natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On the other hand, when the implementation of a cartel is established, the Commission cannot be required to demonstrate systematically that the agreements actually allowed the undertakings concerned to attain a higher level of prices than that which would have prevailed in the absence of a cartel (see, to that effect, Limburgse Vinyl Maatschappij and Others v Commission, paragraph 153 above, paragraphs 743 to 745).
Ugyanakkor amennyiben valamely kartell végrehajtása megállapítást nyer, a Bizottság nem köteles módszeresen bizonyítani, hogy a megállapodások ténylegesen lehetővé tették az érintett vállalkozások számára, hogy magasabb ügyleti árat érjenek el, mint a kartell hiányában (lásd ebben az értelemben a fenti 153. pontban hivatkozott Limburgse Vinyl Maatschappij és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 743–745. pontját).
Accordingly, Hoechst’s arguments cannot upset the Commission’s finding concerning the effects of the cartel flowing from the implementation of the agreement in issue.
Ennélfogva a Hoechst érvei nem kérdőjelezik meg a Bizottság következtetését a kartellnek a szóban forgó megállapodások végrehajtásából eredő hatásait illetően.
In addition, it must be observed that the cartel had as its object, inter alia, price-fixing.
Meg kell jegyezni továbbá, hogy a kartell célja többek között árcélok rögzítése volt.
It must be borne in mind, in that regard, that setting a price, even one that is merely indicative, affects competition because it allows all the participants in the cartel to foresee with a reasonable degree of certainty what pricing policy will be pursued by their competitors.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az ármeghatározás, még ha csak irányadó jelleggel is, azáltal befolyásolja a versenyt, hogy a kartell minden résztvevője számára lehetővé teszi, hogy ésszerű bizonyossággal előre tudja, hogy milyen lesz a versenytársai árpolitikája.
More generally, such cartels entail direct interference with the essential parameters of competition on the relevant market.
Az ilyen kartellek általánosabban az érintett piacon fennálló verseny lényegi paramétereibe való közvetlen beavatkozást jelentenek.
In expressing a common intention to apply a certain level of prices to their products, the producers concerned no longer determine their policy on the market in an autonomous manner, thus adversely affecting the concept inherent in the Treaty provisions on competition (Case T-64/02 Heubach v Commission [2005] ECR II-5137, paragraph 81).
Az érintett termelők, azáltal hogy kifejezték arra irányuló akaratukat, hogy a termékeikre meghatározott szintű árat alkalmaznak, már nem önálló módon döntenek a piaci politikájukról, és így veszélyeztetik a Szerződés versenyre vonatkozó rendelkezéseiben rejlő koncepciót (az Elsőfokú Bíróság T-64/02. sz., Heubach kontra Bizottság ügyben 2005. november 29-én hozott ítéletének [EBHT 2005., II-5137. o.] 81. pontja).
It follows that, by fixing, inter alia, target prices, the cartel in issue necessarily affected the play of competition.
Következésképpen az árcélok rögzítésével a kartell szükségszerűen befolyásolta a versenyt.
Furthermore, Table II of the Decision shows that the sales quotas agreed between the parties to the cartel were implemented, as the Commission states at recital 335.
Egyébként a határozat II. táblázatából kitűnik, hogy a kartell résztvevői által megállapított értékesítési kvótákat megvalósították, amint azt a Bizottság a határozat (335) preambulumbekezdésében megállapította.
The figures set out in the table are not disputed by Hoechst, which observes only that ‘grey material’ — that is to say, quantities sold and not declared to the members of the cartel — cast doubt on the proper functioning of the agreements in question.
A Hoechst nem vitatja a táblázatban feltüntetett számadatokat, csupán úgy érvel, hogy a „szürke mennyiségek” – azaz az eladott, de a kartell tagjainak be nem jelentett mennyiségek – megkérdőjelezik a szóban forgó megállapodások megfelelő működését.
It follows from recitals 112 and 193 to the Decision that the discussions of the members of the cartel concerning any ‘grey material’ related to sales volumes of the Japanese producers which were not included in the ‘official statistics’, that is to say the published export data of those producers.
A határozat (112) és (193) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy a kartell tagjai között az esetleges „szürke mennyiségekkel” kapcsolatos viták a japán előállítóknak a „hivatalos statisztikákban” – azaz ezen előállítók közzétett kiviteli adatai között – nem szereplő értékesítési mennyiségeire vonatkoztak.
