natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Az EKB monetáris politikája hitelességének alapvető bizonyítékaként tekinthető, hogy az inflációs várakozások meglehetősen stabilak maradtak még a pénzügyi válság idején is, mikor egyesek deflációs időszakot jósoltak, és az infláció időlegesen negatív irányba fordult.
The fact that inflation expectations remained fairly stable even in the financial crisis, when some were predicting a period of deflation, and when inflation rates temporarily turned negative, can be seen as an essential proof of the credibility of ECB’s monetary policy.
Az EKB-nak a pénzügyi botrány kitörésekor és teljes válsággá való kibontakozásakor időben megtett és bátor válaszlépései egy másik példával szolgálnak az EKB monetáris politikájának sikerére.
The timely and bold reaction of the ECB when the financial turmoil erupted and when it turned into a full-blown crisis is another example of how successful the ECB monetary policy has been.
A kamatlábak igen alacsony szintre való csökkentésének politikája és a nem szokványos intézkedések bevezetése bizonyította, hogy az EKB képes a gyors cselekvésre, ha arra van szükség.
The reduction of policy interest rates to very low levels and the introduction of various non-standard measures have proven the ECB’s capacity to act quickly if needed.
A pénzügyi szektorra irányuló kormányzati támogatási intézkedésekkel és 2008 végén az európai gazdaságélénkítési programmal összefüggésben elfogadott költségvetési ösztönző eszközökkel együtt a monetáris politika segített annak megelőzésében, hogy a dolgok még rosszabbra forduljanak.
Together with governments’ support measures for the financial sector and the fiscal stimulus measures adopted in the context of the European Economic Recovery Plan of end-2008, monetary policy has helped avoiding that things turned even worse.
Mindezen tények bizonyítják, hogy a monetáris politika végrehajtási stratégiáját és keretrendszerét megfelelően fogalmazták meg.
All these facts prove that both the strategy and the framework for implementing monetary policy have been well designed.
E tekintetben nagy fontosságot tulajdonítok a 2003 májusában, a monetáris keretrendszer működésének részletekbe menő elemzését követően kiadott pontosító nyilatkozatnak, mely kezdeményezésben én is aktívan közreműködtem.
In this regard, I attach great importance to the clarifying statement we issued in May 2003 after having deeply analyzed the functioning of our monetary framework, an endeavour in which I actively participated.
E nyilatkozatból öt pontot kívánok kiemelni.
I want to stress five points of that statement.
Először is, az árstabilitás új számszerűsített célkitűzését, amelyet a „valamivel 2% alatti” inflációban határoztak meg, amely megfelelő biztonsági mozgásteret nyújt a defláció kockázata elleni védekezéshez, ugyanakkor pedig kezeli a harmonizált fogyasztói árindex esetleges mérési torzításait és az euróövezeten belüli inflációs különbségek következményeit.
First, the new quantified objective for price stability, defined as inflation «below but close to 2%» that provides a sufficient safety margin to guard against the risks of deflation while at the same time addressing the issue of the possible presence of a measurement bias in the HICP and the implications of inflation differentials within the euro area.
A második pont az előző két pillér eltérő határidejének egyértelmű kitűzéséhez, illetve ahhoz kapcsolódik, hogy a monetáris politika operatív horizontja tekintetében igen fontos gazdasági elemzéseket kommunikációs tevékenységünk középpontjába állítottuk.
The second point is related to the clear assignment of different time frames to the previous two pillars and to deal first in our communication with the economic analysis that is very relevant for the operational horizon of policy.
A harmadik aspektus a közép- és hosszú távú inflációs tendenciák tekintetében felettébb releváns monetáris elemzésre utal, külön megemlítve, hogy a „monetáris elemzés főként a keresztellenőrzést szolgálja, közép- és hosszú távú nézőpontból, a rövid- és középtávú indikációk a közgazdasági elemzésből erednek”.
The third aspect points to monetary analysis being very relevant for medium to long-term trends in inflation, specifically mentioning that «monetary analysis mainly serves as a means of cross-checking, from a medium to long-term perspective, the short to medium-term indications coming from economic analysis».
A negyedik tétel a monetáris elemzés közép- és hosszú távú horizontja hangsúlyozásának szándékából ered, amely indokául szolgált azon döntésünknek, hogy a jövőben nem fogjuk elvégezni „a referenciaérték éves felülvizsgálatát”.
