natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, genetic manipulation techniques have been used on animal models to increase (i.e. overexpression mutants) or block (i.e. transgenic knockouts of dominant-negative mutants) the activity of a specific molecule under analysis.
Ezenfelül állati modelleken génmanipulációs technikákat alkalmaztak az elemzés alatt álló, meghatározott molekulák aktivitásának fokozására (túlexpresszáló mutánsok) vagy gátlására (domináns negatív mutánsok transzgénikus, génkiütött változatai).
Most neurobiological models of addiction argue that, because drugs of abuse release dopamine and activate the reward system, addiction is due to a modification of kinetic reactions and increased dopamine release.
A függőséggel kapcsolatos legtöbb neurobiológiai modell azzal érvel, hogy — mivel a kábítószerek dopamin felszabadulásához vezetnek, és aktiválják a jutalmazó rendszert — a függőséget a kinetikus reakciók megváltozása és a fokozott dopaminfelszabadulás okozza.
This dysregulation would correspond either to an increased reactivity of dopaminergic neurons to specific stimuli linked to the pleasurable and addictive product or to a down-regulation of dopamine signalling and a dampening of activity in the reward pathway.
Ez a diszreguláció vagy a dopaminerg idegsejtek eufóriát és függőséget kiváltó szerhez kapcsolódó, meghatározott stimulusokkal kapcsolatos fokozott reaktivitásának, vagy a dopamin-jelátvitel ún. down-regulációjának, és a jutalmazási rendszer aktivitása elfojtásának felelne meg.
In natural situations, dopamine is released when a rewarding experience is new, better than expected or unanticipated.
A dopamin természetes körülmények között akkor szabadul fel, ha a jutalmazást kiváltó élmény váratlan, újszerű, vagy jobb a vártnál.
This release of dopamine helps the individual to memorise signals announcing a reward.
A dopamin ilyen felszabadulása segíti az egyént a jutalmazásra utaló jelek megjegyzésében.
Hence, when the dopamine system becomes over-aroused by drug use, pursuit of the repetition of these effects can dominate other important, goal-directed activities.
Így tehát, amikor a dopaminrendszer a kábítószerhasználat eredményeként túlzott aktivációnak van kitéve, e hatások megismétlésére való törekvés elhatalmasodhat más fontos, célorientált tevékenységek kárára.
Newmodels in theneurobiology of addiction
A függőség neurobiológiájának új modelljei
In humans, genetic studies have tried to identify specific addiction susceptibility genes.
Emberek esetében a genetikai vizsgálatok a függőségi hajlam specifikus génjeit próbálták meg azonosítani.
Large-scale linkage and association studies have identified numerous promising candidate genes that confer vulnerability to addiction but, to date, few of these alleles have been consistently replicated and many of the associations are modest.
Kiterjedt kapcsoltsági és összefüggési vizsgálatok számos olyan ígéretesnek tűnő, lehetséges gént azonosítottak, amelyek szerepet játszanak a függőségi hajlam maghatározásában; ám ezen allélok közül csak keveset replikáltak következetesen, az összefüggések nagy része pedig szerény.
Addiction has traditionally been treated by a combination of pharmacological and psychosocial treatments.
A függőséget hagyományosan gyógyszeres és pszichoszociális kezelések kombinációjával kezelték.
Usual pharmacological treatments include: (i) drugs that either block the addictive drug from working (e.g. naltrexone as a relapse prevention of heroin dependence) or make it unpleasant (e.g. disulfiram for alcohol dependence) or (ii) drugs that replace the addictive drug with a less harmful version of the drug (e.g. opioid substitution treatment using methadone).
A szokványos gyógyszeres kezelések közé tartoznak: i. a függőséget okozó szer működését gátló (pl. a heroinfüggőség kiújulását megelőző naltrexon) vagy azt kellemetlenné tevő gyógyszerek (pl. az alkoholfüggőségre adott diszulfirám), vagy ii. a függőséget okozó szert a szer kevésbé káros változatával helyettesítő gyógyszerek (pl. a metadont alkalmazó opiáthelyettesítő kezelés).
