natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nem kötik „ a jog szigorú szabályai ” hanem ehelyett „ meghatározza, hogy az adott eset összes körülményeire tekintettel véleménye szerint milyen összegű szolgáltatás méltányos és ésszerű ”.
He is " not bound by strict rules of law " but rather " determines what award, if any, is in his opinion fair and reasonable in all the circumstances of the case ".
Az ombudsman „[alkalmazni fogja] döntéshozatalában a természetes igazságosság szabályait ” és „ mindkét oldalnak lehetőséget ad észrevételek tételére a másik oldal teljes álláspontjáról ”.
The Ombudsman will "[apply] the rules of natural justice in [his] decision making " and " give each side the opportunity to comment on the totality of the other side's case ".
Emellett „ mindent megtesz annak biztosítására, hogy egyenlő versenyfeltételek legyenek és hogy az egyik oldal gazdasági fölénye ne vezessen az eszközök egyenlőtlenségéhez ”.
Furthermore, he will " do his best to ensure that there is a level playing field and that the superior wealth and resources of one side do not give rise to an inequality of arms ".
A ráruházott mérlegelési hatáskört „ méltányosan, nem pedig önkényesen és szeszélyesen fogja gyakorolni ”.
Discretion vested in him will be " exercised fairly and not arbitrarily and capriciously ".
Az eljárás sajátos jellemzője, hogy a panaszosok számára nem szükséges ügyvédi képviselet és az FOS még tájékoztatja is őket arról, ha megbíznak ügyvédet, általában nem fogják tudni megtéríttetni az ezzel kapcsolatos költségeket.
A specific feature of the procedure is that complainants do not need a lawyer and are even advised by the FOS that if they do instruct one, they will generally be unable to obtain reimbursement of fees.
Az FOS „ biztosítani fogja, hogy a panaszosok a jogi tanács hiányában ne kerüljenek hátrányos helyzetbe ” (lásd a WE 86-ot
The FOS will " ensure that complainants are not disadvantaged by the lack of legal advice " (see WE 86
Miután áttekintett 31 esetet a fent említett egyes pontokkal kapcsolatosan, Lord NEILL megállapította, hogy „ majdnem minden panaszos úgy érezte, hogy az FOS-sal való ügyük során mindvégig úgy érezték, hogy az ELAS ügyvédjével és nem egy független bíróval tárgyalnak ” (WE 86
After reviewing the 31 cases in relation to the specific points mentioned above, Lord NEILL found that " nearly all complainants felt that in their dealings with the FOS they were arguing with an advocate for EL rather than dealing with an impartial judge " (WE 86
Néhány esetben – nem hivatkozva az ELAS-ra – saját érvekkel által elő a panaszos leállítására ” (WE 83
In some instances without any reference back to EL, they had come up with their own arguments to block the complainant " (WE 83
Lord NEILL „ egyenlőtlen versenyfeltételeket ” azonosított, mivel az FOS „ hajlik nagyobb mozgásteret engedni az ELAS-nak, mint a panaszosoknak ” (WE 86
Lord NEILL identifies an " unlevel playing field " as the FOS " tends to allow much more latitude to EL than it does to complainants " (WE 86
13. oldal ) a határidők tekintetében, és tekintettel a „ az FOS arra való hajlamára, hogy a jogvitákat akkor is az ELAS javára döntse el, amikor a fogyasztó bizonyított tényre és az EL történtekre vonatkozó feltevéseire hivatkozik ” (WE 83
Page 13. ) in terms of time limits and given " the willingness of the FOS to resolve disputed issues in favour of EL, even where the complainant relies on attested fact and EL replies with conjectures as to what would/must have happened " (WE 83
81. oldal és WE 86
Page 81. and WE 86
Azt is sejteti, hogy az FOS igen keveset tett a panaszos és a cég között az „eszközök egyenlőtlenségének” megelőzésére annak biztosításával, hogy a panaszos ne szenvedjen hátrányt ügyének ügyvédek, könyvelők és biztosításmatematikusok tanácsa nélküli vitele miatt (lásd a WE 83-t
He also suggests that FOS has done little to avoid an 'inequality of arms' between complainant and firm by ensuring that the former suffers no disadvantage from presenting a case without the advice of lawyers, accountants and actuaries (see WE 83
