natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Egyértelmű a kapott bizonyítékokból, hogy az FOS-t foglalkoztatta a döntései által a kölcsönös biztosítási alapban maradó kötvénytulajdonosokra gyakorolt hatás.
It is clear from the evidence received that the FOS has been concerned about the impact of its decisions on remaining policyholders of the mutual fund.
Úgy tűnik, hogy döntéseiben (hogy vizsgálja-e a panaszokat, hogy elfogadja-e a panaszokat, illetve adott esetben a járó kártérítés összegére vonatkozóan) befolyásolták ezek a megfontolások.
Its decisions (on whether or not to consider a complaint, on whether or not to uphold a complaint and, if applicable, on the amount of compensation due) appear to have been influenced by these considerations.
Ennélfogva egyes esetekben a versengő célkitűzések miatt sérülhetett az gyedi kötvénytulajdonosok megfelelő kárpótlás megadásával történő védelmének célkitűzése.
Hence, the objective of protecting individual policyholders by rewarding appropriate redress may have been compromised in some instances by competing objectives.
Végül szilárd bizonyíték van arra, hogy számos panaszos általánosságban elégedetlen volt az FOS részükre nyújtott szolgáltatásával, állítva többek között, hogy az az ELAS javára történő elfogultságot mutatott.
Finally, there is strong evidence that a number of complainants were dissatisfied with the service provided to them by the FOS in general, claiming, among other things, that it displayed partial behaviour towards ELAS.
Egyetértés látszik fennállni abban, hogy egyes megkárosított kötvénytulajdonosok különböző módokon szenvedték meg a késedelmeket, amelyek panaszuk FOS-on keresztül való intézésekor előfordultak.
There seems to be consensus that some aggrieved policyholders have suffered in various ways from the delays, which occurred in the treatment of their complaints through the FOS.
Ennek következtében néhány esetben a panaszosok kifutottak a keresetindításra előírt határidőből.
In some cases, complainants became time barred form taking legal action as a consequence.
Bármi oka is volt a késedelemnek, az akadályozta a kötvénytulajdonosok jogorvoslathoz való jutására kifejtett erőfeszítéseit.
Whichever reason there was for the delays, they constituted an obstacle in policyholders' efforts to obtain redress.
Összességében az FOS-ról – bár korlátozott számú kötvénytulajdonosnak megítélt kártérítést – nem mondható el, hogy megfelelő jogorvoslati eszköznek bizonyult volna az Equitable Life válsága miatt igazságtalanság áldozatává vált Equitable Life kötvénytulajdonosok sérelmeire.
Overall, although it awarded compensation to a limited number of policyholders, the FOS cannot be said, in general, to have constituted an appropriate means of redress for the grievances of those Equitable Life policyholders who suffered injustice as a consequence of Equitable Life's crisis.
Míg megkérdőjelezhető, hogy az FOS képes volt-e, illetve egyáltalán a megfelelő intézmény-e az általános megoldás felkutatására, a bíróságon kívüli lehetőségek hiánya sok megkárosított kötvénytulajdonost teljesen elégtelen helyzetben hagyott.
While it is questionable whether the FOS would have the capacity, or indeed be the appropriate institution, to seek a generic solution, the lack of out-of-court alternatives left many aggrieved policyholders in an entirely unsatisfactory situation.
Bírósági jogorvoslat – polgári eljárások az Egyesült Királyság bíróságai előtt
Judicial - civil proceedings before UK courts
A kötvénytulajdonosoknak lehetőségük volt a társaság angol bíróságok előtti perlésére, feltéve, hogy az Egyesült Királyság elévülési határidőről szóló törvénye értelmében igényük még nem évült el (lásd lentebb).
Policyholders had the possibility of pursuing the Society through the English courts, provided that they are not time barred under the UK Limitations Act (see below).
Továbbá nem tartozhattak az egyezségi rendszerbe, illetve egyébként sem fogadhattak el a társaságtól a jogi lépéseket kizáró kártérítési ajánlatot.
Furthermore, they were required not to be covered by the Compromise Scheme or otherwise have accepted an offer of compensation from the Society that ruled out legal action.
