natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The most serious reactions observed with TORISEL are hypersensitivity/ infusion reactions (including some life-threatening and rare fatal reactions), hyperglycaemia/ glucose intolerance, infections, interstitial lung disease, hyperlipaemia, intracerebral bleeding, renal failure, bowel perforation, and wound healing complication.
A TORISEL- lel kapcsolatban megfigyelt legsúlyosabb reakciók a túlérzékenységi/ infúziós reakciók (köztük néhány életveszélyes és ritkán halálos reakció), a hyperglykaemia/ glükóz- intolerancia, a fertőzések, az intersticiális tüdőbetegség, a hyperlipidaemia, az intracerebrális vérzés, a veseelégtelenség, a bélperforáció és a sebgyógyulási zavarok voltak.
The most common (≥ 30%) adverse reactions (all grades) observed with TORISEL include anaemia, nausea, rash (including rash, pruritic rash, maculopapular rash, pustular rash), anorexia, oedema (including facial oedema and peripheral oedema), and asthenia.
A leggyakrabban (≥30%) megfigyelt mellékhatások (minden súlyossági fok) a TORISEL- lel a következők voltak: anémia, hányinger, kiütés (ezen belül kiütés, viszkető kiütés, maculo- papularis kiütés, pustulás kiütés), étvágytalanság, ödéma (ezen belül ödéma, arcödéma és perifériás ödéma) és asthenia.
Cataracts have been observed in some patients who received the combination of temsirolimus and interferon-α.
Néhány olyan betegnél, aki temszirolimusz és alfa- interferon kombinációs kezelésben részesült, szürkehályog kialakulását figyelték meg.
See section 4.4 for additional information concerning serious adverse reactions, including appropriate actions to be taken if specific reactions occur.
A súlyos mellékhatásokra vonatkozó további információkkal kapcsolatban, beleértve azokat a megfelelő lépéseket, melyeket egy adott reakció fellépése esetén kell megtenni, lásd a 4. 4 pontot.
The following list contains adverse reactions seen in clinical trial (Study 1).
Az alábbi felsorolás klinikai vizsgálatban (1. vizsgálat) tapasztalt mellékhatásokat tartalmaz.
Only events for which there is at least reasonable suspicion of a causal relationship to intravenous treatment with TORISEL are listed.
Csak azok az esetek kerültek felsorolásra, amelyeknél legalábbis megalapozott volt az intravénás TORISEL- kezeléssel fennálló ok- okozati kapcsolat feltételezése.
Very common: ≥ 1/ 10
A mellékhatások felsorolása az alábbi gyakorisági kategóriák szerint történik:
7 Common: ≥ 1/ 100 to < 1/ 10 Uncommon: ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100
Nagyon gyakori (≥1/ 10) Gyakori (≥1/ 100 – < 1/ 10) 7 Nem gyakori (≥1/ 1000 – < 1/ 100)
Adverse reactions in clinical trial 1
Az első klinikai vizsgálatban megfigyelt mellékhatások
Grade
3. és 4.
