natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Proton pump inhibitors and H2-receptor antagonists: proton pump inhibitors and H2-receptor antagonists (e.g. omeprazole or ranitidine) may reduce concentrations for co-administered protease inhibitors.
Protonpumpagátlók és H2- receptor antagonisták: a protonpumpagátlók és a H2- receptor antagonisták (pl. omeprazol és ranitidin) csökkenthetik az egyidejűleg alkalmazott proteázgátlók plazmakoncentrációit.
For specific information regarding the impact of co-administration of acid reducing agents, refer to the SmPC of the co-administered protease inhibitor.
A savtermelődést csökkentő hatóanyagok egyidejű alkalmazásának következményéről szóló konkrét információkat lásd az együttadott proteázgátló alkalmazási előírásában.
Based on interaction studies with the ritonavir boosted protease inhibitors (lopinavir/ritonavir, atazanavir), concurrent administration of omeprazole or ranitidine does not significantly modify ritonavir efficacy as a pharmacokinetic enhancer despite a slight change of exposure (about 6 - 18%).
6 – 18% - os) mértékű változása ellenére nem módosítja lényegesen a ritonavir farmakokinetikai hatásfokozó hatékonyságát.
A limited number (> 800) of pregnant women were exposed to ritonavir during pregnancy; a very limited number (< 300) were exposed during the first trimester.
A terhes nők ritonavir- expozíciójának esetszáma korlátozott (> 800), az első trimeszteri expozícióé rendkívül alacsony (< 300).
These data largely refer to exposures where ritonavir was used in combination therapy and not at therapeutic ritonavir doses but at lower doses as a pharmacokinetic enhancer for other PIs.
Ezek az adatok javarészt olyan expozíciókból származnak, amelyek során a ritnoavirt gyógyszer- kombináció részeként – nem terápiás dózisban, hanem annál alacsonyabb adagban – alkalmazták, más proteázgátlók hatásának farmakokinetikai fokozása céljából.
These limited data indicate no increase in the rate of birth defects compared to rates observed in population-based birth defect surveillance systems.
A korlátozott mennyiségű adat nem tükrözi azt, hogy a veleszületett fejlődési rendellenességeket monitorozó, populáció- alapú felmérőrendszerek által regisztrált gyakorisághoz képest megnőtt volna a születési defektusok gyakorisága.
Animal data have shown reproductive toxicity (see 5.3).
Az állatokon végzett kísérletek reprodukciós toxicitást mutattak (lásd 5. 3 pont).
It is not known whether this medicine is excreted in human milk.
Nem ismeretes, hogy ez a gyógyszer kiválasztódik- e az anyatejbe.
HIV infected women should not breast-feed their infants under any circumstances to avoid transmission of HIV.
HIV- fertőzött nők semmilyen körülmények között sem szoptathatják újszülöttjüket a HIV vírus transzmissziójának elkerülése érdekében.
20 4.7 Effects on ability to drive and use machines
4. 7 A készítmény hatásai a gépmárművezetéshez és gépek üzemeltetéséhez szükséges képességekre
No studies on the effects on the ability to drive and use machines have been performed.
A készítménynek a gépjárművezetéshez as gépek üzemeltetéséhez szükséges képességeket befolyásoló hatásait nem vizsgálták.
As somnolence and dizziness are known undesirable effects, this should be taken into account when driving or using machinery.
Mivel az aluszékonyság és szédülés ismert nemkívánatos mellékhatás, gépjárművezetéskor és gépek üzemeltetésekor ezt figyelembe kell venni.
For information on adverse events refer to the SPC of the specific co-administered PI.
A más szerek hatásainak farmakokinetikai fokozása céljából adott ritonavir alkalmazása során fellépő mellékhatások a kombinációban alkalmazott konkrét proteázgátlótól (PI) függenek, ezért a várható mellékhatásokról a választott PI alkalmazási előírásából kell tájékozódni.
