natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Frequencies are defined as very common (≥ 1/ 10), common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100), rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1,000), and very rare (< 1/ 10,000).
A gyakoriságot az alábbiak szerint csoportosítjuk: nagyon gyakori (≥1/ 10), gyakori (≥1/ 100 – 1/ 10), nem gyakori (≥1/ 1000 – 1/ 100), ritka (≥1/ 10 000 – 1/ 1000) és nagyon ritka (< 1/ 10 000).
Psychiatric disorders Uncommon: anxiety, insomnia.
Pszichiátriai kórképek Nem gyakori: szorongás, álmatlanság.
Nervous system disorders Common: dizziness, headache.
5 Idegrendszeri betegségek és tünetek Gyakori: szédülés, fejfájás.
Uncommon: lethargy, syncope, hypoaesthesia, somnolence, tremor, postural dizziness.
Nem gyakori: letargia, syncope, hypaesthesia, aluszékonyság, tremor, helyzetváltoztatáshoz kapcsolódó szédülés.
Rare: amnesia, depressed level of consciousness, loss of consciousness, parosmia.
Ritka: amnézia, csökkent tudati szint, eszméletvesztés, szaglási zavar.
5 Eye disorders Uncommon: blurred vision, visual disturbance.
Szembetegségek és szemészeti tünetek Nem gyakori: homályos látás, látászavar.
Ear and labyrinth disorders Uncommon: vertigo, tinnitus.
A fül és az egyensúly- érzékelő szerv betegségei és tünetei Nem gyakori: szédülés, fülzúgás.
Vascular disorders Uncommon: hot flush, hypotension.
Érbetegségek és tünetek Nem gyakori: hőhullám, hypotensio.
Rare: throat tightness.
Ritka: összeszoruló torok.
Gastrointestinal disorders Common: constipation, vomiting, nausea.
Emésztőrendszeri betegségek és tünetek Gyakori: székrekedés, hányás, hányinger.
Rare: pancreatitis, erosive duodenitis, oral hypoaesthesia.
Ritka: hasnyálmirigy- gyulladás, erozív duodenitis, oralis hypaesthesia.
Skin and subcutaneous tissue disorders Uncommon: pruritus, hyperhydrosis.
A bőr és a bőralatti szövet betegségei és tünetei Nem gyakori: pruritus, hyperhydrosis.
Rare: allergic dermatitis, urticaria, cold sweat, rash.
Ritka: allergiás dermatitis, urticaria, hideg verejtékezés, kiütés.
Musculoskeletal and connective tissue disorders Uncommon: pain in extremity, muscle cramp, joint swelling.
A csont- izomrendszer és a kötőszövet betegségei és tünetei Nem gyakori: végtagfájdalom, izomgörcs, ízületi duzzanat.
Renal and urinary disorders Uncommon: dysuria, haematuria, chromaturia.
Vese - és húgyúti betegségek és tünetek Nem gyakori: dysuria, haematuria, chromaturia.
Reproductive system and breast disorders Rare: erectile dysfunction.
A nemi szervekkel és az emlőkkel kapcsolatos betegségek és tünetek Ritka: merevedési zavar.
General disorders and administration site conditions Common: asthenia.
Általános tünetek, az alkalmazás helyén fellépő reakciók Gyakori: gyengeség.
Investigations Uncommon: increased blood creatinine, increased blood urea, prolonged QT corrected interval, increased platelet or white blood cell count, decreased weight.
Laboratóriumi vizsgálatok eredményei Nem gyakori: emelkedett szérum kreatinin, emelkedet szérum karbamid, megnyúlt QTc intervallum, emelkedett thrombocyta- szám vagy fehérvérsejt- szám, súlycsökkenés.
The adverse event profile was generally similar in the MERLIN-TIMI 36 study.
A nemkívánatos események profilja általában hasonló volt a MERLIN- TIMI 36 vizsgálatban.
Evaluations in patients who may be considered at higher risk of adverse events when treated with other antianginal medicinal products, e. g. patients with diabetes, Class I and II heart failure, or obstructive airway disease, confirmed that these conditions were not associated with clinically meaningful increases in the incidence of adverse events.
Azoknak a betegeknek a vizsgálata, akik az egyéb antianginás szerekkel történő kezelés miatt feltételezhetően nagyobb a nemkívánatos események kockázata, pl. cukorbetegek, NYHA I- II szívbetegek vagy obstruktív légúti betegségben szenvedők, azt bizonyította, hogy ezek a betegségek nem járnak együtt a nemkívánatos események gyakoriságának klinikailag jelentősebb mértékű fokozódásával.
