natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hypokalaemia may result in muscle spasms and/ or accentuate cardiac arrhythmias associated with the concomitant use of digitalis glycosides or certain anti-arrhythmic medicinal products.
A hypokalaemia izomgörcsöt okozhat és/ vagy súlyosbíthatja az egyidejűleg szedett digitalisz glikozidok vagy egyes antiarrhytmiás gyógyszerek alkalmazása kapcsán előforduló arrhytmiákat.
Pharmacotherapeutic group: angiotensin-II antagonists, combinations ATC code:
Farmakoterápiás csoport: angiotensin- II - antagonisták, kombinációk ATC kód:
CoAprovel is a combination of an angiotensin-II receptor antagonist, irbesartan, and a thiazide diuretic, hydrochlorothiazide.
A CoAprovel egy angiotenzin- II- receptor- antagonista, az irbezartán és egy tiazid diuretikum, a hidroklorotiazid kombinációja.
The combination of these ingredients has an additive antihypertensive effect, reducing blood pressure to a greater degree than either component alone.
E hatóanyagok kombinációjának vérnyomáscsökkentő hatása összeadódik, így a vérnyomást nagyobb mértékben csökkentik, mint az egyes összetevők külön- külön.
Irbesartan is a potent, orally active, selective angiotensin-II receptor (AT1 subtype) antagonist.
9 Az irbezartán orálisan aktív szelektív angiotenzin- II- receptor- antagonista (AT1 altípus).
It is expected to block all actions of angiotensin-II mediated by the AT1 receptor, regardless of the source or route of synthesis of angiotensin-II.
Az angiotenzin- II- nek az AT1 receptor által közvetített minden hatását várhatóan blokkolja, függetlenül az angiotenzin- II szintézisének forrásától vagy útjától.
The selective antagonism of the angiotensin-II (AT1) receptors results in increases in plasma renin levels and angiotensin-II levels, and a decrease in plasma aldosterone concentration.
Az angiotenzin- II (AT1) receptorok szelektív antagonizmusa következtében emelkedik a plazma renin és angiotenzin- II szintje, és csökken a plazma aldoszteron- koncentrációja.
Serum potassium levels are not significantly affected by irbesartan alone at the recommended doses in patients without risk of electrolyte imbalance (see sections 4.4 and 4.5).
A szérum káliumszinteket monoterápiában, az ajánlott adagokban alkalmazott irbezartán nem befolyásolja jelentős mértékben azoknál a betegeknél, akiknél nem áll fenn az elektrolitegyensúly felborulásának veszélye (lásd 4. 4 és 4. 5 pont).
Irbesartan does not inhibit ACE (kininase-II), an enzyme which generates angiotensin-II and also degrades bradykinin into inactive metabolites.
Az irbezartán nem gátolja az ACE- enzimet (kinináz- II), amely az angiotenzin- II- t termeli, és a bradikinint inaktív metabolitokká bontja le.
The diuretic action of hydrochlorothiazide reduces plasma volume, increases plasma renin activity, increases aldosterone secretion, with consequent increases in urinary potassium and bicarbonate loss, and decreases in serum potassium.
A hidroklorotiazid diuretikus hatása csökkenti a plazmatérfogatot, fokozza a plazmarenin- aktivitást, növeli az aldoszteron kiválasztását, aminek következtében növekszik a vizelettel történő kálium és bikarbonát vesztés, és csökken a szérum káliumtartalma.
Presumably through blockade of the renin-angiotensin-aldosterone system, co-administration of irbesartan tends to reverse the potassium loss associated with these diuretics.
Az irbezartán egyidejű adagolása – feltehetően a renin- angiotenzin- aldoszteron rendszer gátlása révén – enyhíti az e diuretikumok okozta káliumvesztést.
With hydrochlorothiazide, onset of diuresis occurs in 2 hours, and peak effect occurs at about 4 hours, while the action persists for approximately 6-12 hours.