A természetes igazságosság elvét illetően Lord NEILL azt állapította meg, hogy azt megsértették „ olyan alkalmakkor, amikor az FOS egy adott panaszos által nem látott olyan dokumentumokat vett figyelembe, amelyekkel a panaszos nem tudott foglalkozni ” (WE 83
As regards the principles of natural justice, Lord NEILL found that they had been breached in " instances where the FOS took account of documents which a particular complainant had not seen and could not address " (WE 83
Ezen túlmenően Lord NEILL kijelenti, hogy „ a megvizsgált ügyek közül sokban elfogadhatatlan késedelmek történtek az FOS részéről a végső határozat meghozatalában, némelyikük akár öt évnél hosszabb időre elhúzódva ” (WE 86
Moreover, Lord NEILL states that " many of the cases examined have involved unacceptable delay on the part of the FOS in reaching a final decision, with some going on for more than five years " (WE 86
11. oldal ) és hogy „ a panaszok feldolgozásának késedelme felőrlő hatású volt ”, hiszen a „ panaszosok elvesztették a rendszerbe vetett bizalmukat és kezdték úgy érezni, hogy az FOS halogat ” (WE 83
Page 11. ) and that " the delays in processing complaints had a corrosive effect " as " complainants lost confidence in the system and began to feel that the FOS was stalling " (WE 83
Végül leleplezi „ az FOS-tisztviselők részéről a panaszosok részéről érzékelt beállítottságot, miszerint sem voltak segítőkészek, szükségtelenül vitatkoztak vagy még erőszakosak is voltak ”, valamint „ az FOS általános tehetetlenségét és az egyes ügyekkel való törődés hiányát ” (lásd a WE 83-t
Finally, he denounces " attitudes on the part of FOS officials which the complainants felt were unhelpful, unnecessarily argumentative or even aggressive " as well as " the general inefficiency of the FOS and the lack of concern with the fact of individual cases " (see WE 83
83. és 84. oldal. ).
Pages 83 and 84. ).
Még azon panaszosok egynémelyike is elégedetlen volt, akiknek panaszát elfogadták, „a pénzügyi ellentételezés jelentéktelensége miatt” .
Even some complainants whose cases were upheld seem to have been dissatisfied, due to the 'obscurity of financial awards'.
Lord NEILL szerint „ sok panaszos leírta az ellentételezés kiszámítási módja megértésének nehézségeit vagy éppen lehetetlenségét ”.
According to Lord NEILL, " many complainants described the difficulty - if not the impossibility - of understanding how awards are calculated ".
Lord NEILL szerint „ ez a bizonyítási teher rendkívüli megfordítását jelenti.
According to Lord NEILL, " this involves an extraordinary reversal of the burden of proof.
Egy bíróság sem hagyná a személyesen eljáró peres felet ilyen tudatlan helyzetben a javára megítélt kártérítés kiszámításának módja tekintetében.
No court would allow a litigant in person to be left in such a position of ignorance in relation to the calculation of an award made in his or her favour.
Ugyancsak egy bíróság sem mulasztaná el a megítélt kártérítés biztosítását olyan módon, mint ahogyan azt az FOS teszi ” (WE 86
Nor would any court fail to police its own awards in the manner in which the FOS does " (WE 86
A fentiekkel szoros összefüggésben Lord NEILL bírálja, hogy „ a kártérítések saját maga általi megítélése helyett az FOS nyomást gyakorolt az EL-re, hogy az tegyen ajánlatot, [ami] lehetővé tette az EL számára olyan feltételek kiszabását, amelyek teljes egészében az ő javát szolgálták ”, úgy mint a titoktartási záradékok vagy az olyan nyilatkozatok, hogy az ajánlat megtételére a felelősség elismerése nélkül került sor.
In close connection to the above, Lord NEILL criticises that " instead of making awards itself, the FOS has put pressure on EL to make an offer, [which] has enabled EL to impose conditions which are designed wholly for its own advantage ", such as confidentiality clauses or statements that offers were made without admission of liability.
Először is Lord NEILL bírálja az ombudsman határozatát eredményező eljárást.
