natgillin/translations-raw huggingface dataset:
EMEND should be used with caution in patients receiving concomitant orally administered active substances that are metabolised primarily through CYP3A4 (see section 4.5).
Az EMEND- et óvatosan kell alkalmazni azon betegek esetében, akik egyidejűleg olyan per os alkalmazott hatóanyagokat kapnak, amelyek elsősorban a CYP3A4- en keresztül metabolizálódnak (lásd 4. 5 pont).
Co-administration of EMEND with ergot alkaloid derivatives, which are CYP3A4 substrates, may result in elevated plasma concentrations of these active substances.
Az EMEND és anyarozs- alkaloid származékok (melyek a CYP3A4 szubsztrátjai) együttes alkalmazása ez utóbbi hatóanyagok plazmakoncentrációinak megemelkedéséhez vezethet.
Therefore, caution is advised due to the potential risk of ergot-related toxicity.
Ezért ilyenkor óvatosság javasolt a lehetséges anyarozs toxicitás miatt.
Co-administration of EMEND with warfarin results in decreased prothrombin time, reported as International Normalised Ratio (INR).
Az EMEND és warfarin együttes alkalmazása a protrombinidő, az International Normalised Ratio- ban (INR) mérve, csökkenését eredményezi.
In patients on chronic warfarin therapy, the INR should be monitored closely during treatment with EMEND and for 2 weeks following each 3-day course of EMEND for chemotherapy induced nausea and vomiting (see section 4.5).
Krónikus warfarin- terápiában részesülő betegek esetében az EMEND- kezelés alatt és minden 3 napos, a kemoterápia indukálta hányinger és hányás megelőzésére alkalmazott EMEND- kezelést követően két hétig szigorúan ellenőrizni kell az INR- t (lásd 4. 5 pont).
The efficacy of hormonal contraceptives may be reduced during and for 28 days after administration of EMEND.
EMEND- kezelés során és az azt követő 28 napban a hormonális fogamzásgátlók hatékonysága csökkenhet.
Alternative or back-up methods of contraception should be used during treatment with EMEND and for 2 months following the last dose of EMEND (see section 4.5).
Alternatív vagy kiegészítő fogamzásgátló módszereket kell alkalmazni az EMEND - kezelés alatt, és az utolsó EMEND- adag bevételét követő 2 hónapon keresztül (lásd 4. 5 pont).
John’ s Wort (Hypericum perforatum) is not recommended.
EMEND és orbáncfüvet (Hypericum perforatum) tartalmazó gyógynövénytartalmú készítmények együttes alkalmazása nem ajánlott.
Concomitant administration of EMEND with active substances that inhibit CYP3A4 activity (e. g. ritonavir, ketoconazole, clarithromycin, telithromycin) should be approached cautiously as the combination results in increased plasma concentrations of aprepitant (see section 4.5).
Az EMEND és a CYP3A4 aktivitást gátló hatóanyagok (pl. ritonavir, ketokonazol, klaritromicin, telitromicin) együttes alkalmazása óvatosságot igényel, mivel a kombináció az aprepitant plazmakoncentrációjának emelkedését eredményezi (lásd 4. 5 pont).
Aprepitant (125 mg/ 80 mg) is a substrate, a moderate inhibitor, and an inducer of CYP3A4.
Az aprepitant (125 mg/ 80 mg) szubsztrátja, mérsékelt inhibitora és induktora is a CYP3A4- nek.
Aprepitant is also an inducer of CYP2C9.
Az aprepitant a CYP2C9- nek is induktora.
During treatment with EMEND, CYP3A4 is inhibited.
Az EMEND- kezelés alatt a CYP3A4 gátolt.
After the end of treatment, EMEND causes a transient moderate induction of CYP2C9 and a transient mild induction of CYP3A4 and glucuronidation.
A kezelést követően az EMEND átmeneti, mérsékelt indukáló hatást fejt ki a CYP2C9- re, valamint átmeneti, enyhe indukáló hatást fejt ki a CYP3A4- re és a glükuronidációra.