A hidroklorotiazid diuretikus hatása 2 órán belül alakul ki, a maximális hatás 4 óra múlva jelentkezik, és a hatás körülbelül 6- 12 órán át fennmarad.
9 The combination of hydrochlorothiazide and irbesartan produces dose-related additive reductions in blood pressure across their therapeutic dose ranges.
A hidroklorotiazid és irbezartán kombinációja a terápiás adagolási tartományban a vérnyomás adagolástól függő, additív csökkenését okozza.
The addition of 12.5 mg hydrochlorothiazide to 300 mg irbesartan once daily in patients not adequately controlled on 300 mg irbesartan alone resulted in further placebo-corrected diastolic blood pressure reductions at trough (24 hours post-dosing) of 6.1 mm Hg.
A napi egyszeri 300 mg irbezartán kiegészítve 12, 5 mg hidroklorotiaziddal olyan betegeknél, akiknek a vérnyomása a monoterápiában adott 300 mg irbezartánnal nem volt megfelelően szabályozható, a diasztolés vérnyomás további, placebo- hatáson felüli csökkenését okozta, a legnagyobb csökkenés (24 órával adagolás után) 6, 1 Hgmm volt.
The combination of 300 mg irbesartan and 12.5 mg hydrochlorothiazide resulted in an overall placebo-subtracted systolic/ diastolic reductions of up to 13.6/ 11.5 mm Hg.
A 300 mg irbezartán és 12, 5 mg hidroklorotiazid kombinációja átlagosan 13, 6/ 11, 5 Hgmm- es a placebo- hatáson felüli szisztolés/ diasztolés vérnyomáscsökkenést eredményezett.
Limited clinical data (7 out of 22 patients) suggest that patients not controlled with the 300 mg/ 12.5 mg combination may respond when uptitrated to 300 mg/ 25 mg.
Kevés klinikai adat alapján (22 betegből 7) azok a betegek akiknek vérnyomása a 300 mg/ 12, 5 mg- os kombinációval nem szabályozható, reagálhatnak a kezelésre ha a dózist 300 mg/ 25 mg- ra emelik.
In these patients, an incremental blood pressure lowering effect was observed for both systolic blood pressure (SBP) and diastolic blood pressure (DBP) (13.3 and 8.3 mm Hg, respectively).
Ezeknél a betegeknél további vérnyomáscsökkentő hatást figyeltek meg mind a szisztolés és a diasztolés vérnyomás értékekben (13, 3 és 8, 3 Hgmm).
Once daily dosing with 150 mg irbesartan and 12.5 mg hydrochlorothiazide gave systolic/ diastolic mean placebo-adjusted blood pressure reductions at trough (24 hours post-dosing) of 12.9/ 6.9 mm Hg in patients with mild-to-moderate hypertension.
Enyhe -, közepes fokú hipertóniában szenvedő betegekben 150 mg irbezartán és 12, 5 mg hidroklorotiazid napi egyszeri adagolása az átlagos szisztolés/ diasztolés vérnyomás placebóhoz illesztett 12, 9/ 6, 9 Hgmm- es legnagyobb csökkenését eredményezte (24 órával az adagolás után).
Peak effects occurred at 3-6 hours.
A maximális hatás a 3- 6 óra elteltével jelentkezett.
When assessed by ambulatory blood pressure monitoring, the combination 150 mg irbesartan and 12.5 mg hydrochlorothiazide once daily produced consistent reduction in blood pressure over the 24 hours period with mean 24-hour placebo-subtracted systolic/ diastolic reductions of 15.8/ 10.0 mm Hg.
A vérnyomás ambuláns ellenőrzése alapján 150 mg irbezartán és 12, 5 mg hidroklorotiazid kombinációjának napi egyszeri adagolása a vérnyomás állandó, 24 órán túli csökkenését okozta, a szisztolés/ diasztolés vérnyomás 24 órás átlagos 15, 8/ 10, 0 Hgmm- es placebo- hatáson felüli csökkenésével.