Grades n (%)
súlyossági fok n (%)
3 & 4 n (%)
súlyossági fok n (%)
Blood creatinine increased Increased aspartate aminotransferase Increased alanine aminotransferase
Emelkedett aszpartát- aminotranszferázszint
30 (14) 17 (8) 12 (6)
17 (8)
6 (3) 3 (1) 1 (1)
12 (6)
Anaemia Neutropaenia Leucopoenia Lymphopaenia
Anaemia Neutropenia Leukopenia Lymphopenia
Ageusia Intracerebral bleeding
Aguesia Intracerebrális vérzés
11 (5) 1 (1)
11 (5) 1 (1)
0 (0) 1 (1)
0 (0) 1 (1)
Conjunctivitis (including lacrimation disorders)
Conjunctivitis (beleértve a könnytermelés zavarait)
Pericardial effusion (including haemodynamically significant pericardial effusions requiring intervention)
Pericardialis folyadékgyülem (beleértve a beavatkozást igénylő, hemodinamikailag jelentős pericardialis folyadékgyülemet)
8 Adverse reactions in clinical trial 1
Légzőrendszeri, mellkasi és mediastinalis betegségek és tünetek
Epistaxis Cough Pneumonitis [including fatal pneumonitis] (see section 4.4)
Orrvérzés Köhögés Pneumonia (beleértve a halálos kimenetelű
25 (12) 54 (26) 4 (2)
25 (12) 54 (26)
0 (0) 2 (1) 1 (1)
0 (0) 2 (1)
Common
1 (1)
Very common Very common Very common Very common Common Common Common Common Uncommon
Nagyon gyakori Nagyon gyakori Gyakori Gyakori Gyakori Gyakori Nem gyakori
Vomiting Stomatitis Diarrhoea Nausea Abdominal distension Oral pain Gingivitis Aphthous stomatitis Bowel perforation
Diarrhoea Hányinger Puffadás Szájüregi fájdalom Gingivitis Stomatitis aphtosa Bélperforáció
40 (19) 42 (20) 57 (27) 77 (37) 9 (4) 5 (2) 5 (2) 8 (4) 1 (0.5)
57 (27) 77 (37) 9 (4) 5 (2) 5 (2) 8 (4) 1( 0, 5)
4 (2) 3 (1) 3 (1) 5 (2) 1 (1) 0 (0) 0 (0) 1 (0) 1 (0.5)
3 (1) 5 (2) 1 (1) 0 (0) 0 (0) 1 (0) 1( 0, 5)
Renal failure [including fatal outcomes] (see section 4.4)
Veseelégtelenség (közte halálos kimenetelű esetek) (lásd 4. 4 pont)
Skin and subcutaneous tissue disorders
8 Az első klinikai vizsgálatban megfigyelt mellékhatások
Rash (including rash, pruritic rash, maculopapular rash, pustular rash)
Kiütés (ezen belül kiütés, viszkető kiütés,
Very common Very common Very common Very common Common
Nagyon gyakori Nagyon gyakori Nagyon gyakori Nagyon gyakori Gyakori Nagyon gyakori
Pruritus Acne Nail disorder Dry skin Exfoliative Dermatitis
Pruritus Acne Körömrendellenességek Bőrszárazság Exfoliatív dermatitis Hátfájás
Musculoskeletal, and connective tissue disorders
betegségei és tünetei
Hypokalaemia
Hypokalaemia
Very common Very common Very common
Nagyon gyakori Nagyon gyakori Nagyon gyakori Nagyon gyakori Gyakori Gyakori
Hypercholesterolaemia Hyperlipaemia Anorexia
Hyperglykaemia/ diabetes mellitus * Hypercholesterinaemia Hyperlipidaemia Étvágytalanság Hypophosphataemia Thrombophlebitis
51 (24) 57 (27) 66 (32)
53 (26) 51 (24) 57 (27) 66 (32) 17 (8) 2 (1)
Common
22 (11) 1 (1) 8 (4) 6 (3) 11 (5) 0 (0)
9 Adverse reactions in clinical trial 1
Fertőző betegségek és parazitafertőzések
Bacterial and viral infections (including infection, cellulitis, herpes zoster, herpes simplex, bronchitis, abscess)
Baktérium - és vírusfertőzések (köztük fertőzés, cellulitis, herpes zoster, herpes simplex, bronchitis, tályog)
Urinary tract infection (including dysuria, haematuria, cystitis, urinary frequency, urinary tract infection)
Húgyúti fertőzések (köztük dysuria, haematuria, cystitis, gyakori vizelés, húgyúti fertőzések)
Pharyngitis Rhinitis Pneumonia Upper respiratory tract infection Folliculitis
Pharyngitis Rhinitis Pneumonia Felső légúti fertőzések Folliculitis
Common
14 (7)
Venous thromboembolism (including deep vein thrombosis, pulmonary embolus)
Hypertonia
Common Common
3 (1)
Pain Chest pain Oedema (including oedema, facial oedema, peripheral oedema)
Fájdalom Mellkasi fájdalom Ödéma (ezen belül ödéma, arcödéma, perifériás ödéma)
Asthenia Impaired wound healing
Asthenia Sebgyógyulási zavarok
Allergic/ hypersensitivity reactions
Allergiás/ túlérzékenységi reakciók
*Patients should be advised that treatment with TORISEL may be associated with an increase in blood glucose levels in diabetic and non-diabetic patients.
