natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A felügyelet végrehajtása tekintetében azonban megállapítja, hogy „ úgy vélték, hogy a szabályozásnak nem feladata az irányítás értékelését azzal felváltani, hogy a szabályozó szabályozói szempontból mit tekint optimálisnak.” (150. bekezdés) Miközben kimondja, hogy „ nem csak a bevallások jelenlegi rendeletekkel való összhangjának biztosítására irányuló ellenőrzése (...) képezte a szabályozás tárgyát”, meghatározza, hogy „ a hosszú távú tevékenységekre vonatkozó bevallásokban az irodáktól kért pénzügyi információ az irodák szerződéses kötelezettségeire összpontosult.”(149. és 151. bekezdés)
However, regarding the implementation of supervision, he finds that " it was considered that it was not a proper function of regulation to substitute the regulator's judgement of what was optimal from a regulatory standpoint for the judgement of the management." (par.150) While stating that " scrutiny of the returns to ensure conformity with the current regulations ... did not exhaust the scope of regulation", he specifies that " the financial information required of offices in the returns of long-term business was focused on the contractual liabilities of the office."(par.149 and 151)
Lord Penrose továbbá kifejti, hogy a GAD azt mondta a vizsgálat során, hogy „ a szabályozás és a felügyeleti ellenőrzés elsődleges alapelve az, hogy főként a megbízott biztosításmatematikusra kell támaszkodni, aki közel van a társasághoz és szakmailag felelős a társaság mindenkori pénzügyi helyzetének nyomon követéséért és a biztosításmatematikai tartalékok meghatározásáért .”
Lord Penrose further explains how the GAD had told his inquiry that it was “the overriding principle of regulation and of supervisory monitoring that reliance should principally be placed on the appointed actuary, who was close to the company and had a professional responsibility to monitor its financial position on a day-to-day basis and to establish technical provisions .”
Hasonlóképpen és a RANSON úr által – az Equitable Life elnök-vezérigazgatójaként és megbízott biztosításmatematikusaként – betöltött kettős szerepre utalva kifejti, hogy a Pénzügyminisztérium részéről eljáró személyek a vizsgálat során azt állították, hogy „nem a szabályozó (vagy biztosításmatematikai tanácsadói) feladata, hogy a megbízott biztosításmatematikus értékelését saját értékelésével helyettesítse azokon a területeken, ahol a megbízott biztosításmatematikus egyértelmű szakmai felelősséggel rendelkezik, kivéve, ha a biztosításmatematikus valamiképpen a szabályzatokkal ellentétes módon jár el .” (154. pont)
Similarly, and referring to the disputed double role of Mr. RANSON as Equitable Life CEO and Appointed Actuary, those responding on behalf of the Treasury told his inquiry that "unless the actuary was acting in some way contrary to the regulations, it was not the task of the regulator (or its actuarial advisers) to substitute its judgement for that of the appointed actuary in areas where the appointed actuary had a clear professional responsibility .” (par.154)
Lord Penrose – miközben nem vitatja, hogy „ megvolt az előnye annak, hogy nem törekedtek egységes biztosításmatematikai megközelítés előírására” – azt mondja, hogy az 1970-es évek közepén „ a rendszer túlzott mértékben a megbízott biztosításmatematikusra támaszkodott”, amit nyilvánvalóan „ az FSA el is ismert az e szerepkör reformjára irányuló javaslatokban .” (155. bekezdés).
While not disputing that there " had been an advantage in not seeking to prescribe a fixed actuarial approach", Lord Penrose states that in the mid-70s " the system placed too great a reliance on the appointed actuary", a fact apparently " recognised by FSA in their proposals for reform of this role ." (par.155).
