natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘As regards the role played by Hoechst and Nutrinova as hosts of the joint meetings held in Europe, it must be emphasised that as my clients were the only European undertaking to have participated in those joint meetings, it was quite natural that they should be responsible for organisation of the meetings in Europe.
„A Hoechstnek és a Nutrinovanak az Európában tartott közös találkozók házigazdájaként betöltött szerepét illetően ki kell emelni, hogy mivel ügyfeleink voltak a közös találkozókon részt vevő egyetlen európai vállalkozás, természetes, hogy ők voltak felelősek az Európában tartott találkozók megszervezéséért.
However, that does not mean that they played any role as leader of the cartel.’
Ugyanakkor ez semmilyen kartellirányítói szerepet nem foglalt magában.”
It follows that the lack of precision in the statement of objections concerning the characterisation of Hoechst as a leader led that undertaking to focus on the organisation of the joint meetings, the only topic initially addressed by the Commission at paragraph 60 of the statement of objections.
A kifogásközlésnek a Hoechst irányítóként való minősítését illető pontatlanságából következően e vállalkozás a közös találkozók szervezésére koncentrált, az lévén az egyetlen kérdés, amellyel a Bizottság eredetileg foglalkozott a kifogásközlés 60. pontjában.
In the absence of greater precision, and as the other factual elements were scattered throughout the statement of objections, Hoechst was not placed in a position to adopt an effective defence on that point.
További pontosítás hiányában, és figyelembe véve a kifogásközlésben található tények szétszórtságát, a Hoechstnek e ponton nem volt lehetősége a hatékony védelemre.
It must further be borne in mind that the Commission was aware of the lack of precision of the word ‘leader’ used at paragraph 60 of the statement of objections.
Emlékeztetni kell egyébként arra, hogy a Bizottság tudatában volt a kifogásközlés 60. pontjában használt „irányító” kifejezés homályosságának.
That may be seen, in particular, from the fact that the Commission altered the wording used in the Decision.
Ez különösen azon tényből következik, hogy a Bizottság módosította a határozatban használt terminológiát.
For all of those reasons, the second plea must be upheld.
Ezen okok alapján a második jogalapnak helyt kell adni.
Accordingly, without there being any need to analyse the sixth plea, the Decision must be varied in that it establishes the aggravating circumstance of having been a leader of the cartel as against Hoechst.
Ennélfogva – anélkül, hogy vizsgálni kellene a hatodik jogalapot – módosítani kell a határozatot, amennyiben a Hoechst irányító szerepét súlyosító körülményként fogadta el.
The consequences of that variation will be determined below.
E módosítás konkrét következményei később kerülnek meghatározásra.
E — The seventh plea, alleging that the increase in the fine imposed for a repeated infringement was unjustified
E – A bírság összegének visszaesés címén történő emelése indokolatlanságára alapított hetedik jogalapról
Recital 363 to the Decision reads as follows:
A határozat (363) preambulumbekezdése a következőképpen szól:
‘The gravity of the infringement is aggravated in Hoechst’s case by the following circumstances:
„A Hoechst esetében a jogsértés súlyát a következő körülmények erősítik: a) A Hoechst irányító szerepet játszott a kartellban ((92)–(95) preambulumbekezdés); b) A Hoechst ugyanilyen jellegű jogsértést megállapító korábbi határozatok címzettje volt.”
Footnote 211, which accompanies recital 363 to the Decision, reads as follows:
A határozat (363) preambulumbekezdéséhez fűzött 221. lábjegyzet a következőképpen szól:
At recital 368 to the Decision, the Commission states:
A határozat (368) preambulumbekezdésében a Bizottság kifejti:
‘It is necessary to ensure that the level of the fine has sufficient deterrent effect.
„A bírság összegének kellő elrettentő erővel kell bírnia.
The Commission notes that previous Decisions addressed to Hoechst ordered the company to put an end to its anticompetitive conduct and to refrain from repeating it (see recital 363).