In the original clinical studies (Phase II/III), adverse events with possible, probable or unknown relationship to ritonavir were reported in ≥ 2% of 1033 patients.
Klinikai tanulmányokban (Fázis II/ III) 1033 beteg ≥ 2% - ában észlelték az alábbi mellékhatásokat, amelyek lehetséges, valószínű vagy ismeretlen kapcsolatba hozhatók a ritonavir alkalmazásával.
The following adverse reactions of moderate to severe intensity with possible or probable relationship to ritonavir have been reported.
26 Az alábbi középsúlyos- súlyos, a ritonavirrel lehetséges vagy esetleges kapcsolatban álló mellékhatásokról számoltak be.
Within each frequency grouping, undesirable effects are presented in order of decreasing seriousness: very common (> 1/10); common (> 1/100 to < 1/10); uncommon (> 1/1000 to < 1/100); rare( > 1/10,000 to < 1/1,000).
Az egyes gyakorisági kategóriákon belül a mellékhatások csökkenő súlyosság szerint kerülnek megadásra: nagyon gyakori (≥ 1/ 10); gyakori (≥ 1/ 100 - < 1/ 10); nem gyakori (≥ 1/ 1000 - < 1/ 100); ritka (≥ 1/ 10 000 - < 1/ 1000).
Undesirable Effects in Clinical Studies and Post-marketing in Adult Patients Immune system disorders
A klinikai vizsgálatok, valamint a forgalomba hozatalt követő mellékhatás- monitorozás során, felnőtt korú betegeken észlelt mellékhatások Immunrendszeri betegségek és tünetek
Allergic reactions including urticaria, mild skin eruptions, bronchospasm and angioedema
Allergiás reakciók (pl. urticaria, enyhe bőrkiütés, hörgőgörcs, angio- oedema).
Anaphylaxis and Stevens Johnson syndrome
Anaphylaxia és Stevens– Johnson- szindróma
Decreased WBC, decreased haemoglobin, decreased neutrophils, increased eosinophils
Alacsony fehérvérsejtszám, csökkent hemoglobinszint, és neutrophil sejtszám; valamint emelkedett eosinophil sejtszám
Increased WBC, increased neutrophils and increased prothrombin time
Magas fehérvérsejt - és neutrophil sejtszám; megnyúlt protrombin idő
Unknown frequency
Nem ismert gyakoriságú
Dehydration, diabetes mellitus
Kiszáradás, diabetes mellitus
Hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, hyperuricaemia
Hypertriglyceridaemia, hypercholesterinaemia, hyperuricaemia
Taste perversion, circumoral and peripheral paresthesia, headache
Ízérzészavar, periorális és perifériás fonákérzések, fejfájás
Dizziness, paraesthesia, hyperaesthesia, somnolence, insomnia, anxiety
Szédülés, fonákérzés, hyperaesthesia, aluszékonyság, álmatlanság, szorongás
Seizure, syncope
Konvulzió, ájulás
Vasodilation
Értágulat
Pharyngitis, cough increased
Pharyngitis, fokozott köhögés
Abdominal pain, nausea, diarrhoea, vomiting
Hasi fájdalom, émelygés, hasmenés, hányás
Dyspepsia, anorexia, local throat irritation, flatulence, dry mouth, eructation, mouth ulcer
Emésztési zavar, étvágytalanság, lokális garat- irritáció, flatulencia, szájszárazság, böfögés, a szájnyálkahártya kifekélyesedése
Hepatitis and jaundice
Hepatitis és icterus
Skin and subcutaneous tissue disorders
A bőr és a bőralatti szövetek
Rash, pruritus, sweating, lipodystrophy
Bőrkiütés, viszketés, verejtékezés,
Musculosketal and connective tissue disorders
27 betegségei és tünetei
Increased CPK, myalgia
CPK- aktivitás fokozódása, myalgia
Myositis, rhabdomyolysis
Myositis, rhabdomyolysis
Menorrhagia
Menorrhagia
Fever, pain weight loss
Láz, fájdalom, testtömeg- csökkenés
Increased GGT, increased CPK, increased triglycerides, increased SGPT, increased SGOT, increased amylase, increased uric acid, decreased potassium, decreased free and total thyroxin
Emelkedett GGT -, CPK -, triglicerid -, SGPT -, SGOT- szintek, az amiláz aktivitás fokozódása, emelkedett húgysavszint, csökkent káliumszint, csökkent szabad és össztiroxinszint
Events noted as having Unknown frequency were identified via post-marketing surveillance.