In particular, at recital 335 to the Decision, the Commission states that such ‘grey material’ can be attributed to Ueno.
A Bizottság kifejti többek között a határozat (335) preambulumbekezdésében, hogy e „szürke mennyiségek” az Uenonak
2008 — CASE T-410/03
SZ. ÜGY tudhatóak be.
Therefore, even on the assumption that such ‘grey material’ did have an impact on Ueno’s sales figures, or on those of other Japanese producers, set out in Table II of the Decision, those quantities would have no impact on Hoechst’s sales figures.
Ennélfogva – feltételezve, hogy e „szürke mennyiségek” kihatnak az Uenonak vagy a többi japán előállítónak a határozat II. táblázatában feltüntetett forgalmára – e mennyiségek ugyanakkor nem hatnak ki a Hoechst forgalmára.
In those circumstances, the cartel would have had, at least, the effect of limiting or controlling the outlets of a competitor present on the EEA market.
E körülmények között a kartell legalábbis korlátozta, illetve felügyelte az EGT piacán jelen lévő egyik versenytárs piacát.
In that regard, as regards Hoechst’s assertions that it also sold ‘grey material’ of the product concerned, it is sufficient to observe that they are not supported by any objective element, which, moreover, was not provided to the Commission in good time.
E tekintetben a Hoechst azon állításait illetően, amelyek szerint ő maga is adott el „szürke mennyiségeket” az érintett termékből, elegendő megjegyezni, hogy azt semmilyen, a Bizottságnak megfelelő időben benyújtott objektív tényező nem támasztja alá.
In the light of the foregoing, Hoechst’s arguments concerning the effect of the cartel on the sorbates market in the EEA must be rejected.
Figyelembe véve a fentieket, el kell utasítani a Hoechst által a kartellnak az EGT-n belüli szorbát-piacra gyakorolt hatását illetően felhozott érveket.
The participation of Hoechst’s high-level directors in the cartel
A Hoechst felső szintű vezetőinek a kartellban való részvételéről
As a preliminary point, it must be noted that the Commission’s finding that the collusive agreements in issue were essentially conceived, directed and encouraged at high level in the undertakings concerned is repeated in the context of the assessment of the nature of the infringements in issue.
Előzetesen meg kell állapítani, hogy a szóban forgó jogsértés jellegének értékelésekor megismétli a Bizottság azon állítását, amely szerint a szóban forgó összejátszásra irányuló megállapodásokat alapvetően az érintett vállalkozásokon belül rendkívül magas szinten hozták létre, irányították és ösztönözték.
However, there is no ground for concluding that that finding, if it proved incorrect for Hoechst, could in itself call in question the Commission’s conclusion that the infringements in question, which were characterised in particular by the setting of target prices and the allocation of sales quotas by volume, were by their very nature very serious.
Azonban semmi sem enged arra következtetni, hogy e megállapítás, ha a Hoechst esetében tévesnek bizonyulna, önmagában kétségbe vonhatná a Bizottság azon következtetését, miszerint a szóban forgó jogsértések, amelyek különösen árcélok rögzítésére és értékesítési mennyiségi kvóták meghatározására irányultak, a jellegüknél fogva különösen súlyosnak minősülnek.
In any event, it is sufficient to observe that the Commission’s finding clearly relies on the lists of employees of the undertakings concerned who participated in the meetings, which are set out at recitals 88, 91 and 96 to 98 to the Decision.
Mindenesetre elegendő megállapítani, hogy a Bizottság állítása nyilvánvalóan az érintett vállalkozások – találkozókon részt vevő – alkalmazottainak a határozat (88), (91) és (96)–(98) preambulumbekezdésében szereplő listáira támaszkodik.
As regards Hoechst, at recital 96 to the Decision the Commission states that its representatives at the joint meetings were, in particular, the sales directors or sales managers for the product concerned.
A Hoechstöt illetően a Bizottság a határozat (96) preambulumbekezdésében kifejti, hogy a közös találkozókon többek között az érintett termékkel foglalkozó értékesítési igazgatók, illetve az e termék értékesítésért felelős személyek képviselték.
Hoechst’s assertion that the Commission failed to state reasons must therefore be rejected in that regard.
Az indokolásnak a Hoechst által hivatkozott hiányát tehát e tekintetben el kell utasítani.
It must also be observed that the list of Hoechst’s employees set out at recital 96 to the Decision already appeared at paragraph 62 of the statement of objections.
