natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, the proper functioning of the Commission in the field of competition depends, in particular, on the effectiveness of the Leniency Notice and therefore on the confidence which cooperating undertakings are able to have in the confidentiality of the contacts which they make in that regard.
A Bizottság hozzáfűzi, hogy az érintett intézménynek a versenyjog területén való megfelelő működése többek között az engedékenységi közlemény hatékonyságán, és így a vállalkozások bizalmán múlik, akik az e tekintetben létrejött kapcsolatok bizalmas kezelésének tudatában működnek együtt.
It is therefore necessary to reject Hoechst’s assertion that its interest in establishing the existence of any procedural defects prevails over the proper functioning of the institution.
El kell tehát utasítani a Hoechst azon állítását, mely szerint az esetleges eljárási szabálytalanságok bizonyításához fűződő érdeke megelőzi az intézmény megfelelő működéséhez fűződő érdeket.
In that context, Solvay v Commission, paragraph 79 above, does not assist Hoechst to overcome the absence
A Solvay kontra Bizottság ügyben hozott ítélet alapjául
HOECHST v COMMISSION of exceptional circumstances in the present case. That case did not concern internal notes of the Commission but only the confidential documents of one of the parties.
HOECHST KONTRA BIZOTTSÁG szolgáló ügy nem a Bizottság belső feljegyzéseire vonatkozott, hanem csupán az egyik fél bizalmas jellegű irataira.
Furthermore, the facts of that case were very different from those of the present case, which do not involve difficult and complex economic assessments.
Egyébként a tényállás, amelyről a fenti ítéletben határozott a Bíróság, nagyon különbözött a jelen eset tényállásától, amely nem vonatkozik nehéz és összetett gazdasági értékelésekre.
Last, the Commission, referring to Atlantic Container Line and Others v Commission, paragraph 70 above (paragraph 340), submits that where the documents that might have contained exculpatory evidence were not communicated to a party, a breach of the rights of the defence can be found only if it is established that the administrative procedure might have led to a different outcome if that party had had access to the documents in question during that procedure.
Végül, a fenti 70. pontban hivatkozott Atlantic Container Line és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítéletre (340. pont) hivatkozva a Bizottság kiemeli, hogy amennyiben valamelyik felet nem tájékoztatták olyan iratokról, amelyek mentő bizonyítékokat tartalmazhattak, a védelemhez való jog megsértése csak akkor áll fenn, ha megállapítható, hogy a közigazgatási eljárás eltérő eredménnyel járhatott volna, amennyiben e fél ezen eljárás során betekinthetett volna a kérdéses iratokba.
That is precluded in this case, however, as regards the fact that Chisso was the first undertaking to cooperate by its contribution of 13 November 1998.
Ez azonban a jelen esetben kizárt azon tényt illetően, hogy a Chisso volt az első vállalkozás, amely 1998. november 13-i közreműködésével együttműködött.
In its response of 5 September 2006 to a written question put by the Court, the Commission made the following comments on the supplementary observations communicated by Hoechst on 16 June 2006 (see paragraphs 34 and 90 to 101 above).
Az Elsőfokú Bíróság írásbeli kérdésére 2006. szeptember 5-én adott válaszában a Bizottság a következő megjegyzéseket fűzte a Hoechst 2006. június 16-án benyújtott kiegészítő észrevételeihez (lásd a fenti 34. és 90–101. pontot).
As regards, first, Chisso’s letter of 11 January 1999, the Commission states that that document was already accessible during the administrative procedure and therefore cannot in any event be characterised as evidence to which the Commission did not provide access.
Először is, a Chisso 1999. január 11-i levelét illetően a Bizottság kifejti, hogy e dokumentum már a közigazgatási eljárás folyamán hozzáférhető volt, így semmiképp sem tekinthető olyan bizonyítéknak, amelyhez nem biztosított volna hozzáférést.
In any event, the Commission states that Section E, paragraph 1, of the 1996 Leniency Notice requires that undertakings ‘contact’ the Commission’s Directorate-General for Competition.
