natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The second question asks, in essence, whether a trader has a right, under the general principles of Community law, including the principle of fiscal neutrality, to claim a refund of the VAT which was wrongly levied, when the rate which should have been applied stems from national law.
A második kérdés lényegében arra vonatkozik, hogy valamely gazdasági szereplő a közösségi jog általános elvei és különösen az adósemlegesség elve értelmében jogo-sult-e a jogalap nélkül beszedett HÉA visszatérítésének követelésére akkor, ha azon adókulcs, amelyet alkalmazni kellett volna, a nemzeti jogból ered.
It must be noted at the outset that the actual wording of Article 28(2)(a) of the Sixth Directive, in the version resulting from Directive 92/77, states that the national legislation which may be maintained must be ‘in accordance with Community law’ and satisfy the conditions stated in the last indent of Article 17 of Directive 67/228.
Először is hangsúlyozni kell, hogy magának a hatodik irányelv 28. cikke (2) bekezdése a) pontjának a 92/77 irányelvből eredő szövegváltozata szerint azon nemzeti jogszabályoknak, amelyeknek a fenntartását lehetővé tették, „összhangban [kell lenniük] a közösségi joggal”, és meg kell felelniük a 67/228 irányelv 17. cikkének utolsó francia bekezdésében foglalt feltételeknek.
Although the addition relating to being ‘in accordance with Community law’ was made only in 1992, such a requirement, which forms an integral part of the proper functioning and the uniform interpretation of the common system of VAT, applies to the whole of the period of erroneous taxation at issue in the main proceedings.
Noha a „közösségi joggal [való összhangra]” vonatkozó kitételt csak az 1992-es év során vették fel, az ilyen, a közös HÉA-rendszer megfelelő működésének és egységes értelmezésének szerves részét képező követelmény az alapügyben szóban forgó téves adóztatás teljes időszakára érvényes.
As the Court has had occasion to point out, the maintenance of exemptions or of reduced rates of VAT lower than the minimum rate laid down by the Sixth Directive is permissible only in so far as it complies with, inter alia, the principle of fiscal
Ahogyan a Bíróság már korábban emlékeztetett rá, az adómentességek vagy a hatodik irányelv által előírt minimális adómértéknél alacsonyabb kedvezményes HÉA-mértékek csak akkor tarthatók fenn, ha fenntartásuk nem sérti különösen az említett rendszer szerves részét képező adósemlegesség elvét (lásd ebben
MARKS & SPENCER neutrality inherent in that system (see, to that effect, Case C-216/97 Gregg [1999] ECR I-4947, paragraph 19, and Case C-481/98 Commission v France [2001] ECR I-3369, paragraph 21). 34
MARKS & SPENCER az értelemben a C-216/97. sz. Gregg-ügyben 1999. szeptember 7-én hozott ítélet [EBHT 1999., I-4947. o.] 19. pontját és a C-481/98. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2001. május 3-án hozott ítélet [EBHT 2001., I-3369. o.] 21. pontját). 34
It thus follows that the principles governing the common system of VAT, including that of fiscal neutrality, apply even to the circumstances provided for in Article 28(2) of the Sixth Directive and may, if necessary, be relied on by a taxable person against a national provision, or the application thereof, which fails to have regard to those principles.
Ebből következik tehát, hogy a közös HÉA-rendszert szabályozó elvek, köztük az adósemlegesség elve, még a hatodik irányelv 28. cikkének (2) bekezdésében foglalt esetben is alkalmazandók, és az adóalany adott esetben hivatkozhat rájuk az ezen elveket sértő nemzeti rendelkezéssel, illetve annak alkalmazásával szemben.