54-64. oldal. áttekintést nyújt az Egyesült Királyság azon jogszabályairól, amelyekre a kötvénytulajdonosok ELAS-sal szembeni igényüket alapozhatták.
Pages 54 to 64. provides an overview of UK legislation, on which policyholders might base possible claims against ELAS.
A jogi háttér az alábbiakban foglalható össze:
The legal background may be summarised as follows:
· A pénzügyi szolgáltatásokról szóló, 1986. évi törvény rendelkezik a polgári jogi keresetindítási jogról arra az esetre, ha a befektető engedéllyel rendelkező személy jogsértése miatt szenvedett veszteséget.
· Section 62 of the Financial Services Act 1986 provides a civil right of action where an investor has suffered loss as a result of a breach by an authorised person of certain rules.
A szóban forgó időben az Equitable-t a LAUTRO engedélyezte és arra annak szabályai vonatkoztak.
At the material time, Equitable was authorised by LAUTRO and subject to its rules.
A nem GAR kötvénytulajdonosok kereseti joggal rendelkeztek, ha (1) a LAUTRO szabályai értelmében a társaság köteles volt közölni a GAR-kockázatok létezését a potenciális kötvénytulajdonosok előtt, (2) a társaság ezt a kockázatot nem közölte, és (3) a kötvénytulajdonosok a nem közlésre hagyatkoztak.
A non-GAR policyholder would have a cause of action if (1) under LAUTRO rules, the Society was required to disclose the existence of the GAR risk to prospective policyholders, (2) the Society failed to disclose the risk and (3) the policyholder relied on the non-disclosure.
Végül (4) a kötvénytulajdonosnak azt kell bizonyítania, hogy elutasította volna az Equitable Life által ajánlott kötvény kiváltását, ha a kockázatot közölték volna.
Finally (4), the policyholder must show that he or she would have declined to take the policy offered by Equitable Life if the risk had been disclosed.
55. és 60. oldal. állítja, hogy „ az ELAS-nak [a LAUTRO szabályok értelmében]közölnie kellett volna a GAR-kockázat létezését a potenciális kötvénytulajdonosokkal ”.
Pages 55 and 60. contends that " ELAS was required [under LAUTRO rules] to disclose the existence of the GAR risk to prospective policyholders ".
Állítja továbbá, hogy „ érvekkel szilárdan alátámasztható, hogy a társaság nem közölte a kockázatot, hiszen a társaság által terjesztett anyagokban arra vonatkozó utalás nem szerepelt ”.
It furthermore states that " it is highly arguable that the Society failed to disclose the risk since in material circulated by the Society, there was no specific reference to it ".
A kulcskérdés azonban e tekintetben azon időpont meghatározása, amikor a GAR-kockázatok valóssá váltak és ezért megalapozták a közlési kötelezettséget.
A key question, however, in this respect would be to determine the point in time when the GAR risk became material and therefore gave rise to an obligation to disclose.
Nehezebb bizonyítani a ráhagyatkozás és az okozati összefüggés létét és a bizonyítás terhe a kötvénytulajdonosokra hárul (ES 3
Issues of reliance and causation would be more difficult to establish and the onus lies with the policyholder (ES 3
· A nem GAR kötvénytulajdonos számára ugyancsak rendelkezésre állhat jogorvoslat téves tájékoztatás alapján, a megtévesztésről szóló 1967. évi törvény vagy a precedensjog alapján.
· A non-GAR policyholder could also have a remedy for misrepresentation arising under the Misrepresentation Act 1967 or under common law.
Az igény bizonyításához (1) lennie kell az Equitable részéről a kötvénytulajdonosok irányában egy lényeges tényállításnak a nyereségrészesedéssel összekapcsolt életbiztosítási alapokban való részesedésük nyereségrészesedése vagy hozadéka tekintetében, (2) ennek az állításnak hamisnak kell lennie, (3) nem lehet bizonyíték arra nézve, hogy az Equitable Life ésszerű okkal hihette és hitte, hogy a kijelentett tények igazak, valamint (4) fenn kell állnia az e tényre akként hagyatkozásnak, hogy ez indította a kötvénytulajdonost a szerződéskötésre, és végül (5) ok-okozati összefüggésnek kell lennie, azaz igaznak kell annak lennie, hogy a kötvénytulajdonos nem az Equitable-nél váltott volna ki kötvényt, ha ezt a nyilatkozatot nem tették volna számára.
