natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Az Equitable Life korábbi értékesítési képviselője, LLOYD úr (H5) úgy vélte, hogy „az Equitable Life igazgatósága” még az Equitable értékesítési munkatársait is „ cserben hagyta (...) .
The former Equitable Life sales representative Mr. LLOYD (H5) felt that even the Equitable's sales force were all " let down by the board of Equitable Life ...
Kötelessége volt tájékoztatni a biztosítási kötvénytulajdonosokat és az értékesítéssel foglalkozó személyzetet a már meglévő, nyereségrészesedéssel összekapcsolt alap további összegekkel történő kiegészítésének kockázatairól, és e kockázatokat 1998-ra – de esetleg már korábban is – ismerni kellett volna (...)
It had the duty to tell the policyholders and the sales staff about the risks associated with adding further sums to the existing with-profits fund, and those risks should have been known by 1998, and possibly sooner ...
Szerintem a szabályozók is cserbenhagytak minket; az igazgatóságon kívül a társaságtól senki nem fért hozzá a rendelkezésre álló valamennyi információhoz, a szabályozóknak viszont nyilvánvaló módon hozzá kellett férniük azokhoz.”
I also feel we were failed by the regulators; no-one in the company outside the board had access to all of the information available, but the regulators most certainly should have had this."
Ezen állításokra válaszul, STRACHAN úr
Replying to these allegations, the FSA representative Mr. STRACHAN
Az FSA Legnagyobb Kiskereskedelmi Csoportokkal Foglalkozó Osztályának igazgatója.
Director of the Major Retail Groups Division at the FSA.
(H4), az FSA képviselője úgy vélte, hogy a panaszok „az azzal kapcsolatos félreértést tükrözik, hogy a szabályozók az Equitable Life-hoz hasonló ügyekben mit érhettek volna el vagy mit kellett volna elérniük.”
(H4) considered the complaints "reflect a misunderstanding of what the regulators could or should have achieved in a case such as Equitable Life."
Egyúttal arra is emlékeztet, hogy az FSA „kockázatalapú felügyelete elfogadja, hogy a szabályozási rendszer nem irányulhat valamennyi hiba elkerülésére (...) .
He equally recalled that FSA's " risk based supervision accepts that a regulatory system neither can nor should aim at avoiding all failures ...
Nem arra törekszünk, hogy olyan rendszert működtessünk, amelyben nem fordul elő, hogy cégek menjenek tönkre, mivel felismertük, hogy egy ilyen rendszer megvalósítása se nem kívánatos, se nem lehetséges egy szabad piacgazdaságban.
We are not seeking to operate a regime in which firm failures do not occur, since we recognise that such a regime is neither desirable nor possible to achieve in a free market economy.
Ez az alapelv jellemzi az Egyesült Királyság biztosítási szabályozásra irányuló jelenlegi és korábbi megközelítését.”
This key principle characterises both the UK 's current and former approach to insurance regulation."
Ezt az álláspontot ismételte meg az Egyesült Királyság Pénzügyminisztériumának képviselője, MAXWELL úr
This position was echoed by the UK Treasury representative Mr. MAXWELL
A Pénzügyminisztérium Pénzügyi Szolgáltatási Politikai Osztályának igazgatója.
Director for Financial Services Policy at HMT.
(H4) is, aki kijelentette, hogy „ a szabályozás nem volt statikus.
(H4) who stated that " regulation was not static.
Mind a jogalkotói, mind pedig a szabályozói politikai szinten változások történtek a piac fejlődésével egyidejűleg, a rendszer azonban soha nem arra törekedett – és jelenleg sem arra törekszik –, hogy megakadályozza a szabályozott cégek bukását vagy problémáit (...)
There was evolution at both the legislative and regulatory policy level as the market evolved, but the regime did not, and still does not, seek to prevent all failures of or problems with regulated firms ...
Amikor 1998-ban világossá vált, hogy az Equitable Life a tartalékok megképzése során nem képzett tartalékot kifejezetten az évjáradék-garanciákra, a Pénzügyminisztérium gyorsan és határozottan reagált.”
