natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In that regard, it must be pointed out, first, that, under the scheme laid down by the directive, where a parent company has a holding of at least 25% in the capital of a subsidiary established in another Member State, the imposition of a withholding tax in the latter State is generally prohibited by virtue of Article 5(1) of the directive.
Ebben a tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy egyrészt az irányelv által létrehozott rendszerben, amennyiben az anyavállalat legalább 25%-os részesedéssel rendelkezik valamely más tagállamban székhellyel rendelkező leányvállalatának alaptőkéjében, ez utóbbi tagállamban tilos a forrásadó kivetése az irányelv 5. cikke (1) bekezdésének értelmében.
In circumstances such as those arising in this case, certain Member States were permitted, during the transitional periods allowed to them, to levy such a withholding tax in accordance with Article 5(2) to (4) of the directive.
Az alapügybelihez hasonló körülmények között mindazonáltal ilyen forrásadót egyes tagállamokban ki lehetett vetni az átmeneti időszak alatt, amelyet e tagállamok számára az irányelv 5. cikkének (2)–(4) bekezdése biztosít.
As the Advocate General noted at point 36 of her Opinion, the directive does not require a Member State to provide for the set off of such a withholding tax, where that Member State has, in accordance with Article 4(1) of the directive, opted for the exemption method.
Amint arra a főtanácsnok az indítványának 36. pontjában rámutatott, az irányelv nem kötelezi a tagállamot, hogy előírja az ilyen forrásadók beszámítását, amenynyiben ez a tagállam az irányelv 4. cikkének (1) bekezdése alapján a mentességi rendszert választotta.
In that respect, a Member State which has opted for the exemption method cannot be criticised for offseting the withholding tax charged in the
Ebben az összefüggésben nem lehet felróni a mentességi rendszert választó tagállamnak, hogy a leányvállalat tagállamában kivetett forrásadót adójóváírás engedélyezése útján egyenlíti ki úgy, hogy az említett adójóváírás beszámítha-
Member State of the subsidiary by the grant of a tax credit, while at the same time limiting the right to set off the tax credit to cases where the recipient parent company redistributes the dividends received within five years to its own shareholders.
SZ. ÜGY tóságát azokra az esetekre korlátozza, amelyekben a kedvezményezett anyavállalat a megkapott osztalékot öt éven belül a saját részvényesei között újra felosztja.
Second, it should be borne in mind that Article 4(2) of the directive allows a Member State to set the management costs which are not deductible at a fixed amount which may not exceed 5% of the profits distributed by the subsidiary, without distinguishing between a situation in which that Member State has opted for the exemption method and one in which it has opted for the credit method.
Másrészt rá kell mutatni, hogy az irányelv 4. cikkének (2) bekezdése lehetővé teszi a tagállam számára, hogy a le nem vonható ügyviteli költségeket a leányvállalat által felosztott nyereség 5%-át meg nem haladó átalányösszegben rögzítse, anélkül hogy megkülönböztetné azt a helyzetet, amelyben e tagállam a mentességi rendszert választotta attól a helyzettől, amelyben a beszámítási rendszert választotta.
It follows that, with respect to the concept of distributed profits, that provision makes no distinction between cases where the State is subject to the requirement to provide for the set-off of the withholding tax charged in the Member State of the subsidiary and cases where it is not subject to such a requirement.
Ebből következik, hogy a felosztott nyereség fogalmát illetően ez a rendelkezés nem tesz különbséget aszerint, hogy az említett tagállamra kiterjed-e az a kötelezettség, hogy a leányvállalat tagállamában kivetett forrásadó beszámítását előírja.
Accordingly, where the Member State has chosen to follow the option provided for in Article 4(2) of the directive by including tax credits in the amount of the distributed profits to which the rate of 5% is to be applied, it cannot be criticised for not making any distinction between cases where tax credits capable of being set off against the tax payable are involved and cases where such tax credits are not involved.
Ebből következően amennyiben egy tagállam az irányelv 4. cikkének (2) bekezdésében előírt lehetőség végrehajtását választotta azáltal, hogy az adójóváírást a felosztott nyereség összegébe foglalta – amelyre az 5%-os arányt alkalmazzák – nem lehet számára felróni, hogy nem tesz különbséget aszerint, hogy a fizetendő adóba beszámítható adójóváírásról van-e szó, vagy sem.