The fourth item results from the intention to underline the medium to long-term horizon of monetary analysis and led us to decide that we would « no longer conduct a review of the reference value on an annual basis».
Végezetül az utolsó pont ahhoz a koncepcióhoz kapcsolódik, miszerint „a monetáris elemzés figyelembe fogja venni a monetáris mutatók széles körének alakulását, ideértve az M3-t, annak összetevőit és ellentettjeit, nevezetesen a hiteleket”.
Finally, the last point relates to the concept that « monetary analysis will take into account developments in a wide range of monetary indicators including M3, its components and counterparts, notably credit».
Gondos elemzés esetén e néhány pont megfelelő távlatba helyezi az általunk az inflációs kockázatok értékelésekor végzett átfogó, teljes körű adatelemzés különböző vonatkozásainak szerepét.
If carefully reflected upon, these several points put into proper perspective the role of the different aspects of the comprehensive, full information analysis that we apply to assessing inflation risks.
Mindazonáltal a jelenlegi pénzügyi válság nagyságrendje és mélysége több területen – a monetáris politikát is ideértve – az e területen folytatott politika átgondolását igényli.
Nevertheless, the scale and depth of the recent financial crisis calls for a reflection on the way policy is conducted at several levels, including the monetary area.
Különösen a válság hozott felszínre a pénzügyi tényezőkkel, rendszerkockázatokkal és pénzügyi stabilitással kapcsolatos kérdéseket.
In particular, the crisis brought to the forefront issues relating to financial factors, systemic risk and financial stability.
Az elmúlt néhány év – alacsony inflációs rendszer és az egyes eszközárak árbuborékjának együttes létezését mutató – eseményei következtében érvényét vesztette az a hagyományos elgondolás, miszerint az áru- és szolgáltatáspiacok árstabilitása olyan környezetet is biztosít, amely garantálja a pénzügyi stabilitást.
The traditional thinking that price stability in the market of goods and services also provides the environment that ensures financial stability has been invalidated by the events of the past few years that show a succession of bubbles in asset prices coexisting with a regime of low inflation.
Miközben a szabályozási eszközök és a prudenciális felügyelet szerepe elsődleges a pénzügyi stabilitási kérdések kezelésében, az eszközárrobbanások és -zuhanások mostani válság során is látott romboló hatása újraélesztette a vitát az eszközárak monetáris politika vitelében történő figyelembevételéről és a hitelösszesítések szerepéről is.
While the instruments of regulation and prudential supervision are prominent to deal with financial stability issues, the disruptive effects of asset price booms and crashes, as we have seen in the present crisis, have reignited the debate about the consideration of asset prices in the conduct of monetary policy and also about the role of credit aggregates.
A monetáris unió beindulása után öt évvel elvégeztük a monetáris stratégia fent említett elemzését, és előfordulhat, hogy a Kormányzótanács a 2007-ben kezdődött válság nyomán a stratégia új értékelésének irányába halad tovább.
We undertook the evaluation of the monetary strategy that I mentioned before, five years after the beginning of the monetary union and it may happen that in the aftermath of the crisis that started in 2007 the Governing Council decides in the future to proceed to a new assessment of the strategy.
A jelenlegi helyzetben nem látom azonnali szükségét monetáris stratégiánk módosításának vagy pontosításának.
As it stands now I see no immediate need to make any changes or clarifications regarding our monetary strategy.
Gyakran állítják, hogy a világgazdaság strukturális változásai következtében az infláció a fogyasztói árakról az eszközárakra tevődött át.
It is often asserted that due to structural changes in the world economy inflation has shifted from inflation in consumer prices to inflation in asset prices.
Mi a véleménye erről az állításról, és milyen monetáris politikai következményeit látja?
What is your view on this assertion and which consequences for the monetary policy do you see?
Az elmúlt két évtizedben a fogyasztói árak inflációját az iparosodott gazdaságokban sikerrel kordában tartották.
Over the past two decades consumer price inflation has been successfully contained in the major industrialised economies.
Az alacsony és stabil infláció nem „természetes” jelenség, de nagyrészt a jegybankok árstabilitás melletti elkötelezettségéről tanúskodik, amint azt világszerte számos jegybank alapokmánya is lefekteti.
Low and stable inflation are not “natural” phenomena but are to a large extent testimony of central banks’ commitment to the objective of price stability, as is laid down in a large number of central bank statutes around the globe.
A független jegybankok segítettek az inflációs várakozások rögzítésében és ezzel a viszonylagos ársokkok általános fogyasztói árakra és bérekre történő átterjedésének megakadályozásában.
