natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A WE 23 tartalmazza egy ügyvédi iroda által az FSA-nak egy konzultációs iratra válaszként küldött levelét.
WE 23 includes a letter sent by a law firm to the FSA in answer to a consultation paper.
A levél a következőket jegyzi meg: „ A Legfelsőbb Bíróság előtt egy pénzügyi szolgáltatásokkal kapcsolatos megtévesztő értékesítésre vonatkozó olyan kereset, amely eljut a tárgyalási szakig akár 30.000-150.000 GBP-be is kerülhet.
It notes the following: " A lawsuit in the High Court concerning a financial services mis-sale, which is defended up to the point of trial, can cost anything from £30,000 to £150,000.
Ilyen költségeket csak kevés üzleti megbízó, és még kevesebb magánmegbízó engedhet meg magának.( ...)
Few business clients, and even fewer private clients, can afford this kind of outlay. ...
A kimenetel bizonytalansága és a másik fél költségei megfizetésének kockázata jelentős visszatartó tényező. ”
The uncertainty of the outcome and the risk of paying the other side’s costs are a significant disincentive. "
„ Eltekintve a kisszámú viszonylag gazdag igényérvényesítőtől, ez a megközelítés többé-kevésbe járhatatlan egy átlagos egyesült királyságbeli polgár számára ” – következtet SCAWEN úr (H3).
" Apart from a small number of relatively wealthy claimants, this approach is more or less closed to the average policyholder in the UK ", Mr SCAWEN (H3) concluded.
Az EMAG-tól (H1) és WEIR úrtól (H2) is megkapott bizonyítékok arra utalnak, csak néhány magas nettó értékkel rendelkező egyén és csoport indított az ELAS ellen bírósági eljárást, illetve fenyegetett azzal.
The evidence obtained from both EMAG (H1) and Mr WEIR (H2) suggests that only a few high net-worth individuals and groups have issued court proceedings or threatened to do so against ELAS.
Természetesen a bizottság megkísérelt bizonyítékokat szerezni a kötvénytulajdonosok által az ELAS ellen indított perekről és azok kimeneteléről.
Naturally, the committee sought to obtain evidence as to the number of court cases issued by policyholders against ELAS and the outcome achieved.
Ezért több tanút is megkeresett arra kérve őket, hogy bocsássák rendelkezésére a bírósági iratokat és ítéleteket.
It therefore contacted several witnesses asking them to make available court documents and judgements.
Válaszként megkapta egy olyan kötvénytulajdonos által 2002. május 13-án indított, felbontásra és megtévesztéssel és/vagy jogszabályi kötelezettség megszegésével okozott kár megtérítésére irányuló igény másolatát, aki 2002-ben 850.000 GBP-nél többet fektetett be, erről az igényről még a tárgyalás előtt egyezség született (lásd a WE-CONF 15-t).
In response, it received a copy of one claim for rescission and damages for misinterpretation and/or breach of statutory duty issued on 13 May 2002 by a policyholder who had invested more than £850.000 in 2002, which was reportedly settled in full before the hearing (see WE-CONF 15).
Ettől az okirattól eltekintve nem érkezett a biztosítottak által kezdeményezett bírósági ügyekre vonatkozó okirati bizonyíték.
Apart from this document, no written evidence on court cases initiated by policyholders was received.
BAIN úr (H8) beszámolt egy esetről, amelyben a panaszosnak – akinek az állítások szerint megtévesztő értékesítéssel adtak el egy jövedelemlehívásos nyugdíjkötvényt – az ELAS 522 GBP kártérítést ajánlott fel.
Mr BAIN (H8) reported a case where a complainant, who had allegedly been mis-sold an income drawdown pension policy was offered a compensation of £522 by ELAS.
Miután perrel fenyegette meg az ELAS-t, a társaság BAIN úr szerint beleegyezett 81.907 GBP kifizetésébe.
After he threatened ELAS with legal action, the Society agreed to pay him £81,907, according to Mr BAIN.
LAKE úr (H1) hasonlóképpen azt állította, hogy az egyezségek mindig olyan „ hallgatási megállapodások árán jöttek létre, amelyek megtiltották az egyezség feltételeinek minden további vitatását ” (LAKE úr, H1).