Nem gyakoriEmelkedett vércukorszint, csökkent összkalciumszint, emelkedett bilirubinszint és emelkedett alkalikus foszfatázszint A „ Nem ismert gyakoriságú ” eseményeket a posztmarketing mellékhatás- követő felmérés során tárták fel.
Hepatic transaminase elevations exceeding five times the upper limit or normal, clinical hepatitis, and jaundice have occurred in patients receiving ritonavir alone or in combination with other antiretrovirals.
A normálérték felső határának ötszörösét meghaladó transzaminázszint- emelkedést, klinikai tünetekkel járó hepatitis és sárgaság előfordulását is észlelték ritonavir egyedül vagy más antiretrovirális készítményekkel kombinációban történő alkalmazása során.
Combination antiretroviral therapy has been associated with redistribution of body fat (lipodystrophy) in HIV patients including the loss of peripheral and facial subcutaneous fat, increased intra-abdominal and visceral fat, breast hypertrophy and dorsocervical fat accumulation (buffalo hump).
Proteáz- inhibitort magába foglaló kombinált antiretrovirális terápia néhány beteg esetében összefüggésben van a testzsírok redistributiójával (lipodystrophia), amely magába foglalja a perifériás és a facialis bőralatti zsírréteg csökkenését, a hasüregi és a visceralis zsírszövet növekedését, az emlők hypertrophiáját, és dorsocerviralis (nyaki- háti) zsírlerakódást (bölénypúp).
Combination antiretroviral therapy has been associated with metabolic abnormalities such as hypertriglyceridaemia, hypercholesterolaemia, insulin resistance, hyperglycaemia and hyperlactataemia (see section 4.4).
A kombinált antiretrovirális terápiát összefüggésbe hozták olyan metabolikus rendellenességekkel, mint a hypertriglyceridaemia, hypercholesterinaemia, inzulin- rezisztencia, hyperglykaemia és hyperlactataemia (lásd 4. 4 pont).
22 In HIV-infected patients with severe immune deficiency at the time of initiation of combination antiretroviral therapy (CART), an inflammatory reaction to asymptomatic or residual opportunistic infections may arise (see section 4.4).
Súlyos immunhiányban szenvedő HIV- fertőzött betegekben a kombinált antiretroviális terápia (CART) megkezdésekor a tünetmentes vagy reziduális opportunista fertőzésekkel szemben gyulladásos reakció léphet fel (lásd 4. 4 pont).
Patients with advanced HIV disease may be at risk of elevated triglycerides and pancreatitis (see section 4.4).
Előrehaladott HIV fertőzött betegek esetében nagyobb a kockázata a trigliceridszint emelkedésének és a pancreatitis előfordulásának (lásd 4. 4 pont).
Human experience of acute overdose with ritonavir is limited.
28 Akut ritonavir túladagolásról emberek esetében korlátozott tapasztalat áll rendelkezésre.
One patient in clinical trials took ritonavir 1500 mg/day for two days and reported paraesthesia, which resolved after the dose was decreased.
Egy beteg a klinikai vizsgálatok alatt két napig 1500 mg/ nap adag ritonavirt vett be és paraesthesiáról számolt be, amely az adag csökkentésével oldódott.