Effect of CYP3A4 inhibition by aprepitant on the pharmacokinetics of other active substances As a moderate inhibitor of CYP3A4, aprepitant (125 mg/ 80 mg) can increase plasma concentrations of co-administered active substances that are metabolised through CYP3A4.
Az aprepitant CYP3A4 gátló hatása más hatóanyagok farmakokinetikájára A CYP3A4 mérsékelt inhibitoraként az aprepitant (125 mg/ 80 mg) megemelheti azon egyidejűleg alkalmazott hatóanyagok plazmakoncentrációját, amelyek a CYP3A4- en keresztül metabolizálódnak.
The area under the curve (AUC) of orally administered CYP3A4 substrates may increase up to approximately 3-fold during the 3-day treatment with EMEND; the effect of aprepitant on the plasma concentrations of intravenously administered CYP3A4 substrates is expected to be smaller.
A CYP3A4 szubsztrátok orális alkalmazásakor a görbe alatti terület (AUC) értéke akár háromszorosára is nőhet a 3 napos EMEND- kezelés alatt; az aprepitant hatása a CYP3A4 szubsztrátok plazmakoncentrációjára e szerek intravénás alkalmazása esetén várhatóan kisebb mértékű.
Caution is advised during concomitant administration of EMEND and CYP3A4 substrates.
Óvatosság tanácsolt a CYP3A4 szubsztrátok és az EMEND egyidejű alkalmazásakor.
EMEND must not be used concurrently with pimozide, terfenadine, astemizole, or cisapride (see section 4.3).
Az EMEND pimoziddal, terfenadinnal, asztemizollal vagy ciszapriddal (lásd 4. 3 pont) egyidejűleg nem alkalmazható.
Inhibition of CYP3A4 by aprepitant could result in elevated plasma concentrations of theseactive substances, potentially causing serious or life-threatening reactions.
Az aprepitant gátolja a CYP3A4- et, ami a fent említett hatóanyagok plazmakoncentrációjának megemelkedését eredményezheti, és ez esetleg súlyos, akár életveszélyes reakciókhoz is vezethet.
13 Induction As a moderate inducer of CYP2C9 and a mild inducer of CYP3A4 and glucuronidation, aprepitant can decrease plasma concentrations of substrates eliminated by these routes.
13 Indukció A CYP2C9 mérsékelt induktoraként, valamint a CYP3A4 és a glükuronidáció enyhe induktoraként az aprepitant csökkentheti azon szubsztrátok plazmakoncentrációját, amelyek ezeken az útvonalakon választódnak ki.
This effect may become apparent only after the end of treatment with EMEND.
Előfordulhat, hogy ez a hatás csak az EMEND- kezelés befejezése után válik nyilvánvalóvá.
For CYP2C9 and CYP3A4 substrates, the induction is transient with a maximum effect reached 3-5 days after end of the EMEND 3-day treatment.
A CYP2C9 és a CYP3A4 szubsztrátok esetében az indukáló hatás átmeneti, és a 3 - napos EMEND- kezelést követő 3- 5. napon éri el a maximumát.
The effect is maintained for a few days, thereafter slowly declines and is clinically insignificant by two weeks after end of EMEND treatment.
A hatás néhány napig fennmarad, ezután lassan gyengülni kezd, majd az EMEND- kezelés után két héttel klinikailag inszignifikánssá válik.
Data are lacking regarding effects on CYP2C8 and CYP2C19.
A CYP2C8 és a CYP2C19- re kifejtett hatásokat illetően nem állnak rendelkezésre adatok.
Caution is advised when warfarin, acenocoumarol, tolbutamide, phenytoin or other active substances that are known to be metabolised by CYP2C9 are administered during this time period.
Óvatosság ajánlatos tehát ebben a periódusban a warfarin, acenocoumarol, tolbutamid, fenitoin, illetve egyéb olyan hatóanyagok alkalmazása esetén, amelyek ismerten a CYP2C9- en keresztül metabolizálódnak.
The usual oral dexamethasone dose should be reduced by approximately 50% when co-administered with EMEND 125 mg/ 80 mg regimen.
A 125 mg/ 80 mg adagolási séma szerint alkalmazott EMEND- del együtt adva a dexametazon szokásos orális dózisát körülbelül 50% - kal kell csökkenteni.
