natgillin/translations-raw huggingface dataset:
29. úgy véli, hogy – mint ahogyan az legutóbb a Libanonról rendezett III. párizsi konferencia esetében is történt – az Európai Unió által az arab világnak nyújtott, reformfeltételekhez kötött stratégiai támogatások révén jutatott pénzügyi segítségnyújtás a legeredményesebb és legmegbízhatóbb eszköz az Unió és tagállamai látható jelenlétének biztosítására, megfelelően figyelembe véve a hatályos megállapodásokat és az állami vagy regionális politikai helyzetet;
Considers that, as in the recent case of the Paris III Conference for Lebanon, the European Union’s financial aid could be the most effective and reliable means of ensuring the visible presence of the Union and its Member States through the provision of strategic and conditional support for reforms in the Arab world, with due respect to existing agreements and the local political situation at state or regional level;
Miközben az arab világ reformok előtt áll, az Európai Unió szerepe az ösztönzés, a késztetés és a támogatás
While the Arab world confronts reforms, the role of the European Union is to encourage, engage and assist
Samir Kassir libanoni értelmiségi és újságíró, mielőtt 2005 júniusában meggyilkolták, kiadott egy elgondolkodtató, metsző hangvételű és könyörtelenül szókimondó könyvet „Gondolatok az arab balsorsról” címmel.
Shortly before he was murdered in June 2005, the Lebanese intellectual and political journalist Samir Kassir published a short work which was stimulating, incisive and made no concessions, entitled “Considérations sur le malheur arabe” [Thoughts on the Arab malaise
Egyfajta arab balsors kétségtelenül létezik.
Translator’s note: The book has been translated under the title “Being Arab”. ].
Tapasztalható ez a széles arab közösség valamennyi országában, kihat annak belső szerveződésére, meghatározza a külvilággal – többek között legfontosabb és legközelebbi partnerével és szomszédjával, az Európai Unióval – ápolt kapcsolatait is.
Clearly there is an Arab malaise: it affects each of the countries in that vast community, it also affects the internal organisation of that community and its potential relations with the outside world, particularly with the European Union, its most important and closest partner and neighbour.
Érdemes mindenekelőtt felvázolni a jelenlegi helyzetet, elemezve, hogyan áll pillanatnyilag az arab világ a nemzetközi közösség és az Európai Unió előtt.
Our first task is to take stock of the current situation of the Arab world in relation to the international community and the European Union.
Ezután lehet feltenni a kérdést, létezik-e valóban egy arab közösség, és ha igen, meg kell határozni, melyek a körvonalai és hogyan működik.
Next we will consider whether there is really such a thing as an Arab community, and if so how best to define it and how it works.
Csak ezt követően lehet arról beszélni, milyen európai stratégia alkalmas az arab világ és az arab társadalmak támogatására.
Only then can we start to consider a possible European support strategy for the Arab world and Arab societies.
Az arab világ a nemzetközi közösség és az Európai Unió előtt
The Arab world in relation to the international community and the European Union
Bizonyos kétértelműséget tapasztalhatunk abban, ahogyan maguk az arabok beszélnek saját magukról és saját közösségükről.
There is a degree of ambiguity in the way in which Arabs speak of themselves and of their community.
Gyakran hivatkoznak az arab egységre, de a valóságban az arab államok továbbra is öntörvényűek a diplomáciában és a külső fellépéseikben.
Verbal references to Arab unity are frequent, but for the present each of the Arab states remain in sole charge of its own diplomacy and external actions.
Egyes arab államok számára ugyanis az arab egység mindenekelőtt kulturális jellegű célkitűzés.
For some of them the reference to Arab unity mainly expresses a cultural aspiration.
Az arab világ nemzetközi jelenléte és befolyása ugyanakkor korántsem jelentéktelen.
Nevertheless the Arab world does have a considerable international presence and influence.