There is no specific antidote for overdose with ritonavir.
Ritonavir- túladagolás esetére nem áll rendelkezésre specifikus antidotum.
Treatment of overdose with ritonavir should consist of general supportive measures including monitoring of vital signs and observation of the clinical status of the patient.
A ritonavir- túladagolás esetén általános támogató kezelés szükséges, amelynek ki kell terjednie a vitális jelek megfigyelésére és a beteg klinikai állapotának folyamatos ellenőrzésére.
Pharmaco-therapeutic group: antiviral for systemic use, ATC code:
Farmakoterápiás csoport: szisztémás vírusellenes szer, ATC kód:
The degree of enhancement is related to the metabolic pathway of the co-administered protease inhibitor and the impact of the co-administered protease inhibitor on the metabolism of ritonavir.
A hatásfokozás mértéke az egyidejűleg adott proteázgátló (PI) lebontásának anyagcsereútjától, valamint a PI ritonavir- metabolizmusra kifejtett hatásától függ.
Maximal inhibition of metabolism of the co-administered protease inhibitor is generally achieved with ritonavir doses of 100 mg daily to 200 mg twice daily, and is dependent on the co-administered protease inhibitor.
Naponta 2×100- 200 mg ritonavir adásával általában – a kombinált PI sajátosságaitól függően – maximális mértékben gátolható az egyidejűleg adott proteázgátló metabolizmusa.
For additional information on the effect of ritonavir on co-administered protease inhibitor metabolism, see section 4.5 and refer to the Summary of Product Characteristics of the particular co-administered PIs.
A ritonavirnak az egyidejűleg adott PI metabolizmusára kifejtett hatásaival kapcsolatos további tájoztatás a 4. 5 pontban, valamint a PI alkalmazási előírásában található.
Ritonavir is an orally active peptidomimetic inhibitor of the HIV-1 and HIV-2 aspartyl proteases.
A ritonavir a HIV- 1 és a HIV- 2 aszpartil- proteáz orálisan aktív, peptidomimetikus inhibitora.
Inhibition of HIV protease renders the enzyme incapable of processing the gag-pol polyprotein precursor which leads to the production of HIV particles with immature morphology that are unable to initiate new rounds of infection.
A HIV - proteáz gátlása következtében ez az enzim nem képes katalizálni a gag- pol poliprotein prekurzor szintézisét, amely éretlen morfológiájú, további fertőzés kiváltására képtelen HIV részecskék termelődéséhez vezet.
Ritonavir has selective affinity for the HIV protease and has little inhibitory activity against human aspartyl proteases.
A ritonavir szelektív affinitással rendelkezik a HIV- proteázzal szemben, de csak csekély aktivitást mutat a humán aszpartil- proteázok iránt.
Ritonavir was the first protease inhibitor (approved in 1996) for which efficacy was proven in a study with clinical endpoints.
Az 1996- ban törzskönyvezett ritonavir volt az első proteázgátló, amelynek hatékonyságát klinikai végpontokat értékelő vizsgálat bizonyította.
However, due to ritonavir’s metabolic inhibitory properties its use as a 23 pharmacokinetic enhancer of other protease inhibitors is the prevalent use of ritonavir in clinical practice (see section 4.2).
Mindazonáltal, anyagcseregátló aktivitása miatt a ritonavirt jelenleg javarészt más proteázgátlók farmakokinetikai hatásainak fokozására alkalmazzák a klinikai gyakorlatban (lásd 4. 2 pont).
QTcF interval was evaluated in a randomised, placebo and active (moxifloxacin 400 mg once daily) controlled crossover study in 45 healthy adults, with 10 measurements over 12 hours on Day 3.
Az elektrokardiogrammra gyakorolt hatás A QTcF- intervallumot randomizált, placebo - és aktív- kontrollos (napi egyszeri 400 mg moxifloxacin), keresztezett elrendezésű vizsgálatban értékelték, 45 egészséges felnőttnél, 10 méréssel 12 óra alatt, a 3. napon.