Mindenesetre a Bizottság kifejti, hogy az 1996. évi engedékenységi közlemény E. címének (1) bekezdése előírja, hogy a vállalkozásnak a Bizottság Versenypolitikai Főigazgatóságát „kell megkeresnie”.
Although in the German version of that provision the word ‘applicant’ (Antragsteller) is used in that context, there is no need to submit a formal application.
Bár e rendelkezés német nyelvű változata a „kérelmező” (Antragsteller) kifejezést használja ebben az összefüggésben, nem szükséges hivatalos kérelmet benyújtani.
Nor, moreover, did Hoechst formulate an ‘application’ in its letter of 27 October 1998.
A Hoechst egyébként maga sem nyújtott be „kérelmet” az 1998. október 27-i levelében.
As to which undertaking was the first to cooperate within the meaning of Section B of the 1996 Leniency Notice, the Commission contends that it is not the date of
Azon kérdést illetően, hogy melyik vállalkozás működött először együtt az 1996. évi engedékenységi közlemény B. címének értelmében, a Bizottság úgy véli, hogy nem
Furthermore, the wording used in the letter of 11 January 1999 shows that Chisso clearly presumed that in had already begun to cooperate.
Egyébként az 1999. január 11-i levélben használt kifejezésekből kitűnik, hogy a Chisso nyilvánvalóan azt feltételezte, hogy az együttműködése már kezdetét vette.
As regards, second, Chisso’s letter of 26 March 1999, the Commission emphasises that that document concerns only questions relating to the time-limits which had been imposed on Chisso, and not on Hoechst, to produce further documents, at a time when Chisso had already satisfied the conditions for the application of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice by virtue of its contribution of 13 November 1998.
Másodszor, a Chisso 1999. március 26-i levelét illetően a Bizottság kiemeli, hogy e dokumentum kizárólag a Chissoval – és nem a Hoechsttel – szemben a további dokumentumok benyújtására meghatározott határidőkkel kapcsolatos kérdésekre vonatkozik, egy olyan időpontban, amikor a Chisso már teljesítette az 1996. évi engedékenységi közlemény B. címe b) pontjának alkalmazási feltételeit az 1998. november 13-i közreműködésének köszönhetően.
Hoechst is therefore wrong to claim that that letter is an exculpatory document.
A Hoechst tehát tévesen állítja, hogy e dokumentum számára mentő jelleggel bír.
It cannot be an exculpatory document, since it does not relate to any of the reasons why Hoechst is unable to benefit from Section B of the 1996 Leniency Notice, which are set out at recitals 455 to 464 to the Decision, and to which the Commission refers.
Ez nem lehet a helyzet, mivel e dokumentum nem vonatkozik semmiféle olyan okra, amely miatt a Hoechstre ne terjedne ki az 1996. évi engedékenységi közlemény B. címe, amely okok egyébként a határozat (455)–(464) preambulumbekezdéseiben kerültek kifejtésre, és amelyekre a Bizottság itt emlékeztet.
The fact that Chisso is considered to be the first undertaking to have cooperated is based not on the observations which it submitted on 20 April 1999 but on the documents produced on 13 November 1998.
Azon tény, hogy a Bizottság a Chissot tekinti az első együttműködő vállalkozásnak, nem a Chisso által 1999. április 20-án benyújtott észrevételeken alapul, hanem az 1998. november 13-án benyújtott iratokon.
The extensions of the time-limits therefore did not have the effect of retroactively recognising that Chisso was the first to cooperate.
A határidők meghosszabbítása nem járt tehát azzal, hogy az elsőbbséget utólag a Chissonak ítélték.
If it is Hoechst’s intention to assert that it follows from that document that Chisso no longer satisfied the conditions for the application of Section B(d) of the 1996 Leniency Notice, the Commission contends that its argument cannot be upheld, since a person cannot rely on an unlawful act committed in favour of a third party (judgment of 15 June 2005 in Joined Cases T-71/03, T-74/03, T-87/03 and T-91/03 Tokai Carbon and Others v Commission, not published in ECR, paragraph 373).