When measured by ambulatory blood pressure monitoring, the trough to peak effects of CoAprovel 150 mg/ 12.5 mg were 100%.
A vérnyomás ambuláns ellenőrzése alapján a CoAprovel 150 mg / 12, 5 mg legnagyobb csökkenés és csúcshatás aránya 100% - os volt.
The trough to peak effects measured by cuff during office visits were 68% and 76% for CoAprovel 150 mg/ 12.5 mg and CoAprovel 300 mg/ 12.5 mg, respectively.
Eseti vérnyomásmérésekkel értékelve ugyanez az érték 68% volt CoAprovel 150 mg/ 12, 5 mg és 76% CoAprovel 300 mg/ 12, 5 mg esetében.
In patients not adequately controlled on 25 mg hydrochlorothiazide alone, the addition of irbesartan gave an added placebo-subtracted systolic/ diastolic mean reduction of 11.1/ 7.2 mm Hg.
Azoknál a betegeknél, akiknél 25 mg hidroklorotiazid önmagában nem volt kellően hatásos, az irbezartán hozzáadása a szisztolés/ diasztolés vérnyomás átlagos 11, 1/ 7, 2 Hgmm- es további, placebo- hatáson felüli csökkenését eredményezte.
The blood pressure lowering effect of irbesartan in combination with hydrochlorothiazide is apparent after the first dose and substantially present within 1-2 weeks, with the maximal effect occurring by 6-8 weeks.
Az irbezartán és hidroklorotiazid kombinációjának vérnyomáscsökkentő hatása már az első adag után megfigyelhető, jelentőssé 1- 2 héten belül válik; a maximális hatás 6- 8 hét belül alakul ki.
In long-term follow-up studies, the effect of irbesartan/ hydrochlorothiazide was maintained for over one year.
Hosszútávú követéses vizsgálatokban az irbezartán/ hidroklorotiazid hatása egy éven át fennmaradt.
The effect of the combination of irbesartan and hydrochlorothiazide on morbidity and mortality has not been studied.
10 Nem vizsgálták az irbezartán és hidroklorotiazid kombinációjának a morbiditásra és mortalitásra gyakorolt hatását.
Epidemiological studies have shown that long term treatment with hydrochlorothiazide reduces the risk of cardiovascular mortality and morbidity.
Epidemiológiai vizsgálatok kimutatták, hogy tartós hidroklorotiazid- kezelés csökkenti a kardiovaszkuláris mortalitás és morbiditás rizikóját.
As is the case with other medicinal products that affect the renin-angiotensin system, black hypertensive patients have notably less response to irbesartan monotherapy.
Mint más, a renin- angiotenzin rendszert befolyásoló gyógyszerek esetében, a fekete bőrű hipertóniás betegek észrevehetően kevésbé reagálnak az irbezartán monoterápiára.
12.5 mg daily), the antihypertensive response in black patients approaches that of non-black patients.
Ha az irbezartánt alacsony dózisú hidroklorotiaziddal (pl. napi 12, 5 mg) együtt adják, úgy a fekete bőrű betegek antihipertenzív válasza megközelíti a nem fekete bőrűekét.
Efficacy and safety of CoAprovel as initial therapy for severe hypertension (defined as SeDBP ≥ 110 mmHg) was evaluated in a multicenter, randomized, double-blind, active-controlled, 8-week, parallel-arm study.
Egy 8- hetes multicentrikus, randomizált, kettős- vak, aktív kontrollos párhuzamos karú klinikai vizsgálatban értékelték a CoAprovel hatásosságát és biztonságosságát, kezdeti terápiaként súlyos magasvérnyomásbetegségben (SeDBP, ülőhelyzetben mért vérnyomás ≥ 110 Hgmm).
A total of 697 patients were randomized in a 2:1 ratio to either irbesartan/ hydrochlorothiazide 150 mg/ 12.5 mg or to irbesartan 150 mg and systematically force- titrated (before assessing the response to the lower dose) after one week to irbesartan/ hydrochlorothiazide 300 mg/ 25 mg or irbesartan 300 mg, respectively.