Az is világos, hogy immár számolni kell az arab közvéleménnyel is, amelyet jelentős mértékben befolyásol a közös média.
It is clear that there is now such a thing as Arab public opinion, largely formed by shared mass media.
Ebből a valóságból kiindulva lehet feltenni a kérdést, hogy mennyiben érti meg az Európai Unió az arab világot.
It is in the light of this situation that we must place the issue of how the Arab world is perceived by the European Union.
Az arab világ nemzetközi jelenléte
The international presence of the Arab world
Ez a jelenlét kétféleképpen valósul meg: az Arab Liga létezése és tevékenységei, valamint az arab államokra korlátozódó alkalmi találkozók által.
This presence manifests itself in two main forms: in the League of Arab States and its activities, and in the holding of occasional meetings confined to the Arab states.
Az Arab Ligát 1945-ben alapította hat ország, amelyekhez három hónappal később csatlakozott Jemen is.
The League of Arab States was founded in 1945 by six states, which were joined by Yemen three months later.
Ma 22 tagállama van, beleértve a Palesztin Hatóságot is.
Now there are 22, including the Palestinian Authority.
Az ENSZ alapítása óta ez a legrégebbi regionális nemzetközi szervezet.
It is the oldest of the regional organisations set up after the creation of the UN.
Évente egyszer találkoznak az arab államfők, évente kétszer pedig a miniszterek.
Meetings of the heads of the Arab states are held annually, and a Council of Ministers meets twice a year.
A döntéseket egyhangú határozattal hozzák.
Decisions are taken by unanimity.
Az államfők tanácsán kívül jelentős szerv a védelmi tanács és a gazdasági tanács.
In addition to the Council of Heads of State, the Defence Council and the Economic Council have taken on an important role.
A Liga és állandó bizottságai működését a főtitkár irányítja, akit öt évre választanak meg, megújítható mandátummal.
The Secretary-General, elected for a renewable 5-year term, manages the functioning of the League and its standing committees, and his diplomacy is exercised in terms of influence.
A főtitkárnak – befolyása révén – diplomáciai szerepe is van.
The League of Arab States is internationally recognised.
Az Európai Unió és tagállamai rendszeresen fogadják a főtitkárt, illetve látogatást tesznek nála.
The European Union and its Member States receive visits from the Secretary-General and visit him in return.
Emlékeztetni kell ennek kapcsán Amr Moussa úr 2006. februári, a brüsszeli európai intézményekben, többek között az Európai Parlamentben tett látogatására.
Of particular note was the visit in February 2006 by H.E. Amr Moussa to the European institutions in Brussels, including the European Parliament.
A szervezetet olykor a hidegháború maradványának tekintik, de a jelenlegi vezetők elérték a Ligáról kialakult kép megváltoztatását, a szervezet pedig növelni tudta hitelességét és legitimitását az arab világ számára fontos nagy kérdésekben, mindenekelőtt a közel-keleti konfliktusok és instabilitás kérdéskörében.
Though it is sometimes seen as a relic of the Cold War, in fact its current leaders have succeeded in modifying the League’s image, thus boosting its credibility and indeed its legitimacy on the major questions which concern and preoccupy the Arab world, chief among which are the conflicts and instability in the Middle East.
Az arab világ közös életének legfontosabb pillanata az államfők találkozója.
The other high points in the common life of the Arab world are the conferences of Heads of State.
A Liga szervezi a találkozókat, de nem határozza meg előre azok témáját.
The League organises these meetings, but does not inspire their content.
A találkozók ezért gyakran igen jelentős megosztottságot mutatnak az arab közösségen belül.
The conferences often reveal the very deep rifts within this community.
A legjelentősebb államfői találkozók között kell megemlíteni az 1964. évit, amikor létrejött a Palesztin Felszabadítási Szervezet, az 1976. évit, amikor a PFSZ a Liga teljes jogú tagjává vált, az 1978. évit, amikor döntöttek Egyiptom kizárásáról a Camp David-i megállapodások miatt, valamint a székhely Kairóból történő áthelyezéséről.