Amennyiben a Hoechst célja annak bizonyítása, hogy e dokumentumból kitűnik, hogy a Chisso szintén nem teljesítette az 1996. évi engedékenységi közlemény B. címe d) pontjának alkalmazási feltételeit, a Bizottság úgy véli, hogy ezen érvelésnek nem lehet helyt adni, mivel senki sem hivatkozhat valamely harmadik személy javára elkövetett jogellenes magatartásra (az Elsőfokú Bíróság T-71/03., T-74/03., T-87/03. és T-91/03. sz., SGL Carbon kontra Bizottság egyesített ügyekben 2005. június 15-én hozott ítéletének [az EBHT-ban nem tették közzé] 373. pontja).
What is more, even if Chisso should actually lose the benefit of Section B of the 1996 Leniency Notice, that would have no impact on Hoechst.
Ráadásul, még ha a Chisso ténylegesen elveszítené is az 1996. évi engedékenységi közlemény előnyeit, az semmilyen következménnyel nem bírna a Hoechst tekintetében.
The Commission adds that the evidence necessary for the purposes of the application of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice is decisive evidence of the existence of the cartel.
A Bizottság hozzáfűzi, hogy az 1996. évi engedékenységi közlemény B. címe d) pontjának alkalmazásához azon bizonyítékok szükségek, amelyek meghatározóak a kartell létezésének bizonyításához.
Contrary to Hoechst’s opinion, evidence which merely put the Commission in a position to carry out an investigation is not sufficient.
A Hoechst véleményével ellentétben, azok a bizonyítékok nem elégségesek, amelyek csak azt teszik lehetővé a Bizottság számára, hogy vizsgálatot kezdeményezzen.
It is true that information provided orally is not excluded a priori.
Igaz, hogy a szóban nyújtott információk nincsenek eleve kizárva.
However, such evidence is not relevant in itself in the context of the application of Section B(b) of the 1996 Leniency Notice and becomes relevant only from the time when it is recorded on the appropriate medium (Case T-15/02 BASF v Commission [2006] ECR II-497, paragraph 505).
Ugyanakkor önmagukban nem relevánsak az 1996. évi engedékenységi közlemény B. címe d) pontjának alkalmazásának keretében, és csak attól a pillanattól válnak azzá, amikor megfelelő adathordozókra rögzítésre kerülnek (az Elsőfokú Bíróság T-15/02. sz., BASF kontra Bizottság ügyben 2006. március 15-én hozott ítéletének [EBHT 2006., II-497. o.] 505. pontja).
The applicant ought to have expressly requested that the Commission draw up a minute to that effect (BASF v Commission, paragraph 120 above, paragraph 502), in any event so long as the Commission did not propose to do so in the context of its administrative practice.
Kifejezetten kérni kellett volna, hogy a Bizottság vegyen fel ezzel kapcsolatban jegyzőkönyvet (a fenti 120. pontban hivatkozott BASF kontra Bizottság 502. pontja), amennyiben a Bizottság ezt nem ajánlotta fel közigazgatási gyakorlatának keretében.
Furthermore, the minute could help to prove the existence of the cartel only if the Commission were able to establish the authenticity of the statement.
Egyébként a jegyzőkönyv csak akkor járulhat hozzá a kartell létezésének bizonyításához, ha a Bizottság megállapította a nyilatkozat hitelességét.
As regards, third, the irregularities which are alleged to have vitiated the administrative procedure, Hoechst infers from the letter of 26 March 1999 that Chisso no longer satisfied the conditions for the application of Section B(d) of the 1996 Leniency Notice.
Harmadszor, a közigazgatási eljárás állítólagos szabálytalanságait illetően a Hoechst az 1999. március 26-i levélből azt a következtetést vonta le, hogy a Chisso szintén nem teljesítette az 1996. évi engedékenységi közlemény B. címe d) pontjának alkalmazási feltételeit.
That argument must be rejected, on the ground that no one can rely to his advantage on an unlawful act committed in favour of a third party.