While it is true that, under national legislation such as the legislation at issue in this case, where there is no redistribution of the profits received by the parent company to its own shareholders within five years, the inclusion of tax credits in the fixed amount of the management costs relating to the holding, within the meaning of Article 4(2) of the directive, contributes to an increase in the tax burden on the parent company, such an effect is the result of the withholding tax imposed by the Member State of the subsidiary, in accordance with Article 5(1) and (2) to (4) of the directive: in that respect, Article 4(1) of the directive imposes, where the exemption method is applied, no obligation to ensure that the withholding tax is set off against the amount of tax payable.
Ugyanis az alapügybelihez hasonló nemzeti szabályozás keretében, ha az anyavállalat a megkapott nyereséget nem osztja fel újra a saját részvényesei között öt éven belül, az adójóváírásnak a részesedésre vonatkozó ügyviteli költségek átalányösszegébe való belefoglalása az irányelv 4. cikke (2) bekezdésének értelmében kétségtelenül hozzájárul az anyavállalat adóterhének súlyosabbá válásához, amely hatás a leányvállalat tagállama által az irányelv a 5. cikkének (1) és (2)–(4) bekezdése értelmében kivetett forrásadó eredménye, amely vonatkozásában az irányelv 4. cikkének (1) bekezdése a mentességi rendszer keretében egyáltalán nem írja elő azt a kötelezettséget, hogy biztosítani kell említett forrásadó beszámítását a fizetendő adó összegébe.
Thus, it is not the inclusion of tax credits in the fixed amount of the management costs relating to the holding, within the meaning of Article 4(2) of the directive, which affects the tax neutrality of the crossborder distribution of profits from a subsidiary to its parent company established in another Member State, but rather the possibility which the directive allows for a withholding tax to be levied in the Member State of the subsidiary affecting the parent company.
Így nem az adójóváírásnak a részesedésre vonatkozó ügyviteli költségek átalányöszszegébe való belefoglalása – az irányelv 4. cikke (2) bekezdésének értelmében – van hatással a leányvállalat által a nyereségének a másik tagállamban székhellyel rendelkező anyavállalata részére történő, határokon átnyúló, felosztásának adósemlegességére, hanem az irányelv által meghagyott azon lehetőség, hogy a leányvállalat tagállamában az anyavállalatot sújtó forrásadót alkalmazzanak.
In any event, the inclusion of tax credits — as a mechanism designed to avoid juridical double taxation — in the fixed amount of the management costs relating to the holding, within the meaning of Article 4(2) of the directive, cannot fall within the scope of Article 7(2) of the directive, which does not affect the application of domestic or agreement-based provisions designed to eliminate or lessen economic double taxation of dividends alone.
Mindenesetre az adójóváírásnak – mint a jogi értelemben vett kettős adóztatás elkerülésére szánt mechanizmusnak – a részesedésre vonatkozó ügyviteli költségek átalányösszegébe való belefoglalása az irányelv 4. cikke (2) bekezdésének értelmében nem tartozhat az irányelv 7. cikke (2) bekezdésének hatálya alá, amely nem érinti azon nemzeti vagy megállapodáson alapuló rendelkezéseket, amelyeket az osztalékok gazdasági kettős adóztatásának kiküszöbölésére vagy mérséklésére szántak.
Consequently, the answer to the question referred must be that the concept of ‘profits distributed by the subsidiary’, within the meaning of the last sentence of Article 4(2) of the directive, is to be interpreted as not precluding legislation of a Member State which includes in those profits tax credits which have been granted in order to offset a withholding tax levied by the Member State of the subsidiary in the hands of the parent company.
Ebből következően akként kell válaszolni az előterjesztett kérdésre, hogy az irányelv 4. cikke (2) bekezdésének utolsó mondata szerinti „leányvállalat által felosztott nyereség” fogalmát úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes valamely olyan tagállami jogszabály, amely az említett nyereségbe belefoglalja azt az adójóváírást, amelyet a leányvállalat tagállama által az anyavállalat vonatkozásában alkalmazott forrásadó kiegyenlítése céljából engedélyeztek.
The concept of ‘profits distributed by the subsidiary’, within the meaning of the last sentence of Article 4(2) of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States, is to be interpreted as not precluding legislation of a Member State which includes in those profits tax credits which have been granted in order to offset a withholding tax levied by the Member State of the subsidiary in the hands of the parent company.