A 697 betegből 2: 1 arányban randomizálták a betegeket irbezartán/ hidroklorotiazid 150 mg/ 12, 5 mg- ra, illetve irbezartán 150 mg- ra, majd egy hét elteltével (az alacsonyabb adagra való válasz kiértékelése előtt) szisztematikusan feltitrálták irbezartán/ hidroklorotiazid 300 mg/ 25 mg- ra illetve irbezartán 300 mg- ra.
The study recruited 58% males.
A vizsgálatba bevont betegek 58% - a volt férfi.
The mean age of patients was 52.5 years, 13% were ≥ 65 years of age, and just 2% were ≥ 75 years of age.
A betegek átlagos életkora 52, 5 év volt, 13% - uk 65 éves vagy idősebb és csak a betegek 2% - a volt 75 éves vagy idősebb.
Twelve percent (12%) of patients were diabetic, 34% were hyperlipidemic and the most frequent cardiovascular condition was stable angina pectoris in 3.5% of the participants.
A betegek 12% - a volt cukorbeteg, 34% - a hiperlipidémiás és a leggyakoribb kardiovaszkuláris állapot a stabil angina pectoris volt a betegek 3, 5% - ában.
The primary objective of this study was to compare the proportion of patients whose SeDBP was controlled (SeDBP < 90 mmHg) at Week 5 of treatment.
Ezen klinikai vizsgálat elsődleges célja volt összehasonlítani a betegek arányát, akiknek a SeDBP- je (ülőhelyzetben mért vérnyomása) megfelelően kontrollált volt a kezelés 5. - ik hetén.
Forty-seven percent (47.2%) of patients on
A kombinált kezelést kapó betegek negyenhét százaléka (47, 2%) érte el maradékhatásként a SeDBP < 90 Hgmm- t, míg az irberzartánt kapó betegeknél ez az arány 33, 2% volt (p = 0, 0005).
10 the combination achieved trough SeDBP < 90 mmHg compared to 33.2% of patients on irbesartan (p = 0.0005).
Az átlagos beválasztáskor mért vérnyomás kb.
The mean baseline blood pressure was approximately 172/ 113 mmHg in each treatment group and decreases of SeSBP/ SeDBP at five weeks were 30.8/ 24.0 mmHg and 21.1/ 19.3 mmHg for irbesartan/ hydrochlorothiazide and irbesartan, respectively (p < 0.0001).
172/ 113 Hgmm volt mindegyik kezelési csoportban, a SeSBP (ülő helyzetben mért szisztolés vérnyomás) / SeDBP öt hét elteltével 30, 8/ 24, 0 Hgmm- rel csökkent az irbezartán/ hidroklorotiazidot illetve 21, 1/ 19, 3 Hgmm- rel az irbezartánt szedő betegeknél (p < 0, 0001).
During the 8-week treatment period, there were no reported cases of syncope in either treatment group.
A 8- hetes gyógyszeres kezelés alatt egyik kezelt csoportból sem jelentettek eszméletvesztést.
There were 0.6% and 0% of patients with hypotension and 2.8% and 3.1% of patients with dizziness as adverse reactions reported in the combination and monotherapy groups, respectively.
A betegek 0, 6% illetve 0% - ánál hipotenziót és 2, 8%, illetve 3, 1% - ánál, mellékhatásként szédülést jelentettek a kombinált terápiában illetve a monoterápiában részesült betegek köréből.
Following oral administration of CoAprovel, the absolute oral bioavailability is 60-80% and 50-80% for irbesartan and hydrochlorothiazide, respectively.
A CoAprovel orális adagolás után jól felszívódik, az irbezartán abszolút biohasznosulása 60- 80%, a hidroklorotiazidé 50- 80%.
Peak plasma concentration occurs at 1.5-2 hours after oral administration for irbesartan and 1-2.5 hours for hydrochlorothiazide.