Hangsúlyozza azonban, hogy a szabályozókhoz intézett éves beszámolók különböző „ kétséges biztosításmatematikai érdemekkel kapcsolatos ” gyakorlatokat tartalmaztak és hogy „ komoly felelősség hárult a szabályozókra a biztosításmatematikai tartalékok értékelésének nyomon követése vagy a nyomon követés megszerzése, továbbá az implicit tételek mennyiségének annak érdekében történő számszerűsítése és kezelése tekintetében, hogy az értékelési szabályokra figyelemmel felmérjék a Társaság tőkemegfelelését ” (156. bekezdés)
However, he highlights that the annual returns to the regulators contained various " practices of dubious actuarial merit " and that " there was a heavy responsibility on the regulators to monitor, or to procure the monitoring of, the valuation of the mathematical reserves and the quantification and treatment of implicit items in order effectively to assess the solvency position of the Society in terms of the valuation regulations " (par.156)
Az egyesült királyságbeli biztosítási szabályozók felépítésére és forrásaira vonatkozó kérdés tekintetében Lord Penrose eléggé egyértelműen azt mondja, hogy „ a DTI biztosítási osztálya nem rendelkezett az ahhoz megfelelő eszközökkel, hogy részt vegyen a szabályozási folyamatban.
Regarding the question of structures and resources of the UK insurance regulators, Lord Penrose states very clearly that " the DTI insurance division was ill-equipped to participate in the regulatory process.
Nem volt megfelelő személyzete, és különösen a felügyelői szinten közreműködő személyek nem rendelkeztek megfelelő képesítésekkel ahhoz, hogy jelentősen hozzájáruljanak a folyamathoz.
It had inadequate staff, and those involved at line supervisor level in particular were not qualified to make any significant contribution to the process.
A biztosítási osztály szabályozói alapvetően a GAD biztosításmatematikai tartalékokra, implicit tételekre, általánosságban a technikai ügyekre, és a kötvénytulajdonosok ésszerű elvárásaira vonatkozó tanácsától függtek, és egyénileg nem rendelkeztek megfelelő specifikus készségekkel vagy tapasztalattal ahhoz, hogy függetlenül értékeljék a Társaság e kérdésekkel kapcsolatos helyzetét.
Insurance division regulators were fundamentally dependent on GAD for advice on the mathematical reserves, implicit items, technical matters generally, and PRE, and were not individually equipped with specific relevant skills or experience to assess independently the Society's position in these respects.
Az elvégzendő munka mennyisége miatt – amely jóval meghaladta a bevallások rendszeres vizsgálatát – a magasabb besorolású tisztviselőknek kevés alkalmuk volt arra, hogy részt vegyenek a rutinszabályozásban”, hozzáfűzi, hogy „ akkoriban határozták meg, hogy nagyobb mértékű szabályozói forrásokra van szükség”.
Given the volumes of work to be handled, which extended far beyond the regular scrutiny of returns, higher-grade officers had little opportunity to become involved in routine regulation", adding that " a need for greater regulatory resource had been identified at that time".
Annak kimondásával zárja, hogy „az életbiztosítási vállalkozások biztosításmatematikai működésének ellenőrzése valamennyi gyakorlati cél tekintetében a GAD kezében volt mindaddig, amíg le nem zajlott az FSA átszervezése.” (158. bekezdés)
He concludes saying that "for all practical purposes, scrutiny of the actuarial functioning of life offices was in the hands of GAD until the reorganisation under FSA was in place." (par.158)
Noha Lord Penrose megerősíti, hogy „ a GAD biztosításmatematikusait a szabályozók nagyra becsülték” azt mondja, hogy „ gyakran akadályozta őket a széles körű és rosszul meghatározott gyakorlati standardokon belül elfogadhatónak tekintett eljárásokkal kapcsolatos felfogásuk”, és azt sugallja, hogy „ a kormány »a minimumra szorítkozó« megközelítést kért a szabályozással kapcsolatban, a forrásokat pedig ennek megfelelően osztotta szét .”
Although Lord Penrose confirms that " GAD actuaries were held in high regard by the regulators" he says that " they were often inhibited by their understanding of what was acceptable within broad and ill-defined standards of practice", suggesting that " Government required a 'light touch' approach to regulation, and allocated resources accordingly ."