The most important of these conferences were that of 1964 which created the Palestine Liberation Organisation, that of 1974 which made the PLO a full member of the League, and that of 1978 which decided to expel Egypt following the Camp David agreements and move the seat of the League from Cairo.
1982-ben a marokkói Fezben tartották az első olyan arab csúcstalálkozót, amely politikai szempontból közelítette meg az izraeli-palesztin problémát, és nyitva tartotta a lehetőséget, hogy egy napon tárgyalások induljanak erről.
In 1982, in Fez (Morocco) the first Arab summit was held to consider the Israel-Palestine problem from a political point of view with the possibility of opening negotiations at some time in the future.
1990-ben ismét felveszik Egyiptomot, a székhely is visszatért Kairóba.
In 1990, Egypt was reinstated and the seat of the League returned to Cairo.
2004-ben Szanaában tartják meg az első arab csúcstalálkozót, amelynek témája a demokrácia és az emberi jogok.
In Sana’a in January 2004 the first Arab summit was held devoted to democracy and human rights.
Szintén 2004 márciusában a Liga főtitkársága közzétesz egy dokumentumot „Az arab reform okai, elképzelések és végrehajtás” címmel.
Again in 2004, in March, the Secretary-General of the League took the initiative of publishing a document entitled "Arab reform: its cause, visions and implementation".
Emlékeztetni kell rá, hogy a Liga szabályai közé tartozó kollektív védelmet sohasem léptették életbe, még a szuezi válság idején vagy az izraeli-arab háborúk alkalmával sem.
It should be noted that the collective defence pact, included in the rules of the League, has never been applied, either during the Suez crisis or during any of the Arab-Israeli wars.
Nem szabad azonban figyelmen kívül hagyni az 1994-ben elfogadott arab emberi jogi chartát, amelynek 2003. évi jelentős megújítása fontos esemény és egyben valós támogatás volt az egyes államok demokratikus erői számára.
On the other hand the existence of an Arab Charter of Human Rights, adopted in 1994, and subjected to a major update in 2003, should not be forgotten: this was an important event and gave real support to democratic forces in the different Arab countries.
Végül pedig az arab államok igyekezni egybehangzóan szavazni az ENSZ-ben, de ezt korántsem sikerül mindig megvalósítaniuk.
Finally, while the Arab countries seek to converge in their voting in the UN, they by no means always succeed in doing so.
Nem meglepő ugyanakkor, hogy soha nem használnak olyan kifejezéseket, mint „arab nemzet” vagy arab egység.
On the other hand, it is not surprising that expressions such as “the Arab nation” or “Arab unity” are never used.
Valójában tisztán protokolláris jellegű és meglehetősen távoli kapcsolatokat ápolunk az Arab Ligával és főtitkárával, de ennek sosincs konkrét következménye.
In fact, we have purely formal and very distant relations with the League of Arab State and its Secretary-General, which have never been reflected in any kind of concrete action.
Ebből következik, hogy az EU gyakorlati politikája az egyes arab államokkal folytatott közvetlen kapcsolatokban valósul meg.
Consequently, in terms of practical politics, the EU’s contacts take the form of direct relations with each of the Arab states.
Számunkra az arab világ teljesen szét van töredezve.
For us, the Arab world is completely fragmented.
Ismerjük a Maghreb-et, de a „Maghreb Arab Unió” teljes fokozatos megszűnése is a kétoldalú kapcsolatok kizárólagos szerepét erősítette ezen a téren.
We are aware of the Maghreb, but since the “Union of the Arab Maghreb" has totally faded from the scene, bilateral relations are entirely predominant in this area.
Ettől teljesen elkülönítve kezeljük Irakot, Szíriát, Libanont és az Arab-félszigetet.
In the same way, we deal separately with Iraq, Syria, Lebanon and the Arab peninsula.