Meg kell továbbá jegyezni, hogy a Hoechst alkalmazottainak a határozat (96) preambulumbekezdésében szereplő listája már a kifogásközlés 62. pontjában is szerepelt.
Furthermore, at paragraph 295 of the statement of objections the Commission clearly stated that it would take account of the fact that the collusive agreements were conceived, directed and encouraged at top level in the undertakings concerned.
Egyébként a kifogásközlés 295. pontjában a Bizottság világosan kifejtette, hogy figyelembe fogja venni, hogy az összejátszásra irányuló megállapodásokat az érintett vállalkozásokon belül rendkívül magas szinten hozták létre, irányították és ösztönözték.
Those facts were not disputed by Hoechst during the administrative procedure.
E tényeket a Hoechst nem vitatta a közigazgatási eljárás során.
There is no ground for the view that the Commission made a manifest error of assessment in concluding that ‘sales directors’ belonged to the ‘top level’ in the organisation of the undertakings concerned.
Semmi sem enged arra következtetni tehát, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési hibát vétett volna, amikor megállapította, hogy az „értékesítési igazgatók” az érintett vállalkozások szervezetében „rendkívül magas szint[nek]” minősülnek.
In particular, Hoechst merely challenges that conclusion by stating that sales directors are themselves accountable to other directors, without adducing firm evidence to support that assertion, which was not in any event presented to the Commission in good time.
Kifejtve, hogy az értékesítési igazgatók maguk is más igazgatók beosztottjai, a Hoechst csupán az említett megállapítás vitatására szorítkozik, anélkül hogy konkrét elemeket hozna fel ennek alátámasztására, amely elemek egyébként sem kerültek megfelelő időben benyújtásra a Bizottsághoz.
Besides, the fact that the sales directors are themselves accountable to other directors does not necessarily mean, in itself, that they were not ‘top level’ directors.
Azon tény, miszerint az értékesítési igazgatók maguk is más igazgatók beosztottjai, önmagában nem jelenti szükségszerűen azt, hogy nem „rendkívül magas szintű” vezetők.
As regards, last, Hoechst’s reference to ABB Asea Brown Boveri v Commission, paragraph 75 above (paragraphs 33 to 38), it is sufficient to state that in that case the Commission had been referring to the role played by the ‘group directorate’ of the undertaking concerned, which distinguishes that case from the present case.
Végül a Hoechstnek a fenti 75. pontban említett ABB Asea Brown Boveri kontra Bizottság ügyben hozott ítéletre (33–38. pont) történő hivatkozását illetően elegendő megállapítani, hogy az említett ítélet alapjául szolgáló ügyben a Bizottság az érintett „vállalkozáscsoport vezetősége” által játszott szerepre hivatkozott, ami megkülönbözteti az ügyet a jelen ügytől.
In the light of those factors, Hoechst’s arguments concerning the participation of its top level directors in the cartel must be rejected.
Ezen elemekre tekintettel el kell utasítani a Hoechst által a felső szintű vezetőinek a kartellben való részvételét illetően felhozott érveket.
The division of the undertakings concerned into categories.
Az érintett vállalkozások csoportokba sorolásáról
As a preliminary point, it must be borne in mind that the differentiation made in respect of the cartel on the sorbates market consisted in determining, in accordance with Section 1 A, third, fourth and sixth paragraphs, of the Guidelines, the individual contribution of each undertaking, in terms of actual economic capacity, to the success of the cartel for the purpose of its classification in the appropriate category (see, to that effect, judgment of 15 June 2005 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 118 above, paragraph 225).
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a szorbátok piacán létrejött kartellre vonatkozó megkülönböztetésre avégett került sor, hogy a Bizottság meghatározhassa – az iránymutatás 1. A. pontjának harmadik, negyedik és hatodik bekezdése értelmében – az egyéni tényleges gazdasági lehetőségek alapján, hogy az egyes vállalkozások milyen mértékben járultak hozzá a kartell sikeréhez, és ez alapján sorolja őket a megfelelő csoportba (lásd ebben az értelemben a fenti 118. pontban hivatkozott Tokai Carbon és társai kontra Bizottság ügyben 2005. június 15-én hozott ítélet 225. pontját).
At recital 349 to the Decision, the Commission states, in that regard, that the method chosen makes it possible to estimate the relative capacity of each undertaking, its contribution to the overall damage caused to competition in the EEA and its contribution to the effectiveness of the cartel as a whole.