In order to establish a claim, (1) there must be a material representation of facts made by Equitable to policyholders in relation to bonuses or returns on their share of the with-profits fund, (2) the representation must be untrue, (3) there must be no proof that Equitable Life had reasonable grounds to believe and did believe that the facts represented were true and (4) there must be reliance on the representation such that it induced the policyholder to enter into the contract, Finally (5), there must be causation, i.e. that the policyholder would not have taken out a policy with Equitable if the representation had not been made to him.
A társaság kötvényei nem tartalmaznak olyan kifejezett rendelkezést, ami a GAR-kötvények létezésével és az általuk a nem GAR kötvénytulajdonosok hozamára gyakorolt hatással foglalkozna.
The Society's policies did not have any express terms dealing with the existence and possible effect of the GAR policies on the returns of non-GAR policyholders.
Ennélfogva csak akkor lehet érvényes igényük, „ ha a társaság tett bármely beleértett nyilatkozatot vagy ígéretet a jövendő nem GAR kötvénytulajdonosoknak, vagy pedig a társaság arra folyamodott, hogy a kulcsfontosságú jellemzőkről szóló dokumentum „kockázati tényezők” fejezetének listájában tett olyan hallgatólagos nyilatkozatot, hogy más kockázatok nem léteznek, illetve a Hedley Byrne kontra Heller ügyből [(1964) AC 465] eredő, hanyag nyilatkozatra és tanácsra vonatkozó precedensjogi szabály alapján ” (ES 3
Hence, they may only have a valid claim " if the Society had made any implied representations or promises to prospective non-GAR policyholders or by listing expressly a number of factors under the heading 'Risk Factors' in the key features document, the Society is taken to make an implied representation that no other risks existed or for a negligent misstatement and advice under the common law rule of Hedley Byrne v. Heller [1964] AC 465 " (ES 3
· Emellett a nem GAR kötvénytulajdonosoknak lehet szerződésen alapuló igényük is a társasággal szemben, ha elmondható, hogy volt olyan beleértett szerződéses ígéret vagy szavatosság arra nézve, hogy a kulcsfontosságú jellemzőkről szóló dokumentumban felsoroltakon kívül nincs további közlendő tény, azaz, ha a társaságot szerződéses kötelezettség terhelte a GAR-kockázat közlésére. „ Úgy tűnik azonban, hogy ilyen szerződéses kötelezettség nem áll fenn.
· Furthermore, a non-GAR policy holder might have a contractual claim against the Society if it could be said that there was an implied contractual promise or warranty that there are no further facts to disclose other than those contained in the Key Features document, i.e. if there was a contractual duty on the part of the Society to disclose the GAR risk. "
A kulcsfontosságú jellemzőkről szóló dokumentumban szereplő információk és nyilatkozatok nem képezik a kötvény részét.
The information and representation contained in the Key Features document do not form part of the policy.
A kötvényben szereplő nyilatkozatokat nem a társaság által adott szerződéses ígéretnek szánták ” (ES 3
The statements made therein are not intended by the parties to be contractual promises given by the Society " (ES 3
Ezért összefoglalva „ a nem GAR kötvénytulajdonosok a pénzügyi szolgáltatásokról szóló 1986. évi törvény 62. cikke, illetve a megtévesztő kijelentések vagy gondatlan tanácsadás miatt léphetnek fel igénnyel ” – az ES 3
In summary, therefore, " a non-GAR policyholder may have a claim against Equitable under section 62 of the Financial Services Act 1986 or for misrepresentation or for negligent advice " according to ES 3
b) Elévülési idő
Limitation period
Az ES 3-ban
As outlined in ES 3
62. és 63. oldal. kifejtettek szerint a fent leírt keresetre az elévülési időről szóló 1980. évi törvény 2. cikke értelmében fennálló, meghatározott korlátozások vonatkoznak: A szerződésen kívüli károkozásra alapított igények elévülési ideje 6 év attól számítva, hogy a kereset oka felmerült.