Nicotine replacement therapy is a common form of substitution treatment for smoked tobacco but is not particularly effective.
A nikotinpótló kezelés az elszívott dohányt helyettesítő kezelés gyakori formája, ám nem különösebben hatásos.
Some treatments may also be used for a short period to help wean individuals off all drugs.
Néhány kezelést rövid ideig is alkalmazhatnak, hogy segítsék az adott személyt az összes szerről való leszokásban.
Psychosocial interventions include cognitive behavioural therapy, motivational interviewing, drug counselling or 12-step support groups.
A pszichoszociális beavatkozások közé tartozik a kognitív viselkedésterápia, a motivációs beszélgetések, a kábítószerekkel kapcsolatos tanácsadás vagy a 12 lépéses programot alkalmazó támogató csoportok.
These therapies provide an important adjunct to pharmacological and medical treatments in achieving a long-term successful outcome.
Ezek a terápiák a gyógyszeres és orvosi kezelések fontos kiegészítését jelentik a hosszú távon is eredményes gyógyulás szempontjából.
Some recent studies suggest that, despite the critical and unquestionable role dopamine plays in reward, drugs of abuse may not necessarily induce addiction via a direct effect on dopaminergic neurons.
Néhány új keletű vizsgálat arra utal, hogy a kábítószerek a dopaminjutalmazásban betöltött központi és vitathatatlan szerepük ellenére nem feltétlenül a dopaminerg idegsejtekre gyakorolt közvetlen hatás útján váltják ki a függőséget.
There is some evidence that dopamine acts downstream to two other neuromodulators, noradrenaline and serotonin, responsible for vigilance and for the control of impulsivity, respectively.
Vannak arra utaló bizonyítékok, hogy a dopamin két másik idegi moduláló anyag, a noradrenalin és a szerotonin termelése irányába hat, amelyek az éberségért, illetve az ingerlékenység szabályozásáért felelősek.
Animal studies indicate that noradrenergic and serotonergic neurons are coupled (i.e. limit the activity of each other)
Állatokon végzett vizsgálatok szerint a noradrenerg és szerotonerg idegsejtek kapcsoltan működnek
Progress in neurobiological research on addiction has led to the use of drugs which target the dopaminergic system.
Az idegrendszeri képalkotó eljárások — olyan technológiák felhasználásával, mint a funkcionális mágneses rezonanciás képalkotás (fMRI), a pozitronemissziós tomográfia (PET), egyesfoton-emissziós komputertomográfia (SPECT), a mágneses enkefalográf (MEG) és az elektro-enkefalográf (EEG) — bepillantást nyújtottak abba, hogyan képesek a kábítószerek által előidézett agyi változások a kábítószerfüggő személyeknél megfigyelhető kognitív hiányosságok kiváltására.
However, this strategy has not yet proven effective in
Ezek a nem invazív
Causal models of addiction treating addiction, possibly because the wrong dopamine receptor has been targeted (i.e. D2) or because other modulatory neurotransmitter systems also require consideration.
Ez a stratégia azonban még nem bizonyult hatásosnak a függőség kezelésében, feltehetően azért, mert rossz dopaminreceptorra (a D2-re) irányult, vagy mert más moduláló idegi ingerületátvivő rendszerek is figyelmet igényelnek.
choices or act upon them.
hogy a döntésnek megfelelően cselekedjenek.
Drug use encompasses a complex set of behaviours and even the autonomy of dependent individuals is variable.
A szerhasználatot viselkedési módok egy összetett csoportja övezi, ami a függő személyek önrendelkezési képességének változékonyságával társul.
One risk of an overly simplified interpretation of the emerging neurobiological evidence is that it could be inappropriately used to justify coerced, highly invasive or even damaging treatments, by proponents overly optimistic about their ability to cure addiction and without showing sufficient concern for broader human rights and ethical implications.