A határozat (349) preambulumbekezdésében a Bizottság e tekintetben kifejti, hogy a választott módszer lehetővé teszi az egyes vállalkozások viszonylagos lehetőségeinek, valamint az EGT-n belüli verseny korlátozásához, illetve a kartell egészének hatékonyságához való hozzájárulásának felbecsülését.
In this case, the Commission assessed the individual contribution of the undertakings concerned on the basis of the market share held by each of them in 1995 for the relevant product on a worldwide scale.
A jelen esetben a Bizottság az érintett vállalkozások egyéni hozzájárulását a szóban forgó termékre vonatkozó 1995. évi világpiaci részesedéseikre támaszkodva értékelte.
Hoechst does not take issue with the fact that the Commission divided the undertakings concerned into categories, or the method used in order to do so.
A Hoechst nem vitatja sem azon tényt, hogy a Bizottság az érintett vállalkozásokat csoportokba sorolta, sem pedig az e célból alkalmazott módszert.
Hoechst submits principally that it received unequal treatment by comparison with the Japanese undertakings as regards the starting amounts chosen according to the categories.
A Hoechst alapvetően a japán vállalkozásokhoz viszonyítva egyenlőtlen bánásmódra hivatkozik a csoportok esetében megállapított kiindulási összeggel kapcsolatban.
It must be borne in mind, in that regard, that when the Commission divides undertakings into categories, it must observe the principle of equal treatment, which provides that it is prohibited to treat comparable situations differently and different situations in the same way, unless such treatment is objectively justified (CMA CGM and Others v Commission, paragraph 220 above, paragraph 406, and judgment of 29 April 2004 in Tokai Carbon and Others v Commission, paragraph 165 above, paragraph 219).
Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottságnak a csoportokba soroláskor tiszteletben kell tartania az egyenlő bánásmód elvét, amelynek értelmében tilos a hasonló helyzeteket különböző módon kezelni, és a különböző helyzeteket azonos módon kezelni, kivéve ha az ilyen bánásmód objektíve indokolt (a fenti 220. pontban hivatkozott CMA CGM és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 406. pontja és a fenti 165. pontban hivatkozott Tokai Carbon és társai kontra Bizottság ügyben 2004. április 29-én hozott ítélet 219. pontja).
First, it is clear from the Decision that, after concluding that the infringement in question was ‘very serious’ (recital 344 to the Decision), the Commission considered that in 1995 Hoechst was the largest producer of sorbates in the worldwide market and placed it in the first category of undertakings (recital 352 to the Decision).
Először is, világosan kitűnik a határozatból, hogy miután megállapította, hogy a szóban forgó jogsértés „különösen súlyos” (a határozat (344) preambulumbekezdése), a Bizottság úgy találta, hogy a Hoechst volt 1995ben a legnagyobb szorbátelőállító a világpiacon, és így a vállalkozások első csoportjába sorolta (a határozat (352) preambulumbekezdése).
Hoechst does not dispute the finding that it was the largest producer of sorbates for 1995, which, moreover, is confirmed by the data in Table I of the Decision.
A Hoechst nem vitatja azt az állítást, miszerint a legnagyobb szorbátelőállító lett volna az 1995. év tekintetében, amit egyébként a határozat I. táblázatában szereplő adatok is alátámasztanak.
As regards Hoechst’s argument that it ought to have been compared with the four Japanese producers taken together, it must be recalled that the Decision, although drafted in the form of a single decision, must be analysed as a bundle of individual decisions finding in respect of each of the undertakings to which it is addressed the infringements alleged and imposing fines on them, where appropriate, as supported, moreover, by the wording of the operative part, and in particular Articles 1 and 3 thereof (order in Hoechst v Commission, paragraph 31 above, paragraph 16).
A Hoechst azon érvét illetően, amely szerint őt a négy japán előállítóval kellett volna összehasonlítani, meg kell jegyezni, hogy a határozatot, annak ellenére, hogy egyetlen határozat formájában fogalmazták meg, a címzett vállalkozások tekintetében az általuk elkövetett jogsértéseket és – adott esetben – a velük szemben bírságot megállapító egyedi határozatok sorának kell tekinteni, amint ezt a határozat rendelkező részének megszövegezése, nevezetesen az 1. és a 3. cikke is alátámasztja (a fenti 31. pontban hivatkozott Hoechst kontra Bizottság ügyben hozott végzés 16. pontja).