When it became clear in 1998 that Equitable Life had made no explicit provision for annuity guarantees when setting its reserves, the Treasury reacted swiftly and firmly."
Hasonló megjegyzést tett McELWEE úr (H3), amikor kijelentette, hogy technikai szempontból „a piaci bukás nem összeegyeztethetetlen a jó felügyeleti rendszerrel”, továbbá BJERRE-NIELSEN úr (H7), azt mondván, hogy „nem hiszem, hogy szabályozóként vagy felügyelőként garantálni tudjuk, hogy soha nem fordul elő semmiféle válság, összeomlás, csőd vagy panasz. ”
A similar note had been struck by Mr. McELWEE (H3) when stating that from a technical point of view " market failure is not inconsistent with a good supervisory regime" and by Mr. BJERRE-NIELSEN (H7) saying " I do not think that we as regulators or supervisors are able to guarantee that there will never be any kind of crisis, collapse, failures or complaints. "
A Bizottság képviselője, TERTÁK úr (H1), a pénzügyi szolgáltatások igazgatója nem volt hajlandó nyilatkozni az Egyesült Királyság korábbi vagy jelenlegi pénzügyi szabályozói hatékonyságának értékeléséről vagy esetleges mulasztásaikról, ehelyett inkább a szabályozókra vonatkozó uniós irányelvek nemzeti végrehajtásának felügyeletével kapcsolatos szerepét emelte ki.
The Commission representative Mr. TERTÁK (H1), director for financial services, declined to comment on any appreciation of the effectiveness or possible shortcomings of former or current UK financial regulators, highlighting instead its role in the supervision of national implementations of the relevant EU Directives.
A Bizottság képviselője, BEVERLY úr által a H7 során hangsúlyozottak, továbbá McCREEVY biztos által a H8 során megismételtek szerint azonban a Bizottság „ nem lehetett a szabályozók szabályozója, és erre eszköze sem volt”.
However, as emphasised by Commission representative Mr. BEVERLY in H7 and repeated by Commissioner McCREEVY in H8, the Commission " could not - and had no means to - be the regulator of regulators".
Elhárítva a bizottság meghívását, hogy részt vegyen az egyik meghallgatáson, az Equitable Life korábbi vezérigazgatója (és megbízott biztosításmatematikusa) Christopher HEADDON a WE45-ben hangot adott „a bizottság tagjainak objektivitásával és a bizonyítékok vizsgálatának (illetve inkább vizsgálata elmulasztásának) módjával kapcsolatos aggályainak.
Declining the committee's invitation to appear at one of the hearings, the former Equitable Life Chief Executive (and Appointed Actuary) Christopher HEADDON in WE45 aired his "concerns about the objectivity of the committee members and the way in which evidence is tested (or, more accurately, not tested).
Úgy tűnik, azt vélelmezik, hogy az Equitable Life vezetősége az új szerződések megkötésének 2000. decemberi megtiltása előtti mintegy 20 évben óriási mulasztásokat követett el (...)
It appears that there is a presumption of huge failing in the management of Equitable Life in the 20 years or so prior to its closure to new business in December 2000 ...
A kommentátorok nem ismerik el az értékpapírokat 2000-től 2003-ig ért hosszú távú negatív piaci hatásokat, amelyek valamennyi életbiztosítási társaság kötvényekkel kapcsolatos eredményeinek jelentős csökkenésében mutatkoztak meg.
Commentators fail to recognise the influence of the long bear market in equities in 2000-2003, which saw the policy results for all life offices reduce significantly.
A bizottság tagjainak az óriási mulasztásokkal kapcsolatos nyilvánvaló vélelme – úgy tűnik – ugyanebbe a hibába esik.
The committee members’ apparent presumption of huge failing, as described above, would seem to suffer from the same failure.
A kötvénytulajdonosok nem tudnak könnyen különbséget tenni a Társaságnál bekövetkezett, meghatározott események és az egész iparágat érintő általános csökkenés miatt a kötvényértékekben történt csökkenés között.