Az új keletű neurobiológiai bizonyítékok túlzottan leegyszerűsített értelmezésének egyik kockázata, hogy az eredmények azon támogatói, akik túlzottan optimisták a függőséget gyógyító képességeiket illetően, és nem fordítanak elegendő figyelmet a tágabb emberi jogi és etikai vonatkozásokra, helytelenül használhatják fel azt kényszerítő, nagymértékben invazív vagy akár károsító kezelések indokolására.
Ethical and policyimplications
Etikai ésszakpolitikaivonatkozások
How addiction is understood by society is important for deciding which responses are appropriate.
Több más, újkezelési megoldás fejlesztése, illetve kutatása zajlik, ami új megközelítéseket hozhat a szerfüggőség bizonyos formáinak kezelésében.
The definition of addiction as a disorder in which an individual’s control over their drug use is impaired can be contrasted with a historical perspective where drug users were seen as autonomous individuals who voluntarily engaged in illegal activities.
Idetartoznak a nikotin, a kokain és a heroin hatásai elleni „vakcinás” immunterápiák, amelyek úgy fejtik ki hatásukat, hogy a véráramban a megcélzott szerhez kötődnek, és megakadályozzák, hogy az eljusson az agyba.
Even today, some authors remain sceptical about the existence of addiction, and the extent to which dependent individuals have autonomy over their actions remains a question of fundamental importance.
A kísérleti kezelések között leginkább az idegsebészet számít invazívnak és tartósnak, ám e megközelítéssel kapcsolatban komoly etikai kifogások állnak fenn.
The brain disease model of addiction challenges the view that drug use is always a voluntary choice by arguing that prolonged drug use results in long-lasting changes in the brain structure that undermine voluntary control.
Kevésbé szélsőséges, ám továbbra is etikai aggályokat vet fel a mély agyi stimuláció, amelynek keretében elektromos stimuláló elektródákat helyeznek a függőségben szerepet játszó agyi régiókba, például a szigetlebenybe (inzulába).
Although these brain changes may explain why addicts continue to use drugs despite tolerance to their pleasurable effects and serious adverse consequences, this model may also be used to argue that addicts may lack the autonomy to make informed
Kevésbé invazív megközelítés a koponyán keresztül végzett mágneses stimuláció, amelynek során az idegi aktivitás gátlása vagy fokozása érdekében kis mágneses tekercset helyeznek az egyén koponyájához. Jelenleg e megközelítések egyikét sem igazolták, és mindegyiknek megvan a maga költségvonzata, a lehetséges előnyök mellett.
A number of other novel treatment approaches are in development or are being researched which may provide new approaches to treating some forms of drug dependence.
A megfelelő válaszlépésekről hozott döntés szempontjából fontos, hogyan értelmezi a társadalom a függőséget.
These include immunotherapies in the form of ‘vaccines’ against the effects of nicotine, cocaine and heroin that act by binding to the target drug in the bloodstream, thus preventing it from reaching the brain.
A függőség meghatározása — egy olyan zavar, amelyben az egyénnek a szerhasználat a feletti uralma korlátozott — azzal a történelmi felfogással állítható szembe, amely szerint a kábítószerhasználókat illegális tevékenységekben önként részt vevő, önrendelkezésre képes, autonóm személyeknek tekintették.
Neurosurgery is the most invasive and permanent form of experimental treatment, but there exist strong ethical objections to this approach.
Néhány szerző még ma is szkeptikus a függőség létezésével kapcsolatban, és továbbra is alapvető fontosságú kérdés, hogy milyen mértékben képesek a függő személyek önrendelkezésre saját cselekedeteikkel kapcsolatban.
Less extreme but still raising ethical concerns is deep brain stimulation which involves the insertion of electrical stimulating electrodes into the regions of the brain involved in addiction, such as the insula.
A függőség agyi betegségre vonatkozó modellje megkérdőjelezi azt a nézetet, hogy a kábítószerhasználat mindig önkéntes választás, arra alapozva, hogy a tartós szerhasználat hosszan tartó változásokat okoz az agy szerkezetében, ami akadályozza az önkéntes irányítást.