* A betegek figyelmét fel kell hívni arra, hogy diabéteszes és nem diabéteszes betegek TORISEL- kezelése során megemelkedhet a vércukorszint.
There is no specific treatment for TORISEL intravenous overdose.
A TORISEL intravénás túladagolásának nincs specifikus kezelése.
TORISEL has been safely administered to patients with renal cancer with repeated intravenous doses of temsirolimus as high as 220 mg/ m2.
A TORISEL- t (temszirolimusz) akár még 220 mg/ m2 adagban, ismételt intravénás adagolás mellett is biztonsággal alkalmazták vesetumoros betegeknél.
Protein Kinase Inhibitors; ATC code:
Protein- kináz inhibitorok, ATC kód:
L01X E09 10 Temsirolimus is a selective inhibitor of mTOR (mammalian target of rapamycin).
A temszirolimusz az mTOR (mammalian target of rapamycin) szelektív inhibitora.
Temsirolimus binds to an intracellular protein (FKBP-12), and the protein-temsirolimus complex binds and inhibits the activity of mTOR that controls cell division.
A temszirolimusz egy intracelluláris fehérjéhez (FKBP- 12) kötődik, amely fehérje- temszirolimusz komplex pedig a sejtosztódást szabályozó mTOR- hoz kapcsolódik, és gátolja annak aktivitását.
Inhibition of mTOR activity results in a G1 growth arrest in treated tumour cells resulting from selective disruption of translation of cell cycle regulatory proteins, such as D-type cyclins, c-myc, and ornithine decarboxylase.
D- típusú ciklinek, c- myc és ornitin- dekarboxiláz) transzlációjának szelektív megszakításából ered.
Temsirolimus exerts its effect by binding in a complex with FKBP-12 and mTOR.
A temszirolimusz hatását az FKBP- 12 és az mTOR fehérjékhez való kötődése révén kialakult komplex útján fejti ki.
When mTOR is bound in this complex, its ability to phosphorylate, and thereby control the activity of protein translation factors (4E-BP1 and S6K, both downstream of mTOR in the P13 kinase/ AKT pathway) that control cell division, is blocked.
Amikor az mTOR e komplexhez kötődik, gátlódik a foszforiláló- képessége, és ezáltal a sejtosztódást szabályozó fehérje- transzlációs faktorok (4E- BP1 és S6K, mindkettő a P13 kináz/ AKT- út mTOR utáni szakaszán) aktivitása.
In addition to regulating cell cycle proteins, mTOR can regulate translation of the hypoxia-inducible factors, HIF-1 and HIF-2 alpha.
A sejtciklus- fehérjék szabályozásán túl az mTOR képes a HIF- 1 és HIF- 2- alfa hypoxia által indukálható (hypoxia- inducible) faktorok szabályozására is.
These transcription factors regulate the ability of tumours to adapt to hypoxic microenvironments and to produce the angiogenic factor vascular endothelial growth factor (VEGF).
Ezek a transzkripciós faktorok kontrollálják a daganatok alkalmazkodó- képességét az alacsony oxigénszintű mikrokörnyezethez, továbbá azt, hogy az érképződés- serkentő, vaszkuláris endoteliális növekedési faktort (VEGF, vascular endothelial growth factor) termeljék.
The anti-tumour effect of temsirolimus, therefore, may also in part stem from its ability to depress levels of HIF and VEGF in the tumour or tumour microenvironment, thereby impairing vessel development.
A temszirolimusz daganatellenes hatása ezáltal részben szintén a daganatban és a daganat mikrokörnyezetében a HIF - és a VEGF- szinteket csökkentő képességéből származhat, ily módon károsítva az érújdonképződést.
