order (Kadi, paragraphs 215 and 216, and Yusuf and Al Barakaat, paragraphs 266 and 267).
Az Elsőfokú Bíróság ebből arra következtetett, hogy a vitatott rendelet belső jogszerűségének a felperesek általi vitatása azt vonja maga után, hogy az Elsőfokú Bíróság közvetve vagy kapcsolódó jelleggel vizsgálja az említett rendelettel végrehajtott határozatok jogszerűségét a közösségi jogrend szerint védett alapvető jogokra tekintettel (a megtámadott Kadiítélet 215. és 216. pontja, valamint a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 266. és 267. pontja).
In paragraphs 217 to 225 of Kadi, drawn up in terms identical to those of paragraphs 268 to 276 of Yusuf and Al Barakaat, the Court of First Instance held as follows:
A megtámadott Kadiítélet 217–225. pontjában, amelynek megfogalmazása azonos a megtámadott Yusuf és Al Barakaat ítélet 268–276. pontjáéval, az Elsőfokú Bíróság a következőt állapította meg:
The institutions and the United Kingdom ask the Court as a matter of principle to decline all jurisdiction to undertake such indirect review of the lawfulness of those resolutions which, as rules of international law binding on the Member States of the Community, are mandatory for the Court as they are for all the Community institutions.
A közösségi intézmények és az Egyesült Királyság felkérik az Elsőfokú Bíróságot, hogy elvi szinten hárítson el bármiféle hatáskört e határozatok jogszerűségének közvetett felülvizsgálata végett történő eljárásra; e határozatok ugyanis, mint a tagállamokra és a Közösségre kötelező nemzetközi jogi szabályok – véleményük szerint – az Elsőfokú Bíróságra nézve is kötelezők, ugyanúgy, ahogy a Közösség minden intézményére.
Those parties are of the view, essentially, that the Court’s review ought to be confined, on the one hand, to ascertaining whether the rules on formal and procedural requirements
Ezek a felek lényegében úgy ítélik meg, hogy az Elsőfokú Bíróság felülvizsgálatának egyrészt a közösségi intézményekre jelen esetben kötelezően vonatkozó alaki, eljárási és
2008 — JOINED CASES C-402/05 P AND C-415/05 P and jurisdiction imposed in this case on the Community institutions were observed and, on the other hand, to ascertaining whether the Community measures at issue were appropriate and proportionate in relation to the resolutions of the Security Council which they put into effect.
P. SZ. EGYESÍTETT ÜGYEK hatásköri szabályok betartásának vizsgálatára, másrészt pedig a szóban forgó közösségi intézkedések célszerűségének és arányosságának az általuk végrehajtott biztonsági tanácsi határozatok vonatkozásában történő vizsgálatára kell korlátozódnia.
It must be recognised that such a limitation of jurisdiction is necessary as a corollary to the principles identified above, in the Court’s examination of the relationship between the international legal order under the United Nations and the Community legal order.
El kell ismerni, hogy az Egyesült Nemzetek révén létrejött nemzetközi jogrend és a közösségi jogrend közötti kapcsolatok összefüggése vizsgálatának keretében az ilyen hatásköri korlátozás a fentebb kifejtett jogelvek szükségszerű következménye.
As has already been explained, the resolutions of the Security Council at issue were adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
Amint az már említésre került, a Biztonsági Tanács szóban forgó határozatainak elfogadására az Egyesült Nemzetek Alapokmányának VII. fejezete alapján került sor.