Likewise, Mr LAKE (H1) stated that cases were always settled at the cost of " gagging agreements which prohibit any wider discussions of the terms of the settlement " (Mr LAKE, H1).
SCAWEN úr megerősítette ezt azt állítva, hogy „ amennyire tudom, minden ilyen ügyben peren kívüli egyezség született, még a tárgyalást megelőzően, nagyon szigorú titoktartási záradékokkal ” (WE 23/2
Mr SCAWEN confirmed this, stating that " t o the best of my knowledge all of these cases have been settled out of court, prior to trial under very strict confidentiality clauses " (WE 23/2
Egy másik kötvénytulajdonos a következőképpen fogalmazott: „ Minden ügy esetében az a lényeg, hogy ( ...) soha nem kerültek bíróság elé, mivel mindig teljes körű egyezség jött létre a tárgyalás előtti napon, egy titoktartási megállapodással.
Another policyholder put it the following way: " T he point about all ... cases is that they were never heard by the court because they were always settled in full the day before with a confidentiality agreement.
Amint egy „ésszerű ajánlat” megtételére sor került, a bíróság nem engedte volna a felpereseknek, hogy a bíróságon töltsék napjukat és még a költségek megfizetésére is kötelezte volna őket.
Once a 'reasonable offer' has been made, the court would not allow the plaintiff to have their day in court and could even award costs against them.
Tehát elég nehéz az igazságot kideríteni.
So it is very hard to see the truth.
Az Equitable stratégiája az volt, hogy elijessze a lehetséges pereskedőket azzal a fenyegetéssel, hogy feltornázza a perköltségeket, amit pervesztességük esetén nekik kell fizetniük.
Equitable’s strategy has been to scare away potential litigants by threatening to run up high legal costs which they would have to pay if they lost.
Másodszor soha nem engedték volna, hogy egy ügy bíróság elé kerüljön, mivel tudták, hogy veszítenének és ez másokat is pereskedésre indítana, illetve kényszerítené olyan bizonyítékok közlését, amit ők nem szeretnének a nyilvánosság elé tárni ” (WE-CONF- 12).
Secondly, they would never allow a case to get into court because they know they would lose and that would encourage others to launch a claim as well as forcing disclosure of evidence they would prefer did not come into public view " (WE-CONF- 12).
THOMSON úr a bizottság előtt csak azt állította, hogy „ számos ügy indult meg az Egyesült Királyság bíróságai előtt ”, és hogy „ minden ilyen esetben megfelelő kártérítést fizettek... ”
Mr THOMSON merely stated before the committee that " a number of cases have been pursued through the UK courts " and that "in all of those cases, appropriate compensation has been paid... "
Így a bizottságnak nem rendelkezik információkkal a kötvénytulajdonosok által az ELAS ellen a múltban megindított ügyek pontos számáról.
Thus, the committee lacks information about the exact number of cases initiated by policyholders against ELAS in the past.
A bizonyítékok azt jelzik, hogy nem született egy ítélet sem, mivel az ügyek általában titoktartási záradékkel ellátott, peren kívüli egyezség útján kerültek rendezésre.
Evidence seems to suggest that there has not been any judgement because cases were usually settled out-of-court under confidentiality clauses.
A folyamatban lévő ügyeket illetően a bizottságot SCAWEN úr (H3) tájékoztatta arról, hogy a nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosítási évjáradékosok egy csoportja jelenleg perli a társaságot.
As regards ongoing cases, the committee was made aware by Mr SCAWEN (H3) that a group of with-profits annuitants is currently pursuing claims against the Society.
Kifejtette, hogy csoport egy olyan mechanizmust alakított ki, amellyel a felperesek „ kölcsönösen biztosítják ” egymást arra az esetre, ha egy vagy több ügyet elvesztenének, és a kereset csak úgy volt lehetséges, hogy azt hajlandó volt egy ügyvédi iroda úgy felvállalni, hogy csak pernyertessége esetén kér díjazást.