Elderly, renal impairment, and low weight:
Időskorúak, vesekárosodás, alacsony testsúly:
In general, adverse events occurred more frequently among elderly patients and patients with renal impairment; however, the types of events in these subgroups were similar to those observed in the general population.
Általában a nemkívánatos események gyakrabban jelentkeztek időskorú, és vesekárosodásban szenvedő betegeknél; ugyanakkor a nemkívánatos
In patients with mild or moderate renal impairment (creatinine clearance ≥ 30– 80 ml/ min) compared to those with normal renal function (creatinine clearance > 80 ml/ min), the most commonly reported
Enyhe vagy közepes fokú vesekárosodásban szenvedő betegeknél (kreatinin- clearance ≥ 30 – 80 ml/ perc), a normális veseműködéssel bírókhoz képest (kreatinin- clearance > 80 ml/ perc), a leggyakrabban jelentett mellékhatások és a placebóval korrigált gyakoriságuk a következők voltak: székrekedés (8% vs.
6 events and their placebo-corrected frequencies included: constipation (8% versus 4%), dizziness (7% versus 5%), and nausea (4% versus 2%).
2%).
Laboratory findings:
Laboratóriumi leletek:
Small, clinically insignificant, reversible elevations in serum creatinine levels have been observed in healthy subjects and patients treated with Ranexa.
Kismértékű, klinikailag jelentéktelen, reverzibilis szérum kreatinin emelkedést figyeltek meg Latixával kezelt egészséges alanyoknál és betegeknél.
A renal function study in healthy volunteers demonstrated a reduction in creatinine clearance with no change in glomerular filtration rate consistent with inhibition of renal tubular secretion of creatinine.
Egészséges önkénteseknél végzett vesefunkció vizsgálatok a kreatinin- clearance csökkenését mutatták a glomeruláris filtrációs ráta (GFR) változása nélküli, ami konzisztens a kreatinin vesetubulus szekréció gátlásával.
Approximately 62% of ranolazine is bound to plasma proteins, and therefore, complete clearance by haemodialysis is unlikely.
A ranolazin körülbelül 62% - a kötődik a plazmafehérjékhez, ezért a haemodialízissel végzett komplett clearance valószínűtlen.
Other cardiac preparations, ATC code:
Egyéb szívgyógyszerek, ATC kód:
The mechanism of action of ranolazine is largely unknown.
A ranolazin hatásmechanizmusa nagyrészt ismeretlen.
Ranolazine may have some antianginal effects by inhibition of the late sodium current in cardiac cells.
A ranolazinnak lehet némi antianginás hatása a nátrium szívizomsejtekbe való késői beáramlásának gátlásán keresztül.
Ranolazine, via its action to decrease the late sodium current, is considered to reduce these intracellular ionic imbalances during ischaemia.
A ranolazin – a késői nátrium áramlást csökkentő hatásával – feltételezhetően csökkenti ezeket az intracelluláris ion kiegyensúlyozatlanságokat ischaemia során.
This reduction in cellular calcium overload is expected to improve myocardial relaxation and thereby decrease left ventricular diastolic stiffness.
A sejt kalcium többletének csökkentésével várhatólag javítja a szívizomzat elernyedését, és ezáltal csökkenti a balkamrai diastolés tágulékonyságot.
Clinical evidence of inhibition of the late sodium current by ranolazine is provided by a significant shortening of the QTc interval and an improvement in diastolic relaxation in an open-label study of 5 patients with a long QT syndrome (LQT3 having the SCN5A ∆ KPQ gene mutation).
Öt megnyúlt QT- szindrómás beteg (LQT3, SCN5A ∆KPQ gén mutáció) nyílt vizsgálata szolgáltatott klinikai bizonyítékot a késői nátrium áramlás ranolazin általi gátlására a QTc intervallum szignifikáns megrövidülése és a diastolés elernyedés javulása révén.
Pharmacodynamic effects
7 Farmakodinámiás hatások
Haemodynamic effects:
Haemodinamikai hatások:
Minimal decreases in mean heart rate (< 2 beats per minute) and mean systolic blood pressure (< 3 mm Hg) were observed in patients treated with ranolazine either alone or in combination with other antianginal medicinal products in controlled studies.
Kontrollált vizsgálatokban minimálisan csökkent a szívfrekvencia átlaga (< 2 ütés/ perc) és a systolés középnyomás (< 3 Hgmm) azoknál a betegeknél, akiket csak ranolazinnal, vagy más antianginás szerrel kombinációban kezeltek.