Azt tapasztalhatjuk azonban, hogy az EU folyamatosan és egyre erőteljesebben bátorítani kívánja a regionális és szubregionális integráció folyamatát az arab világon belül, legalábbis az utóbbi évek stratégiai dokumentumai ezt tükrözik.
Nevertheless, there has been in the EU a constant and increasing desire – at least as reflected in successive strategy documents in recent years – to encourage the processes of regional and sub-regional integration within the Arab world.
Ez a helyzet a barcelonai folyamat mechanizmusain belül is, ahol a MEDA program révén, illetve az új szomszédságpolitikai pénzügyi eszköz segítségével az EU igyekszik – igaz, egyelőre korlátozott sikerrel – támogatni a Dél-Dél irányú horizontális és transznacionális projekteket.
This has been manifested, for example, in the mechanisms of the Barcelona process, or via the MEDA programme; and now, through the new financial instrument of the neighbourhood policy, the EU is endeavouring – admittedly with limited success at present – to promote transversal and trans-national South-South projects.
Ugyanez áll a kapcsolatok elmélyítésére vonatkozóan is, például ami az EU és az Öbölmenti Együttműködési Tanács gazdasági kapcsolatait illeti.
The same is true of the deepening of relations, particularly economic relations, with the Gulf Cooperation Council.
A probléma abban a kulturális jellegű és gyakran etnocentrikus szemléletben rejlik, amellyel az EU igyekszik előmozdítani a változásokat.
The main problem, however, lies in the culture-based and often ethnocentric approach with which the EU tries to promote change.
Az ilyen eljárás rejtett célkitűzései dicséretesek és megcáfolhatatlanok: a demokrácia és közügyek helyes irányításának fejlesztése, az emberi jogok és alapvető szabadságok előmozdítása és tiszteletben tartása, nemzeti és regionális stabilitás a gyümölcsöző együttműködés, a kordában tartott gazdasági fejlődés és a közös jólét érdekében.
The underlying objectives of this approach are praiseworthy and generally unimpeachable: the development of democracy and proper public administration, the promotion of and respect for human rights and fundamental freedoms, national and regional political stability aimed at fruitful cooperation, controlled economic development and shared prosperity.
Ügyelni kell ugyanakkor arra, hogy reformokra bátorító politikához kapcsolódó technikai és politikai jellegű, önmagukban jogos feltételek ne váljanak a hatalmi mechanizmusokat érintő, a miénktől eltérő kultúrákra és legitimitási rendszerekre fittyet hányó öncélú előírásokká, amelyek hosszú távon a kívánttal ellentétes hatást érnek el.
However, we should take care not to transform the technical and political conditions, which are legitimate in themselves and which go hand in hand with policies to promote reform, unthinkingly into conditions which affect the mechanisms of power and disregard concepts of legitimacy which differ from our own, conditions which may in the long term prove to be counter-productive.
Létezik-e valódi arab közösség?
Is there really such a thing as the Arab community?
Történelem, reformkísérletek és a nemzeti autonómia gyökerei
History, attempts at reform and entrenchment of national autonomy
Samir Kassir szerint az arab történelem valójában az eltérő kulturális vonások halmaza.
According to Samir Kassir, Arab history reads like an accumulation of cultural diversities.
Ebből következően ez az örökség máig meghatározza a legkülönfélébb ideológiai rendszerek viszonyítási pontjait és legitimációs forrásait.
Consequently, this heritage sometimes provides reference points and legitimacy, even today, for the most contradictory systems of ideas.
Tudjuk, hogy az arab világra mennyire jellemző a töredezettség annak ellenére is, hogy sok utópisztikus és realista nekibuzdulás és kísérlet tanúi lehettünk még a közelmúltban is: szíriai-egyiptomi egység, UMA, az 1957-es bizottság az arab gazdasági egységről, a Bász párt törekvései, Líbia álmai.