Firstly, Lord NEILL criticises the process leading to the Ombudsman's decision.
Szerinte az FOS megküldte az 50 panaszosnak észrevételezésre az EL azt sürgető levelét, hogy az FOS gyakorolja egyes elutasítási hatásköreit (ami valójában felért annak kérésével, hogy szüntesse meg az ügyet), annak számukra való egyértelmű meghatározása nélkül, hogy mely hatáskörök gyakorlását fontolgatja.
According to him, the FOS had sent to the 50 complainants for comment a letter by EL urging him to exercise certain powers to dismiss (which in fact amounted to an application to strike out the cases) without clearly identifying to them the powers whose exercise he was considering.
Ezért ügyvédi segítség nélkül a „ panaszosoknak soha nem volt megfelelő lehetőségük arra, hogy megfelelő eljárást indítsanak ellenük ” (WE 86
Therefore, without the help of lawyers, " complainants never had a fair opportunity to address the case against them " (WE 86
Lord NEILL ezt „ a természetes igazságosság FOS általi megsértése fő példájának tekinti ” (WE 83
Lord NEILL regards this as " the major example of the breach of natural justice by the FOS " (WE 83
Másodszor magát a ombudsman határozatát illetően Lord NEILL emlékeztet arra, hogy a panaszok elutasítására adott indokok egyike az volt, „ nagy volt annak esélye, ha a kérelmet teljesítik ”, az „ holtpontot” eredményezhet, mivel „az alapok értékének nagyobb léptékű újrarendezési rendszere vált volna szükségessé ”, amit a „ vonakodó FSA-nak kellett volna végrehajtania ” (WE 83
Secondly, as regards the Ombudsman's decision itself, Lord NEILL recalls that one of the reasons he stated for dismissing the complaints was that " there was a possibility that if relief were to be granted " it could result in a " stalemate " because "some major scheme of rearrangement of fund values would be necessary " which " would have to be implemented by an unwilling FSA " (WE 83
Lord NEILL arra emlékeztet, miszerint „ nem ismeretes, hogy milyen bizonyíték alapján ” hozta az ombudsman ezeket a határozatokat, mivel „ azt nem közölte ” (WE 83
Lord NEILL suggests that " it is not known upon what evidence " the Ombudsman made these decisions because " he did not disclose it " (WE 83
72. és 73. oldal. ).
Pages 72 and 73. ).
A panaszosok ezért „ nyilvánvalóan( ...)nem tehettek észrevételeket az FSA által kifejezett, ismeretlen véleményekre ” (Lord NEILL, H11).
Complainants therefore " obviously ... could not comment on unknown opinions expressed by the FSA " (Lord NEILL, H11).
Állítja, hogy az FOS határozata „ a (FOS) függetlensége hiányának legkirívóbb példája ” (WE 83
He contends that the FOS's decision " is the most striking example of an absence of independence " of the FOS (WE 83
E pontot megerősítve Lord NEILL idéz a Kincstár egy belső elektronikus leveléből, ami az FSA egyik nyilatkozatára vonatkozik, aminek „ fő célja ” az lenne, hogy „ alapot szolgáltasson az FOS számára a túlzott kihelyezésekkel kapcsolatos panaszok elbírálására ” (WE 86
Corroborating this point, Lord NEILL quotes from an internal Treasury e-mail which referred to a statement by the FSA " the main purpose " of which would be " to provide the FOS with a basis for considering complaints relating to over-allocation " (WE 86
Azt állapítja meg, hogy „ [az FOS] határozatát a kötvénytulajdonosok ésszerűen úgy tekinthették, mint amit az FSA tollba mondott az FOS-nak, és mint ami katasztrofális pénzügyi következményekkel jár a döntésre váró egyszerű emberek ezreire ” (WE 86
He concludes that " the decision [by the FOS] could reasonably be regarded by policyholders as one dictated to the FOS by the FSA and as one with disastrous financial consequences for thousands of ordinary people who were waiting upon his ruling " (WE 86
Lord NEILL hangsúlyozta azt is, hogy az FOS határozata következetlen volt a Penrose –jelentés megjelenésének napján és azt követően a Kincstár pénzügyi államtitkára, Ruth Kelly