A különböző tagállamok anya- és leányvállalatai esetében alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről szóló, 1990. július 23-i 90/435/EGK tanácsi irányelv 4. cikke (2) bekezdésének utolsó mondata szerinti „leányvállalat által felosztott nyereség” fogalmát úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes valamely olyan tagállami jogszabály, amely az említett nyereségbe belefoglalja azt az adójóváírást, amelyet a leányvállalat tagállama által az anyavállalat vonatkozásában alkalmazott forrásadó kiegyenlítése céljából engedélyeztek.
Case C-124/07
C-124/07. sz. ügy
(Sixth VAT Directive — Supply of services relating to insurance transactions — Insurance brokers and insurance agents)
„Hatodik HÉA-irányelv – Biztosítási ügyletekhez tartozó szolgáltatások – Biztosítási ügynökök és közvetítők”
Judgment of the Court (First Chamber), 3 April 2008 . . . . . . . . . . . .
A Bíróság ítélete (első tanács), 2008. április 3. . . . . . . . . . . . . . . . .
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Exemptions provided for in the Sixth Directive
Adórendelkezések – Jogszabályok harmonizálása – Forgalmi adók – Közös hozzáadottértékadórendszer – A hatodik irányelvben meghatározott adómentességek
(Council Directive 77/388, Art. 13B(a))
(77/388 tanácsi irányelv, 13. cikk, B. rész, a) pont)
SUMMARY — CASE C-124/07 those parties, and to whom the insurance broker or agent is contractually bound does not prevent the service provided by the latter from being exempt from value added tax under that provision.
SZ. ÜGY biztosítási vagy viszontbiztosítási szerződés feleivel, nem akadálya annak, hogy az utóbbi által nyújtott szolgáltatás a hivatkozott rendelkezés értelmében hozzáadottértékadómentességet élvezzen.
Article 13B(a) of Sixth Council Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes must be interpreted as meaning that the fact that an insurance broker or agent does not have a direct relationship with the parties to the insurance or reinsurance contract in the conclusion of which he has been instrumental, but merely an indirect relationship with them through the intermediary of another taxable person who is, himself, in a direct relationship with one of
A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról szóló 77/388 hatodik irányelv 13. cikke B. részének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy az a körülmény, miszerint a biztosítási ügynök vagy közvetítő nem közvetlen, hanem más adóalany révén – aki maga közvetlen kapcsolatban van az egyik féllel, és akivel a szóban forgó biztosítási ügynök vagy közvetítő szerződéses kapcsolatban van – közvetett kapcsolatban áll a közvetítésével létrejött
29, operative part)
29. pont és a rendelkező rész)
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, by the Hoge Raad der Nederlanden (Netherlands), made by decision of 9 February 2007, received at the Court on 2 March 2007, in the proceedings
A C-124/07. sz. ügyben, az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia) a Bírósághoz 2007. március 2-án érkezett, 2007. február 9-i határozatával terjesztett elő az előtte a J. C. M. Beheer BV és a Staatssecretaris van Financiën között folyamatban lévő eljárásban,
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits (Rapporteur), Judges,
A BÍRÓSÁG (első tanács), tagjai: P. Jann tanácselnök, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič és E. Levits (előadó) bírák,
2008 — CASE C-124/07
03-I ÍTÉLET – C-124/07. SZ.
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 10 January 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
ÜGY főtanácsnok: E. Sharpston, hivatalvezető: M. Ferreira főtanácsos, tekintettel az írásbeli szakaszra és a 2008. január 10-i tárgyalásra, figyelembe véve a következők által előterjesztett észrevételeket:
— the Netherlands Government, by C. Wissels and M. de Mol, acting as Agents,
– a holland kormány képviseletében C. Wissels és M. de Mol, meghatalmazotti minőségben,
— the United Kingdom Government, by Z. Bryanston-Cross and P. Harris, acting as Agents,
– az Egyesült Királyság Kormánya képviseletében Z. Bryanston-Cross és P. Harris, meghatalmazotti minőségben,
— Commission of the European Communities, by R. Lyal, A. Weimar and W. Roels, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
– az Európai Közösségek Bizottsága képviseletében R. Lyal, A. Weimar és W. Roels, meghatalmazotti minőségben, tekintettel a főtanácsnok meghallgatását követően hozott határozatra, miszerint az ügy elbírálására a főtanácsnok indítványa nélkül kerül sor, meghozta a következő
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 13B(a) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes
J.C.M. BEHEER laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p. 1; ‘the Sixth Directive’).