It is well known to what extent the Arab world is marked by recurrent fragmentation in spite of the desires and attempts – whether utopian or realistic, even in very recent history – to achieve total or partial unity: Syrian-Egyptian unity, the AMU, the 1957 commission on Arab economic unity, the ambitions of the Baath party, the dreams of Libya.
Hosszú ideig a nacionalizmus volt meghatározó, ez volt a reform-tervek egyedüli és valódi hajtóereje, az inkább akadályozó tényezőnek tartott interarab kapcsolatok és az arabizmus rovására.
For a long time nationalism was striding forward, and was seen as the only true guiding light of any reform project, at the expense of inter-Arab relations or Arabism, which were seen as more of a hindrance.
Úgy tűnik azonban, hogy a különféle realitásokhoz alkalmazkodva mégiscsak megjelenik egyfajta, identitásbeli kapocsként felfogható, saját paraméterek által irányított arab jelleg, ami a Maghrebtől Irakig terjedő földrajzi egység arab népességének közös jellemzője.
Nevertheless it would seem that, although it manifests itself differently in different real-life situations, a certain Arab identity, understood as a unifying factor and governed by its own parameters, is perceived as a common characteristic by the Arab peoples of the whole geographical area from the Maghreb to Iraq.
Ezt az arab jelleget, amit általában elsősorban kulturális elemként fognak fel, egyre gyakrabban vallják magukénak politikai eszközként új civil társadalmak, ezt mutatja például a pánarab közszféra megszületésében tevékeny szerepet játszó modern média létrehozása, vagy az Egyesült Nemzetek Fejlesztési Programjának kiváló éves jelentései az arab fejlődésről, ami az arab társadalmak önkritikus és egyben építő jellegű tudományos önvizsgálatának az eredménye.
This Arab identity, which is generally seen as a chiefly cultural factor, is claimed more and more as a political instrument by emerging civil societies, as witness for example the creation of modern mass media which are actively contributing to the development of a pan-Arab public sphere, or the excellent UNDP reports on Arab development, which result from a critical and constructive self-analysis carried out by Arab societies themselves.
Kapcsolatok, interakciók és egyetemesítés
Exchanges, interactions and universalisation
Az arab világon belüli gazdasági integráció perspektívái sokáig igen korlátozottak voltak – szinte nem is léteztek –, de most újra lendületet kaptak, és az első fejlemények reménykeltők.
Prospects of economic integration in the Arab world, which for years were limited or non-existent, are now being revived, and the first signs are encouraging.
A kulturális téren is figyelemre méltó a fejlődés.
Progress on the cultural level is well known.
A globalizáció és a multipoláris világ az arab országokra is hatással van.
Globalisation and multi-polarity have not spared the Arab world.
Az arab társadalom hallatja emancipációs szándékát és követeli a neki járó politikai szerepet.
Arab societies are now making their desire for emancipation felt and are demanding a political role tailored to their needs.
A kulturális sokszínűség tagadása nélkül bizonyosnak tűnik, hogy az eredetileg humanista és egyetemes jogokat és értékeket egyre inkább elfogadják, így tesz számos muzulmán hatóság is, amely az iszlámmal összeegyeztethetőnek nyilvánította ezeket.
Without denying cultural diversity, it is certain now that the essentially human and universal rights and values are increasingly widely accepted, including by innumerable Muslim authorities which have declared them to be compatible with Islam.
Az arab fejlődést támogató európai stratégia
Towards a European strategy to support Arab development
Íme néhány fő iránymutatás, amit a mellékelt politikai állásfoglalás-tervezet részletesebben tartalmaz:
A few main policy guidelines may be highlighted which are set out in greater detail in the attached motion for a resolution.
Az arab újjászületés nem feltétlenül jelent elnyugatosodást, hanem inkább az emberiség közös örökségének számító demokratikus értékek elfogadását.
Arab renaissance does not necessarily mean Westernisation, but it does mean the acceptance of democratic values as a shared heritage of mankind.