He explained that the group has developed a mechanism by which the claimants " mutually insure " each other if one or more of the cases failed and that the claim was only made possible by a law firm which was willing to take on the case on a 'no win, no fee' basis.
Ezen felül a bizottságot tájékoztatták arról, hogy egy ír kötvénytulajdonos pert indított és egy másik per is folyamatban van egy német bíróság előtt (lásd lentebb).
In addition, the committee was informed that one Irish policyholder has commenced litigation and that another case is said to be pending before a German court (see below).
Összegzésként: az ELAS ellen indított bírósági eljárások (az 1986. évi, pénzügyi szolgáltatásokról szóló törvény 62. szakasza értelmében megtévesztő kijelentések vagy gondatlan tanácsadás miatt) elméletben lehetséges utat jelentettek a megkárosított kötvénytulajdonosok számára a jogorvoslatra.
In summary, the launch of court proceedings against ELAS under Section 62 of the Financial Services Act 1986 or for misrepresentation or for negligent advice was, in theory, a possible route for aggrieved policyholders to obtain redress.
A gyakorlatban azonban a közvetett bizonyítékok arra utalnak, hogy csak néhány tehetős kötvénytulajdonos választotta ezt az utat és jutott ennek következtében egyezségre a társasággal, míg az Egyesült Királyság jogrendszere alapján fennálló, jelentős pénzügyi kockázat meggátolta az átlagos kötvénytulajdonost abban, hogy perelje a társaságot.
In practice, however, circumstantial evidence suggests that only few affluent policyholders took this route and consequently reached settlements with the Society, whereas the significant financial risks under the UK legal system prevented the average policyholder from suing the Society.
Ezen túlmenően –mivel az ELAS-nál történt főbb események 1998-2000-re nyúlnak vissza – lényegében minden megkárosított kötvénytulajdonos követelése elévült az Egyesült Királyság elévülési időkről szóló törvénye értelmében.
Furthermore, since the main events at ELAS date back to 1998-2000, virtually all aggrieved policyholders are by now time barred under the UK Limitations Act.
A gyakorlatban ezért a kötvénytulajdonosok döntő többsége számára a pénzügyi ombudsmani szolgálat jelentette a polgári igazságszolgáltatás egyetlen forrását.
In practice, therefore, for the vast majority of policyholders, the Financial Ombudsman Service had been the only source of civil justice.
Ezekkel a jelentés III. része foglalkozik.
These are covered in Part III of this report.
Egyes tanúk arra utalnak, hogy a szabályozó nem csak felügyeleti feladatait nem látta el, hanem félre is vezette az őket az Equitable Life-fal kapcsolatban megkereső kötvénytulajdonosokat.
Some witnesses suggested that the regulator not only failed to fulfil its supervisory functions but also misled policyholders who had approached them in relation to Equitable Life.
VINALL úr például a WE 43-ban azt állítja, hogy 2001 elején – amikor az ELAS előtt álló tőkemegfelelési problémák nyilvánvalóvá váltak és azokkal a sajtó széles körben foglalkozott az egész Egyesült Királyságban – megkereste az FSA-t.
Mr VINALL, for instance, claims in WE 43 that he contacted the FSA in early 2001 at a time when the solvency problems faced by ELAS became apparent and were widely reported in the press throughout the UK.
Kérdéseket tett fel a tőkemegfelelési és tartalékszintekről, és állítása szerint azt mondták neki, hogy aggodalomra semmi oka, holott valójában a szabályozónak tudnia kellett volna a problémákról.
He asked questions about solvency and reserve levels and claims to have been told by the FSA that there was no reason for concern, when in fact the problems should have been known to the regulator.
Véleménye szerint az FSA félretájékoztatta a kötvénytulajdonosokat.
In his opinion, the FSA have misinformed policyholders.
Ennek eredményeként hosszabb ideig maradtak az ELAS-nál, mint egyébként tették volna, és további veszteségeket szenvedtek el.
As a result, they stayed with ELAS longer than they would otherwise have done and suffered further losses.
VINALL későbbi, az FSA-hoz magához és az Egyesült Királyság panaszügyi biztosához tett panaszát elutasították.
Mr VINALL's subsequent complaints to both the FSA itself and the UK Complaints Commissioner were not upheld.
