natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Az európai közösségi jog értelmében a felügyeleti felelősség az európai közösségi jog végrehajtása során elkövetett „súlyos jogsértésekre” korlátozódik, de csak akkor, ha a jogsértés egyedi jogokat érintett és közvetlen ok-okozati összefüggés van a károsult félnél felmerült kárral.
Under EC law, supervisory liability is limited to 'serious breaches' in the implementation of EC law but only if the infringement has affected individual rights and there is a direct causal link with the damage sustained by the injured party.
Úgy tűnik, hogy a Bíróság legújabb döntései továbbgyengítették a felügyeleti hatóság felelősségét, kijelentve, hogy a felügyeleti hatóságok „csak közérdek” esetén intézkedhetnek, ami azt jelenti, hogy a felügyeleti funkciókat úgy kell ellátni, hogy azok érdekek sokaságát, nem pedig a befektetők egy meghatározott csoportjának érekeit védje
Recent ECJ rulings appear to have further weakened supervisory liability, asserting supervisory authorities' responsibility to act 'only in the public interest' , meaning that supervising functions are to be fulfilled to protect a plurality of interests rather than the interests of any particular group of investors
Peter Paul és társai kontra Németország ügyben 2004. október 12-én hozott ítéletet. .
see ECJ ruling in case C-222/02 Peter Paul et al. v Germany, 12 October 2004. .
A Penrose-jelentés 2004-ben történt közzétételét követően egy jogi tanulmány
Following the publication of the Penrose Report in 2004, a legal study
Lásd WE71: a jogi tanácsot az egyesült királyságbeli Herbert Smith ügyvédi iroda egy 2004. április 14-i levélben adta az EL igazgatóinak és megvizsgálta a prudenciális szabályozók (az 1982. évi ICA alapján) és az üzleti tevékenységekkel foglalkozó szabályozók (a pénzügyi szolgáltatásokról szóló 1986. évi törvény alapján) elleni esetleges követeléseket, beleértve a 3. európai közösségi életbiztosítási irányelvből fakadó, „a magánélettel kapcsolatos végrehajtható jogok” megsértése tekintetében meglévő igényeket. mérte fel az EL vagy az EL egyes kötvénytulajdonosai egyesült királyságbeli szabályozók elleni – a jelentés 19. fejezetében kiemelt szabályozói mulasztásokon alapuló – követeléseinek esélyeit.
see WE71: the legal advice was given by UK law firm Herbert Smith in a letter to the directors of EL on 14.4.2004, and considered potential claims against prudential regulators (based on ICA 82) and against CoB regulators (based on FSA 86), including claims in respect of the breach of 'enforceable private rights' arising from the 3 EC Life Directives. assessed the chances of claims by EL or by its individual policyholders against UK regulators, based on their regulatory failings, as highlighted in Chapter 19 of the Report.
A következtetések nem voltak igazán bátorítóak, ami az esetleges keresetet illeti, és egyértelműen kimondták, hogy „ az ELAS-nak nincs reális igénye a szabályozókkal szemben”.
The conclusions were not encouraging as far as possible legal action is concerned, stating quite clearly that " the Society has no realistic claims against the regulators".
A prudenciális szabályozók általi „a precedensjog betartásának elmulasztására” vagy „törvényes kötelezettség megszegésére” vonatkozó állításokat túl gyengének tartották, mivel „ nem mondható, hogy a szabályozó elmulasztotta mérlegelni, hogy gyakorolja-e az 1982. évi ICA szerinti beavatkozási hatásköreit illetve, hogy egyik ésszerű prudenciális szabályozó sem járhatott volna el, ahogyan ők; továbbá, az 1982. évi ICA nem ruházza fel az ELAS-t magánjogi jogorvoslatokkal .”
Claims of 'common law negligence' or 'breach of statutory duty' by the prudential regulators were considered too weak, as " it cannot be said that the regulator failed to consider whether to exercise its powers of intervention under the ICA 1982 or that no rational prudential regulator could have acted in the way it did; and further, the ICA 1982 does not confer private law remedies on the Society ."