Clinical Efficacy The safety and efficacy of TORISEL in the treatment of advanced renal cell carcinoma (RCC) were studied in the following two randomised clinical trials:
Klinikai hatékonyság A TORISEL biztonságosságát és hatékonyságát előrehaladott vesesejtes karcinómában (renal cell carcinoma, RCC) az alábbi két randomizált klinikai vizsgálatban értékelték:
Study 1 Study 1 was a phase 3, multi-centre, three-arm, randomised, open-label study in previously untreated patients with advanced renal cell carcinoma and with 3 or more of 6 pre-selected prognostic risk factors (less than one year from time of initial RCC diagnosis to randomisation, Karnofsky performance status of 60 or 70, haemoglobin less than the lower limit of normal, corrected calcium of greater than 10 mg/ dl, lactate dehydrogenase > 1.5 times the upper limit of normal, more than one metastatic organ site).
1. vizsgálat Az 1. vizsgálat egy fázis III, multicentrumos, három kezelési karú, randomizált, nyílt elrendezésű vizsgálat volt, előzetesen kezeletlen, előrehaladott vesesejtes karcinómás, 6 előre kiválasztott prognosztikus tényezőből (kevesebb mint egy év telt el az RCC kezdeti diagnózisától a randomizálásig, 60- as vagy 70- es Karnofsky performance státusz, a normálérték alsó határánál alacsonyabb hemoglobinszint, > 10 mg/ dl korrigált kalcium, a normálérték felső határát > 1, 5- szeres mértékben meghaladó laktát- dehidrogenáz, egynél több metasztázis) hárommal vagy többel rendelkező betegek körében.
Patients were stratified for prior nephrectomy status within three geographic regions and were randomly assigned (1:1:1) to receive IFN-α alone (n = 207), TORISEL alone (25 mg weekly; n = 209), or the combination of IFN-α and TORISEL (n = 210).
1 arányban): interferon- alfa (IFN- alfa) monoterápia (n = 207), TORISEL monoterápia (heti 25 mg; n = 209), illetve IFN- alfa és TORISEL (n = 210).
In Study 1, TORISEL 25 mg was associated with a statistically significant advantage over IFN-α in the primary endpoint of OS at the 2nd pre-specified interim analysis (n = 446 events, p = 0.0078).
Az első vizsgálatban a 25 mg TORISEL statisztikailag szignifikáns előnyöket mutatott az IFN- alfával szemben az teljes túlélés primer végpontban az előre meghatározott második időközi analíziskor (n=446 eset, p=0, 0078).
The TORISEL arm showed a 49% increase in median OS compared with the IFN-α arm.
A TORISEL kar esetében az teljes túlélés középértéke az IFN- alfa ághoz képest 49% - os emelkedést mutatott.
TORISEL also was associated with statistically significant advantages over IFN-α in the secondary endpoints of PFS, TTF, and clinical benefit rate.
A TORISEL a progressziómentes túlélés, a kezelés kudarcáig eltelt idő és a klinikai haszonarány másodlagos végpontok esetében is statisztikailag szignifikáns előnyöket mutatott az IFN- alfával szemben.
The combination of TORISEL 15 mg and IFN-α did not result in a significant increase in overall survival when compared with IFN-α alone at either the interim analysis (median 8.4 vs.
10 A 15 mg TORISEL és az IFN- alfa kombinációja az IFN- alfa monoterápiával összehasonlításban nem eredményezett szignifikáns növekedést a teljes túlélésben sem az időközi analízis (középérték:
7.3 months, hazard ratio = 0.93, p = 0.4902).
8, 4 vs 7, 3 hónap, relatív hazárd = 0, 96, p = 0, 6965), sem pedig a végső analízis (középérték 8, 4 vs 7, 3 hónap, relatív hazárd = 0, 93, p=0, 4902) szerint.
Treatment with the combination of TORISEL and IFN-α resulted in a statistically significant increase in the incidence of certain grade 3-4 adverse events (weight loss, anaemia, neutropaenia, thrombocytopaenia and mucosal inflammation) when compared with the adverse events observed in the IFN-α or TORISEL-alone arms.