Az FSA állította, hogy nem volt olyan helyzetben, hogy meggyőződhessen arról, hogy az ELAS-nál nincsenek problémák és a fogyasztóra hárult annak a terhe, hogy az ELAS-sal kapcsolatos döntésüket meghozzák (WE 43).
The FSA claimed that it was not in a position to assert that there were no problems at ELAS and that there was an onus on consumers to make their own decisions with regard to ELAS (WE 43).
Azt is kiemeli, hogy az FSA-nak a cégekre vonatkozó megszorítások előírásának megítélésekor számításba kell vennie azok esetlegesen szélesebb körű, a piacra és a fogyasztókra általában gyakorolt hatását is.
It also pointed out that in making judgements about imposing restrictions on firms, the FSA must take into account the wider impact these may have on the market and on consumers generally.
A panaszokkal foglalkozó biztos továbbá hangsúlyozta, hogy az FSA szigorúan behatárolt abban, hogy harmadik személyekről mit mondhat és mit nem, mivel a társaság beperelheti, ha az információkról kiderül, hogy tévesek és károsak.
The Complaints Commissioner further emphasised that the FSA is tightly constrained as to what it can and cannot say about third parties, since it could be sued by the company if the information turned out to be incorrect and damaging.
Az Egyesült Királyság parlamenti ombudsmanja (lásd lentebb) jelenleg vizsgálja sok magánszemély panaszát, akik azt állítják, hogy „ az FSA biztosította őket arról, hogy nincs ok a riadalomra a társaság fizetőképességével kapcsolatban” (WE 43).
The UK Parliamentary Ombudsman (see below) is currently considering complaints by many individuals, who allege that they " were assured by the FSA that there was no reason to be alarmed as to the solvency of the Society" (WE 43).
A kötvénytulajdonosok előtt két lehetséges út áll a szabályozó állított mulasztásai miatti kártérítésre.
There are two possible avenues available to policyholders to obtain compensation for alleged failings of the regulator.
Az Egyesült Királyság parlamenti ombudsmanjához benyújtott panaszok alkotják a megkárosított kötvénytulajdonosok kártérítéshez jutásának első lehetőségét.
Complaints to the UK Parliamentary Ombudsman constitute the first possibility for aggrieved policyholders to obtain compensation.
A parlamenti ombudsman Petíciós Bizottsághoz írt emlékeztetője részletesen megadja az ombudsman általános, és az ELAS esetében betöltött különös szerepét (WE 12).
A memorandum of the Parliamentary Ombudsman to the Petitions Committee sets out in detail the Ombudsman's role in general and with regard to the ELAS case in particular (WE 12).
Eszerint, „ az ombudsman feladta azon magánszemélyek (a parlament alsó háza által hozzá felterjesztett) panaszainak vizsgálata, akik azt állítják, hogy orvosolatlan igazságtalanságot szenvedtek a hatáskörébe tartozó szervek igazgatási feladatai során elkövetett hivatali visszaélése miatt.
Thus, " the Ombudsman's role is to consider complaints (referred to her by a Member of the House of Commons) from individuals who claim to have suffered an unremedied injustice as a result of maladministration on the parts of the bodies falling within her jurisdiction in the discharge of their administrative function.
Amennyiben az ombudsman azt állapítja meg, hogy hivatali visszaélés okozott orvosolatlan igazságtalanságot (vagy ahhoz hozzájárult), ajánlást fog tenni az igazságtalanság kiküszöbölésére.
Where the Ombudsman finds that maladministration has caused (or has contributed to) an unremedied injustice, she will make recommendations to remedy such an injustice.
Az ombudsmannak azonban nincs hatásköre arra, hogy rákényszerítse a szervet ajánlása elfogadására.
However, the Ombudsman has no power to compel a body to accept her recommendations.
Mindazonáltal ajánlásait rendszerint elfogadják és megfelelő jogorvoslatról gondoskodnak.
Nevertheless, her recommendations are normally accepted and a suitable remedy provided.