A Bizottság megjegyzi, hogy a Hoechstnek címzett korábbi határozatok értelmében ez utóbbinak véget kellett vetnie versenyellenes magatartásának, és tartózkodnia kellett annak megismétlésétől (lásd a (363) preambulumbekezdést).
This should have prompted it to pay special attention to compliance with Community competition law and refrain from all deliberate violations.
Ennek következtében különös figyelmet kellett volna fordítania a közösségi versenyjogi szabályok tiszteletben tartására, és tartózkodnia kellett volna annak bármiféle szándékos megsértésétől.
The fact that it repeated the same conduct shows that the previous fines were not such a deterrent as to make it change its conduct.’
Azon tény, hogy ugyanazt a magatartást megismételte, arra utal, hogy a korábbi bírságok nem jelentettek kellő elrettentő erőt magatartásának módosításához.”
In response to the arguments put forward by Hoechst, the Commission states at recital 372 to the Decision:
A Hoechst érveire válaszul a Bizottság a határozat (372) preambulumbekezdésében kifejti:
‘Concerning Hoechst’s position as recidivist, the Commission notes that the last decision ordering Hoechst to put an end to its anticompetitive conduct and to refrain from repeating it dates from July 1994.
„A Hoechst visszaeső mivoltát illetően a Bizottság megállapítja, hogy a legutóbbi határozat, amely e vállalkozást a versenyellenes magatartása befejezésére és annak megismétlésétől való tartózkodásra kötelezte, 1994 júliusában kelt.
After that decision Hoechst continued the infringement which is the subject of these proceedings for more than two years.
E határozatot követően a Hoechst még több mint két éven keresztül folytatta a jelen eljárás tárgyát képező jogsértést.
This clearly shows that the previous decision did not deter Hoechst from continuing its participation in a similar cartel.’
Ebből egyértelműen kitűnik, hogy a korábbi határozat nem rettentette el a hasonló kartellekben való további részvételtől.”
In the light of those facts, and to take account of the fact that Hoechst’s conduct constituted a repeated infringement, the Commission increased the basic amount off the fine by 50% to reflect the aggravating circumstances (recital 373 to the Decision).
Ezen elemekre tekintettel, figyelembe véve, hogy a Hoechst visszaeső, a Bizottság súlyosító körülmények címén 50%-kal emelte meg a bírság alapösszegét (a határozat (373) preambulumbekezdése).
Hoechst states that the Commission increased the basic amount of its fine, EUR 110 million, by 50% because this was a repeated infringement.
A Hoechst megjegyzi, hogy a Bizottság visszaesés címén 50%-kal emelte meg a vele szemben kiszabott bírság 110 millió eurós alapösszegét.
Hoechst contends that that increase is disproportionate and is unable to see on what ground it could be subjected to an increase for repeated infringement connected with past infringements.
A Hoechst úgy véli, hogy ezen emelés aránytalan, és nem érti, hogyan lehetséges vele szemben korábbi jogsértésekkel kapcsolatban visszaesés címén emelni a bírságot.
First, Hoechst contends that the old proceedings referred to at recital 363 to the Decision (namely the proceedings that led, respectively, to the adoption of Commission Decision 94/599/EC of 27 July 1994 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (IV/31.865 — PVC) (OJ 1994 L 239, p. 14), ‘the PVC II decision’; Commission Decision 89/191/EEC of 21 December 1988 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EEC Treaty (IV/31.866 — LdPE) (OJ 1989 L 74, p.
Először is, a Hoechst kiemeli, hogy a határozat (363) preambulumbekezdésében említett korábbi eljárások (amelyek a következő határozatok alapjául szolgáltak: az EK-Szerződés 85. cikkének alkalmazására vonatkozó eljárásban [IV/31.865 – „PVC”-ügy] 1994. július 27-én hozott 94/599/EK bizottsági határozat [HL L 239., 14. o.; a továbbiakban: „PVC II”-határozat]; az EK-Szerződés 85. cikkének alkalmazására vonatkozó eljárásban [IV/31.866 – „PEBD”-ügy] 1998. december 21-én hozott 89/191/EGK bizottsági határozat [HL 1989.