Lord NEILL also emphasised that the FOS's decision was inconsistent with statements made on the day of the publication of the Penrose report and afterwards by the then Financial Secretary to the Treasury, Ruth Kelly
A Penrose-jelentésből eredő panaszok kezelésre az FOS rendelkezésre állásáról szóló miniszteri nyilatkozathoz lásd még a WE 83 25-29 oldalát. által tett nyilatkozatokkal, aki „ ismételten biztosította a képviselőket arról, hogy az FOS készen áll a Penrose-jelentésen alapuló panaszok kezelésére és ahhoz a szükséges erőforrásai is megvannak ” (WE 86
For ministerial statements concerning the availability of the FOS to handle complaints arising out of the Penrose report, see WE 83, pages 25-29. , who " repeatedly assured MPs that the FOS was standing ready to handle complaints based on the Penrose report and had the necessary resources to do so " (WE 86
Összességében Lord NEILL a következő módon vont le következtetést: „ Azon kötvénytulajdonosok, akiknek ügyét tanulmányoztam, ésszerűen vonhatták le azt a következtetést, hogy a pénzügyi ombudsmani szolgálat szolgáltatása nem felelt meg azoknak a normáknak, amelyet joggal elvárhattak volna (ezek azok az előírások, amelyeket a szolgálat maga nyilvánított ki és reklámozott).( ...)
Overall, Lord NEILL concluded in the following way: " The policyholders whose cases I have studied could reasonably conclude that the service provided by the Financial Ombudsman Service fell short of the standards which they were entitled to expect (these being the standards which the Service had itself proclaimed and advertised). ...
A (túlzott nyereségrészesedés-kiosztás és -kifizetés vonatkozásában) Penrose-vonatkozású igénnyel rendelkező kötvénytulajdonosoknak jó oka volt igényüknek a vezető ombudsman általi, érdemi vizsgálat nélkül történő elutasításától való félelemre, mind a döntéshez vezető eljárás, mind a döntés tartalma vonatkozásában ” (WE 83
Policyholders who had Penrose-related claims (concerning the allocation and payment of excessive bonuses) had good reason to be dismayed by the Chief Ombudsman's dismissal of their claims without considering their merits, both as regards the process by which he reached his decision and as to its content " (WE 83
MERRICKS úr vezető ombudsman a következőket tudta mondta mondani Lord NEILL jelentésére való első válaszként (WE 87): „ Lord Neill csak 30 ügyet vizsgált meg a befejezett 8.000-ből.
Chief Ombudsman Mr MERRICKS had the following to say in his initial reaction to Lord NEILL's report (WE 87): " Lord Neill examined only 30 cases of the 8,000 that we have completed.
Ezt a 30 ügyet az akciócsoport kérte be, amikor felkérte tagjait olyan példák megadására, amelyekben úgy gondolták, hogy nem kielégítő eredménnyel zárultak.
These 30 cases were solicited by the Action Group which asked its members for instances where they believed they had had unsatisfactory outcomes.
Ezért ez egyáltalán nem volt olyan reprezentatív minta, amiből általánosságokat lehetne levonni.
This was therefore an entirely unrepresentative sample from which to draw any generalisations.
Mi ugyanúgy rámutathatnánk nagyon sok olyan fogyasztóra, akik hálájukat fejezték ki amiatt, ahogyan az Equitable-lal kapcsolatos panaszukat intéztük.( ...)
We could equally point to the very many consumers who have expressed gratitude for the way we have handled their complaints about Equitable. ...
Egy olyan eseménynél, amiben nagyon sok ember önhibáján kívül veszít pénzt, mindig lesznek olyanok, akik elégedetlenek maradnak és ők hajlamosak a közintézményekkel kapcsolatos aggályaik felnagyítására és eltorzítására annak érdekében, hogy jogorvoslatot biztosítsanak maguknak bármely lehetséges forrásból.
In an episode in which very many people have lost money not through their own fault, there will always be those who remain dissatisfied, and they are likely to magnify and distort their concerns about public institutions in order to secure redress for themselves from whatever source they can.
Még indokolatlan bírálatra is hajlamosak lehetnek annak érdekében, hogy helyzetükre ráirányítsák a figyelmet.