Policyholders cannot easily distinguish between a reduction in policy values caused by the particular events at the Society and the general reduction which affected the whole industry.
Úgy tűnik, hogy sokan közülük a csökkent elvárások, nem pedig a piaccal kapcsolatos tényleges veszteség miatt panaszkodnak.
Many of them appear to be complaining of reduced expectations rather than any actual loss relative to the market.
A nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosítási kötvények tulajdonosainak elvárásait azonban az iparág minden részében erősen csökkentették a befektetési feltételek.”
However, with-profits policyholders across the industry have had their expectations sharply reduced due to investment conditions."
Következtetésében megállapította, hogy „teljesen érthető, hogy egy adott kötvénytulajdonos nem képes különválasztani ezt a két dolgot” , de azt állította, hogy Lord Penrose jelentése „erősen hibás volt, mivel ezt ő sem kísérelte meg annak ellenére, hogy feladatmeghatározásában kifejezett utalás történt a piaci összehasonlításokra.”
In his conclusion, he conceded that it was "entirely understandable that an individual policyholder should not be able to disentangle those two things" but claimed that Lord Penrose's report was "deeply flawed because he made no attempt to do so either, despite having an explicit reference to market comparisons in his terms of reference."
1a) Az Egyesült Királyság szabályozóinak működési hiányosságaira vonatkozó állítások
1a) Claims of operational shortcomings by UK regulators
Amint azt a WS2-ben bejelentették, tudományos vizsgálatok arra a következtetésre jutottak, hogy a 2001-et megelőző időszakban az Egyesült Királyság pénzügyi szabályozási rendszere „egyértelműen nem volt megfelelő és hiányzott belőle a koherencia, ami aláásta hatékonyságát, amint azt az 1980-as és 1990-es években bekövetkezett, az Egyesült Királyság pénzügyi iparát megrengető, számos nagyobb bankcsőd és pénzügyi botrány is bizonyítja.”
As reported in WS2, academic studies have come to the conclusion that the pre-2001 UK financial regulatory system was "clearly inadequate and lacking coherence, which undermined its effectiveness, as proven by a number of major bank failures and financial scandals in the 1980s and 1990s which rocked the UK financial industry."
Dr. Kern Alexander a következő, az Equitable Life-ügyet megelőző, az Egyesült Királyságban történt pénzügyi szektorbeli válságokat idézi: a Johnson Matthey Bankers fizetésképtelensége (1984), a BCCI összeomlása (1991), a Lloyd's-botrány (1994), a Barings Bank összeomlása (1995), a határidős jelzálogokkal kapcsolatos botrány (1999).
Dr. Kern Alexander cited the following UK financial sector crisis prior to the Equitable Life case: Johnson Matthey Bankers insolvency (1984), BCCI collapse (1991), Lloyd's scandal (1994), Barings Bank collapse (1995), endowment mortgages scandal (1999).
Ezek az esetek azt sugallják, hogy az Egyesült Királyság bank- és biztosítási felügyeleti rendszerében az 1980-as és 1990-es években olyan belső gyengeségek léteztek, amelyek végül a 2000. évi pénzügyi szolgáltatási és piaci törvényben (FSMA) meghatározott szabályozói reformhoz vezettek.
These cases suggest that an inherent weakness existed in the UK banking and insurance supervising system throughout the 1980s and 1990s, prompting the regulatory reform as defined in the Financial Services and Market Act (FSMA) 2000 .
A WE7-ben Michael NASSIM úr részletezte az egyesült királyságbeli szabályozók működési hibáira vonatkozó állításokat, kimondva, hogy „a szabályozók nem avatkoztak be hatékony módon annak ellenére, hogy tudniuk kellett volna, hogy a nyereségrészesedések ilyen túlzott mértékű kifizetése elkerülhetetlen hatásokkal jár majd.
In WE7, Mr. Michael NASSIM detailed allegations of operational failure by the UK regulators, stating that "the Regulators did not intervene in any effective way, although they should have known that such over-bonusing would have inevitable effects.