In those circumstances, the Commission cannot be criticised for having analysed individually the situation of the Japanese undertakings concerned.
E körülmények között nem kifogásolható, hogy a Bizottság az érintett japán vállalkozások helyzetét külön értékelte.
Second, at recital 354 to the Decision, the Commission states that the likely fine for very serious infringements is above EUR 20 million.
Másodszor, a határozat (354) preambulumbekezdésében a Bizottság kifejti, hogy a különösen súlyos jogsértések esetén kiszabható bírság összege 20 millió euró feletti.
Third, at recital 355 to the Decision, the Commission fixes the starting amount of the fines at EUR 20 million for the undertakings in the first group (Hoechst) and at EUR 6.66 million for the undertakings in the second group (Daicel, Chisso, Nippon Synthetic and Ueno).
Harmadszor, a határozat (355) preambulumbekezdésében a Bizottság az első csoportba tartozó vállalkozások (Hoechst) esetében 20 millió euróban, a második csoportba tartozó vállalkozások (a Daicel, a Chisso, a Nippon Synthetic és az Ueno) esetében pedig 6,66 millió euróban állapítja meg a bírság kiindulási összegét.
It follows that, in order to apply differentiated treatment to the undertakings concerned, the Commission began by fixing, for the undertakings in the first category (that is to say, Hoechst, which, according to the Decision, was the largest producer of sorbates in 1995), the amount of EUR 20 million envisaged by the Guidelines.
Következésképpen azért, hogy az érintett vállalkozásokra vonatkozóan eltérő bánásmódot alkalmazzon, a Bizottság először az első csoportba sorolt vállalkozások (azaz a Hoechst, aki a határozat szerint a legnagyobb szorbátelőállító volt 1995-ben) esetében az iránymutatásban előirányzott 20 millió euróban határozta meg a bírság összegét.
The Commission then determined, on the same basis, the amount for the undertakings in the second category.
A Bizottság ezt követően ennek alapján határozta meg a második csoportba sorolt vállalkozásokkal szemben kiszabandó bírságot.
There is nothing in the Decision to permit the conclusion that the amount set for the undertakings in the first category was fixed by reference to the amount set for the undertakings in the second category.
A határozatban semmi sem enged arra következtetni, hogy az első csoportba sorolt vállalkozások esetében megállapított összeg a második csoportba sorolt vállalkozások esetében megállapított összeg függvényében került volna meghatározásra.
Nor is there anything in the Decision to permit the conclusion that the amount of EUR 20 million set for the undertakings in the first category was the result of a mathematical formula applying a starting amount per level of turnover, contrary to Hoechst’s apparent suggestion.
Továbbá a határozatban arra sem enged semmi következtetni, hogy az első csoportba sorolt vállalkozások esetében megállapított 20 millió euró egy – a forgalom adott részeire bizonyos bírságösszeget alkalmazó – matematikai képlet eredménye lenne, amint azt a Hoechst kívánja sugallni.
In those circumstances, even on the assumption that the amount of EUR 6.66 million set for the undertakings in the second category is too low or that certain undertakings classified in the second category ought to have been placed in the first category, that would constitute an unlawful act committed in favour of the undertakings in the second category.
E körülmények között, még ha feltételezzük is, hogy a második csoportba sorolt vállalkozások esetében megállapított 6,66 millió euró túl alacsony összeg, illetve hogy a második csoportba sorolt vállalkozások között van olyan, amelyet az első csoportba kellett volna sorolni, a második csoport vállalkozásai javára elkövetett jogellenesség lenne csak megállapítható.
It must be emphasised that respect for the principle of equal treatment must be reconciled with respect for the principle of legality, according which no one may rely to his own advantage on an unlawful act committed in favour of a third party (Case T-327/94 SCA Holding v Commission [1998] ECR II-1373, paragraph 160, and Lögstör Rör v Commission, paragraph 329 above, paragraph 350).
Márpedig ki kell emelni, hogy az egyenlő bánásmód elvét összhangba kell hozni a jogszerűség elvével, miszerint senki sem hivatkozhat valamely harmadik személy javára elkövetett jogellenes magatartásra előnyök szerzése végett (az Elsőfokú Bíróság T-327/94. sz., SCA Holding kontra Bizottság ügyben 1998. május 14-én hozott ítéletének [EBHT 1998., II-1373. o.] 160. pontja és a fenti 329. pontban hivatkozott Lögstör Rör kontra Bizottság ügyben hozott ítéletének 350. pontja).