A plazmakoncentráció csúcsértéke orális adagolás után irbezartán esetén 1, 5- 2 óra, hidroklorotiazid esetén 1- 2, 5 óra.
The volume of distribution for irbesartan is 53-93 litres.
Az irbezartán eloszlási térfogata 53- 93 liter.
Hydrochlorothiazide is 68% protein-bound in the plasma, and its apparent volume of distribution is 0.83-1.14 l/ kg.
A hidroklorotiazid 68% - ban kötődik a plazmafehérjékhez és látszólagos eloszlási térfogata 0, 83- 1, 14 l/ kg.
A less than proportional increase in oral absorption at doses beyond 600 mg was observed; the mechanism for this is unknown.
Ennek mechanizmusa nem ismert.
The total body and renal clearance are 157-176 and 3.0-3.5 ml/ min, respectively.
A teljes test -, ill. vese- clearance értéke 157- 176 ml/ perc, és 3- 3, 5 ml/ perc.
The terminal elimination half-life of irbesartan is 11-15 hours.
Az irbezartán terminális eliminációs felezési ideje 11- 15 óra.
In a study, somewhat higher plasma concentrations of irbesartan were observed in female hypertensive patients.
Azonban az
However, there was no difference in the half-life and accumulation of irbesartan.
11 irbezartán felezési idejében és akkumulációjában nem volt különbség.
Irbesartan AUC and Cmax values were also somewhat greater in elderly subjects (≥ 65 years) than those of young subjects (18-40 years).
Az irbezartán AUC- és Cmax - értékei szintén valamivel magasabbak voltak idősekben (> 65 éves), mint fiatalokban (18- 40 éves).
No dosage adjustment is necessary in elderly patients.
A hidroklorotiazid átlagos plazmafelezési ideje a jelentések szerint 5- 15 óra.
Following oral or intravenous administration of 14C irbesartan, 80-85% of the circulating plasma radioactivity is attributable to unchanged irbesartan.
14 C izotóppal jelzett irbezartán orális és intravénás adagolását követően a plazma keringő radioaktivitásának 80- 85% - a változatlan irbezartánnak tulajdonítható.
The major circulating metabolite is irbesartan glucuronide (approximately 6%).
A fő keringő metabolit az irbezartán- glükuronid (körülbelül 6%).
After either oral or intravenous administration of 14C irbesartan, about 20% of the radioactivity is recovered in the urine, and the remainder in the faeces.
14C izotóppal jelzett irbezartán orális vagy intravénás adagolása után a radioaktivitás mintegy 20% - a van jelen a vizeletben, a többi a székletben.
Less than 2% of the dose is excreted in the urine as unchanged irbesartan.
Az adag kevesebb mint 2% - a a vizeletben változatlan irbezartán alakjában választódik ki.
At least 61% of the oral dose is eliminated unchanged within 24 hours.
Az orális adag legalább 61% - a 24 órán belül változatlan alakban ürül.
Hydrochlorothiazide crosses the placental but not the blood-brain barrier, and is excreted in breast milk.
A hidroklorotiazid átjut a placentán, de nem hatol át a vér- agy gáton, és kiválasztódik az anyatejbe.
In patients with creatinine clearance < 20 ml/ min, the elimination half-life of hydrochlorothiazide was reported to increase to 21 hours.
Azoknál a betegeknél, akiknek a kreatinin- clearance értéke < 20 ml/ perc, a hidroklorotiazid eliminációs felezési ideje 21 órára nőtt.
11 Hepatic impairment: in patients with mild to moderate cirrhosis, the pharmacokinetic parameters of irbesartan are not significantly altered.
Májkárosodás: enyhe vagy mérsékelt cirrhosisban szenvedő betegekben az irbezartán farmakokinetikai paraméterei nem módosulnak jelentősen.
Irbesartan/ hydrochlorothiazide: the potential toxicity of the irbesartan/ hydrochlorothiazide combination after oral administration was evaluated in rats and macaques in studies lasting up to 6 months.