Más szóval: a szabályozó – az intézkedés elmulasztásával – megengedte a Társaságnak, hogy súlyos tőkemegfelelési veszélybe kerüljön, azonnali és szerkezeti értelemben is.
In other words, the Regulator, by inaction, allowed the Society to be put in grave solvency peril, both in immediate terms and in constructive terms.
Az igényjogosultak veszteségei elsődlegesen a Társaság vezetőségének hanyag magatartásából eredtek, amely az 1973-tól 1987-ig tartó időszakban kritikus következményekkel járt.
The claimants’ losses flowed primarily from reckless behaviour by the Society’s management which over the period 1973-1987 had critical consequences.
Ez a magatartás olyan jellegű volt, amely egyértelműen a szabályozó ellenőrzési, figyelmeztetési és a visszavonulásra kényszerítő kötelességeinek hatálya alá és annak hatáskörébe esett.
This behaviour was of a kind which fell squarely within the scope of the Regulator’s duties and powers to monitor, warn and compel retraction.
A szabályozó nem intézkedett, vagy nem intézkedett hatékonyan és megengedte, hogy törvényes kötelezettsége helyett a biztosításmatematikai etikett irányítsa magatartását.
The Regulator took no action or no effective action and allowed actuarial etiquette to guide its conduct instead of statutory duty.
Ennek eredményeként a prudenciális szabályozó ugyanolyan felelőssé vált a szóban forgó veszteségekért.”
As a result the Prudential Regulator became equally responsible for the losses in question."
NASSIM úr azt is állította, hogy „a szabályozók elmulasztották megkérdőjelezni, hogy a Társaság miért növelte helytelenül túlzott mértékű, krónikus elosztását olyan nem megfelelő kiigazításokkal és alárendelt kölcsönökkel, amelyek előrevetítették a biztosítási díjból származó jövőbeni bevételt és hátrányosan hatottak a jövőbeni nyereségekre.
Mr. NASSIM also claimed that "the regulators failed to question why the Society inappropriately extended its chronic over-allocation by using inappropriate adjustments and subordinated loans which anticipated future premium income and impacted adversely upon future profits.
Ennek eredményeképpen nem tudták feltárni a prudenciális és a kötvénytulajdonosok ésszerű elvárásaival kapcsolatos hatásokat.
As a result they failed to digest the prudential and PRE implications.
A szabályozók nem tudták feltárni a Hyman-helyzet fedezésére megtett viszontbiztosítási rendelkezéseket és nem vizsgálták meg az ELAS 2000. februári nyilvános kijelentését, amely szerint a Hyman elvesztése a tagoknak nem kerülne 50 millió fontnál többe, holott 800 millió fontnak megfelelő viszontbiztosítással próbálták meg névlegesen fedezni ugyanazt a helyzetet.”
The regulators could not detect the reinsurance arrangements made to cover the Hyman position and did not examine ELAS’ public statement in February 2000 that losing Hyman would cost members no more than £50 million, when reinsurance to the tune of £800 million was nominally being sought to cover the same situation."
A következő kijelentéssel zárja: „ha a szabályozó akkoriban vagy korábban ragaszkodott volna a valóban prudens intézkedéshez, valamennyi végleges (azaz diszkrecionális) nyereségrészesedést határozatlan időre mindaddig felfüggesztettek volna, amíg a Társaság pénzügyi helyzetét teljes mértékben meg nem lehet állapítani.
He concludes saying "if the Regulator had insisted on truly prudent action at that time or earlier, all final (i.e. discretionary) bonuses would have been suspended indefinitely until the financial condition of the Society could be fully established.
Összegzésül tehát: elegendő bizonyíték van annak fenntartására, hogy a szabályozó hosszú időszakon keresztül teljesen hibásan működött, és hogy az utóbbi időszakokban ez szándékos volt, olyannyira, hogy ez azzal a hatással járt, hogy számos jogos követelést kártérítés lehetősége nélkül utasítottak el.