Independent central banks have helped to anchor inflation expectations and thereby to dampen the propagation of relative price shocks to overall consumer prices and wages.
A globalizációval és az olcsó gyártók világkereskedelemben való részvételével összefüggő túlkínálati sokkok ugyancsak segítettek az alacsony inflációjú időszakok támogatásában.
Positive supply shocks linked with globalization and the inclusion of important low cost producers in world trade also helped to support the period of low inflation.
Ugyanakkor azonban nagymértékű kilengéseket figyelhettünk meg az árupiaci és eszközárakban.
At the same time, however, we have been observing large swings in a variety of commodity and asset prices.
Egyfelől az áruk és szolgáltatások globalizációja és a felemelkedő gazdaságok növekvő kereslete érzékelhetően hatott az olaj, gáz és más nyersanyagok árára.
On one side, globalisation in goods and services and increasing demand by emerging economies have had a discernible impact on the prices of oil, gas and other raw materials.
Másfelől az egyre globalizáltabb és alulszabályozott, bőséges globális likviditással hajtott pénzügyi rendszer az eszközárak jelentős összehangolatlanságához vezetett, ami a mostani pénzügyi válságban a legészrevehetőbb.
On the other side, an increasingly globalised and under-regulated financial system fuelled by ample global liquidity has led to large asset price misalignments, most noticeable during the recent financial crisis.
Az elmúlt két és fél év tapasztalatai sok megfigyelőt indítottak a monetáris politika eszközár-infláció megfékezésében betöltött szerepének megkérdőjelezésére.
The experience over the past two and a half years has led many observers to question the role of monetary policy in containing asset price inflation.
Kell-e a jegybankoknak közvetlenül vagy közvetve reagálniuk az eszközárakra az árstabilitásra gyakorolt esetleges jövőbeni hatásokat illetően?
Should a central bank react to asset prices directly or indirectly with regard to possible future threats to price stability?
Észre tudják-e venni a jegybankok, hogy a megfigyelt eszközárrobbanások közül melyik buborék?
Can central banks detect which of the observed asset price booms are bubbles?
Ezek fontos kérdések és legtöbbjükre még mindig nincs teljesen kielégítő válasz.
These are important questions and to most of them a fully satisfying answer is still lacking.
A monetáris politikáról és az eszközárakról a válság előtt kialakult felfogás megkérdőjelezte a jegybankok arra irányuló képességét, hogy észlelni tudják-e az eszközárak összehangolatlanságát, és feltételezte, hogy az áru- és szolgáltatáspiaci alacsony infláció biztosítása elegendő a jelentős eszközár-összehangolatlanság megelőzésére.
The pre-crisis consensus view about monetary policy and asset prices questioned the ability of central banks to identify asset price misalignments in real time and assumed that ensuring low inflation in the market of goods and services would be enough to avoid significant asset price misalignments.
E konszenzusra figyelemmel emelték ki, hogy a monetáris feltételeknek a buborék kipukkanását követő döntő enyhítése elegendő lesz a reálgazdasági tevékenység fenntartására és a defláció valószínűségének legkisebbre szorítására.
Given this consensus, it was pointed out that a decisive easing of monetary conditions after the bursting of the bubble would be sufficient to sustain real economic activity and to minimise the probability of deflation.
A mostani válság megingatta mindkét feltételezést és erőteljesen igazolta, hogy a jelentős eszközár-összehangolatlanságok és azok későbbi korrekciója pusztító költségekkel járhat.
The present crisis challenged both assumptions and has forcefully demonstrated that the economic costs of large asset price misalignments and their subsequent correction can be devastating.
A válságot megelőző eszközárbuborékok valójában általánosan alacsony inflációs viszonyok között jöttek létre, és noha a jegybankok nem jelezhetik előre a pénzügyi egyenlőtlenségek kibontakozásának pontos idejét, sok politikus igenis aggályra okot adóként azonosította az egyenlőtlenségek felgyülemlését a válságot megelőző időkben.
In fact, the asset price bubbles that preceded the crisis happened in a period of general low inflation and although central banks may not anticipate the exact timing of the unwinding of financial imbalances, many policy makers did identify the building up of such imbalances as a source of concern in the run up to the crisis.
Ez indokolja, hogy a jegybankoknak aktívan nyomon kell követniük az eszközárak és a hitelkiáramlások, illetve azon kapcsolódó kockázatok alakulását, amelyeket azok középtávon az árstabilitásra jelentenek.