Irbezartán/ hidroklorotiazid: az irbezartán/ hidroklorotiazid kombináció lehetséges toxicitását orális adagolás után patkányokban és makákókban 6 hónapon át vizsgálták.
The following changes, observed in rats and macaques receiving the irbesartan/ hydrochlorothiazide combination at 10/ 10 and 90/ 90 mg/ kg/ day, were also seen with one of the two medicinal products alone and/ or were secondary to decreases in blood pressure (no significant toxicologic interactions were observed): kidney changes, characterized by slight increases in serum urea and creatinine, and hyperplasia/ hypertrophy of the juxtaglomerular apparatus, which are a direct consequence of the interaction of irbesartan with the renin-angiotensin system; slight decreases in erythrocyte parameters (erythrocytes, haemoglobin, haematocrit); stomach discoloration, ulcers and focal necrosis of gastric mucosa were observed in few rats in a 6 months toxicity study at irbesartan 90 mg/ kg/ day, hydrochlorothiazide 90 mg/ kg/ day, and irbesartan/ hydrochlorothiazide 10/ 10 mg/ kg/ day.
Az irbezartán/ hidroklorotiazid kombináció 10/ 10 és 90/ 90 mg/ ttkg napi adagjaival kezelt patkányokban és makákókban talált és alább felsorolt elváltozások a két gyógyszert önállóan adagolva is jelentkeztek, és/ vagy a vérnyomáscsökkenés következményei voltak (jelentős toxikológiai kölcsönhatást nem figyeltek meg): a vese elváltozásai, amelyeket a szérum karbamid - és kreatininszintjének enyhe emelkedése, valamint a juxtaglomerularis apparátus hyperplasiája/ hypertrophiája jellemez, és amelyek az irbezartán és a renin- angiotenzin- rendszer közvetlen kölcsönhatásának következményei; az vörösvértest paraméterek (vörösvértestek, hemoglobin, hematokrit) enyhe csökkenése; a gyomornyálkahártya elszíneződését, fekélyeket és a gyomornyálkahártya fokális nekrózisát figyelték meg néhány patkányban 90 mg/ ttkg/ nap irbezartán, 90 mg/ ttkg/ nap hidroklorotiazid és 10/ 10 mg/ ttkg/ nap irbezartán/ hidroklorotiazid adagolásával végzett 6 hónapos toxicitási vizsgálatban.
Most of the above mentioned effects appear to be due to the pharmacological activity of irbesartan (blockade of angiotensin-II-induced inhibition of renin release, with stimulation of the renin-producing cells) and occur also with angiotensin converting enzyme inhibitors.
A fent említett hatások többsége feltehetően az irbezartán farmakológiai hatásából következik (a renin felszabadulás angiotenzin- II- indukált gátlásának blokkolása, a renint termelő sejtek ingerlésével), és az angiotenzin konvertáló enzimgátlók esetén is előfordulnak.
These findings appear to have no relevance to the use of therapeutic doses of irbesartan/ hydrochlorothiazide in humans.
Ezeknek a megfigyeléseknek feltételezhetően nincs jelentősége az irbezartán/ hidroklorotiazid terápiás adagjainak humán alkalmazásakor.
The effects of the irbesartan/ hydrochlorothiazide combination on fertility have not been evaluated in animal studies, as there is no evidence of adverse effect on fertility in animals or humans with either irbesartan or hydrochlorothiazide when administered alone.
Az irbezartán/ hidroklorotiazid kombináció fertilitásra gyakorolt hatását állatokban nem vizsgálták, mert nincs bizonyíték arra, hogy akár az irbezartán, akár a hidroklorotiazid önállóan alkalmazva káros hatással lenne az állatok vagy az ember nemzőképességére.
However, another angiotensin-II antagonist affected fertility parameters in animal studies when given alone.
Azonban másik angiotenzin- II- antagonista önálló alkalmazása állatkísérletekben
These findings were also observed with lower doses of this other angiotensin-II antagonist when given in combination with hydrochlorothiazide.