Amennyiben erre nem kerül sor, az ombudsman különjelentés útján felhívhatja erre a Parlament figyelmét. ”
Where it does not happen, the Ombudsman may bring this to Parliament's attention by means of a special report. "
Az EMAG petíciójában állítja, hogy 2001-ben 600-nál több egyesült királyságbeli kötvénytulajdonos kérte az ombudsmani vizsgálatot (WE 14
EMAG states in its petition that in 2001, more than 600 UK policyholders demanded an investigation by the Ombudsman (WE 14
A vizsgálatot követően az ombudsman 2003 júniusában kiadott jelentésében azt a következtetést vonta le, hogy nem történt hivatali visszaélés a prudenciális szabályozó részéről.
Following the investigation, the Ombudsman concluded in her report published in June 2003 that there was no maladministration on the part of the prudential regulator.
Azonban a Penrose jelentés közzététele után egy második vizsgálat is indult (az FSA tiltakozása ellenére
However, subsequent to the publication of the Penrose report, a second investigation was launched (despite reported opposition against it from the FSA
A 2005. november 9-i keltű, az FSA-ra és az FOS-ra vonatkozó 29/2005 petíció melléklete; 10. oldal ), ami tágabb időtartamot ölelt fel és hatáskörrel rendelkezett a kormány biztosításmatematikai minisztériuma (GAD) intézkedéseinek vizsgálatára is.
Addendum to petition 29/2005 dated 9 November 2005 concerning FSA and FOS; page 10. ), covering a wider period and with powers to investigate also the actions of the Government's Actuary Department (GAD).
A vizsgálat jelenleg is folyik.
This investigation is currently ongoing.
Az ombudsmani vizsgálat megbízatása „ annak meghatározása, hogy a 2001 előtti időszakban magánszemélyeknek okozott-e igazságtalanságot hivatali visszaélés az Equitable Life Assurance Society prudenciális szabályozásáért felelős állami szervek és/vagy a Kormányzati Biztosításmatematikai Hivatal részéről; valamint ajánlás tétele az így okozott igazságtalanság vonatkozásában a megfelelő jogorvoslatra ” (WE 12
The terms of reference for the Ombudsman's investigation are " to determine whether individuals were caused injustice through maladministration in the period prior to December 2001 on the part of the public bodies responsible for the prudential regulation of the Equitable Life Assurance Society and/or the Government's Actuary Department; and to recommend appropriate redress for any injustice so caused " (WE 12
Az ombudsman nem fogja vizsgálni, hogy az Egyesült Királyság szabályozói rendszere akkoriban megfelelően kialakított volt-e, illetve hogy az megfelelt-e az EU jogszabályai követelményeinek, mindössze azt, hogy annak vitele megfelelő volt-e.
The Ombudsman will not investigate whether the UK regulatory regime at the time was properly conceived or whether it meets the requirements of EU law but only whether it was properly administered.
Azt is fontos megjegyezni, hogy a vizsgálat csak a 2001. december 1-jéig tartó időszakot fedi le, mivel az FSA mint az akkortól létrehozott egyedüli szabályozó, nem tartozik az ombudsman hatáskörébe.
It is also important to note that her investigation only covers the period up to 1 December 2001, as the FSA, which was established as the sole regulator from that date, is not a body within her jurisdiction.
Az ombudsman hasonlóképpen csak azoknak az intézkedéseit vizsgálhatja, akiknek feladata az ELAS prudenciális szabályozás volt; nem mérlegelheti az üzletviteli vagy marketing kérdésekkel kapcsolatos panaszokat, mivel az ilyen szabályozásért felelős, önszabályozó testületek nem tartoznak – és soha nem tartoztak – az ombudsman hatáskörébe.
Likewise, the Ombudsman can only inquire into the actions of those charged with the prudential regulation of ELAS; she cannot consider complaints about the conduct of business or marketing issues because the self-regulatory bodies that were responsible for such regulation are not - and have never been - within the Ombudsman's jurisdiction.
Számos tanú rámutatott az ombudsman vizsgálatának fontosságára.
A number of witnesses pointed out the importance of the Ombudsman's investigation.
THOMSON úr (H2) nézete az, hogy az ombudsman jelentése a kötvényesek utolsó reménysége a kártérítésre.