A TORISEL és IFN- alfa kombinációval való kezelés az IFN- alfa, illetve a TORISEL monoterápiás ágakkal összehasonlítva statisztikailag szignifikáns mértékben növelte egyes 3- 4. fokú mellékhatások (testtömeg- csökkenés, anaemia, neutropenia, thrombocytopenia és nyálkahártyagyulladás) incidenciáját.
Summary of efficacy results in TORISEL Study 1 a
A TORISEL 1. vizsgálat hatékonysági eredményeinek összehasonlítása p- értéka
IFN-α
IFN- alfa
Hazard ratio
Relatív hazárd (95% CI) b
(95% CI)
Előre meghatározott időközi analízis Teljes túlélés középértéke
Pre-specified interim analysis Median overall survival, Months
0, 0078
7.3 (6.1,
0, 73 (0, 58, 0, 92)
(95% CI) Final analysis
Hónap (95% CI)
0.0078
7, 3 (6, 1, 8, 8)
0.73 (0.58, 0.92)
Végső analízis Teljes túlélés
(95% CI) Median Progression- Free
középértéke Hónapok (95% CI) A progressziómentes túlélés független
assessment Months (95% CI) Median Progression- Free
értékelésének középértékei Hónap (95% CI) A progressziómentes túlélés vizsgálatban
Survival by investigator
0, 74 (0, 60, 0, 91) 0, 74 (0, 607;
assessment Months (95% CI) Overall response rate by
résztvevő orvosok általi értékelésének középértékei Hónapok (95% CI) Általános válaszarány
3.8 (3.6, 5.2)
3, 8 (3, 6; 5, 2)
0.0028
1, 9 (1, 9; 2, 2)
0.74 (0.60, 0.90)
0, 0028 0, 1361c
5.3 (2.3,
0, 90)
independent assessment% (95% CI)
független értékelése% (95% CI)
0.1361
5, 3 (2, 3, 8, 4)
CI = confidence interval; NA = not applicable. a.
CI = konfidencia intervallum; NA = nem releváns. a.
Based on log-rank test stratified by prior nephrectomy and region. b.
Az előzetes nefrektomia és régiók szerint tagolt log- rang teszt alapján b.
Based on Cox proportional hazard model stratified by prior nephrectomy and region (95% CI are descriptive, only). c.
Az előzetes nefrektomia és régiók szerint tagolt Cox- féle arányos hazárd modell alapján. c.
Based on Cochran-Mantel-Hansel test stratified by prior nephrectomy and region.
Az előzetes nefrektomia és régiók szerint tagolt Cochran- Mantel- Haenszel teszt alapján.
In Study 1, 31% of patients treated with TORISEL were 65 or older.
Az első klinikai vizsgálatban a TORISEL- lel kezelt betegek 31% - a volt 65 éves vagy idősebb.
In patients younger than 65, median overall survival was 12 months (95% CI 9.9, 14.2) with a hazard ratio of 0.67 (95% CI 0.52, 0.87) compared with those treated with IFN-α.
A 65 évnél fiatalabb betegek körében a teljes túlélési idő középértéke 12 hónap volt (95% CI 9, 9- 14, 2), a relatív hazárd pedig 0, 67 (95% CI 0, 52- 0, 87) az IFN- alfa kezelésben részesülőkkel összehasonlításban.
In patients 65 or older, median overall survival was 8.6 months (95% CI 6.4, 11.5) with a hazard ratio of 1.15 (95% CI 0.78, 1.68) compared with those treated with IFN-α.
A 65 éves vagy idősebb betegek esetében az teljes túlélés medián értéke 8, 6 (95% CI 6, 4- 11, 5) volt, a relatív hazárd pedig 1, 15 (95% CI 0, 78- 1, 68) az IFN- alfa kezelésben részesülőkkel összehasonlításban.
Study 2 Study 2 was a randomised, double-blind, multi-centre, outpatient trial to evaluate the efficacy, safety, and pharmacokinetics of three dose levels of TORISEL when administered to previously treated patients with advanced RCC.
