natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Az EL vezérigazgatója, Thomson úr (H8) azt állította, hogy azért hozta meg ezt a döntést, hogy „ valamennyi kötvénytulajdonos számára nagyobb mértékű tisztességességet biztosítson” (pontosabban nem írja körül) „ miután a megbízott biztosításmatematikussal több lehetőséget megvizsgált.” , a hátrányos értékpapír-piaci feltételeket hibáztatva ezért.
EL CEO Mr. Thomson (H8) claimed this decision was taken " to achieve greater fairness for all policyholders " (no specifications given, ndr) " after having considered a range of options with the AA ." as recommended by the new Appointed Actuary Mr. Nowell, blaming adverse stock market conditions.
A 2001 júliusa és 2002 áprilisa között mindössze 6%-os csökkenést mutató FTSE-100 tőzsdeindex és az EL viszonylag alacsony kötvénykitettsége (46%) ellenére.
This in spite of the FTSE-100 stock index declining only 6% between July 2001-April 2002 and EL's relatively low equity exposure (46%).
Részletesebben lásd WE-CONF16 (3-4. oldal), amely szerint „ a kötvényértékek csökkentésének fele abból eredt, hogy az EL több mint egy évtizedig túlzott nyereségrészesedést fizetett.”
For further details, see WE-CONF16 (pages 3-4) claiming that " half of the policy value cut derived from EL paying excessive bonuses for more than a decade".
2001 augusztus Az EL megtagadta a kötvénytulajdonosok számára a pénzügyi felülvizsgálathoz
August 2001 EL denied access to the Financial Review
Az EL vezérigazgatója, Thomson úr (H8) azt állította, hogy „a kötvényértékek csökkentésével kapcsolatos döntés az Igazgatóság, és nem a kötvénytulajdonosok kezében volt: a döntés után azt mondták nekik, hogy a kötvényértékek összhangban vannak az eszközökkel, úgyhogy megfelelő információk birtokában tudtak döntést hozni arra vonatkozóan, hogy menjenek vagy maradjanak.” való hozzáférést
EL CEO Mr. Thomson (H8) claimed that " the policy value decision was for the board, not for policyholders: following the decision they were told policy values were in line with assets, so they were able to take an informed decision, about whether to stay or leave." to policyholders
2001. szeptember 20.: A biztosítótársaságokról szóló 1985. évi törvény 425. cikke alapján az EL megtervezte az egyezségi rendszert , amely a GAR-ok kivásárlásán alapult és a társaság pénzügyeinek stabilizálására irányult; a rendszer a kötvénytulajdonosok és a Legfelsőbb Bíróság jóváhagyásától függ
20 September 2001 : EL drafted the Compromise Scheme pursuant to section 425 of the Insurance Companies Act 1985, based on a GAR buy-out and aimed at stabilizing the company's finances; the scheme is subject to policyholders' and High Court approval
Lásd még a WE-CONF19-ben az EL által a kötvénytulajdonosok részére 2001. október 29-én írt levelet.
see also letter of 29 October 2001 from EL to policyholder in WE-CONF19.
2001. december 1. : Az FSA az Egyesült Királyság egyetlen szabályozójaként működni kezdett
1 December 2001 : FSA became fully operational as UK single regulator
Megküldik a kötvénytulajdonosok számára a hivatalos egyezségi rendszerre vonatkozó javaslatot
Formal Compromise Scheme Proposal was sent to policyholders
2001. december 7. : Az FSA nyilvánosan jóváhagyta az egyezségi rendszert rendszer-körlevelében
7 December 2001 : FSA publicly endorsed the Compromise Scheme in its Scheme Circular
Az FSA anyaga Ian Glick királyi jogtanácsos és Richard Snowden két véleményét, valamint Nicholas Warren királyi jogtanácsos és Thomas Lowe két véleményét tartalmazta, amelyeket a Társaság irányításáról adtak (WE-CONF2, 3. pont).
the FSA material included two opinions of Ian Glick QC and Richard Snowden and two opinions of Nicholas Warren QC and Thomas Lowe given on instruction of the Society (WE-CONF2, para.3).