Azt sugallja továbbá, hogy „ a megnövelt források (...) esetleg javíthatták volna a problémák feltárásának esélyeit ”, és burkoltan céloz az 1990-es évek nagy részében az Egyesült Királyságban uralkodó politikai környezetre, amikor is a kormány célkitűzése az volt, hogy „ deregulációt vezessen be, csökkentse a vállalkozásokra háruló szabályozói terheket, elkerülje a magántársaságokba való beavatkozást, és uralkodni engedje a piaci erőket .” (159., 160. és 161. bekezdés)
He further suggests that " increased resources ... might have improved the chances of identifying problems ", and hints at the UK political climate prevailing for most of the 1990s, when the Government's objective " was to deregulate, to reduce regulatory burdens on business, to avoid interference in private companies, and to let market forces prevail ." (par.159, 160 and 161)
Végül megállapítja, hogy „ reformokat vezettek be a meglévő jogszabályi kereten belül, de a miniszterek több alkalommal elutasították az elsődleges jogalkotást ezen a területen” mivel az volt az általános felfogás, hogy „az életbiztosítási felügyelet sikeres, hiszen 20 év alatt csupán egyetlen olyan, jelentéktelen életbiztosítási társaság volt, amely megbukott.”
Finally, he states that " reforms were introduced, within the legislative framework that existed, but that Ministers had repeatedly ruled out primary legislation in this area" as there had been a general perception that " life insurance supervision was a success, as there had been only one insignificant life company failure in twenty years ."
Részben emiatt „ a DTI felelősségi körébe tartozó szabályozói területen a miniszterek gyakorlatilag nem terjesztettek elő elsődleges jogszabályt”, hozzáfűzi, hogy nem talált olyan, „ a jogalkotási módosításokra irányuló kívánságlistát, amely az alapvető strukturális reformot a jogalkotás esetleges tárgyaként határozta volna meg.” (162. bekezdés)
Partly for this reason "v irtually no primary legislation in the regulatory area for which DTI was responsible was taken forward by Ministers", adding that he saw no " wish list of legislative amendments that identified fundamental structural reform as a possible subject for legislation." (par.162)
Következtetésében Lord Penrose úgy érvel, hogy „főként a Társaság volt saját szerencsétlenségének előidézője.
In his conclusion, Lord Penrose argues that "principally, the Society was author of its own misfortunes.
19. fejezet, 726. oldal. a következő pontokat határozta meg az egyesült királyságbeli biztosítási szabályozók szerepével kapcsolatban:
Chapter 19, page 726. of his inquiry in relation to the role of the UK insurance regulators:
c) A szabályozók megértették a biztosítási kötvénytulajdonosok jogszabály szerinti ésszerű elvárásainak jelentőségét (...)
c) The significance of policyholders' reasonable expectations (PRE) under the legislation was understood by the regulators ...
e) A szabályozók és a GAD általánosságban elmulasztották nyomon követni a Társasággal kapcsolatos szabályozás folyamán felmerült kérdéseket és hatékonyan felelősségre vonni a vezetést .
e) There was a general failure on the part of the regulators and GAD to follow up issues that arose in the course of their regulation of the Society, and to mount an effective challenge of the management . (par.
Lord Penrose azzal a megállapítással fejezi be, hogy „a kialakuló kép egy olyan társaságot ábrázol, amely igen mélyreható pénzügyi és irányítási problémákkal küzd, melyek már a GAR-ral kapcsolatos probléma előtti időszakra nyúlnak vissza (...)
Lord Penrose concluded by stating that "the picture that emerges is of a Society that had deep-seated financial and management problems that pre-dated the emergence of the GAR problem ...
A Hyman-ügyben a Lordok Háza által hozott ítélet már előre jelezte a válságot, de nem ez volt az egyedüli kiváltó ok.
The judgement of the House of Lords in Hyman precipitated a crisis, but was not solely responsible for it.
Sok mindent lehet ebből tanulni, és a tanulságok az összes érintett főbb fél – igazgatók, vezetés, könyvvizsgálók és szabályozók – feladataival kapcsolatosak .”