A less invasive approach is transcranial magnetic stimulation that involves placing a small magnetic coil against an individual’s skull in order to block or enhance neural activity. None of these approaches are currently
Noha ezek az agyi változások megmagyarázhatják, miért folytatják a függő személyek a szerek használatát az eufória toleranciája és a súlyosan káros következmények ellenére, a modellt arra is fel lehet használni érvként, hogy a függőkből hiányozhat a tájékozottságon alapuló döntések önálló meghozatalának képessége, valamint annak,
Dopaminergic projections from midbrain to forebrain
A középagyból az előagyba vezető dopaminerg pályák
Prefrontal cortex
Prefrontális kéreg
Note: Meso-corticolimbic dopaminergic neurons from the ventral tegmental area and substantia nigra project to an important structure of the reward circuitry, the nucleus accumbens, and to the cortical areas primarily responsible for making decisions, such as whether to use drugs (e.g. the prefrontal cortex, and the cingulate gyrus).
Megjegyzés: A ventrális tegmentum és a substantia nigra mezokortikolimbikus dopaminerg idegsejtjei a jutalmazó rendszer fontos struktúrájába, a nucleus accumbensbe, valamint olyan kéregi területekbe (pl. a prefrontális kéreg és a gyrus cingularis) vezetnek, amelyek elsősorban döntések — pl. kábítószer használatával kapcsolatos — meghozataláért felelősek.
Projections from the midbrain also make connections with the caudate and the putamen (labelled Striatum in the figure). Source: Hyman et al., 2006.
A középagy pályái a nucleus caudatusszal és a putamennel is kapcsolatban állnak (az ábrán corpus striatumként jelölve).
Neurobiological research can make a significant contribution to our understanding of the extent to which addicts are autonomous, and therefore responsible for their actions.
A neurobiológiai kutatás jelentősen hozzájárulhat annak megismeréséhez, hogy a függő személyek milyen mértékben képesek önrendelkezésre, ezáltal milyen mértékben felelősek cselekedeteikért.
The autonomy of addicts in making choices about their drug use is undoubtedly impaired when they are acutely intoxicated or experiencing severe withdrawal symptoms.
A függők kábítószer-használattal kapcsolatos döntéshozatalának önállósága kétségtelenül károsodik, ha akut mérgezésben szenvednek vagy súlyos megvonási tüneteket tapasztalnak.
However, the extent of impairment varies greatly and informed consent, i.e. the process by which individuals agree to treatment in the full knowledge of its possible risks and benefits, and without coercion, can and should be obtained after patient stabilisation.
A károsodás mértéke azonban jelentősen változik, és a beteg stabilizálása után beleegyező nyilatkozatot lehet és kell kérni — ez azt a folyamatot jelenti, amelynek révén az adott személy kényszerítés nélkül beleegyezik a kezelésbe, a lehetséges kockázatok és előnyök teljes ismeretének birtokában.
If neurobiological research leads to the development of new treatment approaches, they will join and hopefully complement existing treatments.
Amennyiben a neurobiológiai kutatás újkezelési megközelítések kifejlesztéséhez vezet, úgy azok a meglevő kezelésekhez fognak társulni és remélhetőleg kiegészítik majd azokat.
Patients will need to be given information on different treatment options, and the costs and benefits of any new therapy should be carefully considered along with its potential efficacy.
A betegeket tájékoztatni kell majd a különböző kezelési lehetőségekről, és minden új terápia költségeit és előnyeit gondosan mérlegelni kell, potenciális hatásosságukkal egyetemben.
Treatments that are invasive or dangerous are difficult to justify if safer options already exist.
Az invazív, beavatkozással járó vagy veszélyes kezelések nehezen indokolhatók, ha már léteznek biztonságosabb lehetőségek.
Important ethical considerations will surely arise if patients are denied free choices over which treatment they can pursue: these issues are likely to be particularly important for treatments offered within the criminal justice system where some degree of coercion may be present.
Minden bizonnyal jelentős etikai kérdéseket vet majd fel, ha a betegektől megtagadják az alkalmazható kezeléssel kapcsolatos szabad választást: ezek a kérdések különösen fontosak a büntetőjogi rendszer keretében nyújtott kezelések esetében, ahol bizonyos mértékű kényszerrel számolni kell.