Az EL bejelentette, hogy a kötvénytulajdonosok elsöprő többséggel szavaztak az ügylet mellett (a nem GAR kötvénytulajdonosok 98%-a, a GAR kötvénytulajdonosok 99%-a)
28 January 2002 : EL announced policyholders voted overwhelmingly in favour of the deal (98% non-GAR, 99% GAR policyholders)
2002. február 8. : A Legfelsőbb Bíróság jóváhagyta az egyezségi rendszert, amely azonnal működni kezdett; az EL 10%-os kilépési bírságot alkalmazott; a Halifax befektette az EL-be a megígért 250 millió fontot
8 February 2002 : High Court approved Compromise Scheme which became immediately operational; EL applied 10% exit penalty; Halifax injected the promised £250 million into EL
2002. április 15./július 1. : az EL a nyereségrészesedéssel összekapcsolt kötvények lejárati értékét 4, illetve 6%-kal csökkentette , a kilépési bírságot pedig 14%-ra emelte; az EL 2001. évi beszámolója ugyanakkor az új elnöknek és a vezérigazgatónak kifizetett magas nyereségrészesedéseket mutatott
15 April/1 July 2002 : EL cut maturity value of with profits policies by 4% and 6% , raising exit penalty to 14%; at the same time, the EL 2001 report showed lavish bonuses paid to new Chairman and CEO
A WE29, A.30. melléklete részletesen kifejti: „Charles Thomson, aki 2001 márciusában lett vezérigazgató 275 000 fontos jutalmat kapott a 347 758 fontos teljes díjcsomagján felül a 2001 decemberéig tartó évben; Vanni Treves, aki az EL elnöki posztját 2001 februárjában vette át, 250 000 fontos jutalmat kapott a 58 750 fontos teljes díjcsomagján felül.”
WE29, annex A.30 details: " Charles Thomson, who became CEO in March 2001, was given a bonus of £275.000 in addition to his total remuneration package of £347.758 for the year to December 2001; Vanni Treves, who took over as EL chairman in February 2001, was given a bonus of £250.000 in addition to his remuneration of £58.750 ."
E kérdés tekintetében Thomson úr a H8 során kifejtette, hogy e jutalmak odaítélésére vonatkozó döntést „az EL-nek a Sir Philip Otton elnökletével működő javadalmazással foglalkozó bizottsága hozta meg, a Társaság igazgatósága pedig egyhangúlag jóváhagyta.
On this issue Mr. Thomson explained in H8 that the decision to award these bonuses was reached "by the EL remuneration committee, chaired by Sir Philip Otton, and unanimously endorsed by the Society's Board.
Annak magyarázataként, hogy hogyan merült fel 2001 júliusában a kötvényértékek 16%-os csökkentésének szükségessége, SLATER úr benyújtott egy táblázatot
In suggesting an explanation on how the need for the 16% cut in policy values of July 2001 had arisen, Mr. SLATER submitted a chart
WE34, 2. oldal; a Penrose-jelentés ténymegállapításain alapuló adatok. , amely azt ábrázolja, hogy több mint egy évtizeden keresztül az EL nem hozta egyensúlyba a kötvényértékeket az eszközértékekkel, ezáltal 1989-től 2000-ig évente jelentős hiányokat halmozva fel, amelyek csúcsa az 1990-es 28% és az 1994-es 20% között mozog.
WE34, page 2; data based on findings of the Penrose Report. showing that, over more than a decade, EL had not balanced its policy values with asset values, thus accumulating substantial deficits every year from 1989 to 2000, with peaks of 28% in 1990 and 20% in 1994.
Ennek eredményeként „a tényleges befektetési teljesítményt meghaladó nyereségrészesedések meghirdetése új befektetők százezreit bátorította és a társaság nagymértékben terjeszkedett.
As a result of this " policy of declaring total bonuses in excess of actual investment performance encouraged hundreds of thousands of innocent new investors and the Society expanded hugely.
Az ELAS felső vezetése egyértelműen felismerte a vállalt kockázatot.
Equitable Life's senior management clearly recognised the risks they were taking.
Az új igazgatótanács 2001. június 27-én meghallgatta Charles Thomson vezérigazgató álláspontját az 1999 végére várt többlet szintjéről.