A „hatáskörrel való visszaélésre” vonatkozó esetleges állítások tekintetében arra a következtetésre jutott, hogy „ semmi (…) nem utal arra, hogy a prudenciális szabályozóknál foglalkoztatott egy vagy több személy jogszerűtlenül – különösen pedig a társaság megkárosításának céljából – vagy az ilyen sérelem eshetőségével kapcsolatos hanyag gondatlansággal gyakorolta volna hatáskörét.
As to potential claims of 'misfeasance in public office' , it concluded that " there is nothing... to suggest that any one or more of the individuals employed by the prudential regulators exercised power unlawfully, specifically intending to injure the Society, or with reckless indifference to the possibility of such injury.
Úgy tűnik, nincs reális kilátás arra, hogy ilyen bizonyítékok merüljenek fel.”
There does not appear to be any realistic prospect of such evidence emerging."
Végül pedig nem találtak a kötvénytulajdonosok által az üzletvitellel foglalkozó szabályozók elleni – „emberi jog jogsértésekre” vagy „rosszhiszeműségre” vonatkozó állításokat tartalmazó – kereseteket alátámasztó érveket.
Finally, no arguments were found supporting legal action by policyholders against the CoB regulators, claiming 'breach of human rights' or 'bad faith'.
Csekély esélyét látták a „ kötvénytulajdonosok részéről a harmadik életbiztosítási irányelv megsértésére vonatkozóan tett, potenciálisan vitatható állításnak, az ELAS biztosításmatematikai tartalékaiban a viszontbiztosítási szerződéshez rendelt, vitathatóan túlzott érték tekintetében”, kiemelve azonban „ egy ilyen jellegű, újszerű állítás érdemeivel kapcsolatos bizonytalanságot” és arra a következtetésre jutva, hogy valószínűleg „ számos, összetett érvelés és veszteséggel kapcsolatos kérdésre, valamint hosszadalmas és költséges eljárásra kerül sor, továbbra sem tisztázva, hogy az ELAS milyen mértékben részesülhet pénzügyileg egy ilyen igény előnyeiből .”
An outsider chance was seen only for a " potentially arguable claim on the part of policyholders for breach of the Third Life Directive, in respect of the arguably excessive value ascribed to the reinsurance treaty in the Society’s technical provisions", however highlighting the " uncertainty regarding the merits of a novel claim of this sort" and concluding that there would likely be " numerous complex causation and loss issues, a lengthy and costly litigation, leaving it unclear as to what extent the Society might ever benefit financially from such a claim ."
A Penrose- és a Baird-jelentések kulcsfontosságú megállapításai az életbiztosítási szabályozókról
Key findings of the Penrose and Baird reports on Insurance Regulators
A Baird-jelentés egy, az FSA által megrendelt belső ellenőrzés volt, amely ezért főként az Equitable Life-ügy értékelésében betöltött, saját különös szerepére összpontosít.
The Baird Report was an internal audit commissioned by the FSA and therefore focuses mainly on its own specific role in the assessment of the Equitable Life case.
Tartalmaz azonban olyan megállapításokat is, amelyek fényt deríthetnek a pénzügyi szabályozók általános és ebben az esetben különös szerepére
However, it contains findings that can shed some light on the role of financial regulators in general and on this case in particular
Amint arra BRAITHWAITE úr (H11) emlékeztetett, a Baird-jelentés nem tartalmazta az elsődleges gondatlanság 1990–1998 közötti időszakát, és csak a szerződések megkötésének megtiltása előtti azon 23 hónapra terjedt ki, amely tekintetében az FSA volt felelős. .
As recalled by Mr. BRAITHWAITE (H11), the Baird report was precluded from looking at the period of primary negligence, from 1990-98 and it covered only the 23 months prior to closure, for which the FSA was responsible. .
Ugyanakkor azonban emlékeztet arra, hogy az FSA megbízása megegyezéses álláspontot tartalmazott arra vonatkozóan, hogy „egy, a verseny, az innováció és a fogyasztók választásának ösztönzésére törekvő környezetben nem realisztikus és nem is szükségképpen kívánatos arra törekedni, hogy 100%-os sikert érjenek el a társaságok bukásának elkerülésében .”