J.C.M. BEHEER adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o., a továbbiakban: hatodik irányelv) 13. cikke B. része a) pontjának értelmezésére vonatkozik.
The reference was made in the course of proceedings between J.C.M. Beheer BV, a company incorporated under Netherlands law, and Staatssecretaris van Financiën concerning a supplementary turnover tax assessment in the amount of NLG 55 561 (EUR 25 244) issued to it in respect of the period from 1 January 1997 to 31 December 1998.
E kérelmet a holland jog alá tartozó J. C. M. Beheer BV társaság és a Staatssecretaris van Financiën között, az előbbinek címzett, 1997. január 1-jétől 1998. december 31-ig terjedő időszak tekintetében 55 561 NLG (25 244 euró) összegre vonatkozó hozzáadottértékadó-kötelezettséget módosító értesítés tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Under Article 2(1) of the Sixth Directive, the supply of goods or services effected for consideration within the territory of the country by a taxable person acting as such is to be subject to value added tax (‘VAT’).
A hatodik irányelv 2. cikke (1) bekezdésének értelmében a hozzáadottérték-adó (a továbbiakban: HÉA) alá tartozik: az adóalany által belföldön ellenszolgáltatás fejében teljesített termékértékesítés és szolgáltatásnyújtás.
Article 13 of the Sixth Directive, entitled ‘Exemptions within the territory of the country’, provides:
A hatodik irányelv „Adómentességek belföldön” című 13. cikke előírja:
B. Other exemptions
B. Egyéb adómentességek
Without prejudice to other Community provisions, Member States shall exempt the following under conditions which they shall lay down for the purpose of ensuring the correct and straightforward application of the exemptions and of preventing any possible evasion, avoidance or abuse:
Az egyéb közösségi rendelkezések sérelme nélkül, az általuk meghatározott feltételek mellett a tagállamok mentesítik az adó alól a következőket, annak érdekében, hogy biztosítsák az ilyen mentességek megfelelő és egyértelmű alkalmazását, valamint hogy megakadályozzák az adókijátszásokat, az adókikerüléseket és az esetleges visszaéléseket: a) a biztosítási és viszontbiztosítási ügyletek, beleértve az ehhez tartozó biztosítási ügynöki és közvetítői szolgáltatásokat;
Article 1 of the Law of 1968 on turnover tax (Wet op de omzetbelasting 1968, hereinafter ‘the 1968 Law’), in the version applicable in the main proceedings, is drafted in the following terms:
A hozzáadottérték-adóról szóló 1968. évi törvény (Wet op de omzetbelasting 1968, a továbbiakban: Wet OB 1968) alapügyre alkalmazandó változatának 1. cikke előírja:
(a) the supply of goods or services effected in the Netherlands by traders in the course of their business;
„»Hozzáadottérték-adónak« nevezett adót kell fizetni: a) a gazdasági szereplők által vállalkozásuk keretében Hollandiában teljesített termékértékesítés és szolgáltatásnyújtás után;
Under Article 11(1)(k) of the 1968 Law, which transposes Article 13B(a) of the Sixth Directive into Netherlands law:
A Wet OB 1968 11. cikke (1) bekezdésének k) pontja ülteti át a holland jogrendbe a hatodik irányelv 13. cikke B. részének a) pontját:
… k. insurance transactions and services performed by insurance agents;
[…] k) a biztosítási ügyletek és a közvetítői szolgáltatások;
The dispute in the main proceedings and the question referred to the Court
Az alapügy és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
The appellant in the main proceedings acts as a sub-agent on behalf of VDL Polisassuradeuren BV (‘VDL’) a company incorporated under Netherlands law which itself acts as an insurance broker and insurance agent.
Az alapügy felperese a holland jog alá tartozó, és maga is biztosítási ügynöki és közvetítői tevékenységet végző VDL Polisassuradeuren BV (a továbbiakban: VDL) társaság alvállalkozójaként jár el.
VDL acts as an insurance agent in the conclusion of insurance contracts and as an ‘authorised agent’ for certain insurance companies.
A VDL egyrészt biztosítási szerződések megkötésekor közvetítőként, másrészt pedig egyes biztosítótársaságok „meghatalmazott képviselőjeként” jár el.
In that capacity, VDL concludes insurance contracts independently in the name of those insurers.
Ezen a címen a VDL az utóbbiak nevében önállóan köt biztosítási szerződéseket.