On 27 June 2001 the new board of directors heard Chief Executive Charles Thomson’s view of the level of surplus he would have expected at the end of 1999.
Thomson megjegyezte, hogy 2000 elején a kötvényérték 3%-kal haladta meg az eszközértéket, ami az elfogadható tartományon belül marad.
Thomson commented that at the beginning of 2000, the excess of policy values over the value of assets was approximately 3%, which would have been within the acceptable range.
Kérdésre válaszolva Thomson megerősítette, hogy a szokásos biztosításmatematikai elvek értelmében azt várta volna, hogy addigra az eszközérték a kötvényértéket úgy 6-7%-kal fogja meghaladni.
In response to a question, Thomson confirmed that under normal actuarial principles he would have expected there however to have been an excess in the value of assets over policy values of perhaps 6-7% at that time.
A társaság 2000 elején körülbelül 10%-ban vagy 2,5 milliárd GBP értékben eszközhiányos volt (vagy ilyen mértékben szavazott meg többlet nyereségrészesedést).
At the beginning of 2000 the Society was short of assets (or had voted excessive bonuses) of about 10% (3%+7%) or £2½ billion.
A GAR-eset 2000. júliusi elvesztése ezt a hiányt 4 milliárd GBP-re növelte.
The loss of the GAR case in July 2000 increased this shortage to £4 billion.
Körülbelül ez az összeg volt az, amit a 2001. július 16-i 16%-os kötvényérték-csökkentéssel állítottak helyre.”
This was approximately the amount recovered by the 16% cut of policy values on 16th July 2001."
A Hyman-ügy kimenetelével és annak következményeivel kapcsolatban a WE 46 Ned CAZALET urat, az Egyesült Királyság Pénzügyminisztériumának életbiztosítási tanácsadóját idézte, aki a GAR kötvénytulajdonosokról a következőt mondta : „Épp most lőtték főbe magukat.
Referring to the outcome of the Hyman litigation and its consequences, WE 46 cited Mr. Ned CAZALET, an advisor to the UK Treasury on life insurance, saying of the GAR policyholders : "They just shot themselves in the head.
Meg tudták nyerni a bírósági ügyet.
They could win a court victory.
A kérdés: Mi a következménye a pernyertességnek?
The question is: What are the consequences of winning?
Az Equitable a garantált évjáradékszintek fedezése céljából egy esetleges 1,5 milliárd fontnyi számlával szembesül majd.
The Equitable is left facing a possible bill of £1.5 billion to cover the guaranteed annuity rates.
Nincs ekkora összeg a tarsolyában.”
It does not have that kind of money to spare."
A GAR-kérdést egy kevésbé formális feljegyzésben felgöngyölítve CAZALET úr a következőt állapította meg: „ Vegyük az Equitable-t egy doboz Smarties-nak!
Wrapping up the GAR issue on a more informal note, Mr. CAZALET concluded: " Think of the Equitable as a box of Smarties.
A tanár a gyerekeknek fejenként négyet ígér.
The teacher promises a group of children four each.
De a doboz kisebb, mint a tanár hitte és mikor az édességet szétosztják az osztályban, mindenkinek csak három jut.
But the tube is smaller than the teacher thought and, when the sweets are shared between the whole class, there are only enough for three each.
A csalódott csoport követeli, hogy a tanár betartsa az ígéretét.
The disappointed group demands the promise be kept.
Az egyetlen módja annak, hogy több Smarties-hoz jussanak az, hogy elveszik az osztálytársaktól.
The only way to get the extra Smarties is by grabbing them from their classmates.
Egy bunyó után nem marad semmi, mint olvadt csokoládé és összetört cukormáz.”
After a scrap, nothing remains but mushy chocolate and broken icing."
3b) Az egyezség feltételei részletesen
3b) The Compromise terms in detail
Az egyezség feltételei gyakorlatilag a következőket jelentették:
In practice, the compromise terms meant that:
- 70 000 GAR egyéni kötvénytulajdonos kötvényértékét 17,5%-kal növelnék , cserébe azért, hogy lemondanak a garantált évjáradékszinttel kapcsolatos jogaikról
- 70.000 GAR individual policyholders would get an increase of 17,5% in their policy value , in exchange for giving up their rights to a guaranteed annuity rate
- 415 000 nem GAR egyéni kötvénytulajdonos kötvényértékét 2,5%-kal növelnék , cserébe azért, hogy lemondanak arról a jogukról, hogy az Equitable Life-ot megtévesztő értékesítésért bepereljék.