They may even be tempted to launch unjustified criticisms in order to draw attention to their plight.
Ebben az összefüggésben kell szemlélni Lord Neill akciócsoport által megrendelt és fizetett jelentését, ami az ügyek elenyészően kis mintáját vizsgálja.”
Lord Neill's report, paid for and commissioned by the Action Group and focussing on a tiny unrepresentative sample of cases, should be seen in this context."
A bizottság később újabb választ kapott az FOS-tól, amelyben „ elutasítja a Lord Neill véleményében és a tanúvallomásában tett főbb érveket ” (WE 90).
The committee later received another response by the FOS in which it " rejects the main points which Lord Neill made in his opinion and oral evidence " (WE 90).
Továbbá bírálja azt a tényt, hogy „ Lord Neill elutasította, hogy az FOS-tól információkat szerezzen be vagy lehetővé tegye az FOS számára észrevételek megtételét a jelentésben szereplő „tényekről”, még annak megjelenése előtt ”
Furthermore, it criticises the fact that " Lord Neill declined to receive information from FOS or to allow FOS to comment on the 'facts' in his report before it was published "
E tekintetben Lord Neill jelentésében a következők szerepelnek: „Ami az FSA-t és az FOS-t illeti, nem érintkeztem ezekkel a hatóságokkal azzal a kivétellel, hogy a vezető ombudsman írásban felajánlott minden segítséget, amire szükségem lehet az FOS eljárásainak megértése vagy a munkavégzés módjának egyéb vonatkozásai tekintetében.
In this respect Lord Neill's report states the following: " As regards the FSA and the FOS, I have had no communications with these authorities save that on 11 January 2007 the Chief Ombudsman wrote to offer me any assistance I needed in understanding the procedures of the FOS or other aspects of the way they work.
Erre 2007. január 18-án válaszoltam, ajánlatát megköszöntem, de nem kértem támogatást az említett témákban” (WE 83, 84. és 85. oldal). és állítja, hogy Lord Neill következtetései és bírálata „ hamis feltételezéseken alapul ”.
I replied on 18 January 2007 thanking him for his offer but saying that I needed no assistance on the topics mentioned " (WE 83, pages 84 and 85). and claims that Lord Neill's conclusions and criticisms are " based on false assumptions ".
Az FOS példaként két „ téves feltételezést ” említ
Two " incorrect assumptions " are mentioned by the FOS as examples
„A 85, bekezdésben Lord Neill azt mondja: „valószínű, hogy [a vezető ombudsman] kapott egy példányt a Penrose-jelentésből röviddel azt követően, hogy azt a Kincstár 2003. december 23-án kézhez vette”.
" In paragraph 85 Lord Neill says - “it is likely that [the chief ombudsman] will have been supplied with a copy of the [Penrose] Report shortly after it came into the hands of the Treasury on 23 December 2003”.
Valójában sem a vezető ombudsman, sem bárki más az FOS-nál nem látta a Penrose-jelentést egészen 2004 márciusáig.
In fact, neither the chief ombudsman nor anyone at FOS saw the Penrose Report until March 2004.
A 98(7) bekezdésben Lord Neill azt mondja, hogy a vezető ombudsman nem bocsátotta a panaszosok rendelkezésére az FSA „Védekező beadvány Lord Penrose-nak” című munkáját, amelyet Lord Neill feltételezése szerint a vezető ombudsman megkapott.
In paragraph 98(7) Lord Neill says that the chief ombudsman failed to make available to complainants the FSA’s “Maxwellisation submission to Lord Penrose”, which Lord Neill assumed the chief ombudsman had received.
Feltételezhető azonban, hogy ha ez a két tévedés nem következett volna be, az sem változtatott volna lényegesen Lord Neill következtetésein.
It can be assumed, however, that if the two supposed errors had not occurred this would not have fundamentally altered Lord Neill's main conclusions.
Az FOS hangsúlyozta azt is, hogy valóban független és Lord Neill nem terjesztett be bizonyítékokat az ellenkezőjére, „ mivel ilyenek nem léteznek ” (WE 90).
The FOS also underlined that it is truly independent and that Lord Neill failed to produce evidence to the contrary, " because there is none " (WE 90).