This justifies that a central bank should actively monitor developments in asset prices and credit flows and the associated risks that they entail for price stability in the medium term.
Hétköznapi értelemben minden jegybank figyelembe veszi az eszközárakat a monetáris politika megfontolásakor.
In a trivial sense all central banks consider the indications of asset prices in thinking about monetary policy.
Az eszközértékelésből eredő bőséghatásokat olukoczky2010-03-15T16:17:00 Internetes kutatásaim alapján: a vagyonhatásokat például mindig figyelembe kell venni, mivel azok befolyásolják a globális keresletet, ami inflációs nyomást okoz.
For instance, the wealth effects stemming from asset appreciations will always have to be considered as they influence global demand, putting pressure on inflation.
E szerepkörön túlmenően számos érv szól az eszközárak monetáris politikai célkitűzések körébe történő szorosabb integrálása ellen, de ezen érvekkel jó ellenérvek is állnak szemben.
Beyond this role, there are several arguments against a tighter integration of asset prices in monetary policy objectives but those arguments also have good rebuttals.
Általános az egyetértés abban, hogy konkrét monetáris politikai célként nem lehet pontos eszközárcélokat meghatározni.
A point of general agreement is that no precise targets concerning asset prices could ever be defined as a concrete goal for monetary policy.
Másrészről azonban a monetáris politika nem egzakt tudomány, és a közgazdászoknak és központi bankároknak nem szabad beleesniük a Keynes által említett elméleti szakemberek hibájába, akiket azzal vádol, hogy inkább következetesen tévednek, semhogy néhány esetben csak nagyjából legyen igazuk.
On the other hand, though, monetary policy is not an exact science and economists and central bankers should not fall into the mistake of certain theoreticians stigmatized by Keynes as people who «prefer to be rigorously wrong rather than approximately right».
Végül is a pénzpiaci zavarok mindkét irányban kelthetnek ingatag árviszonyokat, és a jegybankoknak nem szabad aszimmetrikus helyzetet feltételezniük, miszerint csak a pénzügyi piacok összeomlása következményeinek elkerülése érdekében lépnek fel, viszont nem tesznek semmit az árrobbanások vagy árbuborékok kialakulásakor.
After all, financial market disruptions can create episodes of unstable prices, in either direction, and central banks should not assume the asymmetric position that they only act to avoid the consequences of crashes in financial markets and do nothing when price booms or bubbles are developing.
Azzal a további figyelmeztetéssel, hogy a monetáris politika kezdődő buborékok kordában tartására való felhasználásának nem szabad elmennie a szükségtelen recesszió létrehozásáig, bizonyos pillanatokban meg lehet fontolni az ellentétes mozgásokat generáló kamatláb-stratégiát, különösen a mostani válság tapasztalatait követően.
With the additional caution that using monetary policy to help contain incipient bubbles should not go to the point of creating unnecessary recessions, the attitude of «leaning against the wind» may have to be considered in certain moments, especially after the experience of the present crisis.
Mindazonáltal nem szabad elfelejteni, hogy a monetáris politika megfelelő elsődleges célja a fogyasztói árak stabilitásának középtávú fenntartása.
Nevertheless, it should not be forgotten that the appropriate primary objective of monetary policy is to maintain price stability in consumer prices over the medium term.
Másfelől, még ha egyes helyzetekben nem is szabad figyelmen kívül hagyni a monetáris politika részéről érkező esetleges segítséget, a pénzügyi stabilitáshoz való hozzájárulást a politikai kamatlábaktól eltérő eszközökkel és a makroprudenciális felügyelet tágabb keretei között kell biztosítani.
On the other hand, even if a possible help of monetary policy in certain episodes should not be ignored, the main contribution to financial stability needs to be ensured through instruments other than the policy interest rate and in the context of a broader framework of macro-prudential supervision.
Miként értékeli az emelkedő olajárak monetáris politikára gyakorolt hatását?
How do you assess the consequences of rising oil prices for the monetary policy?
Monetáris politikai nézőpontból az emelkedő olajárak annyiban fontosak, hogy tartós hatást gyakorolnak a fogyasztói árakra.
From a monetary policy perspective rising oil prices are important to the extent that they have a lasting effect on consumer prices.
Azaz a monetáris politikának nem kell aktív szerepet betöltenie, ha az olajárak emelkedése csak időlegesen érinti a fogyasztói árakat.