The maximum mean (95% upper confidence bound) difference in QTcF from placebo was 5.5 (7.6) for 400 mg twice daily ritonavir.
A QTcF- intervallum maximális átlagos (95% felső konfidenciahatár) különbsége a placebóhoz viszonyítva napi kétszer 400 mg ritonavir esetében 5, 5 (7, 6) volt.
The Day 3 ritonavir exposure was approximately 1.5 fold higher than that observed with the 600 mg twice daily dose at steady state.
A 3. napon adott ritonavir körülbelül 1, 5- szer nagyob expozíciós értéket eredményezett, mint amit az ajánlott napi kétszer 600 mg dózis esetében figyeltek meg dinamikus egyensúlyi (steady state) állapotban.
No subject experienced an increase in QTcF of ≥ 60 msec from baseline or a QTcF interval exceeding the potentially clinically relevant threshold of 500 msec.
Egyetlen vizsgálati alanynál sem tapasztaltak a kiindulási értékhez viszonyítva ≥ 60 msec értéket meghaladó QTcF- megnyúlást, illetve
Modest prolongation of the PR interval was also noted in subjects receiving ritonavir in the same study on Day 3.
Ugyanebben a vizsgálatban a PR- távolság csekély megnyúlását is észlelték a lopinavir/ ritonavir - kezelésben részesülő vizsgált egyéneknél a 3. napon.
The mean changes from baseline in PR interval ranged from 11.0 to 24.0 msec in the 12 hour interval post dose.
A PR- távolság kiindulási értékhez viszonyított átlagos változásai a dózis bevételét követő 12 órás intervallumban 11, 6 msec és 24, 4 msec között voltak.
Maximum PR interval was 252 msec and no second or third degree heart block was observed (see section 4.4).
A PR- megnyúlás maximális értéke 252 msec volt, és nem figyeltek meg II., illetve III. fokú AV- blokkot (lásd 4. 4 pont).
Resistance
Rezisztencia:
Ritonavir-resistant isolates of HIV-1 have been selected in vitro and isolated from patients treated with therapeutic doses of ritonavir.
Ritonavirre rezisztens HIV- 1 vírusok in vitro szelekcióját észlelték, illetve terápiás dózisban adagolt ritonavirrel kezelt betegekből is izoláltak rezisztens vírusokat.
Reduction in the antiretroviral activity of ritonavir is primarily associated with the protease mutations V82A/F/T/S and I84V.
A ritonavir antiretrovirális aktivitásának csökkenése elsősorban a proteázgén V82A/ F/ T/ S és I84V kodonjainak mutációira vezethető vissza.
Accumulation of other mutations in the protease gene (including at positions 20, 33, 36, 46, 54, 71, and 90) can also contribute to ritonavir resistance.
A ritonavir- rezisztencia kialakulásához a proteázgén más régióiban (20, 33, 36, 46, 54, 71, és 90 pozíciókban) felhalmozódó mutációk is hozzájárulhatnak.
In general, as mutations associated with ritonavir resistance accumulate, susceptibility to select other PIs may decrease due to cross-resistance.
A ritonavir- rezisztenciát eredményező mutációk általában halmozódnak, ill. keresztrezisztencia kialakulása miatt a HIV vírus más proteázgátlókra is rezisztenssé válhat.
The effects of ritonavir (alone or combined with other antiretroviral agents) on biological markers of disease activity such as CD4 cell count and viral RNA were evaluated in several studies involving HIV-1 infected patients.
A ritonavir (egyedüli vagy más antiretroviralis szerekkel együttes) hatását a betegség aktivitását jelző biológiai markerekre, mint a CD4 sejtszám és a vírus RNS, HIV- 1 fertőzött betegeken végzett klinikai vizsgálatokban állapították meg.