11 A 2. vizsgálat randomizált, kettős- vak, multicentrumos járóbeteg- vizsgálat volt, amely a TORISEL három dózisszintjén értékelte a készítmény hatékonyságát, biztonságosságát és farmakokinetikáját előzetes kezelésben részesült, előrehaladott vesesejtes karcinómás betegek körében.
One hundred eleven (111) patients were randomly assigned in a 1:1:1 ratio to receive 25 mg, 75 mg, or 250 mg temsirolimus intravenous weekly.
1 arányban egy hetenkénti 25 mg, 75 mg vagy 250 mg intravénás temszirolimusz- kezelésben részesülő csoportba.
In the 25 mg arm (n = 36), all patients had metastatic disease; 4 (11%) had no prior chemo- or immunotherapy; 17 (47%) had one prior treatment, and 15 (42%) had 2 or more prior treatments for RCC.
A 25 mg- os karon (n = 36) az összes betegnek metasztázisos betegsége volt; négyen (11%) nem részesültek előzetes kemo - vagy immunoterápiában; tizenheten (47%) egy előzetes kezelést kaptak, míg tizenöten (42%) kaptak 2 vagy több előzetes kezelést a vesesejtes karcinómára.
For patients treated weekly with 25 mg temsirolimus OS was 13.8 months (95% CI:
A heti 25 mg temszirolimusszal kezelt betegek esetében a teljes túlélés időtartama 13, 8 hónap (95% CI:
9.0, 18.7 months); ORR was 5.6% (95% CI:
9, 0, 18, 7 hónap), míg az objektív válaszarány 5, 6% (95% CI:
0.7, 18.7%).
0, 7, 18, 7%) volt.
Absorption Following administration of a single 25 mg intravenous dose of temsirolimus in patients with cancer, mean Cmax in whole blood was 585 ng/ ml (coefficient of variation, CV = 14%), and mean AUC in blood was 1627 ng• h/ ml (CV = 26%).
Abszorpció Egyszeri intravénás 25 mg temszirolimusz dózis daganatos betegeknek történt beadását követően a Cmax átlagértéke a teljes vérben 585 ng/ ml (variációs együttható, CV = 14%), míg a vérben mért AUC átlagértéke 1627 ng· h/ ml (CV = 26%) volt.
Distribution Temsirolimus exhibits a polyexponential decline in whole blood concentrations, and distribution is attributable to preferential binding to FKBP-12 in blood cells.
Disztribúció A temszirolimusz a teljes vérkoncentrációkat tekintve poliexponenciális csökkenést mutat, és a disztribúció a vérsejtekben lévő FKBP- 12- höz történő preferenciális kötődéssel hozható kapcsolatba.
The mean (standard deviation, SD) dissociation constant (Kd) of binding was 5.1 (3.0) ng/ ml, denoting the concentration at which 50% of binding sites in blood cells were occupied.
A kötődés átlagos (átlagos szórás, SD) disszociációs állandója (Kd) 5, 1 (3, 0) ng/ ml volt, amely azt a koncentrációt jelenti, amelynél a vérsejtek kötőhelyeinek telítettsége 50% - os.
Following a single
A temszirolimusz disztribúciója dózisfüggő, a vérsejtekben mért átlagos (10., 90. percentilis) maximális specifikus kötődés 1, 4 mg (0, 47- 2, 5 mg) volt.
12 25 mg temsirolimus intravenous dose, mean steady-state volume of distribution in whole blood of patients with cancer was 172 liters.
Egy egyszeri 25 mg temszirolimusz intravénás dózist követően az átlagos egyensúlyi (steady state) megoszlási térfogat a daganatos betegek teljes vérében 172 liter volt.
Metabolism Sirolimus, an equally potent metabolite to temsirolimus, was observed as the principal metabolite in humans following intravenous treatment.
Metabolizmus A szirolimusz – amely a temszirolimusz ugyanolyan hatékonyságú metabolitja – a fő humán metabolit intravénás adagolást követően.
During in vitro temsirolimus metabolism studies, sirolimus, seco-temsirolimus and seco-sirolimus were observed; additional metabolic pathways were hydroxylation, reduction and demethylation.