As regards, more specifically, the right to a refund, as is apparent from the settled caselaw of the Court, the right to obtain a refund of charges levied in a Member State in breach of rules of Community law is the consequence and the complement of the rights conferred directly on individuals by Community law (see in particular, to that effect, Marks & Spencer, paragraph 30 and the caselaw cited). That principle also applies to charges levied in breach of national legislation permitted under Article 28(2) of the Sixth Directive. 36
Ami konkrétan a visszatérítéshez való jogot illeti, emlékeztetni kell arra, hogy – ahogyan a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából következik – a valamely tagállamban a közösségi jog szabályainak megsértésével beszedett adók visszatérítéséhez való jog közvetlenül a közösségi jog által a jogalanyok számára biztosított jogokból ered, és azokat kiegészíti (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Marks & Spencer ügyben hozott ítélet 30. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot). Ezen elvet alkalmazni kell a hatodik irányelv 28. cikkének (2) bekezdése értelmében lehetővé tett nemzeti jogszabály megsértésével beszedett adókra is. 36
The answer to the second question must therefore be that where, under Article 28(2) of the Sixth Directive, both before and after the insertion of the amendments made to that provision by Directive 92/77, a Member State has maintained in its national legislation an exemption with refund of input tax in respect of certain specified supplies but has misinterpreted its national legislation, with the result that certain supplies which should have benefited from exemption with refund of input tax under its national legislation have been subject to tax at the standard rate, the general principles of Community law, including that of fiscal neutrality, apply so as to give a trader who has made such supplies a right to recover the sums mistakenly charged in respect of them.
Tehát a második kérdésre adandó válasz az, hogy abban az esetben, ha valamely tagállam a hatodik irányelv 28. cikkének (2) bekezdése alapján – e rendelkezésnek a 92/77 irányelv általi módosítása előtt és után egyaránt – a nemzeti jogszabályaiban bizonyos meghatározott termékértékesítések, illetve szolgáltatásnyújtások tekintetében fenntartotta az előzetesen felszámított adó visszatérítésével járó adómentességet, azonban a nemzeti jogszabályait tévesen értelmezte, aminek következtében a nemzeti jog értelmében az előzetesen felszámított adó visszatérítésével járó mentesség alá eső bizonyos termékértékesítéseket vagy szolgáltatásnyújtásokat az általános adókulcs alapján adóztatott, alkalmazni kell a közösségi jog általános elveit, ideértve az adósemlegesség elvét is, jogot biztosítva ezáltal az e termékértékesítéseket vagy szolgáltatásnyújtásokat végző gazdasági szereplő számára az e termékértékesítések, illetve szolgáltatásnyújtások után tévesen kivetett összegek visszaigénylésére.
The third to fifth questions: possible restrictions on the right to repayment based on the principles of equal treatment and fiscal neutrality
Az egyenlő bánásmód és az adósemlegesség elvén alapuló visszatérítéshez való jog esetleges korlátaira vonatkozó harmadik, negyedik és ötödik kérdésről
Marks & Spencer claims that application of the rule of unjust enrichment to ‘payment traders’ (taxable persons for whom, in a given prescribed accounting period, the output tax collected exceeds the input tax) and not to ‘repayment traders’ (taxable persons whose position is the inverse of that of payment traders) constitutes a breach of the principles of equal treatment and fiscal neutrality. However, it is not necessary to prove that the ‘payment trader’ has suffered any financial loss or disadvantage. Finally, it is for each Member State, with due regard to Community law, which neither prohibits the defence of unjust enrichment nor makes it obligatory, to decide how to remedy differences in treatment that are found to be incompatible with the abovementioned principles. 38
A Marks & Spencer szerint az, hogy a „payment tradersre” (azon adóalanyok, akik esetében az adott elszámolási időszakban beszedett áthárított adó meghaladja az előzetesen felszámított adót) alkalmazzák a jogalap nélküli gazdagodás szabályát, a „repayment tradersre” (azon adóalanyok, akik az előbbiekkel ellentétes helyzetben vannak) azonban nem, az egyenlő bánásmód és az adósemlegesség elvek megsértésének minősül. Ezért nem szükséges bizonyítani a „payment tradert” ért pénzügyi veszteséget vagy hátrányt. Végül az egyes tagállamok feladata, hogy a közösségi jog tiszteletben tartásával – amely nem zárja ki, de nem is írja elő a jogalap nélküli gazdagodás kifogását – meghatározzák a fent említett elvekkel ellentétesnek ítélt eltérő bánásmódok orvoslásának módját. 38
The United Kingdom Government takes the view that the third to fifth questions referred should be answered in the negative.