A generally accepted ethical principle is that care available in prison settings should be equivalent to that available to the wider community.
Általánosan elfogadott etikai elv az, hogy a börtönökben rendelkezésre álló ellátásnak egyenértékűnek kell lennie azzal, amely a tágabb közösség számára hozzáférhető.
Ethical concerns would arise if new therapies were disproportionately targeted on those in custody and other treatments of proven efficacy denied.
Etikai aggályok merülnének fel, ha az új terápiák aránytalan mértékben céloznák meg a fogvatartottakat, az igazolt hatásosságú egyéb kezeléseket pedig megtagadnák.
Drugs in focus is a series of policy briefings published by the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA) in Lisbon.
A Célpontban a kábítószer a lisszaboni Kábítószer és Kábítószer-függőség Európai Megfigyelőközpontja (EMCDDA) által kiadott szakpolitikai tájékoztató.
The briefings a reproduced regularly in the 23 official languages of the European Union plus Norwegian and Turkish.
A tájékoztatókat rendszeresen kiadják az Európai Unió 23 hivatalos nyelvén, valamint norvégul és törökül.
Original language: English.
A kiadványok eredeti nyelve angol.
Any item may be reproduced provided the source is acknowledged.
Bármely kiadvány sokszorosítható, ha a forrást megjelölik.
For free subscriptions, please specify your requirements via e-mail: publications@emcdda.europa.eu
Az ingyenes előfizetéshez, kérjük jelezze igényeit e-mailben: publications@emcdda.europa.eu
Conclusions and policy considerations
Következtetések ésszakpolitikai megfontolások
Neuroscience has the potential to improve our understanding of addiction, possibly leading to new forms of treatment.
Az idegtudomány képes lehet a függőséggel kapcsolatos ismereteink bővítésére, ami nagy valószínűséggel újkezelési formákhoz vezet.
There is a need to continue supporting studies in this area, whilst reviewing how European research can be encouraged and best organised.
Továbbra is szükség van az e területen végzett vizsgálatok támogatására, ugyanakkor azt is felül kell vizsgálni, hogy miként ösztönözhetők az Európában végzett kutatások, és hogyan lehet azok hatékonyabb megszervezését megvalósítani.
The efficacy of novel immunological approaches and neurological techniques will require detailed scrutiny. Some approaches in this area may be used in ways that raise important ethical and social concerns which could offset, or even be greater than potential benefits.
Az a feltevés, hogy a kábítószerek ismételt fogyasztása hosszú távú változásokat okoz az agyi idegi ingerület-átvitelben, komoly érvet jelent a változások jellemzését és visszafordítását célzó módszerek keresésére irányuló kutatások mellett.
Neurobiological research provides support for a ‘medical model’ of addiction.
A neurobiológiai kutatása függőség „orvosi modelljét” támasztja alá.
However, many drug issues concern the non-dependent use of illicit substances and the question of which approaches are appropriate to encourage addicted individuals into treatment — particularly those who may not want to be treated — is a critical one.
A szerhasználattal kapcsolatos kérdések közül azonban sok a tiltott anyagok nem függő jellegű használatára vonatkozik. Alapvető fontosságú az a kérdés is, hogy mely megközelítések felelnek meg a függő személyek kezelésének ösztönzésére, különösen azok esetében, akik nem kívánnak kezelésben részesülni.
The assumption that repeated consumption of drugs of abuse induces long-term modifications in cerebral neurotransmission presents a strong argument for research aimed at characterising these modifications and finding ways to reverse them.
Komoly szakpolitikai kihívást jelent majd a jövőben a függőség neurobiológiai alapjaival kapcsolatos lakossági felvilágosítás. Mindazonáltal el kell ismerni, hogy az egyéni és társadalmi döntések szintén hatással vannak a szerhasználatra és a függőségre.
New methodologies such as neuroimaging and genetic research may help to better understand variations in vulnerability to addiction, even if social factors are also clearly important.