The dose of dexamethasone in chemotherapy induced nausea and vomiting clinical trials was chosen to account for active substance interactions (see section 4.2).
A kemoterápia indukálta hányinger és hányás tanulmányozására irányuló klinikai vizsgálatok során a dexametazon adagját a hatóanyagok közötti kölcsönhatások figyelembevételével határozták meg (lásd 4. 2 pont).
EMEND, when given as a regimen of 125 mg with dexamethasone co-administered orally as 20 mg on Day 1, and EMEND when given as 80 mg/ day with dexamethasone co- administered orally as 8 mg on Days 2 through 5, increased the AUC of dexamethasone, a CYP3A4 substrate, 2.2-fold on Days 1 and 5.
Amikor az első kezelési napon az EMEND 125 mg- os adagját dexametazon 20 mg- os, orális adagjával, illetve a másodiktól az ötödik napig EMEND napi 80 mg- os adagját dexametazon 8 mg- os, orális adagjával adták együtt, az EMEND 2, 2- szeresére emelte a dexametazon (CYP3A4 szubsztrát) AUC- értékét az első és ötödik napon.
The usual intravenously administered methylprednisolone dose should be reduced approximately 25%, and the usual oral methylprednisolone dose should be reduced approximately 50% when co-administered with EMEND 125 mg/ 80 mg regimen.
A 125 mg/ 80 mg adagolási séma szerint alkalmazott EMEND- del együtt adva a szokásos intravénás metilprednizolon dózist hozzávetőleg 25% - kal, a szokásos orális metilprednizolon dózist körülbelül 50% - kal kell csökkenteni.
EMEND, when given as a regimen of 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, increased the AUC of methylprednisolone, a CYP3A4 substrate, by 1.3-fold on Day 1 and by 2.5-fold on Day 3, when methylprednisolone was co-administered intravenously as 125 mg on Day 1 and orally as 40 mg on Days 2 and 3.
Amikor az első kezelési napon EMEND 125 mg- os adagját 125 mg intravénás metilprednizolonnal, majd a második és harmadik napon 80 mg- os napi adagját 40 mg per os metilprednizolonnal adták együtt, az EMEND az első napon 1, 3- szeresére, a harmadik napon 2, 5- szeresére emelte a metilprednizolon (CYP3A4 szubsztrát) AUC- értékét.
During continuous treatment with methylprednisolone, the AUC of methylprednisolone may decrease at later time points within 2 weeks following initiation of dosing with EMEND, due to the inducing effect of aprepitant on CYP3A4.
Folyamatos metilprednizolon- kezelés esetén a metilprednizolon AUC- értéke a későbbiekben csökkenhet – az EMEND- kezelés megkezdését követő két héten belül – az aprepitantnak a CYP3A4- re kifejtett indukáló hatása következtében.
Chemotherapeutic agents:
Kemoterápiás szerek:
In pharmacokinetic studies, EMEND, when given as a regimen of 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, did not influence the pharmacokinetics of docetaxel administered intravenously on Day 1 or vinorelbine administered intravenously on Day 1 or Day 8.
Farmakokinetikai vizsgálatokban az EMEND (1. napon 125 mg- ot, majd a 2. és 3. napon napi 80 mg- ot alkalmazva) nem befolyásolta a docetaxel (az 1. napon intravénásan alkalmazva), illetve a vinorelbin (az 1. vagy a 8. napon intravénásan alkalmazva) farmakokinetikáját.
Because the effect of EMEND on the pharmacokinetics of orally administered CYP3A4 substrates is greater than the effect of EMEND on the pharmacokinetics of intravenously administered CYP3A4 substrates, an interaction with orally administered chemotherapeutic agents metabolised primarily or in part by CYP3A4 (e. g. etoposide, vinorelbine) cannot be excluded.
Mivel az EMEND nagyobb hatást fejt ki a per os alkalmazott CYP3A4 szubsztrátok farmakokinetikájára, mint az intravénásan alkalmazott CYP3A4 szubsztrátok farmakokinetikájára, nem zárható ki az interakció a főként vagy részben a CYP3A4- en keresztül metabolizálódó, per os alkalmazott kemoterápiás szerekkel (etopozid, vinorelbin).