But at the same time it recalls that the FSA remit included a consensus view that "it is neither realistic nor necessarily desirable in a climate which seeks to encourage competition, innovation and consumer choice, to seek to achieve 100% success in avoiding company failure ."
Azonban arra a következtetésre jut, hogy „ 1999. január 1-jére »a halál már a küszöbön volt« és nem találtunk semmi olyat, amit az FSA ezután megtehetett volna, hogy – anyagi értelemben – csökkentse a bírósági ügy kimenetelének hatását a meglévő kötvénytulajdonosok vonatkozásában vagy hogy anyagi szempontból kedvezően befolyásolja a végkimenetelt az Equitable Life vonatkozásában .” (ont).
However, it comes to the conclusion that " by 1 January 1999, the “die was cast” and we have seen nothing which the FSA could have done thereafter which would have mitigated, in any material way, the impact of the outcome of the Court case as far as existing policyholders were concerned, or made any material beneficial difference to the final outcome so far as Equitable Life was concerned ." (par.
A hasonló hiányosságok megelőzése érdekében a 7. fejezetben („ Levonandó tanulságok ”) a jelentés végül számos technikai ajánlást
In Chapter 7 (" Lessons to be Learned ") the report finally makes a number of technical recommendations
Különösen a következőkkel kapcsolatban tettek ajánlásokat: a tőkemegfelelési normák szigorítása; pénzügyi viszontbiztosítás közzététele; többszörös ellenőrzési szintek bevezetése; a megbízott biztosításmatematikus általi független felülvizsgálat; a jogszabályban előírt bevallások tartalma és gyakorisága; a proaktív szabályozói kultúra javítása; az FSA-n belüli kommunikáció és koordináció javítása, a kockázatértékelési eljárások javításával együtt „ a szabályozói folyamat egészében az értelmezés és az alkalmazás könzisztenciájának” biztosítása érdekében. tesz az FSA jövőbeni szabályozói felépítésére vonatkozóan.
Recommendations were made in particular in relation to: tightening of solvency standards; disclosure of financial reinsurance; introduction of multiple control levels; independent review of AA; content and frequency of regulatory returns; improvement of proactive regulatory culture; improvement of communication and coordination within FSA, along with the improvement of risk-assessment processes, in order to ensure " consistency of interpretation and application across the regulatory process". on the future FSA regulatory structure to prevent similar shortcomings.
Az aláhúzással az előadó egészítette ki ezt a szakaszt.
Underlining in this section was added by the rapporteur.
A Penrose-jelentés részletesen foglalkozik a szabályozók szerepével és ismerteti az Equitable Life szabályozó által előírt bevallásainak a szabályozók által az 1980-as évek végétől kezdődő ellenőrzését és megjegyzéseket fűzve ahhoz kommentálva.
The Penrose Report deals in great detail with the role of regulators, describing and commenting on the regulators' scrutiny of Equitable Life's regulatory returns since the late 1980s.
A jelentés tekintetében azonban „ kifejezetten megakadályozták, hogy az bárkit is hibáztasson vagy kártérítési kérdésekkel foglalkozzon.”
The report was however " explicitly precluded from allocating blame or addressing compensation."
A 6. részben (15–18. fejezet) Lord Penrose elmondja, hogy az ELAS pénzügyi erejét miként látták a prudenciális szabályozók és hogyan közelítették meg felügyeleti feladataikat, milyennek tekintették a prudenciális szabályozás és a tevékenységek végzésére vonatkozó szabályozás közötti kapcsolatot és hogyan reagáltak a válság előrehaladtával.
In Part 6 (Chapters 15 to 18), Lord Penrose relates how the financial strength of the Society was perceived by the prudential regulators and how they approached their supervisory tasks, how they regarded the relationship between prudential and conduct of business regulation and how they responded as the crisis unfolded.
2.1 A prudenciális felügyelet meghatározása
2.1 Definition of prudential supervision
A 15. fejezet 7. és 8. pontja a prudenciális felügyelet középpontjaként a következőt határozza meg: „ a biztosító pénzügyi stabilitása és a kötelezettségeinek való megfelelésre, valamint az azon kockázatok kezelésére irányuló képessége, amely kockázatoknak ki van téve.