The lessons that emerge are broad, and relate to the responsibilities of all main parties concerned, directors, management, auditors and regulators ."
Az Egyesült Királyságban és más érintett tagállamokban az életbiztosítási szabályozók közösségi jogi rendelkezéseknek való megfelelésének jobb értékelése érdekében a vizsgálóbizottság számos szakértőt és tanút kért meg, hogy tegyen tanúvallomást és nyújtson be okirati bizonyítékokat a bizottságnak az Equitable Life-ügyre vonatkozóan
In order better to assess the life insurance regulators' compliance with the Community law provisions in the UK and the other Member States concerned, the Committee of Inquiry invited a number of experts and witnesses to present the committee with oral and written evidence on the Equitable Life case
H # = az EQUI meghallgatáson tett tanúvallomás; WS # = az EQUI munkaértekezletén tett tanúvallomás;
H # = oral evidence given at EQUI Hearing; WS # = oral evidence given at EQUI Workshop;
WE # = az EQUI honlapján a nyilvánosság számára hozzáférhető, közzétett írásbeli bizonyíték; ES # = külső tanulmány;
WE # = written evidence filed on EQUI website accessible to public; ES # = external study;
WE-FILE # = a honlapon közzé nem tett írásbeli bizonyíték; WE-CONF # = bizalmas írásbeli bizonyíték. .
WE-FILE # = written evidence not filed on website; WE-CONF # = confidential written evidence. .
A felkért tanúk között voltak kötvénytulajdonosok és a kötvénytulajdonosi egyesületek képviselői, kormányzati képviselők, az egyesült királyságbeli, írországi és németországi életbiztosítási szabályozók jelenlegi és múltbeli magas rangú tisztviselői, a Bizottság képviselői, biztosításmatematikusok és az életbiztosításban, évjáradékokban és igazságügyi számvitelben, valamint egyéb területeken jártas szakértők és érdekeltek, beleértve az Equitable Life jelenlegi vezetését.
Witnesses invited included individual policyholders and representatives of policyholder associations, government representatives, senior officers of present and past life insurance regulators in the UK, Ireland and Germany, representatives of the Commission, actuaries and experts in life insurances, annuities and forensic accounting, as well as other experts or stakeholders, including the current management of Equitable Life.
Az Equitable Life jelenlegi vezérigazgatója, THOMSON úr által benyújtott adatok szerint 2001-ben „ hozzávetőleg 1,5 millió ember rendelkezett érdekeltséggel a Társaság nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosítási tőkéjében; ezek között nagyjából 8000 írországi, nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosítási kötvénytulajdonos és körülbelül 4000 németországi nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosítási kötvénytulajdonos volt .
According to data provided by Mr. THOMSON, current Chief Executive of Equitable Life, in 2001 " roughly 1.5 million people had an interest in the Society's with-profits fund; this included about 8.000 with-profits policyholders in Ireland and about 4.000 with-profits policyholders in Germany .
Ezenfelül megközelítőleg 6500 nemzetközi kötvényt adtak el a Társaság guernsey-i irodáján keresztül a világ különböző pontjain – Európában is – élő személyeknek ”(WE47).
In addition there were approximately 6.500 international policies sold through the Society's Guernsey office to individuals resident throughout the world, some of whom will be in Europe "(WE47).
Az Equitable Life nemzetközi kötvénytulajdonosaival kapcsolatban SEYMOUR úr (WE53) pontosabb adatokkal szolgált, és kijelentette, hogy a Társaságnak a 90-es évek végén „ 13 405 kötvénytulajdonosa volt az Egyesült Királyságon kívül, akik 13 különböző uniós tagállamban éltek.
Regarding Equitable Life's international policyholders, Mr. SEYMOUR (WE53) offered more precise data, stating that the Society had in the late 90s " 13.405 policyholders outside the UK , residing in 13 different EU Member States.