Electrocardiographic effects:
Elektrokardiográfiai hatások:
Dose and plasma concentration-related increases in the QTc interval (about 6 msec at 1000 mg twice daily), reductions in T wave amplitude, and in some cases notched T waves, have been observed in patients treated with Ranexa.
6 msec, napi kétszeri 1000 mg mellett), a T- hullám amplitúdójának csökkenését és néhány esetben csipkézett T- hullámot észleltek.
A population analysis of combined data from
A ranolazin felszíni EKG hatásai feltehetőleg a gyorsan helyreálló kálium áramlás gátlásának következménye, mely megnyújtja a kamrai akciós potenciált, valamint a késői nátrium áramlás gátlásának következménye, mely megrövidíti a kamrai akciós potenciált.
7 1,308 patients and healthy volunteers demonstrated a mean increase in QTc from baseline of 2.4 msec per 1000 ng/ ml ranolazine plasma concentration.
Egy 1308 beteggel és egészséges önkéntessel végzett populációs analízis kombinált adatai a QTc átlagos növekedését mutatták az alapértéknek vett 2, 4 msec / 1000 ng/ ml ranolazin plazmakoncentráció mellett.
This value is consistent with data from pivotal clinical studies, where mean changes from baseline in QTcF (Fridericia’ s correction) after doses of 500 and 750 mg twice daily were 1.9 and 4.9 msec, respectively.
Ez az érték megegyezik azokkal a pivot vizsgálati eredményekkel, ahol a napi kétszeri 500 és 750 mg adása után a QTcF- nek az alapértékhez viszonyított átlagos eltérése (Fridericia- korrekció) 1, 9 és 4, 9 msec volt.
The slope is higher in patients with clinically significant hepatic impairment.
A meredekség jelentősebb azoknál a betegeknél, akiknél klinikailag jelentős mértékű májkárosodás áll fenn.
No proarrhythmic effects were observed in 3,162 patients treated with Ranexa based on 7-day Holter monitoring in the MERLIN-TIMI 36 study.
Nem volt megfigyelhető proaritmiás hatás a 3. 162 Latixával kezelt betegnél 7 napos Holter monitorozás során a MERLIN- TIMI 36 vizsgálatban.
Clinical studies have demonstrated the efficacy and safety of Ranexa in the treatment of patients with chronic angina, either alone or when the benefit from other antianginal medicinal products was sub-optimal.
A klinikai vizsgálatok azt mutatták, hogy krónikus anginás betegek kezelésében a Ranexa hatásos és biztonságos volt, akár magában, akár más, szuboptimális antianginás szerekkel kombinációban alkalmazva.
In the pivotal study, CARISA, Ranexa was added to treatment with atenolol 50 mg once daily, amlodipine 5 mg once daily, or diltiazem 180 mg once daily.
A CARISA pivot vizsgálatban Latixát adtak kiegészítésként napi egyszer 50 mg atenolol, napi egyszer 5 mg amlodipin, vagy napi egyszer 180 mg diltiazem mellé.
Eight-hundred and twenty-three patients (23% women) were randomised to receive 12 weeks of treatment with Ranexa 750 mg twice daily, 1000 mg twice daily, or placebo.
Nyolcszázhuszonhárom beteget (23% nő) randomizáltak 12 hetes napi kétszer 750 mg, napi kétszer 1000 mg Ranexa- kezelésre, illetve placebóra.
However, there was no difference in exercise duration between the two doses (24 seconds compared to placebo; p ≤ 0.03).
A két dózis között azonban nem volt különbség a terhelés időtartamát illetően (24 másodperc a placebóhoz képest, p ≤ 0, 03).
Ranexa resulted in significant decreases in the number of angina attacks per week and consumption of short-acting nitroglycerin compared to placebo.
A Ranexa jelentős mértékben csökkentette az egy hétre jutó anginás események számát, és a rövidhatású nitroglicerin- fogyasztást a placebóhoz képest.
The improvement in exercise duration in women was about 33% of the improvement in men at the 1000 mg twice-daily dose level.
A napi kétszer 1000 mg- os adag mellett a terhelési időszak javulása a nők esetében a férfiaknál észlelt javulás kb.
However, men and women had similar reductions in frequency of angina attacks and nitroglycerin consumption.
Ugyanakkor mind a férfiaknál, mind a nőknél az anginás rohamok gyakorisága és a nitroglicerin- fogyasztás mértéke hasonló mértékben csökkent.