Chapter 15, par.7 and 8 define the focus of prudential supervision as " the financial soundness of the insurer and its ability to handle the risks to which it is exposed and meet its liabilities.
Így – amint azt a DTI és a GAD közötti 1995. évi szolgáltatási szintről szóló megállapodás meghatározza – a következők:
Thus, as defined in a 1995 service level agreement between DTI and GAD:
· a biztosítási iparág hatékony szabályozása (az 1982. évi törvényben meghatározott kötelezettségeken és hatáskörökön belül) annak érdekében, hogy a kötvénytulajdonosok bízhassanak abban, hogy az egyesült királyságbeli biztosítók meg tudnak felelni kötelezettségeinek és teljesíteni tudják a kötvénytulajdonosok ésszerű elvárásait.
· To regulate the insurance industry effectively (within the duties and powers set out in the [1982] Act) so that policyholders could have confidence in the ability of UK insurers to meet their liabilities and fulfil policyholders' reasonable expectations.”
· a fogyasztók annak biztosításával történő védelme, hogy az alkalmatlan és nem megfelelő, elégtelen forrásokkal rendelkező vagy nem eredményesen irányított személyek vagy társaságok nem folytatnak biztosítási tevékenységeket az Egyesült Királyságban.
· To protect consumers by ensuring persons or companies who are not fit and proper, appropriately resourced or soundly managed do not carry on insurance business in the UK .
· a kötvénytulajdonosoknak az érvényes követelések kifizetésére képtelen társaságok veszélyével szembeni védelme.
· To protect policyholders against the risk of companies being unable to pay valid claims.
Az életbiztosítási társaságok esetében ez kiterjed arra a kockázatra is, hogy azok nem tudnak majd megfelelni a kötvénytulajdonosok ésszerű elvárásainak.”
In the case of life insurance companies, this includes the risk that they will be unable to meet policyholders' reasonable expectations.”
Röviden: „ A biztosítási felügyelettel foglalkozó jogszabályok legfőbb célja a nyilvánosságnak a biztosító fizetésképtelensége, tisztességtelensége vagy hozzá nem értése miatt veszteségtől történő megóvása. ”
Or to put it briefly: " The main purpose of insurance supervisory legislation is to protect the public from loss through the insolvency, dishonesty or incompetence of an insurer. "
A biztosítótársaságokról szóló 1982. évi törvény értelmében és meghatározott indokok alapján a prudenciális szabályozók jogosultak voltak a társaság új szerződések megkötésére irányuló engedélyének visszavonására vonatkozó határozat meghozatalára, továbbá számos esetben beavatkozási hatáskörrel rendelkeztek.
Under the Insurance Companies Act 1982 and on specific grounds, the prudential regulators had the power to issue a direction withdrawing a company's authorisation to conduct new business and the power to intervene in a number of circumstances.
Ezen túlmenően a „többlethatáskör” lehetővé tette a prudenciális szabályozó számára, hogy a kötvénytulajdonosok vagy potenciális kötvénytulajdonosok azon kockázat elleni védelméhez szükséges bármely intézkedést megtegyen, hogy a társaság esetleg nem tud kötelezettségeinek megfelelni vagy nem tudja teljesíteni a kötvénytulajdonosok ésszerű elvárásait
In addition, a "residual power" enabled the prudential regulator to take any action needed to protect policyholders or potential policyholders against the risk that the company might be unable to meet its liabilities or fulfil the policyholders' PRE
Lásd 1982. évi ICA 11.,37.,38.,45. cikke. .
see ICA 82, Sections 11,37,38,45. .