Az új módszerek — például az idegrendszeri képalkotó vizsgálatok és a genetikai kutatások — segíthetnek a függőségi hajlam változatainak jobb megértésében, még akkor is, ha a társadalmi tényezők legalább annyira fontos szerepet játszanak.
However, the extent to which this can be used in practice remains questionable.
Továbbra is kérdéses azonban, milyen mértékben használható ez a gyakorlatban.
Key sources
Források
EMCDDA (2009), ′Addiction neurobiology: Ethical and social implications′ Monograph No 9, European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction, Lisbon (in print).
EMCDDA (2009), „Addiction neurobiology: ethical and social implications” (A függőség neurobiológiája: etikai és társadalmi vonatkozások), 9. monográfia, Kábítószer és Kábítószer-függőség Európai Megfigyelőközpontja, Lisszabon (nyomdában).
Web information
Webes információk
United Nations General Assembly (1948), United Nations Universal Declaration on Human Rights, United Nations, Helsinki http://www.unhchr.ch/udhr/lang/eng.pdf
Az Egyesült Nemzetek Közgyűlése (1948), Az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozata, Egyesült Nemzetek, Helsinki, http://www.unhchr.ch/udhr/lang/hng.htm
UNAIDS (2006), International Guidelines on HIV/AIDS and Human Rights (consolidated version), Office of the United Nations High Commissioner for Human Rights and the Joint United Nations Programme on HIV/AIDS, Geneva http://data.unaids.org/Publications/IRC-pub07/jc1252-internguidelines_en.pdf
UNAIDS (2006), International Guidelines on HIV/AIDS and Human Rights (konszolidált változat) [Nemzetközi iránymutatás a HIV/AIDS-ről és az emberi jogokról], az Egyesült Nemzetek Emberi Jogi Főbiztosának Hivatala és az Egyesült Nemzetek HIV/AIDS-szel foglalkozó közös programja, Genf, http://data.unaids.org/Publications/IRC-pub07/jc1252-internguidelines_en.pdf
OFFICIAL PUBLISHER: Office for Official Publications of the European Communities © European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction, 2009 DIRECTOR: Wolfgang Götz AUTHOR: Jean-Pol Tassin, Director of Research, Inserm, Collège de France EDITOR: Marie-Christine Ashby GRAPHIC CONCEPTION: Dutton Merryfield Ltd, United Kingdom Printed in Luxembourg
HIVATALOS KIADÓ: Az Európai Közösségek Hivatalos Kiadványainak Hivatala © Kábítószer és Kábítószer-függőség Európai Megfigyelőközpontja, 2009 IGAZGATÓ: Wolfgang Götz SZERZŐ: Dr. Jean-Pol Tassin, kutatási igazgató, Inserm, Collège de France SZERKESZTŐ: Marie-Christine Ashby GRAFIKA: Dutton Merryfield Ltd, Egyesült Királyság Printed in Luxembourg
Briefing of the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction
A Kábítószer és Kábítószer-függőség Európai Megfigyelőközpontjának tájékoztatója
Until then, this policy briefing summarises the key issues facing policymakers and describes developments across Europe that may assist decision-making on the topic.
Ez a szakpolitikai tájékoztató addig is összefoglalja a politikai döntéshozók előtt álló legfontosabb kérdéseket, és bemutatja mindazokat az európai fejleményeket, amelyek ebben a témában segíthetik a döntéshozatalt.
and benzodiazepines are generally impairing; of the opioids, heroin can impair severely, methadone less so, and buprenorphine even less.
véve hátrányosan hatnak rá; az opiátok közül a heroin súlyos mértékben csökkenti a gépjárművezetői képességet, a metadon kevésbé, a buprenorfin pedig még annál is kisebb mértékben.
The data for stimulant drugs such as cocaine, amphetamines and ecstasy are more mixed, but suggest that high doses are associated with impairment.
A stimuláns kábítószerek, például a kokain, az amfetaminok és az ecstasy esetében az adatok bár összetettebb képet mutatnak, arra utalnak, hogy a magasabb adagok alkalmazása teljesítményromlással jár.