Az Egyesült Királyság Kormánya szerint nemleges választ kell adni az előzetes döntéshozatalra előterjesztett harmadik, negyedik és ötödik kérdésre.
Ireland and the Cypriot Government, in the light of the negative answer which ought, in their opinion, to be given to the first and second questions, consider that there is no need to answer the subsequent questions.
Írország és a ciprusi kormány, mivel az első és a második kérdésre szerintük nemleges választ kell adni, nem tartották szükségesnek a következő kérdések megválaszolását.
The Commission states that refusal to make repayment in reliance on the defence of unjust enrichment is permitted by Community law provided that it is shown that
Ezenkívül az ilyen megtagadásnak adóügyi szempontból semlegesnek kell lennie, és nem eredményezheti a gazdasági szereplők hátrányos megkülönböztetését.
MARKS & SPENCER there would in fact be unjust enrichment. In addition, such a refusal must be fiscally neutral and must not discriminate between traders. The Court’s reply
MARKS & SPENCER A Bíróság válasza
— Initial observations
– Előzetes észrevételek
However, in order to comply with Community law, the principle prohibiting unjust enrichment must be implemented in accordance with principles such as that of equal treatment.
A jogalap nélküli gazdagodás tilalmának elvét azonban a közösségi jognak való megfelelése érdekében egyéb elvek, mint például az egyenlő bánásmód elvének tiszteletben tartásával kell alkalmazni.
Furthermore, it is important to bear in mind that, where a charge has been wrongly levied under Community law and it is established that only part of the charge has been passed on, the national authorities must repay the amount not passed on (Joined Cases C-192/95 to C-218/95 Comateb and Others [1997] ECR I-165, paragraphs 27 and 28).
Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy abban az esetben, ha valamely adót a közösségi jog alapján jogalap nélkül szedtek be, és megállapításra került, hogy csupán az adó egy részét hárították át, a nemzeti hatóságok kötelesek visszatéríteni az át nem hárított összeget (a C-192/95–C-218/95. sz., Comateb és társai egyesített ügyekben 1997. január 14-én hozott ítélet [EBHT 1997., I-165. o.] 27. és 28. pontja).
However, even where the charge is wholly incorporated in the price, the taxable person may suffer as a result of a fall in the volume of his sales (see, to that effect, Comateb and Others, paragraphs 29 and 30, and Michaïlidis, paragraphs 34 and 35).
Meg kell azonban jegyezni, hogy még ha az adót teljes mértékben tartalmazná is az alkalmazott ár, az adóalanyt az értékesítései mennyiségének csökkenése miatt kár érheti (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Comateb és társai egyesített ügyekben hozott ítélet 29. és 30. pontját és a fent hivatkozott Michaïlidis egyesített ügyekben hozott ítélet 34. és 35. pontját).
Accordingly, the existence and the degree of unjust enrichment which repayment of a charge which was levied though not due from the aspect of Community law entails for a taxable person can be established only following an economic analysis in which all the relevant circumstances are taken into account (see, inter alia, Case C-147/01 Weber’s Wine World and Others [2003] ECR I-11365, paragraphs 94 to 100).
Ennélfogva az olyan jogalap nélküli gazdagodás fennállása és mértéke, amelyet a közösségi jog alapján jogalap nélkül beszedett adó visszatérítése eredményezne az adóalany számára, kizárólag az összes releváns körülményt figyelembe vevő gazdasági elemzéssel állapítható meg (lásd különösen a C-147/01. sz., Weber’s Wine World és társai ügyben 2003. október 2-án hozott ítélet [EBHT 2003., I-11365. o.] 94–100. pontját).
It will thus be for the national court to determine whether the appraisal made by the Commissioners corresponds to the analysis described in the preceding paragraph of this judgment.