- 415.000 non-GAR individual policyholders would get an increase of 2,5% in their policy value , in exchange for giving up their right to sue Equitable Life for mis-selling.
A WE29-ben David BLAKE professzor azt állította, hogy „ az egyezségi rendszerre irányuló javaslattal kapcsolatos, 2001. decemberi dokumentáció (és a 2001. évi időközi bevallások) azt jelezték a kötvénytulajdonosoknak, hogy a nyereségrészesedéssel összekapcsolt alapokra csak akkor várna bizonytalan jövő, ha a kötvénytulajdonosok nem szavaznák meg az egyezségi rendszerre irányuló azon javaslatot, amely megszünteti a garantált évjáradékokkal (GAR-ok) kapcsolatos problémát.
In WE29 Professor David BLAKE claimed that " the compromise scheme proposal documentation of December 2001 (and the 2001 interim accounts) indicated to policyholders that the with-profits fund would face an uncertain future only if policyholders failed to vote for the compromise scheme proposal that removed the problem with guaranteed annuities (GARs).
E dokumentumok nem jelezték, hogy még ha jóvá is hagyják az egyezségi rendszerre irányuló javaslatot, a nyereségrészesedéssel összekapcsolt alap közel lenne a biztosításmatematikai fizetésképtelenséghez.”
These documents gave no indication that, even if the CSP was approved, the with-profits fund would be close to technical insolvency."
Előrelátó javaslatként hozzáfűzte: „ a jövőben a befektetőknek csak akkor szabad megengedni, hogy ugyanabban az összevont befektetési alapban vegyenek részt, ha mindegyikük ugyanazt az elvárt (vagy előzetes) megtérülést kapja meg.”
He added as a policy recommendation: " in future, investors should only be permitted to participate in the same pooled investment fund if they all get the same expected (or ex ante) return."
WE29, 5 és 7. pont.
WE29, para.5 and 7.
Az egyezségi rendszerre irányuló javaslat tartalmával kapcsolatban a WE29 azt jelezte, hogy az EL igazgatótanácsa korábban azt állította, hogy „négy elv támasztja alá a javasolt megoldást.
Referring to the content of the Compromise Scheme proposition, WE29 reported that the EL board had argued that "four principles underpinned its proposed solution.
A megoldásnak valamennyi, nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosítási kötvénytulajdonos-csoport számára méltányosnak kell lennie, könnyen érthetőnek és végrehajthatónak kell lennie, valamint elfogadhatónak kell lennie a Legfelsőbb Bíróság számára.”
It must be fair to all with-profits policyholder groups, easily understandable and implementable, as well as acceptable to the High Court."
Az igazgatótanács azt állította, hogy az egyezség a GAR kötvénytulajdonosok tekintetében megfelelt ezeknek az elveknek, mivel „a GAR kötvénytulajdonosoknak nyújtott tisztességes értékű, azon jogok értékének »realisztikus felbecslésén« alapuló kompenzáció, amelyekről lemondtak, (...) jogaikkal összhangban osztja szét a kompenzációt a különböző GAR kötvénytulajdonosok között; e kompenzáció értékét csökkenti azon, kompenzáció iránti esetleges követelések értékével, amelyekről a nem GAR kötvénytulajdonosok mondtak le; a kompenzáció a GAR kötvénytulajdonosok kötvényértékei arányos növelésének formáját ölti mind a garantált, mind pedig a nem garantált forma vonatkozásában.”
The Board claimed that the Scheme satisfied these principles in respect of GAR policyholders since it involved "fair value compensation to GAR policyholders based on a ‘realistic estimate’ of the value of their legal rights given up ..., it apportions the compensation to different GAR policyholders in accordance with their rights; it reduces that compensation by the value of any possible claim for compensation given up by the non-GAR policyholders; the compensation takes the form of a proportionate increase in GAR policyholders’ policy values in both guaranteed and non-guaranteed form."