A controlled study completed in 1996 with ritonavir as add-on therapy in HIV-1 infected patients extensively pre-treated with nucleoside analogues and baseline CD4 cell counts ≤ 100 cells/μl showed a reduction in mortality and AIDS defining events.
Egy 1996- ban befejezett kontrollos klinikai vizsgálatban a mortalitás és az AIDS meghatározó eseményeinek csökkenését tapasztalták ritonavir kiegészítő kezelés hatására olyan betegeknél, akik már előzőleg extenzív előkezelést kaptak nukleozid analógokkal, valamint, akik CD4 - sejtszáma < 100 sejt/ µl volt.
The mean average change from baseline over 16 weeks for HIV RNA levels was -0.79 log10 (maximum mean decrease:
A kiindulási értéktől számított átlagos eltérés 16 hét után a ritonavirral kezelt csoportban a HIV RNS szint esetében - 0, 79 log10 volt (a maximális csökkenés középértéke:
1.29 log10) in the ritonavir group versus-0.01 log10 in the control group.
1, 29 log10), míg a kontrollcsoportban – 0, 01 log10.
In a study completed in 1996 recruiting less advanced HIV-1 infected patients (CD4 200-500 cells/μl) without previous antiretroviral therapy, ritonavir in combination with zidovudine or alone reduced viral load in plasma and increased CD4 count.
Egy 1996- ban befejezett, előző antiretrovirális terápiában nem részesült, kevésbé előrehaladott állapotú HIV- 1 fertőzött betegekben (CD4 200- 500 sejt/ µl) végzett vizsgálat során a ritonavir zidovudinnal való kombinációban vagy anélkül lecsökkentette a vírusterhelést a plazmában és megnövelte a CD4 sejtszámot.
The mean average change from baseline over 48 weeks for HIV RNA levels was -0.88 log10 in the ritonavir group versus -0.66 log10 in the ritonavir + zidovudine group versus -0.42 log10 in the zidovudine group.
A HIV RNS szintek átlagos eltérése a kiindulási értéktől 48 hét után - 0, 88 log10 volt a ritonavir csoportban, – 0, 66 log10 a ritonavir + zidovudin csoportban, ill. – 0, 42 log10 a zidovudin csoportban.
The continuation of ritonavir therapy should be evaluated by viral load because of the possibility of the emergence of resistance as described under section 4.1 Therapeutic indications.
Szükséges a ritonavir terápia menetének vírusterhelés- meghatározással való értékelése, mivel fennáll a rezisztencia fellépésének kockázata, amint a 4. 1 pontban (Terápiás javallatok) szerepel.
24 In an open label trial completed in 1998 in HIV infected, clinically stable children there was a significant difference (p = 0.03) in the detectable RNA levels in favour of a triple regimen (ritonavir, zidovudine and lamivudine) following 48 weeks treatment.
Egy 1998- ban befejezett nyílt elrendezésű klinikai vizsgálat során HIV- fertőzött, klinikailag stabil állapotban lévő gyermekeknél az RNS szintek szignifikáns javulását (p = 0, 03) észlelték egy hármas kombinációval (ritonavir, zidovudin és lamivudin) végzett, 48 hetes kezelést követően.
In a study completed in 2003, 50 HIV-1 infected, protease inhibitor and lamivudine naïve children age 4 weeks to 2 years received ritonavir 350 or 450 mg/m2 every 12 hours co-administered with zidovudine 160 mg/m2 every 8 hours and lamivudine 4 mg/kg every 12 hours.
30 Egy 2003- ban befejeződött vizsgálat során ötven, HIV- 1 vírussal fertőzött, proteázgátlóval és lamivudinnal korábban még nem kezelt, 4 hetes – 2 éves gyermeket kezeltek naponta 2×350- 450 mg/ m² dózisban adagolt ritonavir, 3×160 mg/ m² zidovudin és 2×4 mg/ kg lamivudin kombinációjával.