More particularly, Hoechst maintains that the PVC II decision merely reiterates the PVC I decision, which was declared non-existent by the Court of First Instance and then annulled by the Court of Justice.
A „PVC II”-határozatot illetően a Hoechst úgy véli, e határozat csupán megismétli a „PVC I”-határozatot, amelyet az Elsőfokú Bíróság semmisnek nyilvánított, majd a Bíróság megsemmisített.
Furthermore, the PVC I and PVC II decisions relate to old facts, since the facts ceased in 1984.
Egyébként a „PVC I”- és „PVC II”-határozatok régebbi tényekre vonatkoznak, amelyek 1984-ben befejeződtek.
The Commission is therefore wrong to seek, at recital 372 to the Decision, to establish a connection between the PVC II decision and the present case.
Tehát a Bizottság a határozat (372) preambulumbekezdésében helytelenül próbál kapcsolatot találni a „PVC II”-határozat és a jelen ügy között.
In addition, Hoechst’s former activities in the animal feedingstuffs additives sector have no bearing on its activities in the PVC sector.
Ráadásul a Hoechstnek az élelmiszer-adalékanyagok ágazatában korábban folytatott tevékenysége semmilyen kapcsolatban nem áll a PVC-ágazatban folytatott tevékenységével.
Hoechst also submits that the Commission recently undertook to establish joint group liability by imposing increases of 10% per year for the period between the decision imposing a fine in one case and the end of the infringement forming the subjectmatter of another case.
A Hoechst kifejti továbbá, hogy a Bizottság megpróbált a közelmúltban kollektív csoportfelelősséget felállítani, évi 10%-kal emelve a bírságot az egyik ügyben bírságot kiszabó határozat és a másik ügy tárgyát képező jogsértés vége közötti időszak vonatkozásában.
In the present case, however, the fact that the PVC II decision and the infringement at issue in the present case relate to the same period results from the fact that the Commission was not in a position to adopt the PVC II decision until 11 years after the infringement at issue in that case had ceased.
Ugyanakkor a jelen esetben a „PVC II”-határozat és a jelen ügyben szóban forgó jogsértés közötti egyidejűség azon tényből fakad, hogy a Bizottságnak csak 11 évvel az utóbbi ügyben szóban forgó jogsértés befejeződését követően állt módjában elfogadni a „PVC II”-határozatot.
Second, the cases to which the Commission refers at recital 363 to the Decision concern conduct which came to an end in 1984 at the latest.
Másodszor, a Bizottság által a határozat (363) preambulumbekezdésében hivatkozott ügyek olyan magatartásokra vonatkoztak, amelyek legkésőbb 1984-ben befejeződtek.
The facts are therefore time-barred.
Ennélfogva ezek elévült tények.
Hoechst contends that the Dyestuffs decision became final more than 30 years ago, by a judgment of the Court of Justice.
A Hoechst kiemeli, hogy a „színezőanyagok”-ügyben hozott határozatot több mint 30 évvel ezelőtt emelte jogerőre a Bíróság ítélete.
That decision is too old to support the ‘repeated infringement’ argument.
Ennélfogva túlságosan régi a visszaesés megállapításához.
Hoechst further submits that the facts referred to by the Polypropylene decision were definitively settled only in July 1999, and those referred to by the PVC I and PVC II decisions in October 2002, thus long after the facts of the present case had come to an end.
A Hoechst hozzáfűzi, hogy a „polipropilén”-határozatban érintett tényeket csak 1999 júliusában bírálták el jogerősen, a „PVC I”- és „PVC II”-határozatokban érintett tényeket pedig 2002 októberében, tehát hosszú idővel a jelen ügyben érintett tények befejeződését követően.
Third, even if it should ultimately be held that different infringements committed independently within a group and without any subjective connection between them constitute an aggravating circumstance, the increase applied is disproportionate.