Lásd WE29, A. melléklet 17-18. pont.
see WE29, annex A.17-18.
Abban az esetben, ha az egyezségi rendszert a kötvénytulajdonosok szavazásán nem hagyják jóvá, az EL igazgatótanácsa a következő lehetőségeket fontolgatta
In the event that the Compromise Scheme were not approved at the policyholders' vote, the EL had board considered the following options
Lásd WE29, A. melléklet 24-25. pont. :
see WE29, annex A.24-25. :
„Például a nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosítások 1982. évi ICA 2C. melléklete szerinti átruházása vagy a 112. cikke szerinti átruházása egy, a 2000. évi FSMA szerinti harmadik fél számára” (WE29).
For instance a 'Schedule 2C transfer' under ICA 1982 or a 'Section 112 transfer' of the with-profits business to a third party under FSMA 2000 " (WE29).
Az igazgatótanács úgy határozott, hogy nem ajánlja egyik lehetőséget sem, mivel azt állította, hogy mindegyiknek vannak hátrányai.
The Board decided not to recommend any particular one of these options, as it argued that each of them had disadvantages.
3c) A független biztosításmatematikus jelentése
3c) The independent actuary's report
Az Equitable Life megbízott egy független biztosításmatematikust, Michael Arnold urat
Equitable Life had appointed an independent actuary, Mr. Michael Arnold
Részletesebben lásd a WE-CONF9-ben. , hogy értékelje az egyezség kikötéseit.
for more details, see WE-CONF9. , to assess the compromise terms.
Ő azonban azt mondta, hogy az ő dolga az, hogy „kizárólag a Társaságnak számoljon be (...) és nem tartozik a Társaság egyik kötvénytulajdonosa felé sem elszámolással.
He stated however that it was his duty "to report to the Society alone ... and no duty is owed to any policyholder of the Society.
A jelentésnek különösen nem az a célja, hogy tanácsot adjon bármely kötvénytulajdonosnak .”
In particular, it is not intended that this report constitutes advice to any policyholder ."
(WE-CONF9) Továbbá azt mondta, hogy „ ez a megállapodás valójában elhatárolta a meghatározott német kötvényeket a többi nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosítási kötvényekkel kapcsolatos GAR-problémáktól.
(WE-CONF9) He further specified that " this arrangement has effectively isolated the specified German policies from the GAR problems confronting all other with-profits policies.
E német kötvények nem képezik az egyezség részét, azokat ez nem érinti.”
These German policies will not be party to or affected by the Scheme."
Arnold úr tényleges függetlenségét a WE75-ben (f. pont) megkérdőjelezték, panaszolva, hogy az EL igazgatósága „ellenőrzést gyakorolt felette utasításainak korlátozásával és megengedte számára, hogy a kötvénytulajdonosokkal szembeni mindenféle gondossági kötelezettségétől eltekintsen, és ennek következtében igen jól kifizetődő munkával látta el.”
The factual independence of Mr. Arnold was put in doubt in WE75 (point f), complaining that the EL board had " exercised control over him by restricting his instructions and permitting him to disclaim any duty of care to policyholders, and subsequently provided him with highly remunerative work."
Az FSA ezután megjegyezte, hogy „ nem állt fenn jogi kötelezettség e kijelölés vonatkozásában” .
The FSA subsequently noted that " there had been no legal obligation for this appointment".
Hozzáfűzte, hogy „ abban az esetben, ha az egyezséget nem hajtják végre, teljes egészében újra kell értékelni az eszközcsomagot egy hosszú távú stabil befektetési csomag meghatározása érdekében, amely felismeri, hogy a GAR-probléma a megmaradó kötvények teljes érvényességi időszakában továbbra is fenn fog állni és ennek eredményeként nem kielégítő tőkemegfelelést tart fenn a Társaság esetében .”
He added that " in the event that the Scheme is not implemented, a full reappraisal of the asset mix would be required to establish a long-term stable investment mix which recognises that the GAR problem will be likely to persist throughout the lifetimes of remaining policies and as a result will cause an unsatisfactory solvency position to persist for the Society ."