Jelentésében Lord Penrose kimondja, hogy „ a DTI szabályozói szerepét a miniszter törvény szerinti különböző hatáskörei támasztották alá, beleértve a tájékoztatás követelésére, új ellenőrök jóváhagyásának megakadályozására és a vállalkozás működésébe való, különféle módokon történő beavatkozásra irányuló hatáskört, végső esetben pedig az új szerződések megkötésére vonatkozó engedély visszavonását (...)” (10. pont)
In his report, Lord Penrose specifies that " the regulatory role of DTI was underpinned by various powers of the Secretary of State under the Act, including powers to require information, to withhold approval for new controllers, and to intervene in the running of the business in various ways, ultimately including withdrawal of authorisation to write new business..." (par.10)
A beavatkozást kiváltó okként a biztosítási kötvénytulajdonosok ésszerű elvárásainak 1973-ban történő felvétele tekintetében „a szabályozó nemcsak azt volt köteles megvizsgálni, hogy a biztosítási kötvénytulajdonosok ésszerű elvárásai körüli aggályok megfelelően indokolták-e eljárását, hanem azt is, hogy miként járhat el a célnak megfelelő módon (...)
Considering the incorporation of PRE as a trigger for intervention in 1973 "the regulator was bound to consider not only whether the concerns about PRE were sufficient to justify its exercise, but also how it might be exercised in a manner that was appropriate to the purpose ...
A szabályozónak számos versengő érdeket kellett volna kiegyensúlyoznia, például a biztosítási kötvénytulajdonosok jó néhány csoportjának elvárásit vagy a tényleges és potenciális biztosítási kötvénytulajdonosok érdekeit.”
The regulator would have to balance a number of competing interests, for instance the expectations of several groups of policyholders, or the interests of actual and potential policyholders." (par.
A Penrose-féle vizsgálat során a GAD egy ettől eltérő értelmezést ismertetett, és kimondta, hogy „ a beavatkozást csak akkor lehetett gyakorolni, ha »nyilvánvaló« volt, hogy az ésszerű elvárások nem fognak teljesülni és hogy az »jóval hamarabb véget ért«, mintsem hogy az ár-érték arány vagy a nyereségrészesedés meghatározott szintjének biztosítására törekedjen, függetlenül az időszakos értékelésben feltárt többlettől .” (12. pont)
A differing interpretation had been presented to the Penrose inquiry by GAD, stating that " intervention would only be exercised where it was “obvious” that reasonable expectations were not going to be fulfilled, and that this would “stop well short” of seeking to ensure value for money or a particular level of bonus regardless of the surplus revealed by the periodic valuation ." (par.12)
2.3 A szabályozók kölcsönhatása
2.3 Interaction of regulators
Az „előzetes ellenőrzés” meghatározása a következőképpen: a szabályozó, amelyet „ kimondottan arra köteleztek, hogy (...) vizsgálja meg, a dokumentumok pontosak és teljesek-e, továbbá köteles a biztosítótársasággal kommunikálni a pontatlanságok kiigazítása és a hiányosságok megszüntetése céljából.” (13. pont)
Defining "initial scrutiny" as the regulator being " specifically directed ... to consider whether the documents are accurate and complete, and is required to communicate with the insurance company “with a view to the correction of any such inaccuracies and the supply of deficiencies” (par.13)
1984-ben a DTI illetve a GAD biztosítótársaságok szabályozásával kapcsolatos feladatait az (1995-ben felülvizsgált) „ szolgáltatási szintű megállapodásban ” tették hivatalossá, amely értelmében „ a DTI volt továbbra is felelős a miniszter nevében történő hivatalos intézkedésért és (...) elsősorban ő érintkezett a társasággal, a GAD viszont a bevallások vizsgálatáért volt felelős és jogosult volt kérdéseket közvetlenül a biztosítótársaságoknak feltenni (...), de nem léphettek közvetlenül kapcsolatba a könyvvizsgálókkal és a megbízott biztosításmatematikusokkal sem.” (34. pont)
In 1984, the respective responsibilities of DTI and GAD for the regulation of insurance companies were formalised in a " service level agreement " (reviewed in 1995), detailing that " DTI retained responsibility for taking formal action on behalf of the Secretary of State, and ... remained the primary interface with the company but GAD were responsible for the examination of returns and were given discretion to pursue questions directly with the insurance companies ... though they were not permitted to approach auditors directly, nor were they to contact appointed actuaries ". (par.34)
A megállapodás prioritásbesorolási (1–4) rendszert hozott létre, a prioritásokat a GAD-nak a bevallások előzetes vizsgálata alapján kellett meghatároznia (1=kiemelt prioritású, 4=alacsony prioritású).