Összességében az uniós tagállamokban (Írország, Németország, Belgium, Ausztria, Dánia, Finnország, Franciaország, Görögország, Olaszország, Luxembourg, Hollandia, Portugália, Spanyolország, Svédország) 12 425 kötvénytulajdonos volt, 980 pedig az Egyesült Királysághoz tartozó területeken (Csatorna-szigetek, Man-sziget, Gibraltár). „
In all, 12.425 policyholders in EU Member States (Ireland, Germany, Belgium, Austria, Denmark, Finland, France, Greece, Italy, Luxembourg, Netherlands, Portugal, Spain, Sweden) and 980 in UK-dependencies (Channel Islands, Isle of Man, Gibraltar). "
A többi tanú által ismertetett bizonyítékok számos kulcsfontosságú kérdésre összpontosítottak, amelyek a következőképpen csoportosíthatók:
The evidence presented by other witnesses focused on a number of key issues which can be grouped as follows:
A prudenciális szabályozással és a felügyelettel kapcsolatos hanyagság
Negligence in prudential regulation and supervision
A tanúk (petíciók benyújtói, érintett kötvénytulajdonosok vagy a kötvénytulajdonosi csoportok képviselői) egymással egybecsengő nézeteket fejtettek ki az egyesült királyságbeli biztosítási szabályozókkal, valamint más érintett tagállambeli szabályozókkal szembeni számos szerteágazó aggály és panasz hangsúlyozásakor.
Converging views were expressed by witnesses (petitioners, affected policyholders or representatives of policyholders' action groups) in highlighting a number of wide-ranging concerns and complaints against the UK insurance regulators, as well as regulators in other Member States concerned.
Ebben a kérdésben a vizsgálóbizottság a következők által tett tanúvallomásokat és benyújtott okirati bizonyítékokat vizsgálta meg: Tom LAKE, John NEWMAN és Paul BRAITHWAITE az EMAG
On this specific issue, oral and written evidence considered by the Committee of Inquiry were submitted by Tom LAKE, John NEWMAN and Paul BRAITHWAITE on behalf of EMAG
Nyilatkozataikban – különböző mértékben – valamennyien azzal vádolták az egyesült királyságbeli szabályozókat, hogy nem végezték megfelelően szabályozói feladataikat az Equitable Life-fal kapcsolatban, valamint hogy több éven át hanyag módon nem ismerték fel az Equitable Life prudenciális felügyeletével kapcsolatos számos egyértelmű figyelmeztető jelet és nem is reagáltak azokra.
In their statements they have - to different degrees - accused the UK regulators of failing to exercise properly their regulatory functions in respect of Equitable Life and of negligently failing, over a number of years, to recognize, and to react to, a number of clear warning signs in the prudential supervision of Equitable Life.
A H7 során SEYMOUR úr azt állította, hogy „a harmadik életbiztosítási irányelv 23. cikke megköveteli, hogy a szabályozó végezzen ellenőrzést és szerezzen alapos ismereteket azzal kapcsolatban, hogy mi történik a területén székhellyel rendelkező biztosítótársaságokkal – hangsúlyozom, mind a »saját területén«, mind pedig e területen »kívül« végzett tevékenységek vonatkozásában.
In H7, Mr. SEYMOUR claimed that "Article 23 of the Third Life Directive requires that the regulator had to supervise and know thoroughly what was happening to an assurance business whose head office was in his territory – I stress both 'in' his territory as well as the business carried out 'outside' that territory.
Azt is kimondja, hogy a felügyeletnek orvosolnia kell »minden, a biztosított személyek érdekeit sértő szabálytalanságot«”.
It also states that the supervisor had to “remedy any irregularities prejudicial to the interests of the assured persons”.
A kötvénytulajdonosok segélycsoportja képviseletében KWANTES asszony (H7) azt állítja, hogy „ az 1990-es évek elején az Egyesült Királyság kormánya volt a harmadik életbiztosítási irányelv egyik legnagyobb támogatója, és igen kitartóan ragaszkodott az életbiztosítási iparág erőteljes szabályozásához.
Representing a policyholders' support group, Ms. KWANTES (H7) claimed that " the UK government was one of the main backers of the Third Life Directive in the early 1990s and were very insistent on robust regulation of the Life Industry.