Harmadszor, még ha végül elfogadná is az Elsőfokú Bíróság, hogy adott csoporton belül önálló módon elkövetett különböző – egymással szubjektív kapcsolatban sem álló – jogsértések súlyosító körülménynek minősülnek, az alkalmazott emelés akkor is aránytalan.
In particular, the fact that Hoechst is part of a group has already been taken into account twice by the Commission: first when the Commission fixed the starting amount of the fine at EUR 20 million and second when it increased that amount by 100% on account of the size of the Hoechst group.
Különösen azon tényt vette a Bizottság kétszer is figyelembe, hogy a Hoechst egy csoport tagja: először, amikor a bírság kiindulási összegét 20 millió euróban állapította meg, és másodszor, amikor ezen összeget a Hoechst csoport mérete miatt 100%-kal megemelte.
It cannot be fair to add further increases.
Nem lenne igazságos ezek után még további emeléseket alkalmazni.
By way of comparison, Hoechst had to bear a starting amount practically 14 times Daicel’s, on account of its group structure, while its turnover is only four times as high.
A Hoechstnek a csoportszerkezete miatt – összehasonlításképpen – gyakorlatilag tizennégyszer magasabb alapösszeget kell fizetnie, mint a Daicelnek, míg a forgalma csupán négyszer olyan magas.
Hoechst also emphasises that in the proceedings leading to the Plasterboard decision, an increase of 10% per year had been imposed for the period between the preceding decision imposing a fine and the end of the infringement concerning the relevant product.
A Hoechst kiemeli továbbá, hogy a „gipszlapok”-ügyben hozott határozat alapjául szolgáló eljárásban a Bizottság évi 10%-os emelést alkalmazott az előző bírságot kiszabó határozat és az érintett termékkel kapcsolatos jogsértés befejezése közötti időszakot illetően.
In this case the increase is 22% per year.
A jelen esetben azonban évi 22% az emelés mértéke.
In the alternative, Hoechst contends that an increase for repeated infringement is unfair when the undertaking concerned cooperates fully during the administrative procedure.
Másodlagosan a Hoechst úgy érvel, hogy a visszaesés miatti emelés nem igazságos, amennyiben az érintett vállalkozás teljesen együttműködik a közigazgatási eljárás folyamán.
The purpose of the penalty cannot justify that increase.
A szankció célja nem igazolja ezt az emelést.
The Commission refers to Thyssen Stahl v Commission, paragraph 325 above (paragraph 617), and Michelin v Commission, paragraph 339 above (paragraph 284), and contends that the concept of repeated infringement, as understood in a number of national legal orders, implies that a person has committed new infringements after being punished for similar infringements.
A fenti 325. pontban hivatkozott Thyssen StaHL kontra Bizottság ügyben hozott ítéletre (617. pont) és a fenti 339. pontban hivatkozott Michelin kontra Bizottság ügyben hozott ítéletre (284. pont) utalva a Bizottság kiemeli, hogy a visszaesés egyes nemzeti jogrendekben elfogadott fogalma magában foglalja, hogy a személy új jogsértést követ el, ha a hasonló jogsértésért már korábban megbüntették.
In this case, the proceedings culminating in the PVC I, PVC II and Dyestuffs decisions referred to in the Decision all concerned cartels on prices or quotas.
A jelen esetben a határozatban említett „PVC I”-, „PVC II”- és „színezőanyagok”határozatok alapjául szolgáló eljárások mindegyike árakkal vagy kvótákkal kapcsolatos kartellekre vonatkoztak.
The infringements in those cases were therefore similar to the one forming the subjectmatter of the present case.
Ennélfogva e jogsértések hasonlóak a jelen ügy tárgyát képező jogsértéshez.
It is immaterial, in that context, that certain infringements (such as that giving rise to the Dyestuffs decision) are old.
Nem lényeges ebben az összefüggésben, hogy bizonyos jogsértések (mint a „színezőanyagok”-ügyben hozott határozat alapjául szolgáló) régiek.