Caution is advised and additional monitoring may be appropriate in patients receiving such agents orally (see section 4.4).
Elővigyázatosság ajánlott, és indokolt lehet a fokozott ellenőrzés azon betegek esetében, akik ilyen szereket kapnak orálisan (lásd 4. 4 pont).
The potential effects of increased plasma concentrations of midazolam or other benzodiazepines metabolised via CYP3A4 (alprazolam, triazolam) should be considered when co- administering these agents with EMEND (125 mg/ 80 mg).
Midazolám és más, a CYP3A4- en keresztül metabolizálódó benzodiazepinek (alprazolám, triazolám) EMEND- del (125 mg/ 80 mg) együtt történő alkalmazása esetén az emelkedett plazmakoncentráció lehetséges hatásait tekintetbe kell venni.
EMEND increased the AUC of midazolam, a sensitive CYP3A4 substrate, 2.3-fold on Day 1 and 3.3- fold on Day 5, when a single oral dose of 2 mg midazolam was co-administered on Days 1 and 5 of a regimen of EMEND 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 to 5.
Amikor midazolám (érzékeny CYP3A4 szubsztrát) napi egyszeri, 2 mg- os, per os adagját az első és az ötödik kezelési napon EMEND- del (1. nap 125 mg, 2 - 5. nap 80 mg/ nap) együtt alkalmazták, az EMEND az első napon 2, 3- szeresére, az ötödik napon 3, 3- szeresére emelte a midazolám AUC- értékét.
In another study with intravenous administration of midazolam, EMEND was given as 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, and 2 mg midazolam was given intravenously prior to the administration of the 3-day regimen of EMEND and on Days 4, 8, and 15.
Egy másik vizsgálat során midazolám 2 mg- os adagját intravénásan alkalmazták, 3 napos EMEND - kezelés (1. nap 125 mg, majd a 2. és 3. napon 80 mg/ nap) előtt, majd a 4., 8. és 15. napon.
EMEND increased the AUC of midazolam 25% on Day 4 and decreased the AUC of midazolam 19% on Day 8 and 4% on Day 15.
Az EMEND a midazolám AUC- értékét a 4. napon 25% - kal emelte, viszont a 8. napon 19% - kal, a 15. napon 4% - kal csökkentette.
14 In a third study with intravenous and oral administration of midazolam, EMEND was given as 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, together with ondansetron 32 mg Day 1, dexamethasone 12 mg Day 1 and 8 mg Days 2-4.
14 Egy harmadik vizsgálatban, amelyben a midazolámot intravénásan és orálisan alkalmazták, a 3 napos EMEND- kezelés (1. nap 125 mg, majd a 2. és 3. napon 80 mg/ nap) mellett az első napon 32 mg ondánszetront és 12 mg dexametazont, a 2- 4. napon pedig 8 mg dexametazont adtak.
EMEND, ondansetron and dexamethasone) decreased the AUC of oral midazolam 16% on Day 6, 9% on Day 8, 7% on Day 15 and 17% on Day 22.
Ez a kombináció (azaz EMEND, ondánszetron és dexametazon) a 6. napon 16% - kal, a 8. napon 9% - kal, a 15. napon 7% - kal, a 22. napon pedig 17% - kal csökkentette az orálisan alkalmazott midazolám AUC- értékét.
An additional study was completed with intravenous administration of midazolam and EMEND.
Elvégeztek egy kiegészítő vizsgálatot az intravénásan alkalmazott midazolámmal és az EMEND- del.
Intravenous 2 mg midazolam was given 1 hour after oral administration of a single dose of EMEND 125 mg.
A 125 mg- os EMEND egyszeri dózisának per os alkalmazása után 1 órával 2 mg midazolámot adtak be intravénásan.
The plasma AUC of midazolam was increased by 1.5-fold.
A midazolám plazma AUC- értéke 1, 5- szeresére emelkedett.