A nemzeti bíróság feladata tehát annak megvizsgálása, hogy a Commissioners által elvégzett értékelés megfelel-e a jelen ítélet előző pontjában leírt elemzésnek.
— The third question
– A harmadik kérdésről
The Court is, in essence, being asked whether the Community-law principles of fiscal neutrality and equal treatment would be infringed if a trader is not repaid the amount of VAT wrongly levied by the tax authorities on the ground that such a refund would result in his unjust enrichment, where that ground of refusal to make repayment is not, however, envisaged by the national legislation when the trader is, before repayment, in the position of creditor vis-à-vis the tax authorities.
A Bíróságnak lényegében arra kell válaszolnia, hogy az adósemlegesség és az egyenlő bánásmód közösségi jogi elvei sérülnek-e abban az esetben, ha a gazdasági szereplő számára nem térítik vissza az adóhatóságok által jogalap nélkül beszedett HÉA teljes összegét azzal az indokkal, hogy e visszatérítés a gazdasági szereplő jogalap nélküli gazdagodását eredményezné, azonban a visszatérítés megtagadásának ezen indokáról a nemzeti jogszabályok nem rendelkeznek arra az esetre, ha a gazdasági szereplő a visszatérítés előtt az adóhatósággal szemben hitelezői helyzetben van.
It is necessary to examine whether, where there is a partial refusal to make repayment, such as that at issue in the main proceedings, the principle of fiscal neutrality and the general Community-law principle of equal treatment have been infringed by the difference in treatment accorded to ‘payment traders’ and to ‘repayment traders’.
Meg kell vizsgálni, hogy a visszatérítés részbeni megtagadása esetén, ahogyan az alapügyben is, a „payment traders” és a „repayment traders” közötti eltérő bánásmód révén az adósemlegesség elvét és az egyenlő bánásmód általános közösségi jogi elvét figyelmen kívül hagyták-e, vagy sem.
As regards, first, the principle of fiscal neutrality, that principle, which is a fundamental principle of the common system of VAT (see, inter alia, Case C-454/98 Schmeink & Cofreth and Strobel [2000] ECR I-6973, paragraph 59), in particular precludes treating similar goods, which are thus in competition with each other, differently for VAT purposes (Case C-283/95 Fischer [1998] ECR I-3369, para- I - 2330
Először is az adósemlegesség elvét illetően emlékeztetni kell arra, hogy ezen elv, amely a közös HÉA-rendszer egyik alapelvét jelenti (lásd a C-454/98. sz., Schmeink & Cofreth és Strobel ügyben 2000. szeptember 19-én hozott ítélet [EBHT 2000., I-6973. o.] 59. pontját), kizárja különösen, hogy a hasonló és így egymással versenyhelyzetben lévő árukat a HÉA szempontjából eltérően kezeljék (a C-283/95. sz. Fischer-ügyben 1998. június 11-én hozott ítélet [EBHT 1998., I - 2330
MARKS & SPENCER graphs 21 and 27, and Commission v France, paragraph 22). It follows that those products must be subject to a uniform rate (see, to that effect, Commission v France, paragraph 22). 48
MARKS & SPENCER I-3369. o.] 21. és 27. pontja, valamint a fent hivatkozott Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 22. pontja).
Consequently, in a situation where an error in the rate affects a number of taxable persons and the repayment of the sums wrongly levied on account of that error depends, at least in part, on whether those taxable persons are initially in the position of creditors or debtors vis-à-vis the Treasury in respect of the VAT, those taxable persons are, in actual fact, subject to a genuine and different charge, analogous to that which could have resulted from the application of different rates of VAT to similar goods.
Következésképpen abban az esetben, ha valamely hibás adókulcs több adóalanyt is érint, és az e hiba miatt jogalap nélkül beszedett összegek visszatérítése – legalábbis részben – az említett adóalanyoknak a HÉA alapján a kincstárral szemben fennálló hitelezői vagy adósi helyzetétől függ, ez utóbbiakat valójában olyan ténylegesen eltérő adóztatásnak vetik alá, amelyet hasonló árukra eltérő HÉA-kulcsok alkalmazása eredményezne.