Mr THOMSON (H2) took the view that the Ombudsman's report is the policyholders' best hope for compensation.
Hasonlóképpen TERTÁK úr (H1) állította, hogy „[a Bizottság] következetesen azon az állásponton van, hogy az ombudsman második jelentése kínálja a legnagyobb esélyt az Equitable Life áldozatainak kárpótlására ”.
Likewise, Mr TERTÁK (H1) stated that "[the Commission] have consistently taken the view that the second report of the Ombudsman offers the best chance for victims of Equitable Life to obtain redress ".
McCREEVY biztos a H8-ban ezt megerősítette: „ A jelentés képviseli a legjobb – talán az egyetlen – esélyt a megkárosított kötvénytulajdonosok és nyugdíjasok számára a kártérítéshez való hozzájutáshoz ”.
Commissioner McCREEVY in H8 confirmed this: " The report represents the best chance – perhaps the only chance – for aggrieved policyholders and pensioners to receive compensation ".
A kötvénytulajdonosok egyetérteni látszanak az ombudsman jelentésének fontossága tekintetében és ösztönözték a bizottságot, hogy végső jelentésének elkészítése előtt várja ki a jelentés megjelenését.
Policyholders seem to agree on the significance of the Ombudsman's report and urged the committee to wait for it to be published before making its own final report.
Azonban rámutattak az ombudsman jelentésének korlátozott terjedelmére is: „ A parlamenti ombudsman” megbízatása nem széles körű: Az kizárja az FSA-t, kizárja a szabályozói rendszer marketinggel és üzletvitellel foglakozó felét és kizárja magát az Equitable-t is ” (WE 44).
However, they also pointed out the limited coverage of the Ombudsman's investigations: " The Parliamentary Ombudsman's remit is not broad: it excludes the FSA; it excludes half of the regulatory regime concerned with marketing and the conduct of business and it excludes Equitable itself " (WE 44).
Emellett aggályaikat fejezték ki amiatt, hogy az Egyesült Királyság kormánya végrehajtana-e egy olyan rendszert, ami az ombudsman esetleges kártérítés fizetésére vonatkozó ajánlását juttatja érvényre.
Furthermore, they expressed concern as to whether the UK Government would implement a scheme giving effect to possible recommendations by the Ombudsman to pay compensation.
Ebben az összefüggésben egy foglalkoztatási nyugdíjakkal kapcsolatos, körelmúltbeli esetre hivatkoztak, amelyben közel 125.000 ember vesztette el meghatározott összegű szolgáltatásból álló foglalkoztatói nyugdíját, amikor e rendszerek az ígért szolgáltatások kifizetésére szükséges pénzeszközök hiánya miatt felszámolásra kerültek 1997 áprilisa és 2004 márciusa között.
In this context, they referred to a recent case on occupational pensions, where as many as 125,000 people lost significant parts of their defined benefit occupational pensions when such schemes wound up between April 1997 and March 2004 without sufficient funds to pay the benefits promised.
A parlamenti ombudsman 2006 márciusában tett közzé egy jelentést „ Bizakodás a nyugdíjígéretekben ” címmel, ami azt állapította meg, hogy a kormányzati visszaélés annyit jelentett, hogy a veszteséget szenvedők nem észlelték a vállalt kockázatokat és megtagadták tőlük a lehetőséget azok csökkentésére.
In March 2006, the Parliamentary Ombudsman published a report, ' Trusting in the pensions promise ', which found that Government maladministration had meant that those who suffered loss had not realised the risks they ran and had been denied the opportunity to reduce them.
Az ombudsman ajánlotta, hogy a kormány mérlegelje, hogy tennie kell-e az érintettek alapnyugdíjának és kiegészítő szolgáltatásának helyreállítására vonatkozó intézkedéseket.
She recommended that the Government should consider whether it should make arrangements for the restoration of the core pension and non-core benefits of those affected.
Az Egyesült Királyság kormánya elutasította a parlamenti ombudsman hivatali visszaélésre vonatkozó megállapításait és ajánlásait is.
The UK Government rejected both the Parliamentary Ombudsman's finding of maladministration and her recommendation.