Végül az FOS kiemelte, hogy „ ha az ombudsman eljárása olyan téves lett volna, mint ahogyan azt Lord Neill és az EMAG helytelenül állítja, ez okot adott volna az EMAG-nak arra, hogy bírósági felülvizsgálatot kezdeményezzen és a Legfelsőbb Bíróságtól kérje az ombudsman határozatának megváltoztatását.
Finally, the FOS pointed out that " if the ombudsman process had been as flawed as Lord Neill and EMAG have wrongly suggested, that would have been grounds for EMAG to take judicial review proceedings and ask the High Court to overturn the ombudsman’s decisions.
Jelentőségteljes, hogy az EMAG ezt nem tette meg ” (WE 90).
Significantly, EMAG did not do so " (WE 90).
Összegzésként: a bizonyítékok azt mutatják, hogy a megtévesztő értékesítést állító kötvénytulajdonosok egy része képes volt az FOS-on keresztül jogorvoslatot nyerni, míg mások nem.
In summary, evidence shows that some policyholders who alleged that they were mis-sold policies were able to obtain redress through the FOS, while others were not.
Ütköznek a nézetek arról, hogy a megítélt kártérítés összege megfelelő és méltányos volt-e annyiban, hogy az tükrözte a kötvénytulajdonosok által az Equitable-nél történt események következtében elszenvedett károkat.
There are conflicting views about whether the amounts of compensation awarded were appropriate and just in that they reflected the real losses policyholders had suffered due to the events at Equitable.
Úgy tűnik, hogy az FOS nem minden ügyben volt képes vagy hajlandó annak biztosítására, hogy a kártérítési összegek kellően átláthatóan kerüljenek kiszámításra ahhoz, hogy a panaszosok azt ellenőrizhessék.
It appears that the FOS has not been able or willing to ensure in all cases that the amounts of compensation were calculated in a manner transparent enough to enable them to be verified by complainants.
Az FOS azon döntése, hogy érdemi vizsgálat nélkül elutasítsa a Lord Penrose megállapításain alapuló panaszokat, jelentős rést tárt fel a bírósági védelemben, és nyilvánvalóvá tette az FOS panaszok kezelése terén fennálló korlátait, ha döntése adott esetben szabályozói következményekkel járhat.
The FOS's decision to dismiss, without considering their merits, complaints based on the findings of Lord Penrose revealed a significant gap in judicial protection and made apparent the limitations of the FOS, when dealing with complaints, where his adjudications might have regulatory implications.
A bizonyítékok arra utalnak, hogy az FOS ezt a határozatot az egyesült királyságbeli szabályozótól nem függetlenül hozta, amely egyébként kifejtette azon álláspontját, miszerint a Penrose-jelentés nem keltett megtévesztő értékesítésre alapozott igényeket.
Evidence suggests that the FOS did not take this decision independently from the UK regulator, who had apparently expressed the view that the Penrose report did not give rise to mis-selling claims.
Meggyőző bizonyítékok vannak arra, hogy a kötvénytulajdonosoknak a határozat erős csalódást okozott, nem utolsósorban amiatt, hogy a miniszteri nyilatkozatok azt hitették el velük, hogy az FOS rendelkezésre fog állni a Penrose-jelentésből eredő panaszok kezelésére.
There is overwhelming evidence that policyholders were deeply disappointed by the decision, not least because they had been led to believe by ministerial statements that the FOS would be available to handle complaints arising out of the Penrose report.
Az FOS határozata következményeként számos olyan panaszos, aki potenciálisan érvényes követeléssel rendelkezik a túlzott mértékű többlet nyereségrészesedés kifizetését illetően, csak a költséges és kockázatos bírósági utat választhatta.
As a consequence of the FOS's decision, a whole category of complainants who had potentially valid claims in relation to over-bonusing was left without alternative to costly and risky litigation.
Vannak bizonyítékok arra is, hogy az FOS a panaszok intézésekor döntéseit nem csak az egyes ügyek érdemére alapozta, hanem tekintetbe vett a befektetők védelmén túlmutató politikai célkitűzéseket is.
There is some evidence to suggest that, in dealing with complaints, the FOS did not only base its decisions on the respective merits of each complaint but also took into account policy objectives other than investor protection.