Such a disparity is therefore contrary to the principle of fiscal neutrality, in so far as those taxable persons have marketed similar goods, a matter which it will be for the national court to determine.
Az ilyen különbségtétel tehát ellentétes az adósemlegesség elvével, amennyiben ezen adóalanyok hasonló árukat forgalmaztak, amit a nemzeti bíróságnak kell megvizsgálnia.
Secondly, it is important to bear in mind that the principle of fiscal neutrality is the reflection, in matters relating to value added tax, of the principle of equal treatment (Case C-106/05 L.u.P. [2006] ECR I-5123, paragraph 48 and the caselaw cited).
Másodszor emlékeztetni kell arra, hogy a HÉA területén az egyenlő bánásmód elve az adósemlegesség elvében fejeződik ki (a C-106/05. sz. L.u.P.-ügyben 2006. június 8-án hozott ítélet [EBHT 2006., I-5123. o.] 48. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
However, although infringement of the principle of fiscal neutrality may be envisaged only as between competing traders, as has been pointed out in paragraph 47 of this judgment, infringement of the general principle of equal treatment may be established, in matters relating to tax, by other kinds of discrimination which affect traders who are not necessarily in competition with each other but who are nevertheless in a similar situation in other respects.
Azonban, míg az adósemlegesség elvének figyelmen kívül hagyása csak versenyhelyzetben lévő gazdasági szereplők között fordulhat elő, ahogyan a Bíróság erre a jelen ítélet 47. pontjában emlékeztetett, az egyenlő bánásmód általános elvét az adózás területén olyan egyéb típusú hátrányos megkülönböztetések is sérthetik, amelyek olyan gazdasági szereplőket érintenek, akik nincsenek szükségképpen versenyhelyzetben, más szempontokból mégis hasonló helyzetben vannak.
The general principle of equal treatment thus applies in a situation where traders are all holders of VAT credits, seek to obtain repayment from the tax authorities and find that their claims for a refund are treated differently, irrespective of the competitive relationships which may exist between them.
Az egyenlő bánásmód általános elvét így alkalmazni kell olyan helyzetben, amikor a gazdasági szereplők mindegyike olyan HÉA-hitelező, aki az adóhatóságoktól adóvisszatérítést kér, a visszatérítés iránti kérelmüket azonban eltérő módon kezelik, függetlenül attól, hogy esetlegesen milyen versenyhelyzetben állnak egymással.
It is thus necessary to examine whether that principle, in itself, precludes a legislative provision such as section 80 of the VAT Act 1994.
Meg kell tehát vizsgálni, hogy magával az említett elvvel ellentétes-e a VAT Act 1994 80. szakaszához hasonló jogi rendelkezés.
In this connection, the general principle of equal treatment requires that similar situations are not treated differently unless differentiation is objectively justified (Joined Cases 201/85 and 202/85 Klensch and Others [1986] ECR 3477, paragraph 9, and Idéal tourisme, paragraph 35).
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az egyenlő bánásmód általános elve megköveteli, hogy a hasonló helyzeteket ne kezeljék különbözően, kivéve ha a megkülönböztetés objektíve indokolt (a 201/85. és 202/85. sz., Klensch és társai egyesített ügyekben 1986. november 25-én hozott ítélet [EBHT 1986., 3477. o.] 9. pontja, valamint a fent hivatkozott Idéal tourisme ügyben hozott ítélet 35. pontja).
It is necessary to point out that, under national legislation such as that applicable in the main proceedings, the difference in the treatment of traders with regard to the notion of unjust enrichment on the basis of their initial position as creditors or debtors vis-à-vis the Treasury in respect of VAT is not objectively justified.
A Bíróság ki kívánja emelni, hogy objektíve nem indokolt az, hogy az alapügyben alkalmazandóhoz hasonló nemzeti jogszabály a jogalap nélküli gazdagodás fogalma tekintetében eltérő bánásmódban részesíti a gazdasági szereplőket attól függően, hogy azok a HÉA alapján a kincstárral szemben hitelezői vagy adósi helyzetben vannak-e.