Ezen érvelést el kell utasítani, mivel senki sem hivatkozhat valamely harmadik személy javára elkövetett jogellenes magatartásra.
Furthermore, the question as to whether the conditions for the application of Section B(d) of the 1996 Leniency Notice are satisfied must, in the Commission’s submission, be determined on a case-by-case basis.
Egyébként a Bizottság szerint azt, hogy az 1996. évi engedékenységi közlemény B. címe d) pontjának alkalmazási feltételei teljesülnek-e, esetről esetre kell vizsgálni.
One of the significant elements in that context is whether the conduct of the undertakings concerned gave rise to an appreciable delay in the procedure.
Ezen összefüggésben az egyik jelentős elem az, hogy az érintett vállalkozás magatartása az eljárás távolról sem elhanyagolható késedelmét vonta-e maga után.
If the procedure is considered as a whole, it is clear that that was not so in the present case.
Amenynyiben az eljárás teljességében vizsgáljuk, egyértelmű, hogy a jelen esetben nem ez a helyzet.
The Commission also emphasises that Hoechst
A Bizottság kiemeli továbbá, hogy a Hoechst csupán 1999 áprilisában
2008 — CASE T-410/03 did not transmit the second part of its observations until April 1999, some days after Chisso had lodged its own declarations (which Hoechst describes as being late).
SZ. ÜGY nyújtotta be észrevételeinek második részét, pár nappal az után, hogy a Chisso is benyújtotta saját nyilatkozatait (amelyeket a Hoechst megkésettnek minősített).
Last, the Commission disputes certain factual assertions in Hoechst’s observations.
Végül, a Bizottság bizonyos, a Hoechst észrevételeiben szereplő tényállításokat vitat.
The request for the new investigations
A további vizsgálatok lefolytatására irányuló kérelemről
The Commission asserts that an investigation was indeed carried out, but that it produced no results favourable to Hoechst.
A Bizottság úgy érvel, hogy a vizsgálatra valóban sor került, de az nem hozott a Hoechst számára kedvező eredményt.
The official responsible for the case at the time was questioned and confirmed that Chisso had received no warning concerning the possibility that it might be overtaken in relation to cooperation.
Meghallgatták többek között az akkoriban az ügyért felelős tisztviselőt, és ő megerősítette, hogy a Chisso nem kapott figyelmeztetést annak eshetőségével kapcsolatban, hogy együttműködés terén valaki megelőzné.
Chisso was not put on notice in that regard.
A Chissot e tekintetben nem figyelmeztették.
The Commission refers on that point to recital 458, in fine, to the Decision.
A Bizottság a határozat (458) preambulumbekezdésének végre hivatkozik.
The Court notes, by way of preliminary observation, that Hoechst claims on a number of occasions in the context of the first plea that there has been a breach of the principles of sound administration and equal treatment, in support of its assertion that there has been a breach of the right of access to the file.
Előzetesen meg kell állapítani, hogy a Hoechst az első jogalap keretében többször is hivatkozik a gondos ügyintézés és az egyenlő bánásmód elveinek megsértésére az iratokhoz való hozzáférés joga megsértésének alátámasztására.
Those arguments, moreover, are again developed in the context of the eighth and ninth pleas, whereby the applicant seeks a reduction in the fine.
Ezen érvek egyébként a nyolcadik és kilencedik – a bírság csökkentésére irányuló – jogalapban újra kifejtésre kerülnek.
In those circumstances, the Court considers it appropriate to examine those arguments first, before analysing, more specifically, the breach of the right of access to the file alleged by Hoechst.
E körülmények között az Elsőfokú Bíróság úgy véli, hogy az iratokhoz való hozzáférés jogának a Hoecht szerinti megsértésére vonatkozó külön elemzést megelőzően először ezen érveket kell megvizsgálni.