Pages 62 and 63. , legal action as described above is subject to certain limitation periods under the Section 2 of the Limitation Act 1980 : The limitation period for claims based on tort is six years from the date when the cause of action arose.
Ez az elévülési idő vonatkozik az FSA 62. cikke és a megtévesztésről szóló 1967. évi törvény 2. cikkének (1) bekezdése alapján támasztott igényekre.
This limitation period applies to claims under section 62 FSA and section 2(1) of the Misrepresentation Act 1967.
A kereset oka akkor merül fel, amikor a kötvénytulajdonost az első veszteség érte.
The cause of action arises where a policyholder first sustains loss.
A precedensjog szerinti hanyagságra alapított kereset (gondatlan tanács vagy téves kijelentés) megindításának határideje 6 év a kereset okának felmerülésétől számítva, vagy ezt követőem három év attól az időponttól számítva, amikor a felperes az adott károkozás tekintetében perindításhoz szükséges ismeretekkel és az ilyen kereset megindításának jogával is rendelkezett.
An action in negligence in common law (negligent advice or misstatement) is six years from when the cause of action accrued or, if later, three years from the date on which the plaintiff first had both the knowledge required for bringing an action for damages in respect of the relevant damage and a right to bring such an action.
Az Equitable Life vonatkozásában meg kell jegyezni, hogy a Penrose-jelentés kiadása után rövid idővel a társaság további határidőt kért az abból eredő egyes igények megválaszolására.
In relation to Equitable Life it is to be noted that, shortly after the Penrose Report was published, the Society sought extra time to prepare its response to certain complaints arising out of it.
Emiatt az FSA 2004. május 10-én kiadott egy mentesítést, ami felmenti az Equitable Life-ot a jelentésből származó kérdések FSA szabályai alapján érvényesülő, rendes határidőn belül történő kivizsgálása alól.
For this reason, on 10 May 2004, the FSA issued a waiver dispensing Equitable Life from the need to investigate complaints about the matters arising within the standard timescale applicable under FSA rules.
E felmentés feltétele az volt, hogy az Equitable Life „ írásbeli kötelezettségvállalást adjon arra, hogy amennyiben védekezésül az elévülési időkről szóló 1980. évi törvényre kíván hivatkozni akár bírósági, akár ombudsman előtti eljárásban, a törvény alkalmazásában nem veendő figyelembe az az időszak, amelynek során a jogosult panaszos ügye a mérlegelése alatt állt ”.
A condition of this waiver was that Equitable Life provided “ a written undertaking that, if it seeks to rely on the Limitation Act 1980 as a defence to any claim by an eligible complainant whether in Court or Ombudsman proceedings, it will not count for the purpose of that Act any period within which the eligible complainant’s case has been subject to this direction ”.
Az FSA eredetileg 2004. június 30-ig adott felmentést, később ezt meghosszabbította 2004. szeptember 30-ig.
The FSA originally granted the waiver until 30 June 2004, and subsequently extended it to 30 September 2004.
Bár gyakorlatilag ez az elévülési idő néhány hónapos meghosszabbítását eredményezte, a kötvénytulajdonosok túlnyomó többségének igénye a törvény szerint mostanra már elévült.
Although this meant in practice a prolongation, by some months, of the limitation period, the overwhelming majority of policyholders would by now be time barred under the Act.
SCAWEN úr (H3) szerint 2006 vége óta már minden ELAS kötvénytulajdonos igénye elévült.
According to Mr SCAWEN (H3) all ELAS policyholders have been time barred since the end of 2006.
Polgári per az eset körülményeitől függően megindítható a megyei bíróság vagy a Legfelsőbb Bíróság előtt.
Civil legal action could be started in the county court or in the High Court, depending on the circumstances of the case.
Legfeljebb 15.000 GBP értékű igényeket a megyei bíróság előtt kell megindítani.
If the claim is for £15,000 or less, it must be started in the county court.
Ha az eset egyszerű, a megyei bíróság a kisebb értékű ügyekre irányadó eljárást fogja használni, és az ügyet a „kisebb értékű igények eljárására” utalja.