In intent to treat analyses, 72% and 36% of patients achieved reduction in plasma HIV-1 RNA of ≤ 400 copies/ml at Week 16 and 104, respectively.
Az intent - to- treat elemzés szerint 16, ill.
Response was similar in both dosing regimens and across patient age.
104 hetes kezelés után a betegek 72% - ában, ill.
The pharmacokinetics of ritonavir during multiple dose regimens were studied in non-fasting HIV-infected adult volunteers.
A ritonavir farmakokinetikáját nem- éhgyomrú HIV pozitív önkéntes felnőttekben többszöri adagolás mellett vizsgálták.
Upon multiple dosing, ritonavir accumulation is slightly less than predicted from a single dose due to a time and dose-related increase in apparent clearance (Cl/F).
Többszöri dózis alkalmazásánál a látszólagos clearance (C1/ F) idő - és dózisfüggő növekedése miatt a ritonavir akkumulációja kissé alacsonyabb, mint ahogy azt az egyszeri dózisból számolták.
Renal clearance averaged less than 0.1 l/h and was relatively constant throughout the dosage range.
A vese- clearance átlagosan 0, 1 l/ h- nál kisebb volt, és viszonylagos állandóságot mutatott az egész dózistartományban.
100 mg twice 200 mg once daily1 daily
Ritonavir adagolási séma 1×100 mg/ nap 2×100 mg/ nap1 1×200 mg/ nap 2×200 mg/ nap 2×600 mg/ nap 0, 89 Cmax (µg/ ml)
0.89
0, 22
AUC12 or 24 (µg•h/ml)
AUC12 or 24
6.6 ± 2.4
6, 2
6.2
6, 6 ± 2, 4
t½ (h)
t½ (óra) Cl/ F (l/ óra)
Cl/F (L/h) 1
1
Values expressed as geometric means.
A megadott értékek geometriai átlagok.
Note: ritonavir was dosed after a meal for all listed regimens.
A ritonavirt (mindegyik feltüntetett adagolási séma esetében) étkezés után adagolták.
Effects of food on oral absorption:
A táplálék hatása a szájon át adott ritonavir felszívódására:
Ingestion of ritonavir with food results in higher ritonavir exposure than ingestion in the fasted state.
A ritonavirt étkezés közben bevéve nagyobb lesz a ritonavir- expozíció, mint amikor éhgyomorra adják.
The apparent volume of distribution (VB/F) of ritonavir is approximately 20 - 40 l after a single 600 mg dose.
A ritonavir látszólagos megoszlási térfogata (VB/ F) kb, 20- 40 l egyetlen 600 mg- os dózis után.
The protein binding of ritonavir in human plasma is approximately 98 - 99% and is constant over the concentration range of 1.0 – 100 μg /ml.
98- 99% - os és 1, 0- 100 µg/ ml koncentráció felett a plazma fehérjekötődése konstans.
Ritonavir binds to both human alpha 1-acid glycoprotein (AAG) and human serum albumin (HSA) with comparable affinities.
A ritonavir hasonló affinitással kötődik mind a humán alfa 1- savas glycoproteinhez (AAD), mind a humán szérum albuminhoz (HSA).
Tissue distribution studies with 14C-labelled ritonavir in rats showed the liver, adrenals, pancreas, kidneys and thyroid to have the highest concentrations of ritonavir.
A szöveti eloszlást vizsgáló kísérleteket patkányokban 14C- el jelzett ritonavirral végezték, amelyek során igazolódott, hogy a legnagyobb gyógyszer- koncentráció a májban, mellékvesékben, hasnyálmirigyben, vesékben és pajzsmirigyben alakult ki.
Tissue to plasma ratios of approximately 1 measured in rat lymph nodes suggests that ritonavir distributes into lymphatic tissues.
1- es értéke azt mutatja, hogy a ritonavir bejut a nyirokszövetekbe.