HOECHST v COMMISSION a) Breach of the principles of sound administration and equal treatment
HOECHST KONTRA BIZOTTSÁG a) A gondos ügyintézés és az egyenlő bánásmód elveinek megsértéséről
It must be borne in mind that during an administrative procedure before the Commission, the Commission is required to observe the procedural guarantees provided for by Community law (Case T-348/94 Enso Española v Commission [1998] ECR II-1875, paragraph 56).
Emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság előtti közigazgatási eljárás során a Bizottságnak tiszteletben kell tartania a közösségi jog által előírt eljárási garanciákat (az Elsőfokú Bíróság T-348/94. sz., Enso Española kontra Bizottság ügyben 1998. május 14-én hozott ítéletének [EBHT 1998., II-1875. o.] 56. pontja).
Among the guarantees conferred by the Community judicial order in administrative procedures is, in particular, the principle of sound administration, which entails the obligation for the competent institution to examine carefully and impartially all the relevant elements of the case (Case T-44/90 La Cinq v Commission [1992] ECR II-1, paragraph 86, and ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraph 75 above, paragraph 99).
A közigazgatási eljárások közösségi jogi garanciái közé tartozik különösen a gondos ügyintézés elve, amelyhez a hatáskörrel rendelkező intézmények azon kötelezettsége kapcsolódik, hogy az adott ügy minden lényeges elemét gondosan és részrehajlás nélkül megvizsgálják (az Elsőfokú Bíróság T-44/90. sz., La Cinq kontra Bizottság ügyben 1992. január 24-én hozott ítéletének [EBHT 1992., II-1. o.] 86. pontja és a fenti 75. pontban hivatkozott ABB Asea Brown Boveri kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 99. pontja).
As regards the principle of equal treatment, the Commission cannot, when assessing the cooperation provided by undertakings, ignore that general principle of Community law, which, according to consistent case-law, is breached when comparable situations are treated differently or when different situations are treated in the same way, unless such treatment is objectively justified (Joined Cases T-45/98 and T-47/98 Krupp Thyssen Stainless and Acciai speciali Terni v Commission [2001] ECR II-3757, paragraph 237, and Case T-38/02 Groupe Danone v Commission [2005] ECR II-4407, paragraph 453).
Az egyenlő bánásmód elvét illetően a Bizottság a vállalkozások együttműködése megítélésének keretében nem hagyhatja figyelmen kívül ezt az általános közösségi jogelvet, amely az állandó ítélkezési gyakorlat szerint akkor sérül, ha azonos helyzeteket eltérő módon vagy eltérő helyzeteket azonos módon kezelnek, kivéve ha ez az eltérő bánásmód objektíve igazolt (az Elsőfokú Bíróság T-45/98. és T-47/98. sz., Krupp Thyssen Stainless és Acciai speciali Terni kontra Bizottság egyesített ügyekben 2001. december 13-án hozott ítéletének [EBHT 2001., II-3757. o.] 237. pontja, valamint T-38/02. sz., Groupe Danone kontra Bizottság ügyben 2005. október 25-én hozott ítéletének [EBHT 2005., II-4407. o.] 453. pontja).
In the present case, first, so far as it concerns Hoechst’s assertion that the Commission granted Chisso, in autumn 1998, what it at the same time refused the applicant, namely recognition of its oral contributions as acts of cooperation, and for the reasons set out at paragraphs 572 to 578 below, the Court considers, on the one hand, that in the Decision the Commission finally accepts Hoechst’s oral contributions as acts of cooperation and, on the other, in any event, that the fact that it was the Commission’s intention not to take certain oral contributions into consideration was the consequence of uncertainty as to the actual cooperation provided by Hoechst at the beginning of the procedure.
A jelen esetben, először is, a Hoechst azon állítását illetően, amely szerint a Bizottság 1998 őszén engedélyezte a Chisso esetében azt, amit ezzel egy időben megtagadott a Hoechst esetében, azaz elismerte együttműködésként a szóbeli közreműködéseket, és a lenti 572–578. pontban kifejtett okokból meg kell állapítani egyrészt, hogy a határozatban a Bizottság végül elfogadta együttműködésként a Hoechst szóbeli közreműködéseit, és másrészt mindenesetre, hogy azon tény, miszerint a Bizottság nem szándékozott figyelembe venni bizonyos szóbeli közreműködéseket a Hoechst hatékony együttműködését illetően, az eljárás elején felmerült bizonytalanságból adódott.