Given the dose-dependent side effects and similar efficacy at 750 and 1000 mg twice daily, a maximum dose of 750 mg twice daily is recommended.
750 mg adag.
In a second study, ERICA, Ranexa was added to treatment with amlodipine 10 mg once daily (the maximum labelled dose).
Egy másik vizsgálatban, az ERICA- ban, Latixát adtak napi egyszer 10 mg (maximális előírt adag) amlodipin- kezelés mellé.
Five-hundred and sixty-five patients were randomised to receive an initial dose of Ranexa 500 mg twice daily or placebo for 1 week, followed by 6 weeks of treatment with Ranexa 1000 mg twice daily or placebo, in addition to concomitant treatment with amlodipine 10 mg once daily.
Ötszázhatvanöt beteget randomizáltak, akik a napi egyszer 10 mg amlodipin - kezelés mellé bevezető adagként napi kétszer 500 mg Latixát, vagy placebót, majd 6 héten keresztül naponta kétszer 1000 mg Latixát, vagy placebót kaptak.
Additionally, 45% of the study population also received long-acting nitrates.
Továbbá, a vizsgálati populáció 45% - a még hosszúhatású nitrátot is kapott.
Ranexa resulted in significant decreases in the number of angina attacks per week (p = 0.028) and consumption of short-acting nitroglycerin (p = 0.014) compared to placebo.
A Ranexa jelentős mértékben csökkentette az egy hétre jutó anginás események számát (p = 0, 028), és a rövidhatású nitroglicerin- fogyasztást (p = 0, 014) a placebóhoz
Both the average number of angina attacks and nitroglycerin tablets consumed decreased by approximately one per week.
Mind az átlagos anginás események száma, mind a nitroglicerintabletta- fogyasztás mértéke körülbelül heti egyre csökkent.
In the main dose-finding study, MARISA, ranolazine was used as monotherapy.
A fő dóziskereső vizsgálatban, a MARISA- ban, a ranolazint monoterápiában alkalmazták.
One-hundred and ninety-one patients were randomised to treatment with Ranexa 500 mg twice daily, 1000 mg twice daily, 1500 mg twice daily, and matching placebo, each for 1 week in a crossover design.
Százkilencvenegy beteget randomizáltak, akik napi kétszer 500 mg Latixát, napi kétszer 1000 mg Latixát, napi kétszer 1500 mg Latixát, vagy placebót kaptak, mindegyiket egy hétig, keresztezett vizsgálati formában.
Ranexa was significantly superior to placebo in prolonging exercise time, time to angina, and time to 1 mm ST segment depression at all doses studied with an observed dose-response relationship.
A Ranexa szignifikánsan jobbnak bizonyult a placebóhoz képest a terhelési idő megnyúlásának vonatkozásában, az angináig eltelt idő, valamint az 1 mm- es ST- depresszió megjelenéséig eltelt idő vonatkozásában valamennyi vizsgált dózisnál, egyértelműen megfigyelhető a dózisfüggő kapcsolat mellett.
Improvement of exercise duration was statistically significant compared to placebo for all three doses of ranolazine from 24 seconds at 500 mg twice daily to 46 seconds at 1500 mg twice daily, showing a dose-related response.
A terhelhetőségi idő javulása statisztikailag szignifikáns volt a placebóhoz viszonyítva a ranolazin mindhárom adagjához képest, a napi kétszer 500 mg melletti 24 másodperctől a napi kétszer 1500 mg melletti 46 másodpercig, dózisfüggő választ mutatva.
In this study, exercise duration was longest in the 1500 mg group; however, there was a disproportional increase in side effects, and the 1500 mg dose was not studied further.
Ebben a vizsgálatban a terhelhetőségi idő a leghosszabb az 1500 mg- os csoportnál volt, azonban a mellékhatások száma is aránytalanul megnőtt, így az 1500 mg- os dózist a továbbiakban nem vizsgálták.
In a large outcome study (MERLIN-TIMI 36) in 6,560 patients with UA/ NSTEMI ACS, there was no difference in the risk of all-cause mortality (relative risk ranolazine: placebo 0.99), sudden cardiac
Egy nagy kimenetel vizsgálatban (MERLIN- TIMI 36) 6560 heveny koronária szindróma (instabil angina vagy ST- elevatioóval nem járó myocardialis infarctus (UA / NSTEMI ACS)) miatt kezelt betegeknél nem volt különbség Ranexa és a placebo között az összes haláloki kockázat vonatkozásában (relatív kockázat ranolazin/ placebo 0, 99), a hirtelen szívhalál (relatív kockázat ranolazin/ placebo 0, 87) illetve a dokumentált tüneti aritmiák gyakoriságának vonatkozásában (3, 0% vs.