A további anyagcsereutak közé tartozott a hidroxileződés, a redukció és a demetileződés.
Following a single 25 mg intravenous dose in patients with cancer, sirolimus AUC was 2.7-fold that of temsirolimus AUC, due principally to the longer half-life of sirolimus.
Egy egyszeri 25 mg intravénás dózis daganatos betegeknek történő beadását követően a szirolimusz AUC - a temszirolimusz AUC- értékének 2, 7- szerese volt, lényegében a szirolimusz hosszabb felezési ideje miatt.
Elimination Following a single 25 mg intravenous dose of temsirolimus, temsirolimus mean ±SD systemic clearance was 11.4 ± 2.4 l/ h.
Elimináció Egy egyszeri intravénás, 25 mg temszirolimusz dózis beadását követően a temszirolimusz átlagos (± átlagos szórás) szisztémás clearance- értéke 11, 4 ± 2, 4 l/ h volt.
Mean half-lives of temsirolimus and sirolimus were 17.7 hr and 73.3 hr, respectively.
A temszirolimusz és a szirolimusz átlagos felezési ideje ebben a sorrendben 17, 7, illetve 73, 3 óra volt.
Following administration of [14C] temsirolimus, excretion was predominantly via the faeces (78%), with renal elimination of active substance and metabolites accounting for 4.6% of the administered dose.
14C- temszirolimusz beadását követően a kiürülés elsősorban a széklettel történt (78%), míg a vesén át a hatóanyag és a metabolitok beadott dózis 4, 6% - ának megfelelő hányada eliminálódott.
Temsirolimus and sirolimus were demonstrated to be substrates for P-gp in vitro.
Bizonyított, hogy in vitro a temszirolimusz és a szirolimusz a P- gp szubsztrátjai.
Possible effects of inhibition of P-gp on elimination of temsirolimus and sirolimus in vivo have not been investigated.
A P- gp gátlásának temszirolimusz és szirolimusz eliminációra gyakorolt esetleges hatásait in vivo nem vizsgálták.
Special Populations Hepatic impairment Temsirolimus and sirolimus pharmacokinetics have not been investigated in patients with hepatic impairment (see sections 4.2 and 4.4).
Speciális populációk Májkárosodás A temszirolimusz és a szirolimusz farmakokinetikáját nem vizsgálták májkárosodott betegek körében (lásd 4. 2 és 4. 4 pont).
Gender, weight, race, age Temsirolimus and sirolimus pharmacokinetics are not significantly affected by gender or body weight.
12 A temszirolimusz és a szirolimusz farmakokinetikáját jelentősen nem befolyásolja a nem vagy a testtömeg.
Pharmacokinetic data on temsirolmus and sirolimus are available in patients up to age 79 years.
A temszirolimuszról és a szirolimuszról 79 éves életkorú betegekig állnak rendelkezésre farmakokinetikai adatok.
Paediatric population Temsirolimus and sirolimus pharmacokinetics in the paediatric population have not been investigated.
Gyermekpopuláció Sem a temszirolimusz, sem a szirolimusz farmakokinetikáját nem vizsgálták gyermekpopulációban.
Adverse reactions not observed in clinical studies, but seen in animals at exposure levels similar to or even lower than clinical exposure levels and with possible relevance to clinical use, were as follows: pancreatic islet cell vacuolation (rat), testicular tubular degeneration (mouse, rat and monkey), lymphoid atrophy (mouse, rat and monkey), mixed cell inflammation of the colon/ caecum (monkey), and pulmonary phospholipidosis (rat).
A klinikai vizsgálatokban meg nem figyelt, de állatkísérletekben a klinikai expozícióhoz hasonló vagy még alacsonyabb expozíciós szinteken látott, a klinikai alkalmazás szempontjából lehetséges relevanciával bíró mellékhatások az alábbiak voltak: pancreas szigetsejt vakuolizáció (patkány), testicularis tubularis degeneráció (egér, patkány és majom), lymphoid atrophia (egér, patkány és majom), a colon és a coecum kevertsejtes gyulladása (majom) és pulmonális foszfolipidózis (patkány).