The increase for repeated infringement does not serve to increase ex post facto penalties imposed in the past, but to pursue cases of repeated infringement effectively.
A visszaesés miatti emelésnek nem a korábbi szankciók utólagos súlyosbítása a célja, hanem a visszaesés hatékony üldözése.
The Commission emphasises in particular that it must ensure that its action has a deterrent effect (Irish Sugar v Commission, paragraph 198 above, paragraph 245) and that repeated infringement is among the relevant criteria used to determine the fine (Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 91).
A Bizottság kiemeli többek között, hogy biztosítania kell fellépésének elrettentő jellegét (a fenti 198. pontban hivatkozott Irish Sugar kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 245. pontja), és a visszaesés a bírság meghatározásakor figyelembe veendő releváns kritériumok egyike (a fenti 145. pontban hivatkozott Aalborg Portland és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 91. pontja).
The Commission further submits that there is no doubt in this case as to the continuity of the undertaking to which the decisions mentioned at recital 363 to the Decision were addressed.
A Bizottság hozzáfűzi, hogy a határozat (363) preambulumbekezdésében említett határozatokban hivatkozott vállalkozás folytonossága nem kétséges a jelen esetben.
Contrary to Hoechst’s contention, moreover, the Commission maintains that an increase for repeated infringement may be imposed when the infringement at issue was committed even when the infringement in respect of which a sanction had previously been imposed had not yet become final.
Egyébként – ellentétben a Hoechst állításaival – a Bizottság úgy véli, hogy a visszaesés miatti emelés abban az esetben is alkalmazható, ha a szóban forgó jogsértést akkor követték el, amikor a korábban szankcionált jogsértéssel kapcsolatos határozat még nem emelkedett jogerőre.
A warning is given immediately the Commission’s decision is notified and not just when the decision becomes final.
A Bizottság már a bizottsági határozatról szóló értesítéskor figyelmeztetést küld, nem csupán e határozat jogerőre emelkedésekor.
Likewise, the fact that the starting amount was increased on account of the size of the Hoechst group does not prevent the basic amount from being increased on account of repeated infringement.
Ugyanígy, a kiindulási összegnek a Hoechst csoport mérete miatt való növelése nem ellentétes az alapösszeg visszaesés miatti emelésével.
The increase imposed on account of the size of the group has no connection with the punishment of past infringements.
A csoport mérete miatti emelés nem áll kapcsolatban a korábbi jogsértések szankcionálásával.
The fact that past infringements are taken into account does not therefore constitute a ‘double penalty’.
A korábbi jogsértések figyelembevétele tehát nem jelent „kétszeres büntetést”.
It is also immaterial that Hoechst discontinued its own commercial operations on the relevant market before the infringement ceased, since it was active on that market throughout the infringement.
Azon tény sem bír jelentőséggel, hogy a Hoechst véget vetett az érintett piacon a saját kereskedelmi tevékenységének a jogsértés befejezését követően, mivel a jogsértés teljes ideje alatt aktív volt e piacon.
Last, it is irrelevant that the earlier infringements concerned sectors other than the sorbates sector.
Végül, nem bír jelentőséggel azon tény sem, hogy a korábbi jogsértések nem a szorbátok ágazatára, hanem más ágazatokra irányultak.
The penalties applied to collusive activities relating to a product are intended to deter undertakings from breaching the prohibition in question, irrespective of the product at issue.
Egy adott terméket illető összejátszásra irányuló tevékenységekkel kapcsolatban kirótt szankciók célja a vállalkozásoknak a szóban forgó tilalom megsértésétől való elrettentése, függetlenül az érintett terméktől.
As regards the amount of the increase for repeated infringement, the Commission observes that it has a margin of discretion when fixing the amount of the fine (Case T-150/89 Martinelli v Commission [1995] ECR II-1165, paragraph 59), and that it is not required to apply a precise mathematical formula.