8 death (relative risk ranolazine: placebo 0.87), or the frequency of symptomatic documented arrhythmias (3.0% versus 3.1%) between Ranexa and placebo when added to standard medical therapy (including beta-blockers, calcium channel blockers, nitrates, anti-platelet agents, lipid-lowering medicinal products, and ACE inhibitors).
3, 1%), ha azokat a szokásos gyógyszeres kezelés mellé adják (beleértve a béta- blokkolókat, kalciumcsatorna- blokkolókat, nitrátokat, thrombocyta aggregáció gátlókat, lipidcsökkentőket és ACE inhibitorokat).
Approximately one-half of the patients in MERLIN-TIMI 36 had a history of angina.
Hozzávetőlegesen a MERLIN- TIMI 36 betegei felének volt anginás anamnézise.
The results showed that exercise duration was 31 seconds longer in ranolazine patients versus placebo patients (p = 0.002).
Az eredmények azt mutatták, hogy a terhelhetőségi idő a ranolazinnal kezelt betegeknél 31 perccel volt hosszabb, mint a placebót kapó betegeknél (p = 0, 002).
The Seattle Angina Questionnaire showed significant effects on several dimensions, including angina frequency (p < 0.001), compared to placebo-treated patients.
A Seattle- i Angina Kérdőív több dimenzió tekintetében jelentős hatásokat mutatott, beleértve an angina gyakoriságát (p < 0, 001), a placebóval kezelt betegekkel összevetve.
A small proportion of non-Caucasians was included in the controlled clinical studies; therefore, no conclusions can be drawn regarding the effect and safety in non-Caucasians.
Csak kevés nem- kaukázusi beteg került be a kontroll vizsgálatokba; ezért nem vonható le következtetés a nem- kaukázusi egyénekre vonatkozó hatásosság és biztonságosság tekintetében.
After oral administration of Ranexa, peak plasma concentrations (Cmax) are typically observed between 2 and 6 hours.
A Ranexa orális alkalmazása után a plazma csúcskoncentráció (Cmax) jellemzően 2- 6 óra között figyelhető meg.
Steady state is generally achieved within 3 days of twice-daily dosing.
Az egyensúlyi (steady- state) állapot általában napi kétszeri adás mellett 3 napon belül érhető el.
The mean absolute bioavailability of ranolazine after oral administration of immediate- release ranolazine tablets ranged from 35− 50%, with large inter-individual variability.
Az azonnal- felszabaduló ranolazin tabletta átlagos abszolút biológiai hasznosíthatósága orális alkalmazás után 35- 50%, jelentősen változik az egyéntől függően.
Ranexa exposure increases more than in proportion to dose.
A Ranexa- expozíció a dózishoz viszonyított aránynál nagyobb mértékben növekszik.
There was a 2.5- to 3-fold increase in steady-state AUC as the dose was increased from 500 mg to 1000 mg twice daily.
Az egyensúlyi állapot szerinti AUC- ben 2, 5- 3- szoros növekedés mutatkozott, amint a dózis napi kétszer 500 mg- ról 1000 mg- ra növekedett.
In a pharmacokinetic study in healthy volunteers, steady-state Cmax was, on average, approximately 1770 (SD 1040) ng/ ml, and steady-state AUC0-12 was, on average, 13,700 (SD 8290) ng x h/ ml following a dose of 500 mg twice daily.
Egészséges önkénteseken végzett farmakokinetikai vizsgálatban az egyensúlyi állapotú Cmax átlagosan körülbelül 1770 (SD 1040) ng/ ml volt, és az egyensúlyi állapotú AUC0- 12 átlagosan 13 700 (SD 8290) ng x h/ ml volt, napi kétszer 500 mg adása után.
Approximately 62% of ranolazine is bound to plasma proteins, mainly alpha-1 acid glycoprotein and weakly to albumin.
A ranolazin hozzávetőleg 62% - a kötődik a plazmafehérjékhez, főleg az alfa- 1 glikoproteinsavhoz, és kevésbé az albuminhoz.
Ranolazine is eliminated primarily by metabolism.
A ranolazin elsősorban az anyagcsere útján választódik ki.