If the case is a simple one, the county court will decide to use the small claims procedure and will allocate the case to the ‘small claims track’.
A kisebb értékű ügyek esetében a bíróság legtöbbször nem kötelezi a pervesztes felet az ügyvédi költségek megfizetésére.
In most cases, the court will not order solicitors’ costs to be paid by the losing party in a small claims case.
Ha a felperes ügyvédet bíz meg, annak költségeit neki kell állnia.
If a claimant instructs a solicitor he/she will have to pay the costs.
Emiatt a felperesek zöme kisebb értékű eljárásban ügyvédi igénybevétele nélkül jár el.
For this reason most claimants deal with a small claim without the help of a solicitor.
Ha az ügy értéke legfeljebb 5.000 GBP, azt általában a kisebb értékű ügyek eljárására utalják.
If the value of a case is £5,000 or less, it will generally be allocated to the small claims track.
WEIR úr (H2) és SCAWEN úr (H3) jelezte, hogy néhány kötvénytulajdonos élt ezzel a lehetőséggel és pert indítottak a kisebb értékű ügyekkel foglalkozó bíróság előtt, illetve az ELAS-t ezzel fenyegették.
Mr WEIR (H2) and Mr SCAWEN (H3) indicated that some policyholders have taken this choice and launched claims through the Small Claims Court or threatened ELAS to do so.
Emlékeztet arra azonban, hogy a legnagyobb perérték lényegében 5.000 GBP-re korlátozott, ezért korlátozott a perérték és a lehetséges kártérítés összege is.
He recalled, however, that that the maximum value of the case is essentially restricted to £5,000 and that therefore the amounts involved, and thus possible compensation, would be limited.
A kötvénytulajdonosok túlnyomó részének igényével a Legfelsőbb Bíróságnak kellett volna foglalkoznia.
A vast majority of policyholders' claims would have to be dealt with by the High Court.
Azonban – amint arra kötvénytulajdonosok rávilágítottak – a felperesnek kellett volna viselni az alperes költségeit, amennyiben a bíróság a társaság javára dönt (LAKE úr, H1; WEIR úr, H2; SCAWEN úr; H3).
However, as policyholders pointed out, the claimant would have to meet the defendant's cost in the event that the Court decides in favour of the Society (Mr LAKE, H1; Mr WEIR, H2; Mr SCAWEN; H3).
Az ES-3-ban
In ES 3
51. oldal megemlítésre került, hogy „ A pereskedés egy szélmalomharc, annak gyakorlati nehézségei és magas ügyleti költségei miatt, az anyagi jogszabályok nem egyértelműek, illetve a lényegesség és a bizalom követelménye, valamint a bizonyítási teherre vonatkozó szabályok miatt ez a fogyasztóra nehezedik ” (ES 3).
Page 51. it is noted that " litigation is an uphill struggle because of practical difficulties and high transaction costs, the substantive law is unclear and, because of requirements of materiality, reliance on the rules pertaining to the onus of proof, it is loaded against the consumer ".
SCAWEN úr (H3) elmondta, hogy a társaság elleni pereskedés lehetséges költsége meghaladja a kötvénytulajdonosok túlnyomó többségének pénzügyi erőforrásait.
Mr SCAWEN (H3) suggested that the potential costs of pursuing a claim against the Society lie outside the financial resources of the overwhelming majority of policyholders.
Emellett hangsúlyozta, hogy nehéz lenne olyan ügyvédeket találni, akik megértenék a vonatkozó nyugdíjrendelkezések összetettségét.
In addition, he stressed that it would be difficult to find lawyers and barristers who understand the complexity of the relevant pension provisions.
7. oldal SCAWEN úr szemlélteti azon költségek problémáját, amelyekkel az angol bíróságokon a felperes szembesül: „ Ha úgy döntenék, hogy kártérítés iránti pert indítok a társaság ellen, a kapott tanács szerint arra az esetre, ha az ügyet tárgyalják és elveszítem, a költségekkel kapcsolatos kockázatom mindkét oldalon 150.000 GBP, összesen 300.000 GBP (440.000 EUR) lenne.