Egy évtizeddel később azt mondják, hogy a szabályozás »a minimumra szorítkozva« történt, bármit is jelentsen ez.
A decade later we are told that the regulation was only 'light touch', whatever that means.
Szerintem az ember vagy szabályoz, vagy nem, középutas megoldás nincs.”
In my opinion you either regulate or you don't regulate, there is no half-way house."
A WE7-ben NASSIM úr azt állítja, hogy „ a szabályozók túl sok időt töltöttek annak megvitatásával, hogy milyen körülmények között használhatják diszkrecionális hatásköreiket, aztán sosem használták azokat, amikor az átfogó helyzet megkívánta volna.
In WE7 Mr. NASSIM claimed that " the regulators spent over-much time debating the circumstances under which they might use their discretionary powers and in the event never used them when the overall situation required them to do so.
Ennek eredményeként nem ismerték fel a helyzet alakulásából következő lényeges további szakaszok egyikét sem és nem is reagáltak azokra.”
As a result they did not recognise or react to any of the important successive stages in the development of that position."
A H8 során BAIN úr azt állította, hogy „ a felügyelet hiánya lehetővé tette az Equitable Life számára, hogy azt higgye, kénye-kedve szerint bármit megtehet, mivel szabályozásmentes övezetben működött.”
In H8 Mr. BAIN claimed that " lack of supervision allowed Equitable Life to believe it could do whatever it liked, because it was operating in a regulation-free zone."
Az Equitable Life kommunikációs kultúrájára – amelynek egy gondos szabályozó számára lehetővé kellett volna tennie, hogy végül észrevegye a potenciális pénzügyi gyengeségeket – utalva egy, az Alsóház pénzügyi bizottságának 2001 januárjában benyújtott feljegyzés
Referring to Equitable Life's communication culture, which should have allowed an attentive Regulator to eventually spot its potential financial weaknesses, a memorandum supplied to the House of Commons Treasury Committee in January 2001
Részletesebben lásd a WE58-ban. rávilágít, hogy „ az Equitable a múltban nem zárkózott el attól, hogy viszonylag szűkös szavatoló tőkefedezetét feltárja, ehelyett azonban úgy reklámozta azt, mint ami a Társaság által a biztosítási díjaikon szerzett hozam lehető legmagasabb hányadának a kötvénytulajdonosok részére történő visszajuttatására irányuló, tisztességesnek tekintett megközelítés kívánatos eredménye.
see WE58 for more details. highlighted how " Equitable historically did not shy away from revealing its relatively thin solvency cover but, instead, promoted it as the desirable outcome of what it viewed as its virtuous approach to returning to policyholders as high as possible a proportion of the returns earned on their premiums.
Ennek a médiában történő széles körű publicitása miatt úgy véljük, valószínű, hogy az elmúlt két évtizedben kötvénytulajdonosokká vált személyek közül sokan (...) tudhattak volna az EL azzal kapcsolatos filozófiájáról, hogy nem halmoz fel és nem tart fenn lényeges szavatoló tőketöbbletet.
Given the wide reporting of this in the media, we think it likely that many persons who became policyholders during the past two decades ... would have been aware of EL's philosophy on not accruing and maintaining substantial excess solvency.
Az EL viszonylag szűkös szavatoló tőkefedezetével kapcsolatban az a lényeg, hogy az mindig is jobban ki volt téve a pénzügyi viszontagságoknak, mint a legtöbb más életbiztosítási vállalkozás: akár az eszközoldalon a befektetési piacon uralkodó kedvezőtlen feltételekről szóló rossz hírek miatt, akár a kötelezettségek oldalán a kötelezettségek olyan események miatti váratlan leértékelődése miatt, mint a szabályozói beavatkozás”.
The point about EL's relatively thin solvency cover is that it always was going to be more exposed than most other life offices to financial adversity, whether in the form of bad news on the asset side in the event of poor investment market conditions, or on the liability side in the event of unplanned liability inflation brought on by issues such as regulatory intervention".