A visszaesés miatti emelés összegét illetően a Bizottság emlékeztet arra, hogy a bírságok összegének meghatározása tekintetében mérlegelési jogkörrel rendelkezik (az Elsőfokú Bíróság T-150/89. sz., Martinelli kontra Bizottság ügyben 1995. április 6-án hozott ítéletének [EBHT 1995., II-1165. o.] 59. pontja), és nem köteles pontos matematikai képletet alkalmazni.
The Commission refers in that regard to a number of decisions in other cases implementing Article 81 EC, and also to Michelin v Commission, paragraph 339 above (paragraph 292), where increases of 50% were applied or authorised.
A Bizottság e tekintetben több, más ügyben hozott, az EK 81. cikk végrehajtását szolgáló határozatra, valamint a fenti 339. pontban hivatkozott Michelin kontra Bizottság ügyben hozott ítéletre (292. pont) is hivatkozik, ahol 50%-os emelés került alkalmazásra, illetve volt megengedett.
The comparison which the applicant draws between the present case and the Plasterboard case is irrelevant since, between 1969 and 1994, Hoechst was ‘warned’ on several occasions, without drawing the necessary consequences.
A jelen ügy és a gipszlapok ügyben hozott határozat alapjául szolgáló ügy közötti összehasonlítás nem releváns, mivel 1969 és 1994 között a Hoechstöt több alkalommal „figyelmeztette”, anélkül hogy ez utóbbi levonta volna az ebből adódó következtetéseket.
It is therefore not excessive to increase the basic amount of the fine by 50%.
Ennélfogva nem túlzott a bírság alapösszegének 50%-os emelése.
Last, the fact that the 1996 Leniency Notice was applied does not mean that Hoechst’s repeated infringement ceases to be an aggravating circumstance.
Végül, az 1996. évi engedékenységi közleményre történt hivatkozás nem fosztja meg a Hoechst visszaesésének tényét a súlyosító körülmény mivoltától.
In the Commission’s submission, the 1996 Leniency Notice defines the conditions in which undertakings which have cooperated with the Commission may have their fines reduced.
A Bizottság szerint az 1996. évi engedékenységi közlemény meghatározza a feltételeket, amelyek fennállása esetében a Bizottsággal együttműködő vállalkozásokkal szemben kiszabott bírság csökkenthető.
That notice cannot however justify the absence of a penalty in the case of a repeated infringement.
E közlemény azonban nem igazolhatja a szankció hiányát visszaesés esetén.
Section 2 of the Guidelines refers, as an example of aggravating circumstances, to ‘repeated infringement of the same type by the same undertaking(s)’.
Az iránymutatás 2. pontja értelmében a súlyosító körülmények egyike például „az ugyanazon vállalkozás […] által elkövetett azonos típusú, ismétlődő jogsértések”.
Repeated infringement, as understood in a number of national legal systems, implies that a person has committed fresh infringements after having been penalised for similar infringements (Thyssen Stahl v Commission, paragraph 325 above, paragraph 617, and Michelin v Commission, paragraph 339 above, paragraph 284).
A visszaesés egyes nemzeti jogrendekben elfogadott fogalma magában foglalja, hogy a személy új jogsértést követ el, ha a hasonló jogsértésért már korábban megbüntették (a fenti 325. pontban hivatkozott Thyssen Stahlkontra Bizottság ügyben hozott ítélet 617. pontja és a fenti 339. pontban hivatkozott Michelin kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 284. pontja).
Any repeated infringement is among the factors to be taken into consideration in the analysis of the gravity of the infringement in question (Aalborg Portland and Others v Commission, paragraph 145 above, paragraph 91, and Case C-3/06 P Groupe Danone v Commission [2007] ECR I-1331, paragraph 26).
Az esetleges visszaesés szerepel azon tényezők között, amelyeket az érintett jogsértés súlyának elemzése során figyelembe kell venni (a fenti 145. pontban hivatkozott Aalborg Portland és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 91. pontja, valamint a Bíróság C-3/06.