That said, monetary policy does not need to play an active role if oil price increases only temporarily affect consumer prices.
Különösen óvatos elemzést igényel az olajársokkok fogyasztói és termelői árakba történő továbbgyűrűzése, és ennek az inflációra gyakorolt esetleges hatása, megfelelő monetáris politikai válaszlépés kialakításához.
Specifically, the transmission of oil price shocks to consumer and producer prices and its eventual effects on inflation expectations require careful analysis to gauge an adequate response of monetary policy.
Ezeket a hatásokat általában első és második körös hatásként különböztethetjük meg.
Generally, these effects can be distinguished into first and second round effects.
Az első körös hatások közvetlen hatást gyakorolhatnak az energiaárakra, és ekként a fogyasztói és termelői árakra.
First round effects may have a direct impact on energy prices and thus consumer and producer prices.
Emellett a fogyasztói és termelői árak közvetetten is érintettek lehetnek, mivel az energia jelentős beszerzési költségtényező a gyártóiparban, ami a nem energia jellegű összetevők esetében is nagyobb költségnyomást eredményez, ami végül a fogyasztói árakra hárul át.
In addition, consumer and producer prices may also be affected indirectly as energy poses a significant input factor in manufacturing thus leading to increased cost pressures on non-energy components, which may eventually be passed on to consumer prices.
Amíg az első körös hatások korlátozottak maradnak, a gazdaság pusztán a fogyasztói árak inflációjára kifejtett időleges hatással is képes alkalmazkodni a relatív árváltozásokhoz.
As long as these first round effects remain limited, the economy can adjust to the relative price changes with only a temporary impact on consumer price inflation.
Így nincs szükség monetáris politikai beavatkozásra.
There is no need for monetary policy to take action.
Másfelől a monetáris politikának közbe kell lépnie, ha az első körös hatások elkezdenek átfordulni a fogyasztói árak inflációja tekintetében második körös hatássá a béremelkedés alakulásán és a magasabb inflációs várakozásokon keresztül, amely utóbbi a bértárgyalásokban fontos változó.
On the other hand monetary policy needs to react if the first round effects start translating into second-round effects on consumer price inflation through wage growth developments and higher inflation expectations, the latter being an important variable in wage negotiations.
Ha a monetáris politika nem rögzíti az inflációs várakozásokat közép-hosszú távon, a magasabb inflációs ráta elkerülhetetlen.
If monetary policy fails to anchor inflation expectations over the medium to long term, higher inflation rates will be inevitable.
Az eurórendszer közép- és hosszú távú irányultságú monetáris politikájával döntően hozzájárult a 2008-ig bekövetkezett olajár-emelkedések okozta inflációs nyomás korlátozásához.
With its orientation towards the medium to longer term, the monetary policy of the Eurosystem decisively contributed to limiting the inflationary pressures caused by oil price increases during the period until 2008.
Ezt ugyanígy folytatnia kell a jövőbeli olajár-emelkedések esetében is.
Likewise, it should also continue to do so during future periods of oil price increases.
A továbbiakban nagy éberséget kell tanúsítani annak érdekében, hogy szavatoljuk a hitelességet az árstabilitást fenyegető kockázatokra történő reagálás útján, anélkül, hogy a túlzottan aktív megközelítés hibájába esnénk.
Going forward great vigilance must be applied to safeguarding credibility through reactions against risks to price stability without entering into an overly activist approach.
Ezzel összefüggésben a magánszektor várakozásainak alakítása tekintetében különösen fontos a monetáris politikai döntések egyértelmű és egységes kommunikálása.
In this context, a clear and consistent communication of monetary policy decisions is particularly important for controlling the private sector’s expectation formation.
Az árstabilitás célkitűzésének sérelme nélkül álláspontja szerint az EKB-nak miként kellene a Szerződés szerinti másodlagos kötelezettségeit (hozzájárulás a gazdasági növekedéshez és a teljes foglalkoztatottsághoz) teljesítenie, és ehhez az EKB milyen eszközöket vehetne igénybe?
Without prejudice to the objective of price stability, how in your view should the ECB fulfil its secondary obligations under the Treaty (to contribute to economic growth and full employment) and what instruments could the ECB use to do so?
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (127. cikk) előírja, hogy az EKB/eurórendszer elsődleges célja az árstabilitás fenntartása.
The Treaty on the Functioning of the EU (Art. 127) stipulates that the primary objective of the ECB/Eurosystem shall be to maintain price stability.