Less than 5% of the dose is excreted unchanged in the urine and faeces.
Kevesebb mint 5% - a ürül változatlan formában a vizeletben és a székletben.
Following oral administration of a single 500 mg dose of [14C]-ranolazine to healthy subjects, 73% of the radioactivity was recovered in urine and 25% in faeces.
Egészséges egyéneknél orálisan alkalmazott [14C] - ranolazin egyszeri 500 mg- os adása után a radioaktivitás 73% - a volt mérhető a vizeletben és 25% - a a székletben.
Clearance of ranolazine is dose-dependent, decreasing with increased dose.
9 A ranolazin- clearance dózisfüggő, a dózis növelésével csökken.
The elimination half-life is about 2− 3 hours after intravenous administration.
Eliminációs felezési ideje megközelítőleg 2- 3 óra intravénás adás után.
Ranolazine undergoes rapid and extensive metabolism.
A ranolazin gyorsan és erőteljesen metabolizálódik.
In healthy young adults, ranolazine accounts for approximately 13% of the radioactivity in plasma following a single oral 500 mg dose of [14C]-ranolazine.
Egészséges fiatal felnőtteknél egyszeri 500 mg [14C] - ranolazin adása után a plazmában hozzávetőleg 13% - os radioaktivitás mérhető.
A large number of metabolites has been identified in human plasma (47 metabolites), urine (> 100 metabolites), and faeces (25 metabolites).
Nagyszámú metabolit azonosítható a plazmában (47 metabolit), a vizeletben (> 100 metabolit) és a székletben (25 metabolit).
Fourteen primary pathways have been identified of which O-demethylation and N-dealkylation are the most important.
Tizennégy elsődleges lebomlási útvonalat azonosítottak, amelyek közül az O- demetiláció és az N- dealkiláció a legjelentősebbek.
At 500 mg twice daily, subjects lacking CYP2D6 activity (poor metabolisers, PM) had 62% higher AUC than subjects with CYP2D6 metabolising capacity (extensive metabolisers, EM).
Napi kétszer 500 mg adag mellett a CYP2D6 aktivitással nem bíró egyéneknél (gyenge metabolizálók, GM) 62% - kal magasabb az AUC, mint azoknál, akiknek megfelelő a CYP2D6 metabolizáló kapacitásuk (erős metabolizálók, EM).
Gender effects:
Nemi hatások:
Gender had no clinically relevant effect on pharmacokinetic parameters.
A nemnek nem volt klinikailag jelentős hatása a farmakokinetikai paraméterekre.
Age alone had no clinically relevant effect on pharmacokinetic parameters.
A kornak magában nem volt klinikailag jelentős hatása a farmakokinetikai paraméterekre.
However, the elderly may have increased ranolazine exposure due to age-related decrease in renal function.
Az időskorúaknál azonban magasabb lehet a ranolazin- expozíció a korral összefüggő veseműködés csökkenés következtében.
9 Body weight:
Testsúly:
Compared to subjects weighing 70 kg, exposure was estimated to be about 1.4-fold higher in subjects weighing 40 kg.
A 40 kg- os egyéneknél – 70 kg- os egyénekkel összehasonlítva – az expozíció körülbelül 1, 4- szer nagyobb volt.
CHF:
Krónikus szívelégtelenség:
CHF NYHA Class III and IV were estimated to have about 1.3-fold higher plasma concentrations.
A NYHA szerint III- IV osztályba sorolt, krónikus szívelégtelenségben szenvedő betegeknél a plazmakoncentráció körülbelül 1, 3- szer magasabb volt.
In a study evaluating the influence of renal function on ranolazine pharmacokinetics, ranolazine AUC was on average 1.7- to 2-fold higher in subjects with mild, moderate, and severe renal impairment compared with subjects with normal renal function.
A ranolazin farmakokinetikáját befolyásoló veseműködést felmérő vizsgálatban a ranolazin AUC a normális vesefunkciójú egyénekhez képest átlagosan 1, 7- 2- szer magasabb volt azoknál az egyéneknél, akiknél enyhe, közepes, vagy súlyos fokú vesekárosodás állt fenn.
The AUC of metabolites increased with decreased renal function.
A veseműködés csökkenésével nőtt a metabolitok AUC- értéke.
The AUC of one pharmacologically active ranolazine metabolite was 5-fold increased in patients with severe renal impairment.
Egy farmakológiailag aktív ranolazin - metabolit AUC- értéke 5- ször volt magasabb a súlyos fokú vesekárosodásban szenvedőknél.