Ugyanezt figyelték meg, ha ennek az angiotenzin- II - antagonistának alacsonyabb adagjait alkalmazták hidroklorotiaziddal kombinációban.
There was no evidence of mutagenicity or clastogenicity with the irbesartan/ hydrochlorothiazide combination.
Az irbezartán/ hidroklorotiazid kombinációval mutagenitásra vagy klasztogenitásra utaló jeleket nem találtak.
In non-clinical safety studies, high doses of irbesartan (≥ 250 mg/ kg/ day in rats and ≥ 100 mg/ kg/ day in macaques) caused a reduction of red blood cell parameters (erythrocytes, haemoglobin, haematocrit).
Nem klinikai biztonságossági vizsgálatokban az irbezartán nagy adagjai (≥ 250 mg/ ttkg/ nap patkányokban és ≥ 100 mg/ ttkg/ nap makákókban) a vörösvértest paraméterek (vörösvértestek, hemoglobin, hematokrit) csökkenését okozták.
At very high doses (≥ 500 mg/ kg/ day) degenerative changes in the kidneys (such as interstitial nephritis, tubular distention, basophilic tubules, increased plasma concentrations of urea and creatinine) were induced by irbesartan in the rat and the macaque and are considered secondary to the hypotensive effects of the medicinal product which led to decreased renal perfusion.
Nagyon magas adagokban (≥ 500 mg/ ttkg/ nap) az irbezartán patkányokban és makákókban a vese degeneratív elváltozásait okozta (intersticialis nephritis, tubulus dystensio, bazofil festődésű tubulusok, a plazma karbamid - és kreatinin- koncentráció emelkedése), amelyeket a gyógyszer hipotenzív hatása következtében csökkent veseperfúziónak tulajdonítanak.
Furthermore, irbesartan induced hyperplasia/ hypertrophy of the juxtaglomerular cells (in rats at ≥ 90 mg/ kg/ day, in macaques at ≥ 10 mg/ kg/ day).
Az irbezartán továbbá a juxtaglomerularis sejtek hyperplasiáját/ hypertrophiáját okozta (patkányokban > 90 mg/ ttkg/ nap makákókban > 10 mg/ ttkg/ nap adagban).
For therapeutic doses of irbesartan in humans, the hyperplasia/ hypertrophy of the renal juxtaglomerular cells does not appear to have any relevance.
Az irbezartán emberekben alkalmazott terápiás adagjainak a vese juxtaglomerularis sejtjek hyperplasiája/ hypertrophiája szempontjából nincs jelentősége.
12 Hydrochlorothiazide: although equivocal evidence for a genotoxic or carcinogenic effect was found in some experimental models, the extensive human experience with hydrochlorothiazide has failed to show an association between its use and an increase in neoplasms.
Hidroklorotiazid: bár néhány kísérleti modellen genotoxikus vagy karcinogén hatás egyértelműen kimutatható volt, a hidroklorotiaziddal széles körben nyert tapasztalat nem mutatott semmilyen összefüggést a gyógyszer alkalmazása és a neoplazmák gyakoribb előfordulása között.
Microcrystalline cellulose Croscarmellose sodium Lactose monohydrate Magnesium stearate Colloidal hydrated silica Pregelatinised maize starch Red and yellow ferric oxides (E172)
Mikrokristályos cellulóz Kroszkarmellóz- nátrium Laktóz- monohidrát Magnézium- sztearát Hidrofil kolloid szilícium- dioxid Hidegen duzzadó kukoricakeményítő Vörös - és sárga vas- oxid (E172)
Cartons of 14 tablets; 1 blister card of 14 tablets in PVC/ PVDC/ Aluminium blisters.
14 tabletta 1 PVC/ PVDC/ Alumínium buborékfóliában.
Cartons of 28 tablets; 2 blister cards of 14 tablets in PVC/ PVDC/ Aluminium blisters.
14 tabletta 2 PVC/ PVDC/ Alumínium buborékfóliában 56 tabletta dobozban: