natgillin/translations-raw huggingface dataset:
67 — In the context of state aid, the Court has indeed been prepared to examine the impact of such aid by specific reference to the area in which an autonomous infra-State body exercised its competences: see Case C-88/03 Portugal v Commission (Azores) [2006] ECR I-7115, paragraphs 54 to 78 and the Opinion of Advocate General Geelhoed, at points 48 to 62.
67 – Az állami támogatásokkal kapcsolatban a Bíróság e támogatások hatását az állami szint alatti autonóm testület illetékességi területére történő konkrét utalással vizsgálta: lásd a C-88/03. sz., Portugália kontra Bizottság (Azores) ügyben 2006. szeptember 6-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-7115. o.) 54–78. pontját és Geelhoed főtanácsnok indítványának 48–62. pontját.
devolution in several Member States, this may be a serious issue.
a regionális decentralizáció felé mutató irányzatokat.
However beneficial devolution may be from the perspective of subsidiarity 68 and democratic accountability, it must not come at the cost of (de facto) endangering the area of freedom of movement or the effet utile of Community law.
Bármennyire is előnyös lehet a decentralizáció a szubszidiaritás 68és a demokratikus elszámoltathatóság szempontjából, annak (de facto) ára nem lehet a szabad mozgás területének vagy a közösségi jog hatékony érvényesülésének veszélyeztetése.
This case therefore presents an occasion for the Court to reflect on the nature and rationale behind its doctrine in respect of purely internal situations.
Ezért a jelen ügy alkalmat ad a Bíróságnak arra, hogy kifejtse a tisztán belső helyzetekkel kapcsolatos álláspontját és annak indokait.
Moreover, the situation that arises in the present case is a rather curious version of a ‘purely internal situation’.
Ráadásul a jelen ügyben felmerülő helyzet a „tisztán belső helyzetnek” meglehetősen különös változata.
The Government of the French Community and the Walloon Government argue that freedom of movement for persons should be aligned, so far as possible, with free movement of goods.
A francia közösség kormánya és a vallon kormány azzal érvel, hogy a személyek szabad mozgásának a lehető legteljesebb mértékben kell igazodnia az áruk szabad mozgásához.
In that context, they refer to the Court’s judgments in
Ezzel kapcsolatban a Bíróság
Since the Belgian Communities and Regions act as autonomous legislators within their spheres of competence, their position is, in that respect, equivalent to that of a Member State.
Mivel a belga közösségek és régiók autonóm jogalkotóként járnak el a saját hatáskörükben, helyzetük e tekintetben a tagállamokéval egyenértékű.
Were Flanders an independent Member State of the Union, the impossibility for those living in Wallonia but said to have extended the prohibition on tariff barriers to a similar prohibition on regional borders inside a Member State.
Ha Flandria az Unió független tagállama lenne, úgy a Szerződés hatálya egyértelműen nem terjedne ki arra, hogy a vallóniai lakóhellyel rendelkező,
In order to evaluate that argument, it is necessary to examine the reasoning
Ezen érvelés megítélése érdekében meg kell vizsgálni az áruk szabad mozgásának
69 — Case C-163/90 [1992] ECR I-4625.
69 – A C-163/90. sz. ügyben 1992. július 16-án hozott ítélet (EBHT 1992., I-4625. o.).
70 — Joined Cases C-363/93, C-407/93 to C-411/93 [1994] ECR I-3957.
70 – A C-363/93., C-407–C-411/93. sz. egyesített ügyekben 1994. augusztus 9-én hozott ítélet (EBHT 1994., I-3957. o.).
68 — See Article 1 EU, stipulating that decisions in the Union have to be taken ‘as closely as possible to the citizen’.
68 – Lásd az EU 1. cikket, amely rögzíti, hogy az Unióban a döntéseket „az állampolgárokhoz a lehető legközelebb eső szinten” kell meghozni.
This may need to be understood in a broader sense than that enshrined in Article 5 EC.
Ezt az EK 5. cikkben írottaknál valószínűleg tágabban kell értelmezni. Lásd N. MacCormick: Questioning Sovereignty, Oxford, OUP, 1999, 135. o.
135: ‘The doctrine of subsidiarity requires decision-making to be distributed to the most appropriate level.
„A szubszidiaritás elve megköveteli, hogy a döntéseket a legmegfelelőbb szinten hozzák meg.
In that context, the best democracy — and the best interpretation of popular sovereignty — is one that insists on levels of democracy appropriate to levels of decision-making.’
E tekintetben a legjobb demokrácia – és a népszuverenitás legjobb értelmezése – az, amely a döntéshozatali szinteknek megfelelő demokratikus szintekhez ragaszkodik.” A belgiumi szövetségi rendszerrel és szociális biztonsággal kapcsolatban lásd J. Velaers: „Sociale zekerheid tussen unionisme en federalisme”, H. Deleeck (szerk.): Sociale zekerheid en federalisme, Brugge, Die Keure, 1991, 215–229. o. A szolidaritás e vitában játszott szerepével kapcsolatban lásd még G. Roland, T. Vandevelde, P. Van Parijs: „Autonomie régionale et solidarité: une alliance durable?”, P. Cattoir et al. (szerk.): Autonomie, solidarité et cooperation/Autonomie, solidariteit en samenwerking, Brussels, Larcier, 2002, 525–540. o.
In that regard, the Court’s caselaw invokes both practical and conceptual considerations.
E tekintetben a Bíróság ítélkezési gyakorlata gyakorlati és elméleti megfontolásokra is hivatkozik.
In Carbonati, the Court recalled that the justification for prohibiting customs duties and charges having equivalent effect is that any pecuniary charges imposed on goods by reason of the fact that they cross a frontier constitute an obstacle to free movement.
A Carbonati-ügyben a Bíróság emlékeztetett arra, hogy a vámok és az azokkal azonos hatású díjak tilalmát azok az akadályok indokolják, amelyeket a határok átlépése okán kivetett adóterhek az áruk szabad mozgása előtt képeznek 73.
73 It went on to hold, more broadly, that the very principle of a customs union, as provided for by Article 23 EC, requires free movement of goods to be ensured throughout the territory of the customs union.
Sőt, ennél tovább ment, és tágabb értelemben kifejtette, hogy maga az EK 23. cikkben rögzített vámunió elve követeli meg, hogy biztosítsák az áruk szabad mozgását, a vámunió teljes területén.
If Articles 23 and 25 EC refer expressly only to trade between Member States, that is because the framers of the Treaty took it for granted that no charges exhibiting the features of a customs duty were in existence within individual Member States.
Ha az EK 23. és EK 25. cikk kifejezetten csak a tagállamok közötti kereskedelmi forgalmat említi, az azzal magyarázható, hogy a Szerződés alkotói feltételezték, hogy a tagállamokon belül nem léteznek vámjellegű díjak.
In Lancry, the Court pointed out that charges such as those at issue in that case were imposed on all goods alike.
A Lancry-ügyben hozott ítéletben a Bíróság kiemelte, hogy az ügy tárgyát képező díjakat minden hasonló árura kivetettek.
It would be virtually impossible in practice to distinguish between products of domestic origin and those from other Member States.
Szinte lehetetlen lenne a gyakorlatban különbséget tenni a belföldről származó termékek és a más tagállamok termékei között.
Verifying in every case whether a particular product in fact originated in another Member State would give rise to administrative procedures and further delays that would themselves constitute obstacles to the free movement of goods. 72
Ha minden egyes esetben külön kellene vizsgálni, hogy egy konkrét termék valójában egy másik tagállamból szárma-zik-e, ez olyan adminisztratív eljárásokat és további késedelmet eredményezne, amelyek önmagukban akadályoznák az áruk szabad mozgását. 72
The Court then concluded its reasoning with a more general statement.
Végül a Bíróság egy általánosabb jellegű kijelentéssel zárta indokolását.
It pointed out that Article 14(2) EC, in defining the internal market as ‘an area without internal frontiers in which the free movement of goods, persons, services and capital is ensured’, draws no distinction between inter-State frontiers and frontiers within a single State.
Rámutatott, hogy az EK 14. cikk (2) bekezdése úgy határozza meg a belső piacot, mint „olyan, belső határok nélküli térség, amelyben […] biztosított az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása”, anélkül hogy ez a rendelkezés megkülönböztetne államok közötti, illetve államokon belüli határokat.
Article 23 EC should be read together with Article 14(2) EC.
Az EK 23. cikket az EK 14. cikk (2) bekezdésével együttesen kell értelmezni.
This pragmatic justification for prohibiting internal tariff barriers affecting free movement of goods cannot however be transposed to freedom of movement for persons.
A Bíróság azonban elméleti jellegű magyarázatát is adta a belső tarifális akadályokkal kapcsolatos ítélkezési gyakorlatának.
73 — Case C-72/03 Carbonati [2004] ECR I-8027, paragraph 22; see further Joined Cases 2/69 and 3/69 Brachfeld and Chougol [1969] ECR 211, point 14; and Lancry, cited in footnote 70, paragraph 25.
73 – Lásd a C-72/03. sz. Carbonati-ügyben 2004. szeptember 9-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-8027. o.) 22. pontját; lásd még a 2/69. és 3/69. sz., Brachfeld és Chougol egyesített ügyekben 1969. július 1-jén hozott ítélet (EBHT 1969., 211. o.) 14. pontját és a 70. lábjegyzetben hivatkozott Lancry-ügyben hozott ítélet 25. pontját.
72 — Lancry, cited in footnote 70, paragraph 31.
72 – A 70. lábjegyzetben hivatkozott Lancry-ügyben hozott ítélet 31. pontja.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-212/06 of charges between or within Member States is essential to realising the customs union and free movement of goods.
SHARPSTON FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA – C-212/06. SZ.
74 granted when envisaging freedom of movement for persons within the Community that internal obstacles within a single Member State such as the one at issue in the present case would have been abolished. 76
ÜGY lözhetetlen a vámunió és az áruk szabad mozgásának megvalósításához 74.
In his Opinion in Lancry, Advocate General Tesauro noted the ‘paradox of a single market in which barriers to trade between Portugal and Denmark are prohibited, whilst barriers to trade between Naples and Capri are immaterial’. 77He concluded that it was not for the Court to resolve this paradox, 78 warning that if it did so in respect
A Lancry-ügyre vonatkozó indítványában Tesauro főtanácsnok felhívta a figyelmet arra az „ellentmondásra, hogy az egységes piacon belül Portugália és Dánia között tilosak a kereskedelmi akadályok, míg a Nápoly és Capri közötti kereskedelmi akadályok lényegtelenek.” 77Arra a követ- keztetésre jutott, hogy ezen ellentmondás feloldása nem a Bíróság feladata 78, és figyel- meztetett arra, hogy ha a Bíróság ezt a belső tarifális akadályok tekintetében megtenné, ez megkérdőjelezné a tisztán belső helyzetekre vonatkozó állandó ítélkezési gyakorlatát, mégpedig nemcsak az áruk, hanem általában a szolgáltatások és személyek tekintetében is.
It seems to me that, potentially at least, the same reasoning can be applied by analogy to freedom of movement for persons.
Számomra úgy tűnik, hogy ugyanez az indokolás analógia alapján legalábbis potenciálisan alkalmazható a személyek szabad mozgására.
Why should the provisions on freedom of movement for persons not likewise be read together with Article 14(2) EC?
Miért ne kellene hasonlóképpen a személyek szabad mozgására vonatkozó rendelkezéseket is az EK 14. cikk (2) bekezdésével együttesen értelmezni?
Indeed, unlike Article 25 EC, Article 39 EC does not explicitly refer only to crossborder situations.
Sőt, az EK 25. cikktől eltérően az EK 39. cikk nem kifejezetten csak a határokon átívelő helyzetekre utal.
Rather, it stipulates that freedom of movement shall entail the right to move freely within the territory of Member States for the purpose of accepting offers of employment actually made.
Ehelyett úgy rendelkezik, hogy a mozgás szabadsága magában foglalja a tagállamok területén belüli szabad mozgás jogát a tényleges állásajánlatokra történő jelentkezés céljából.
Advocate General Warner noted as much in Saunders, 75where he argued that the right flowing from Article 39 EC is ‘prima facie one of access to every part of every territory.
Erre Warner főtanácsnok a Saunders-ügyben 75 hívta fel a figyelmet, ahol azzal érvelt, hogy az EK 39. cikkből eredő jog „első látásra valamennyi terület valamennyi részére történő belépésre jogosít.
That is as one would expect, since the free movement of persons has as its object to contribute to the establishment of a common market in which the nationals of all Member States may take part in economic activity anywhere on the territory of the Community …’ of internal tariff barriers, that would call into question the settled caselaw on purely internal situations, not only regarding goods, but also regarding services and persons generally.
Ez nem meglepő, mert a személyek szabad mozgásának célja, hogy hozzájáruljon egy olyan közös piac létrehozásához, amely piacon valamennyi tagállam állampolgára a Közösség területén bárhol részt vehet a gazdasági tevékenységekben […]”.
76 — Indeed, at the moment the Treaties were drafted the formal process of federalisation had not yet started in Belgium.
76 – Ráadásul a Szerződések szövegezésekor a föderalizáció hivatalos folyamata még nem kezdődött el Belgiumban.
The obstacle at issue in the present case therefore did not exist and could not have existed.
A jelen ügy tárgyát képező akadály ezért még nem létezett és nem is létezhetett.
However, several other Member States had different degrees of non-unitary structures, most notably Germany and its Länder.
Néhány más tagállam azonban rendelkezett – különböző mértékben – nem egységállami struktúrával, így különösen Németország és annak Landjai.
Just as with Articles 23 and 25 EC, the Treaty draftsmen may well have taken it for
Az EK 23. és az EK 25. cikkhez hasonlóan a Szerződés alkotói valószínűleg a
78 — Advocate General Mischo suggested in Joined Cases 80/85 and 159/85 Nederlandse Bakkerij Stichting [1986] ECR 3359, at 3375, that reverse discrimination ‘is clearly impossible in the long run within a true common market, which must of necessity be based on the principle of equal treatment’.
77 – A 70. lábjegyzetben hivatkozott ítélet 28. pontja. Lásd még B. Cantillon 20. lábjegyzetben hivatkozott művének 14. és 15. oldalát, amelyben a szerző azzal érvel, hogy a Belgium francia nyelvű részében lakó személyek flamand gondozási biztosítási rendszerből történő kizárása az egységes piac szempontjából vet fel problémákat.
However, he took the view that ‘such discrimination must be eliminated by means of the harmonisation of legislation’.
74 – Az előző lábjegyzetben hivatkozott Carbonati-ügyben hozott ítélet 23–24. pontja.
74 — Carbonati, cited in previous footnote, paragraphs 23 to 24.75 — Case 175/78 [1979] ECR 1129, at 1143.
75 – A 175/78. sz. ügyben 1979. március 28-án hozott ítélet (EBHT 1979., 1129. o.); lásd az 1143. oldalt.
Whilst the Court did not follow Advocate General Tesauro in that respect, it has not yet fully grappled with the implications, for freedom of movement for persons, of the conceptual justification it has advanced for the abolition of internal tariff barriers affecting free movement of goods.
Jóllehet a Bíróság e tekintetben nem követte Tesauro főtanácsnok indítványát, mégsem birkózott meg teljes mértékben az általa tett, az áruk szabad mozgását érintő belső tarifális akadályok eltörlésével kapcsolatos elméleti indokolásnak a személyek szabad mozgására gyakorolt hatásaival.
An additional impetus for so doing may perhaps be found in the articles of the Treaty on citizenship of the Union.
Talán ennek további indoka a Szerződés uniós polgárságra vonatkozó cikkeiben található.
The question whether the situation is internal is therefore conceptually distinct from the question whether there is a link with Community law.
Ezért az a kérdés, hogy valamely helyzet belső-e, fogalmilag különbözik attól a kérdéstől, hogy az kapcsolódik-e a közösségi joghoz.
Both questions must be answered in the light of the goals of the relevant Treaty provisions.
Mindkét kérdést a vonatkozó szerződéses rendelkezések céljára figyelemmel kell megválaszolni.
True, the Court has held that citizenship of the Union, as established by Article 17 EC, is not intended to extend the material scope of the Treaty to internal situations which have no link with Community law. 79
A Bíróság álláspontja szerint az EK 17. cikk által létrehozott uniós polgárságnak valóban nem célja a Szerződés tárgyi hatályának kiterjesztése olyan belső helyzetekre, amelyek nem kapcsolódnak a közösségi joghoz 79.
It is true that in Uecker and Jacquet the Court explained its conclusion that Article 17 EC does not affect internal situations that have no link with Community law by recalling that Article 47 EU ‘provides that nothing in that Treaty is to affect the Treaties establishing the European Communities, subject to the provisions expressly amending those treaties’.
Az Uecker és Jacquet ügyben a Bíróság valóban úgy magyarázta meg azon következtetését, mely szerint az EK 17. cikk nem alkalmazható a közösségi joghoz nem kapcsolódó belső helyzetekre, hogy emlékeztetett arra, az EU 47. cikk „értelmében az Európai Közösségeket létrehozó szerződéseket kifejezetten módosító rendelkezések fenntartásával az EU-Szerződés rendelkezései nem érintik e szerződéseket” 81.
81The Court decided that ‘[a]ny discrimination which nationals of a Member State may suffer under the law of that State fall[s] within the scope of that law
A Bíróság úgy döntött, hogy „[m]inden olyan hátrányos megkülönböztetés, amelyet valamely tagállam állampolgárai az adott állam jogszabályai alapján szenvednek el, e jogszabályok hatálya alá tartozik, ezért e jogszabályokkal az adott
80 — See the Opinion of Advocate General Warner in Saunders, cited in footnote 75, at 1142.
81 – Magának az EU 47. cikknek a szövege nem a „kifejezetten módosító”, hanem a „módosító” kifejezést használja.
81 — The text of Article 47 EU itself refers to ‘amending’ rather than ‘expressly amending’.
79 – A 65. lábjegyzetben hivatkozott Uecker és Jacquet ügyben hozott ítélet 23. pontja, a C-148/02. sz.
79 — Uecker and Jacquet, cited in footnote 65, paragraph 23; Case C-148/02 Garcia Avello [2003] ECR I-11613, paragraph 26; and Case C-192/05 Tas-Hagen [2006] ECR I-10451, paragraph 23.
Garcia Avelloügyben 2003. október 2-án hozott ítélet (EBHT 2003., I-11613. o.) 26. pontja és a C-192/05. sz. Tas-Hagen-ügyben 2006. október 26-án hozott ítélet (EBHT 2006., I-10451. o.) 23. pontja.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-212/06 and must therefore be dealt with within the framework of the internal legal system of that State’. 82
SHARPSTON FŐTANÁCSNOK INDÍTVÁNYA – C-212/06. SZ.
As the Court first held in Grzelczyk 84and confirmed most recently in Commission v Netherlands, 85citizenship of the Union is destined to be the fundamental status of nationals of the Member States, enabling those who find themselves in the same situation to enjoy the same treatment in law irrespective of their nationality. 86
Mint azt a Bíróság először a Grzelczykügyben 84 kifejtette, majd legutóbb a Bizottság kontra Hollandia ügyben 85 megerősítette, az uniós polgárság intézményének célja, hogy biztosítsa a tagállamok állampolgárainak alapvető jogállását, lehetővé téve az azonos helyzetben lévő tagállami állampolgárok számára, hogy állampolgárságuktól függetlenül ugyanolyan jogi bánásmódban részesüljenek 86.
The Court has recently shown its willingness to draw the appropriate consequences in cases such as Tas-Hagen 87and Turpeinen 88and Commission v Netherlands.
A Bíróság nemrégiben hajlandóságot mutatott arra, hogy ennek megfelelő követ- keztetéseket vonja le olyan ügyekben, mint a Tas-Hagen-ügy 87, a Turpeinen-ügy 88és a Bizottság kontra Hollandia ügy 89.
89It seems to me that, at least poten- tially, the provisions on citizenship likewise challenge the sustainability in its present form of the doctrine on purely internal situations. 90
Számomra úgy tűnik, hogy a polgárságra vonatkozó rendelkezések – legalábbis potenciálisan – ugyanígy megkérdőjelezik a tisztán belső helyzetekre vonatkozó doktrína jelenlegi formájának fenntarthatóságát 90.
84 — Case C-184/99 Grzelczyk [2001] ECR I-6193, paragraph 31.85 — Case C-50/06 [2007] ECR I-4383, paragraph 32.
84 – A C-184/99. sz. Grzelczykügyben 2001. szeptember 20-án hozott ítélet (EBHT 2001., I-6193. o.) 31. pontja.
With all respect, I am not convinced that Article 47 EU provides a conclusive answer on this point.
Minden tiszteletem ellenére nem vagyok meggyőződve arról, hogy az EU 47. cikk határozott választ adna erre a kérdésre.
A different and plausible reading of that provision is that its primary purpose is to protect the acquis communautaire from being affected by the provisions of, and decisions taken under, Title V and Title VI of the EU Treaty.
E rendelkezés másik és elfogadható értelmezése az, hogy annak elsődleges célja a közösségi vívmányok védelme az EU-Szerződés V. és VI. Címe rendelkezéseinek és az ezek értelmében elfogadott döntéseknek a hatásától 83.
83I find it difficult to conceive that Article 47 EU was intended to protect certain parts of the existing EC Treaty from other parts, such as the articles on citizenship, that were inserted by amendment into that same Treaty by the Maastricht Treaty.
Nehezen tartom elképzelhetőnek, hogy az EU 47. cikk célja az lett volna, hogy az EK-Szerződés bizonyos részeit más olyan részektől (például a polgárságra vonatkozó cikkektől) védje meg, amelyeket ugyanebbe a Szerződésbe módosítás útján a Maastrichti Szerződés iktatott be.
If that were the case, logic would dictate that all provisions inserted into the EC Treaty by the Maastricht Treaty are to be regarded as a separate genus of Community law that cannot interact with or affect the rest of Community law.
Ha ez lenne a helyzet, a logika azt diktálná, hogy a Maastrichti Szerződés által az EK-Szerződésbe illesztett valamennyi rendelkezést a közösségi jog olyan külön nemének kellene tekinteni, amely nem kerülhet kölcsönhatásba a közösségi jog többi részével, és arra hatást sem gyakorolhat.
That seems clearly wrong.
Ez egyértelműen tévesnek tűnik.
82 — Uecker and Jacquet, cited in footnote 65, paragraph 23.
82 – Lásd a 65. lábjegyzetben hivatkozott Uecker és Jacquet ügyben hozott ítélet 23. pontját.
86 — See also Case C-224/98 D’Hoop [2002] ECR I-6191, paragraph 28; Case C-413/99, Baumbast and R [2002] ECR I-7091, paragraph 82; Joined Cases C-482/01 and C-493/01 Orfanopoulos and Oliveri [2004] ECR I-5257, paragraph 65; Collins, cited in footnote 56, paragraph 61; Garcia Avello, cited in footnote 79, paragraph 22; Case C-200/02 Zhu and Chen [2004] ECR I-9925, paragraph 25; Case C-224/02 Pusa [2004] ECR I-5763, paragraph 16; Case C-147/03 Commission v Austria [2005] ECR I-5969, paragraph 45; Case C-209/03 Bidar [2005] ECR I-2119, paragraph 31; Case C-403/03 Schempp [2005] ECR I-6421, paragraph 15; and Case C-145/04 Spain v United Kingdom [2006] ECR I-7917, paragraph 74; and Turpeinen, cited in footnote 44, paragraph 18.
86 – Lásd még a C-224/98. sz. D’Hoop-ügyben 2002. július 11-én hozott ítélet (EBHT 2002., I-6191. o.) 28. pontját; a C-413/99. sz., Baumbast és R ügyben 2002. szeptember 17-én hozott ítélet (EBHT 2002., I-7091. o.) 82. pontját; a C-482/01. és C-493/01. sz., Orfanopoulos és Oliveri egyesített ügyekben 2004. április 29-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-5257. o.) 65. pontját; az 56. lábjegyzetben hivatkozott Collins-ügyben hozott ítélet 61. pontját; a 79. lábjegyzetben hivatkozott Garcia Avelloügyben hozott ítélet 22. pontját; a C-200/02. sz., Zhu és Chen ügyben 2004. október 19-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-9925. o.) 25. pontját; a C-224/02. sz.
87 — Cited in footnote 79.88 — Cited in footnote 44.89 — Cited in footnote 85.
Pusa-ügyben 2004. április 29-én hozott ítélet (EBHT 2004., I-5763. o.) 16. pontját; a C-147/03. sz., Bizottság kontra Ausztria ügyben 2005. július 7-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-5969. o.) 45. pontját; a C-209/03. sz.
90 — See S. O’Leary, The Evolving Concept of Community Citizenship, The Hague/London/Boston, Kluwer Law International, 1996.
Bidar-ügyben 2005. március 15-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-2119. o.) 31. pontját; a C-403/03. sz.