Hoechst’s arguments in that regard must therefore be rejected.
A Hoechst ezzel kapcsolatos érveit el kell tehát utasítani.
Second, as regards the Commission’s internal note of 9 November 1998, relating in particular to the meeting of 29 October 1998, which states that ‘[t]he lawyers … have at last agreed to hold the promised meetings, following calls initiated from [the Directorate-General for Competition]’, the Court considers that the telephone conversations initiated by the Commission’s services were a consequence of the fact that those services had already met Chisso’s lawyers on 29 September 1998, without there being any need to determine whether or not Chisso’s identity had been officially revealed.
Másodszor, a Bizottságnak az 1998. október 29-i találkozóval kapcsolatos, 1998. november 9-i belső feljegyzését illetően, amely feljegyzés kifejti, hogy „az […] ügyvédei legalább beleegyeztek a megbeszélt találkozók megtartásába a [ Versenypolitikai főigazgatóság] telefonhívásait követően”, meg kell állapítani, hogy a Bizottság szolgálatai által kezdeményezett telefonbeszélgetésekre azért kerül sor, mert e szolgálatok már 1998. szeptember 29-én találkoztak a Chisso ügyvédeivel, anélkül hogy megállapítást nyert volna, hogy a Chisso neve hivatalosan felfedődött-e, vagy sem.
As the Commission observes in its internal note of 1 October 1998, it had been agreed that the lawyers would contact the Commission services within two weeks.
Amint a Bizottság kifejti az 1998. október 1-jei belső feljegyzésében, megállapodás született arról, hogy az ügyvédek két héten belül újabb találkozót kezdeményeznek a Bizottsággal.
The fact that, in that context, the Commission services resumed contact is not of such a kind as to cast doubt on the lawfulness of the proceedings in that regard.
Ebben az összefüggésben azon tény, hogy a Bizottság szolgálatai ezt újra felvetették, nem kérdőjelezi meg e tekintetben az eljárás szabályszerűségét.
Third, as regards the fact that Hoechst’s requests for further investigations met with no response, it must be noted that Hoechst’s request, contained in a letter of 22 January 2003 to the hearing officer, formed part of a request for access to the internal documents relating to the telephone contacts between the Commission and Chisso between September 1998 and April 1999.
Harmadszor, azon tényt illetően, hogy a Hoechst további vizsgálatok lefolytatására irányuló kérelmeinek semmilyen következménye nem lett, meg kell állapítani, hogy a Hoechst – 2003. január 22-i, a meghallgatási tisztviselőnek címzett levelében megfogalmazott – kérelme a Bizottság és a Chisso között 1998 szeptembere és 1999. április vége közt folytatott telefonbeszélgetésekre vonatkozó belső iratokhoz való hozzáférésre irányuló kérelem részét képezte.
More specifically, Hoechst requested the hearing officer to investigate those telephone contacts.
Pontosabban a Hoechst azt kérte a meghallgatási tisztviselőtől, hogy folytasson vizsgálatot az említett telefonbeszélgetésekkel kapcsolatban.
In fact, it follows from the hearing officer’s final report that, ‘[a]s a result of these claims made by Hoechst and Nutrinova’, the hearing officer had ‘examined internal notes of the Commission services in so far as these exist[ed]’.
A meghallgatási tisztviselő zárójelentéséből azonban kitűnik, hogy „a Hoechst és Nutrinova említett állításai fényében” a meghallgatási tisztviselő „megvizsgálta […] a Bizottság szolgálatai által készített belső feljegyzéseket is, amenynyiben talált […] ilyeneket”.
Hoechst’s assertion that its request met with no response is therefore factually incorrect.
A Hoechst állítása, mely szerint a kérelmének nem volt következménye, tehát ténybelileg megalapozatlan.