üdvözli, hogy emberi jogi párbeszéd indult minden egyes belső-ázsiai állammal, azaz Tádzsikisztánnal, Kazahsztánnal, Kirgizisztánnal, Türkmenisztánnal és Üzbegisztánnal, és mindegyik állam esetében második párbeszédre került sor 2009 novemberéig; üdvözli továbbá, hogy 2008 októberében sor került az első emberi jogi párbeszédről szóló EU–üzbég civil társadalmi szemináriumra; sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy az EU–Kína emberi jogi párbeszédek egyes kínai emberi jogi visszaélések kapcsán továbbra sem hoztak semmilyen előrelépést; rámutat arra, hogy a kínai hatóságok által a helyes irányba tett néhány lépés ellenére (munkaügyi reform, a Legfelső Népi Bíróság felülvizsgálja a halálbüntetéseket) az emberi jogi helyzet tovább romlik, valamint azt egyre szélesebb körű társadalmi nyugtalanság, az emberi jogi jogvédők, ügyvédek, bloggerek és társadalmi aktivisták szorosabb ellenőrzése és elnyomása, továbbá a tibetiek kirekesztésére és kulturális identitásuk háttérbe szorítására irányuló célzott politikák jellemzik; mélységes aggodalmának ad hangot a kínai–tibeti párbeszéd megrekedése miatt; mélységes aggodalmát fejezi ki a kínai ujgur népesség emberi jogi helyzetének romlása miatt, elítéli régóta tartó kelet-türkisztáni elnyomásukat, és sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a kínai hatóságok nem tartják be a Kínai Népköztársaság alkotmányában foglalt szabadságok, többek között a véleménynyilvánítás, a tüntetés, a gyülekezés szabadsága, a vallásszabadság és az egyéni szabadság biztosítékait; elmarasztalja továbbá a Kínai Népköztársaság részéről a lakosság áttelepítését célzó politikákat is, ami az ujgur népesség kulturális kötelékeinek fellazítására és egységük megbontására irányul; csalódottságának ad hangot amiatt, hogy az EU–Oroszország emberi jogi párbeszédek eleddig nem jártak kézzelfogható eredménnyel; üdvözli, hogy 2009-ben emberi jogi párbeszéd indult Indonéziával, és sor került a párbeszéd első találkozóira Grúziával és Örményországgal is; úgy gondolja, hogy bár örvendetes, hogy az ilyen emberi jogi párbeszédek középpontba helyezik az emberi jogi kérdéseket az EU külkapcsolataiban, nem engedhető meg, hogy öncélúvá váljanak, és annak biztosítására kell helyezniük a hangsúlyt, hogy a párbeszédek során felvetett és megvitatott kérdésekkel kapcsolatban nyomon követési intézkedésre kerüljön sor; sajnálja, hogy az Indiával folytatott emberi jogi párbeszéd nem hozott eredményt, és csalódottságát fejezi ki amiatt, hogy a kasztrendszeren alapuló megkülönböztetés problémáját nem vitatták meg a legutóbbi emberi jogi párbeszéd során;
Welcomes the establishment of human rights dialogues with each of the Central Asian states – Tajikistan, Kazakhstan, Kyrgyzstan, Turkmenistan and Uzbekistan – and the holding of a second dialogue in each case up to November 2009; welcomes in addition the first EU-Uzbek civil society seminar on human rights dialogue in October 2008; regrets that the EU-China human rights dialogues have consistently failed to deliver any improvements as regards specific human rights abuses in China; points out that, despite some steps taken by the Chinese authorities in the right direction (labour reform, Supreme People's Court review of death sentences), the human rights situation continues to deteriorate and is marked by widening social unrest and tightening of the control and repression of human rights defenders, lawyers, bloggers, and social activists, as well as by targeted policies aimed at marginalizing Tibetans and their cultural identity; is deeply concerned about the lack of progress of the Sino-Tibetan dialogue; is deeply concerned about the deteriorating human rights situation of the Uighur population in China, condemns its longstanding oppression in East Turkestan and deplores the non-adherence of the Chinese authorities to the safeguards of freedoms including those of expression, demonstration, assembly, religion and person contained within the constitution of the People's Republic of China; also deplores the population transfer policy of the People's Republic of China, which is intended to dilute the culture of the Uyghur population and fragment their unity; expresses its disappointment that EU-Russia human rights consultations have not yielded any substantial results; welcomes the launch in 2009 of human rights dialogues with Indonesia, and the holding of the first dialogue meetings with Georgia and Armenia; considers that while such human rights dialogues bring a welcome focus on human rights issues in the EU's external relations, they cannot be allowed to become an end in themselves and must be focused on ensuring follow-up action is taken on the issues which are raised and discussed in these dialogues; regrets the lack of results from the human rights dialogue with India and is disappointed that the issue of caste-based discrimination was not discussed during the last human rights dialogue;