Page 7. , Mr SCAWEN illustrates the problem of costs facing plaintiffs in the English courts: " If I decided to sue the Society for compensation, then I am advised that my risk for costs, in the event that my case went to trial and was lost, would be of the order of £150,000 on each side--£300,000 in all (EUR 440,000).
Eltekintve attól, hogy nincs ennyi kockáztatható pénzem, mivel az igényem mindössze 70.000 GBP (101.000 EUR) megítélése, ez nem tűnik egy költséghatékony megközelítésnek.( ...)
Apart from the fact that I do not have that sort of risk money, as my claim is only of the order of £70,000, (EUR 101,000), it does not seem to be a cost effective approach. ...
A rendelkezésemre bocsátott adatok ismeretében egyértelmű, hogy a társaság elleni per költségei addig a pontig, amíg a társaság perbeli egyezséget kötne, 56.000-180.000 GBP között lennének,aminek az átlaga megközelítőleg 101.000 GBP.
With data that I have had access to it is clear that the costs of pursuing a claim against the Society to the point at which the Society settles out of court vary from £56,000 to £180,000, with an average of approximately £101,000.
Ez egyértelműen meghaladja a brit polgárok túlnyomó többségének pénzügyi lehetőségeit, még ha el is tekintünk attól a kockázattól, hogy pervesztességük esetén vagy a bírósági eljárás stressze és feszültsége alatt elállnak a keresetüktől, ugyanilyen összeget kell a társaság ügyvédeinek megfizetniük. ”
Clearly this lies outside the financial resources of the overwhelming majority of British citizens, quite apart from the risks of paying an equivalent sum to the Society’s lawyers if they lose or give up under the stresses and strains of the legal process. "
SCAWEN úr elmondja, hogy a problémát az Egyesült Királyságban a jogi szakma is elismeri, idézve az Anglia és Wales polgári igazságszolgáltatási rendszeréről készült jelentésből
Mr SCAWEN suggests that the problem is recognised by the legal profession in the UK quoting from a report
AZ IGAZSÁGSZOLGÁLTATÁSHOZ VALÓ HOZZÁFÉRÉS The Right Honourable the Lord Woolf, Master of the Rolls zárójelentése; 1996 július; A Lordkancellárnak az angliai és wales-i polgári igazságszolgáltatási rendszerről készült, végleges jelentés : „ A jelenlegi rendszerünkben azonosított hiányosságok azok,( ...)hogy túlságosan drága annyiban, hogy a költségek gyakran meghaladják az igényt; a rendszer túl lassan viszi döntésre az ügyeket és túlságosan igazságtalan: Hiányzik az erős és gazdag pereskedő és a nem túl tehetős peres felek egyenlősége.
ACCESS TO JUSTICE Final Report by The Right Honourable the Lord Woolf, Master of the Rolls; July 1996; Final Report to the Lord Chancellor on the civil justice system in England and Wales. on the civil justice system in England and Wales: " The defects ... identified in our present system were that it is too expensive in that the costs often exceed the value of the claim; too slow in bringing cases to a conclusion and too unequal: there is a lack of equality between the powerful, wealthy litigant and the under-resourced litigant.
Emellett túlságosan bizonytalan: a per költségei és előrelátható időtartama megbecslésének költsége felkelti az ismeretlentől való félelmet és ez sok pereskedőnek felfoghatatlan.
It is too uncertain: the difficulty of forecasting what litigation will cost and how long it will last induces the fear of the unknown; and it is incomprehensible to many litigants.
Mindenekelőtt szervezésében túl felaprózott, mivel senki nem rendelkezik általános felelősséggel a polgári igazságszolgáltatás igazgatásért; és túlságosan kontradiktórius, mivel az ügyet a felek és nem a bíróság irányítja, illetve az eljárási szabályokat a felek gyakran nem tartják be és azoknak a bíróság sem szerez érvényt “ (WE 23
Above all it is too fragmented in the way it is organised, since there is no-one with clear overall responsibility for the administration of civil justice; and too adversarial as cases are run by the parties, not by the courts and the rules of court, all too often, are ignored by the parties and not enforced by the court “ (WE 23