The fact that a trader benefits from unjust enrichment is unrelated to the position of that trader vis-à-vis the tax authorities before repayment of the VAT, as the unjust enrichment stems, when it occurs, from the refund itself, and not from that trader’s previous situation as a creditor or debtor vis-à-vis the tax authorities.
Az a körülmény ugyanis, hogy valamely gazdasági szereplő jogalap nélkül gazdagodik, teljesen független az említett gazdasági szereplőnek az adóhatósággal szembeni, a HÉA visszatérítése előtti helyzetétől, mivel a jogalap nélküli gazdagodás – annak bekövetkezése esetén – magából a visszatérítésből, és nem pedig az említett gazdasági szereplő adóhatósággal szembeni korábbi hitelezői vagy adósi helyzetéből ered.
That analysis is borne out, if need be, by the amendment to the United Kingdom legislation following the letter of formal notice addressed by the Commission to that Member State in connection with the institution of proceedings for failure to fulfil obligations.
Ezen elemzést szükség esetén az is megerősíti, hogy kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás megindítása keretében a Bizottság által az Egyesült Királysághoz intézett felszólító levelet követően e tagállam módosította a jogszabályt.
Under section 3 of the Finance (No 2) Act 2005, referred to in paragraph 8 of this judgment, a distinction is no longer made on the basis of the taxable person’s situation vis-à-vis the Treasury.
A 2005. évi második pénzügyi törvénynek a jelen ítélet 8. pontjában említett 3. szakasza szerint ugyanis már nincs különbségtétel az adóalanynak a kincstárral szembeni helyzete alapján.
The answer to the third question must therefore be that, although the principles of equal treatment and fiscal neutrality apply in principle to a case such as that in the main proceedings, an infringement of those principles is not constituted merely by the fact that a refusal to make repayment was based on the unjust enrichment of the taxable person concerned.
A harmadik kérdésre adandó válasz tehát az, hogy noha az egyenlő bánásmód és az adósemlegesség elvét az alapügyhöz hasonló ügyben főszabály szerint alkalmazni kell, nem jelenti ezen elvek megsértését pusztán az a tény, hogy a visszatérítés megtagadását az érintett adóalany jogalap nélküli gazdagodásával indokolták.
By contrast, the principle of fiscal neutrality precludes the prohibition of unjust enrichment from being applied only to taxable persons such
Ugyanakkor az adósemlegesség elvével ellentétes az, ha a jogalap nélküli gazdagodás tilalmára kizárólag a „payment tradershez” hasonló adóalanyokkal szemben hivatkoznak,
MARKS & SPENCER as ‘payment traders’ and not to taxable persons such as ‘repayment traders’, in so far as those taxable persons have marketed similar goods. It will be for the national court to determine whether that is the position in the present case. Furthermore, the general principle of equal treatment, the infringement of which may be established, in matters relating to tax, by discrimination affecting traders who are not necessarily in competition with each other but are nevertheless in a similar situation in other respects, precludes discrimination between ‘payment traders’ and ‘repayment traders’, which is not objectively justified. — The fourth question
MARKS & SPENCER a „repayment tradershez” hasonló adóalanyokkal szemben azonban nem, amenynyiben ezen adóalanyok hasonló árukat forgalmaztak. A kérdést előterjesztő bíróság feladata annak megvizsgálása, hogy az említett ügyben erről van-e szó. Ezenkívül az egyenlő bánásmód általános elvével – amelyet az adózás területén az olyan gazdasági szereplőket érintő hátrányos megkülönböztetések is sérthetnek, akik nincsenek szükségképpen versenyhelyzetben, más szempontokból mégis hasonló helyzetben vannak – ellentétes a „payment traders” és a „repayment traders” közötti, objektíve nem indokolt hátrányos megkülönböztetés. – A negyedik kérdésről