In sum, therefore, there is sufficient evidence to maintain that operational regulatory failure was total over an extended period, and that in the later stages it was deliberate, such that it had the effect of extinguishing many just claims without opportunity of recompense.
Amennyiben a szabályozók megállították volna ezt a folyamatot, el lehetett volna hárítani egy olyan, valóban tisztességtelen helyzetet, amelyet ők valójában elnéztek azzal, hogy megengedték a egyezségi rendszer működését (...)
Had the regulators halted this progression, an eventually fraudulent position would have been averted, which effectively they condoned by allowing the Compromise Scheme to take place ...
Az ilyen abszolút teljes körű működési hibák csak az erkölcsileg felelős hozzáállás teljes hiányának tudhatók be.
Total operational failure of this ultimate kind can only be due to an overall deficiency in ethically responsible attitude.
Mások továbbá azt kívánták fenntartani, hogy – túl a szervezeti és működési hibákon – a szabályozói mulasztás összejátszáson alapult.”
Others have wished further to maintain that, over and above organisational and operational deficiencies, regulatory failure must also have been collusive."
A WE-CONF6 feljegyzés azt állította, hogy „ elkerülhetetlen, hogy minél többet tudott valaki a hagyományos biztosítási módszerekről, annál kevésbé volt valószínű, hogy félrevezeti az, amit az Equitable csinált, és annál valószínűbb volt, hogy gyanússá válik számára az, ami a biztosítási díjak körül valójában történik.
The memo WE-CONF6 claimed that " it is inescapable that the more someone knew about conventional assurance methods, the less likely he was to be misled by what Equitable did, and the more likely to be suspicious about what was really happening to the premiums.
A szabályozók – akiknek a legtöbb szakértelemmel kellett rendelkezniük mindenki közül – mégis szemet hunytak az egész ügy felett.”
Yet the regulators, who should have been the most expert of all, turned a blind eye to the whole matter."
Vallomásában (H4) Colin SLATER úr, okleveles könyvelő és igazságügyi számviteli szakértő kiemelt néhány, az Equitable Life műveleteiben fellelhető számviteli hiányosságot, amelyeket a szabályozóknak észrevehettek volna, illetve észre kellett volna venniük és amelyekre reagálniuk kellett volna.
In his testimony (H4) Mr. Colin SLATER, chartered accountant and expert in forensic accounting, highlighted some accounting weaknesses in Equitable Life's operations which the Regulators could and should have noticed and reacted to.
Különösen arra emlékeztetett, hogy „a becslések szerint 2000 júliusában a Hyman-ügy elvesztése 1500 millió fontba került a Társaságnak (...)
In particular, he reminded how "in July 2000 the Hyman case loss was estimated to cost the Society £1,500m ...
Ezt követően olyan információ látott napvilágot, amely azt bizonyította, hogy korántsem a GAR-ügy vesztesége volt az egyetlen olyan tényező, amely hozzájárult a Társaság hanyatlásához (...)
Information emerged subsequently has shown that the loss of the GAR case was by no means the only factor contributing to the Society’s downfall ...
Az 1980-es évek végétől kezdve az Equitable Life megpróbálta összekapcsolni a nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosítások kisimításának előnyeit az általa kezelt alapok értékelésének átláthatóságával, de vagyon megtartása nélkül.
From the late 1980s Equitable Life tried to combine the benefits of with-profits smoothing with the transparency of managed fund valuations, but without maintaining any estate.
„A nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosításokkal foglalkozó irodák igazgatói az alapul szolgáló befektetési teljesítmény alakulásának tükrözésére irányuló időszakos nyereségrészesedéseket jelentenek be.
"The directors of a with-profit office declare periodic bonuses intended to reflect the underlying trend of investment performance.
Így a nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosításokba befektető személyek bizonyos fokú védelmet élveznek a piaci ingadozásokkal szemben.
In this way with-profit investors are protected to some extent from market swings.
Számos, nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosításokkal foglakozó iroda erősíti ezt meg, senkihez nem tartozó többleteszköz-vagyont fenntartva.