Ezért lehet termékeny és hasznos a kulturális párbeszéd.
This is where cultural dialogue can be useful and fruitful.
A reformok persze arra irányulnak, hogy az arab társadalmak megválaszthassák saját sorsukat, de ezeket a reformokat is saját maguknak kell megválasztaniuk és végrehajtaniuk.
While it is true that reforms seek to give Arab societies ownership of their destiny, it is through a process of ownership that these reforms should be initiated.
Semmiképpen sem lehet szó a társadalmat alapjaiban megrengető változtatásokról, hanem autonóm és belülről induló folyamatokat kell megindítani a társadalom különféle rétegeiben (igazságszolgáltatás, közigazgatás, oktatás, felsőoktatás, kutatás, stb.) a meglévő intézményekre támaszkodva és az olyan együttműködési programok keretében, mint a maga cselekvési terveivel ellátott európai szomszédságpolitika.
The aim is not in any sense to question the existing order in a fundamental way, but rather to engender independent and indigenous dynamic processes in various sectors of society (justice, administration, education, higher education and research, etc.) on the basis of existing institutions, and in the context of cooperation programmes such as the European neighbourhood programme, together with its action plans.
Minden fél részéről azonnali erőfeszítésre van szükség annak érdekében, hogy véget lehessen vetni a kulturális szembenállás logikáját bátorító kétértelműségeknek, ezáltal kifejlesztve a szokványos államok és szokványos civil társadalmak között jellemző kapcsolatokat.
On both sides an effort is urgently needed to put an end to the ambiguities which encourage a culture-based process of confrontation, so as to develop normal relations between states and normal civil societies.
Egyrészt semmilyen engedmény sem elfogadható a nemzetközi jogrend különböző formáit, például az ENSZ-chartát vagy a WTO-szabályokat illetően, másrészt bátor és üdvös lépés lenne Európa részéről, ha elválasztaná kulturális szemléletet a politikai pragmatizmustól.
While on the one hand no concessions are possible on the acquis international in its various forms such as the UN Charter or the rules of the WTO, it would be courageous and salutary for Europe to strike a balance between its culture-based perceptions and political pragmatism.
Anélkül, hogy megtagadná Izrael iránti történelmi kötelességét és felelősségét, nyilvánvaló, hogy az európai-arab kapcsolatok annál gyümölcsözőbben, hitelesebbek és legitimebbek lesznek, minél szélesebb körben folytat párbeszédet arab partnerekkel, figyelmet és látható politikai támogatást szentelve a civil, társadalmi és vallási szereplőknek, ideértve a nem radikális iszlámistákat, akiket a demokratikus életben való részvételre buzdított.
While in no way denying Europe’s historic duty and responsibilities towards Israel, it is clear that Euro-Arab relations will be all the more fruitful, credible and legitimate if Europe takes on a wider range of Arab interlocutors, giving particular attention and visible political support to actors in civil society, associations and religious life, including the non-radical Islamists whom it has encouraged to participate in the democratic process.
Ugyanígy előmozdítaná a párbeszédet, ha világosabb különbséget tennénk egyfelől az emberi jogok és a szólásszabadság megkérdőjelezhetetlen egyetemes elvének tisztelete, másfelől pedig a helyi történelemhez és hagyományokhoz jobban kötődő hatalom-átruházási mechanizmusok megváltoztatása között.
Similarly it would help the quality of dialogue if a clearer distinction were to be drawn between on the one hand respect for human rights and freedom of expression, which are intangible universal principles, and on the other hand changes to the mechanisms for the devolution of power, which are much more closely linked to history and local traditions.
Reformok az arab világban: milyen stratégiát alkalmazzon az Európai Unió?
Reforms in the Arab world: what strategy should the European Union adopt?
Illetékes bizottság A plenáris ülésen való bejelentés és engedélyezés dátuma
Committee responsible Date authorisation announced in plenary