Arra is figyelmeztetett, hogy „ az egyezség nem zár ki a garantált szolgáltatásokhoz kapcsolódó valamennyi potenciális kockázatot”, hozzáfűzve, hogy „tudvalévő, hogy az egyezség hátrányos lehet a nyugdíjkorhatárhoz közeli olyan GAR kötvénytulajdonosok számára (...), akik esetleg élni kívánnak GAR-ral kapcsolatos jogaikkal.”
He also warned that " the Scheme does not eliminate all potential risks related to guaranteed benefits", adding that "it is recognized that the Scheme may be disadvantageous for individual GAR policyholders ... close to retirement who may intend to exercise their GAR rights."
Következtetése: „ Az egyezség legfőbb előnye a nem GAR kötvénytulajdonosok számára az, hogy a GAR-ral kapcsolatos jogok költsége kikristályosodik (...), az ilyen bizonytalanság megszüntetése pedig valamennyi, nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosítási kötvénytulajdonos és a Társaság jövőbeni vezetése számára is előnyös lesz.”
His conclusion was: " The principal advantage of the Scheme for non-GAR policyholders is that the cost of the GAR rights is crystallized ... and the removal of such uncertainty will have advantages to all with-profits policyholders and for the future management of the Society."
3d) Az FSA szerepe az egyezségi rendszerben
3d) FSA's role in 'Compromise Scheme'
Mivel az egyezségi rendszert az 1985. évi ICA 425. cikke alapján javasolták, az FSA-nak nem volt formális szerepe a folyamatban, szabályozóként azonban – a pénzügyi szolgáltatásokról és piacokról szóló 2000. évi törvény értelmében – hatáskörrel rendelkezett intézkedések megtételére abban az esetben, ha azt a kötvénytulajdonosok érdekeinek védelme céljából megfelelőnek tartotta.
As the Compromise Scheme was proposed under Section 425 of the ICA 1985, the FSA had no formal role in the process but, as a regulator, it had, under the FSMA 2000 , the power to take action if it considered it appropriate, in order to protect the policyholders' interests.
Az FSA véleményét akkor is ki lehetett kérni, ha az egyezség formális jóváhagyásra a bírósághoz kerül a kötvénytulajdonosok szavazását követően.
The FSA could also seek to be heard if the scheme was taken to court for formal approval after the policyholders' vote.
Az egyezségi rendszerről szóló, 2001. december 7-én közzétett értékelésében (WE67) az FSA jóváhagyta az alku tételeit és kimondta, hogy „ nincs oka beavatkozni és tiltakozni a kötvénytulajdonosok elé terjesztett javaslattal kapcsolatban” és meghatározta, hogy „ az FSA elégedett azzal, hogy – a GAR és a nem GAR kötvénytulajdonosok érintett csoportjai vonatkozásában – a kötvényértékek növelésének mértéke tisztességes ajánlat mindazokért a GAR-ral kapcsolatos jogokért és potenciális megtévesztő értékesítések miatti követelésekért cserébe, amelyekről az érintettek lemondanának.
In its assessment of the Compromise Scheme published on 7 December 2001 (WE67), the FSA endorsed the terms of the deal, stating that " it had no reason to intervene to object to the proposals being put to policyholders" and specifying that " the FSA is content that, in relation to the relevant groups of GAR and non-GAR policyholders, the level of increase to policy values is a fair offer in exchange for the GAR rights and potential mis-selling claims that would be given up.
Míg minden csoporton belül személyenként eltérőek a viszonyok, meggyőződtünk arról, hogy nincs a kötvénytulajdonosoknak olyan kategóriája, akik aránytalanul nagyobb vagy kevesebb szolgáltatásban részesülnének”.
While there are variations from person to person, within each relevant group, we are content that there are no categories of policyholder within the groups who would receive disproportionately greater or lesser benefits ..."
Végezetül elmondta, hogy az FSA „ határozottan hisz abban, hogy csak egy sikeres egyezség nyújtaná a lehető legjobb kilátást arra, hogy stabilitást lehessen elérni a nyereségrészesedéssel összekapcsolt alapokkal kapcsolatban és javítani lehessen az érintett kötvénytulajdonosok kilátásait .”
It concluded that the FSA " firmly believes that a successful compromise would, in principle, offer the best prospect of bringing stability to the with-profits fund and improving the outlook for concerned policyholders ."