Many with-profit offices reinforce this by maintaining an ‘estate’ of surplus assets, which belongs to no one.
Ez lehetővé teszi az ilyen társaságok számára, hogy piaci zuhanások esetén is nyereségről számoljanak be.”
This enables such companies to continue to declare bonuses during market falls ."
A koncepció nem talált egyhangú jóváhagyásra.
The concept did not meet with unqualified approval.
Ez azt jelenti, hogy a kiegyenlítésnek teljesen kiegyensúlyozott koncepciónak kell lennie, amely értelmében a kötvénytulajdonosok egy csoportja részére teljesített túlfizetésnek egy másik csoport részére teljesített alacsonyabb összegű kifizetéssel kell egyenlőnek lennie és azt ellensúlyoznia.
This means that smoothing must be a totally balanced concept that any over-payment to one group of policyholders must be equally and oppositely balanced by an under-payment to another group.
Ennek elmulasztása hosszú távon elkerülhetetlenül fizetésképtelenséghez fog vezetni, ha az elmélet többi része változatlan marad.”
Failure to achieve this must inevitably lead to insolvency in the long run if the rest of the theory is left intact."
A szabályozók működési hibáira vonatkozó vádaknak ellentmondva, az Egyesült Királyság kormánya a WE32-ben
Countering accusations of regulators' operational shortcomings, the UK Government detailed in WE32
Lásd WE32, 66-67. pont. kifejtette, hogy véleményük szerint helyesen hajtották végre a gyakorlatban a 3LD valamennyi követelményét, valamint hogy az Equitable Life felügyelete során az irányelvben megkövetelt valamennyi prudenciális normát alkalmazták.
see WE32, para.66-67. why, in their opinion, all requirements of 3LD were correctly implemented in practice and that in the supervision of Equitable Life all prudential standards required by the Directive had been applied.
Különösen azt jelentették ki, hogy a 3LD „ azt írta elő, hogy az életbiztosítási társaságok biztosításmatematikai tartalékainak kiszámítása valamennyi tagállam számára közös biztosításmatematikai elveken alapuljon »Az EK-országok Biztosításmatematikusai Szövetségeinek Tanácsadó Csoportja« ajánlásainak megfelelően.
In particular they stated that 3LD " required the calculation of the technical reserves of a life insurance company to be based on actuarial principles, common to all member states, and as recommended by the 'Groupe Consultatif des Associations d’Actuaires dans les Pays des Communautés Européennes'.
Ezen elvek között szerepelt az értékelés során felhasználható kamatok korlátozása, nem írták azonban elő az alkalmazandó értékelési módszert, amelyet a tagállamok választhattak meg
These principles included limiting the rates of interest that could be used in the valuation, but did not prescribe the valuation method to be used, the choice of which was left open to member states to decide
Lásd a 3LD-nek a biztosítótársaságokról szóló 1994. évi szabályzat 58–75. cikkével átültetett 18. cikkét. .
see Art.18 3LD, transposed by Regulations 58-75 of Insurance Companies Regulations 1994 . .
Az irányelv bevezette az eszközök vonatkozásában a »megengedhetőségi határok« követelményét, de a tagállamokat megakadályozta abban, hogy megköveteljék a társaságoktól, hogy meghatározott eszközökbe fektessenek be.
The Directive introduced a requirement for “admissibility limits” in relation to assets but prevented member states from requiring companies to invest in particular assets.
Módosította az első életbiztosítási irányelvben az eszközmegfeleltetésre és -lokalizálásra vonatkozóan bevezetett szabályokat annak érdekben, hogy azokat valamennyi tagállamban alkalmazzák
It amended the asset matching and localisation rules introduced by the First Life Directive so that these applied across all member states
Első ízben lehetővé tette a kötelező szavatoló tőkének (...) az alárendelt kölcsöntőkével való fedezetét
It also permitted the required solvency margin to be covered ... by subordinated loan capital for the first time
Lásd a 3LD 25. cikkének (1) bekezdését. .
see Art.25, para.1 3LD. .