The activities which the appellant in the main proceedings carries out in the name and on behalf of VDL concern the conclusion of insurance contracts, the processing of transfers of insurance policies, the issue of such policies, the payment of commissions and provision of information to the insurance company and policyholders.
Az alapügy felperese által a VDL nevében és javára folytatott tevékenységek biztosítási szerződések kötésére, biztosítási kötvények átruházására, ilyen kötvények kibocsátására, a díjak rendezésére, a biztosítótársaság és a biztosítási kötvények jogosultjainak tájékoztatására terjed ki.
In addition, it offers and concludes new insurance policies independently and on its own initiative.
Emellett saját kezdeményezésére és függetlenül új biztosításokat ajánl és köt meg.
Under the contract between VDL and the appellant in the main proceedings, the latter receives from VDL, in return for the services provided, a commission equal to 80% of the commission paid to VDL for the conclusion of an insurance contract.
A VDL és az alapügy felperese közti megállapodás értelmében a felperes a VDL-nek nyújtott szolgáltatások fejében az utóbbi társaságnak a biztosítási szerződés megkötéséért fizetett díj 80%-át kitevő díjazásban részesül.
If the insurance lapses, the appellant in the main proceedings is required to repay the proportion of the commission it received which corresponds, pro rata, to the unexpired term of the contract.
A szerződés felmondása esetén a szerződés lejártáig fennmaradó idő arányában köteles a díjat visszafizetni.
A supplementary turnover tax assessment in the amount of NLG 55 561 (EUR 25 244) was issued to the appellant in the main proceedings in respect of the period from 1 January 1997 to 31 December 1998.
1997. január 1-je és 1998. december 31-e közötti időszakban az alapügy felperese 55 561 NLG összegre vonatkozó (25 244 euró) hozzáadottértékadó-kötelezettséget módosító értesítést kapott.
After an unsuccessful objection and the dismissal of the appeal it had lodged before the Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch (Regional Court of Appeal, ’s-Hertogenbosch) on the ground that it could not rely on the exemption laid down in Article 11(1)(k) of the 1968 Law, the appellant in the main proceedings appealed on a point of law to the court making the reference.
Az alapügy felperese eredménytelen panaszt és a Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch-hoz benyújtott, és az utóbbi által azzal az indokkal elutasított fellebbezést követően, hogy nem hivatkozhat a Wet OB 1968 11. cikke (1) bekezdésének k) pontjában előírt mentességre, semmisségi kérelmet nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz.
Taking the view that an interpretation of Community law was necessary in order for it to reach a decision in the main action, the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay the proceedings and submit the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Mivel a Hoge Raad der Nederlanden úgy ítélte meg, hogy az alapügy megoldásához a közösségi jog értelmezése szükséges, az eljárás felfüggesztéséről határozott, és előzetes döntéshozatal végett az alábbi kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
‘Do the provisions of Article 13 B(a) of the Sixth Directive extend to activities of a (legal) person which performs characteristic and essential activities of an insurance broker and insurance agent, whereby negotiations are carried out in the name of another insurance broker or insurance agent in connection with the bringing about of insurance transactions?’
„A hatodik irányelv 13. cikke B. részének bevezető mondata és a) pontja kiterjed-e olyan (jogi) személy tevékenységére, amely a biztosítási ügynök és közvetítő jellemző és lényeges tevékenységeit végzi, amelynek során a biztosítási szerződések megkötésekor valamely másik biztosítási ügynök vagy közvetítő nevében jár el?”
It is also settled caselaw that those exemptions constitute independent concepts of Community law whose purpose is to avoid divergences in the application of the VAT system as between one Member State and another and which must be placed in the general context of the common system of VAT (Case C-240/99 Skandia [2001] ECR I-1951, paragraph 23, Arthur Andersen, paragraph 25, and Ludwig, paragraph 22).
Szintén az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy az említett adómentességek a közösségi jog autonóm fogalmainak minősülnek, amelyek célja annak elkerülése, hogy a HÉA-rendszer alkalmazása tagállamonként eltérjen, és amelyeket a közös HÉA-rendszer általános összefüggéseibe kell beilleszteni (a C-240/99. sz. Skandiaügyben 2001. március 8-án hozott ítélet [EBHT 2001., I-1951. o.] 23. pontja, és a fent hivatkozott Arthur Andersen ügyben hozott ítélet 22. pontja).