The agreement set out a scheme of priority ratings (1-4) to be assigned by GAD on the basis of their initial scrutiny of returns (1=top priority, 4=low priority).
1992-től kezdve a »szabályozók kollégiuma« néven ismert mechanizmuson keresztül a kölcsönhatás további formalizálására került sor: a pénzügyi szolgáltatásokkal foglalkozó különböző szabályozó testületek rendszeresen üléseztek az adott cégtípus esetében – az életbiztosítók tekintetében ez a DTI volt – vezető szabályozóként tekintett szabályozónál és elnöklete mellett.” (26. és 29. pont).
From 1992 there was some additional formalisation of the interaction through the mechanism known as a 'college of regulators': regular meetings between various financial services regulatory bodies, hosted and chaired by the body perceived as the lead regulator for a certain type of firm: for life insurers, this was DT." (par.26 and 29).
2.4 RANSON úr nem vitatott, kettős szerepe
2.4 The unchallenged double role of Mr. RANSON
A biztosítótársaságokról szóló 1982. évi törvény értelmében a DTI-hez rendelték azt a feladatot is, hogy vegye fontolóra, a biztosítótársaság és vezetősége (tehát igazgatói, megbízott biztosításmatematikusa és jelentős részesedéssel rendelkező részvényesei) „alkalmasak és megfelelőek” voltak-e szerepük betöltésére.
Under the 1982 Insurance Companies Act the DTI was also assigned the task of considering whether an insurance company and its management (i.e. directors, appointed actuary and significant shareholders) were 'fit and proper' to assume their role.
Különösen aggályos kérdésnek tűnik Roy RANSON úr, az Equitable Life-nál 1982 óta működő megbízott biztosításmatematikus szerepe, aki 1991. június 30-án anélkül lett a társaság vezérigazgatója, hogy lemondott volna korábbi tisztségéről.
An issue of particular concern appears the role of Mr. Roy RANSON, Appointed Actuary of Equitable Life since 1982, who on 30 June 1991 became Chief Executive of the Society without relinquishing his former post.
Ez felvetette a kötvénytulajdonosok érdekeit hátrányosan érintő esetleges összeférhetetlenség kérdését, amely problémával a szabályozók jó párszor foglalkoztak, hivatalosan azonban nem intézkedtek.
This raised the question of a possible conflict of interest negatively affecting the policyholders' interests - a problem addressed by regulators on several occasions but without any formal action being taken by them.
A jelentés részletezi, hogy „ a GAD-dal miként konzultáltak .
The report details how " GAD was consulted .
A kormányzati biztosításmatematikus, Christopher Daykin 1991. április 17-én arról tájékoztatott, hogy le kívánja beszélni Ransont arról, hogy mindkét pozíciót – egy igencsak átmeneti időszakon kívül – megtartsa (...)
The Government Actuary, Christopher Daykin, advised on 17 April 1991 that he wished to discourage Ranson from holding both positions, other than on a very temporary basis ...
A Társaságot a DTI április 26-án arról tájékoztatta, hogy nem tartják kívánatosnak, hogy ugyanaz a személy töltse be mindkét pozíciót (...)
The Society was informed by DTI on 26 April that it was considered undesirable for the same person to hold both positions ...
Ranson azt mondta, hogy a Társaságnál működő biztosításmatematikusoknak további, kb. 12 hónapos, felső vezetésben szerzett tapasztalatra van szükségük a megbízott biztosításmatematikusi szerep betöltése előtt.
Ranson said that the Society's in-house actuaries needed a further 12 months or so of senior management experience before assuming the role of appointed actuary.
Jobb szerették volna, ha egy házon belüli helyettes megbízásáig ő marad a megbízott biztosításmatematikus 12–18 hónapig (...)
It was preferred that he should remain the appointed actuary for 12-18 months until an in-house replacement was appointed ...