In patients on chronic warfarin therapy, the prothrombin time (INR) should be monitored closely during treatment with EMEND and for 2 weeks following each 3-day course of EMEND for chemotherapy induced nausea and vomiting (see section 4.4).
Amikor egyébként egészséges, jól beállított krónikus warfarin- terápiában részesülő betegeknek az 1. napon EMEND 125 mg- os adagját, illetve a 2. és 3. napon 80 mg- os napi adagját adták, az EMEND az R( +) és S (-) warfarin plazma AUC- értékére (a 3. napon meghatározva) nem volt hatással.
When a single 125 mg dose of EMEND was administered on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3 to healthy subjects who were stabilised on chronic warfarin therapy, there was no effect of EMEND on the plasma AUC of R(+) or S(-) warfarin determined on Day 3; however, there was a 34% decrease in S(-) warfarin (a CYP2C9 substrate) trough concentration accompanied by a 14% decrease in INR 5 days after completion of dosing with EMEND.
Azonban az S (-) warfarin (CYP2C9 szubsztrát) legalacsonyabb plazmakoncentrációja 34% - kal, míg az INR értéke 5 nappal az EMEND- kezelés befejezése után 14% - kal csökkent.
Tolbutamide:
Tolbutamid:
EMEND, when given as 125 mg on Day 1 and 80 mg/ day on Days 2 and 3, decreased the AUC of tolbutamide (a CYP2C9 substrate) by 23% on Day 4, 28% on Day 8, and 15% on Day 15, when a single dose of tolbutamide 500 mg was administered orally prior to the administration of the 3-day regimen of EMEND and on Days 4, 8, and 15.
Amikor tolbutamid napi egyszeri, 500 mg- os adagját orálisan alkalmazták 3 napos EMEND- kezelés (1. nap 125 mg, majd a 2. és 3. napon 80 mg/ nap) előtt, majd a 4., 8. és 15. napon, az EMEND a tolbutamid (CYP2C9 szubsztrát) AUC- értékét a 4. napon 23% - kal, a 8. napon 28% - kal, a 15. napon 15% - kal csökkentette.
Alternative or back-up methods of contraception should be used during treatment with EMEND and for 2 months following the last dose of EMEND.
Alternatív vagy kiegészítő fogamzásgátló módszerek alkalmazandók EMEND- kezelés alatt, és az utolsó EMEND- adag bevételét követő 2 hónapon keresztül.
Aprepitant, when given once daily for 14 days as a 100 mg capsule with an oral contraceptive containing 35 μ g of ethinyl estradiol and 1 mg of norethindrone, decreased the AUC of ethinyl estradiol by 43%, and decreased the AUC of norethindrone by 8%.
Amikor 14 napon keresztül naponta egyszer, 100 mg aprepitant tartalmú kapszulát orális fogamzásgátlóval (35 μg etinilösztradiol és 1 mg noretindron) adtak együtt, az EMEND az etinilösztradiol AUC- értékét 43% - kal, a noretindron AUC- értékét 8% - kal csökkentette.
In another study, single doses of an oral contraceptive containing ethinyl estradiol and norethindrone were administered on Days 1 through 21 with EMEND, given as a regimen of 125 mg on Day 8 and 80 mg/ day on Days 9 and 10 with ondansetron 32 mg intravenouslyon Day 8 and oral dexamethasone given as 12 mg on Day 8 and 8 mg/ day on Days 9, 10, and 11.
Egy másik vizsgálatban az 1. - 21. napon egyszeri adagokban adott etinil- ösztradiolt és noretiszteront tartalmazó orális fogamzásgátló mellett a 8. napon 125 mg, majd a 9. és a 10. napon napi 80 mg EMEND- et adtak, a 8. napon intravénásan adott 32 mg ondánszetron, illetve a 8. napon adott 12 mg és a 9., 10. és 11. napon adott napi 8 mg dexametazon mellett.
During days 9 through 21 in this study, there was as much as a 64% decrease in ethinyl estradiol trough concentrations and as much as a 60% decrease in norethindrone trough concentrations.
A vizsgálat 9- 21. napja között az etinil - ösztradiol minimális vérszintjében mintegy 64% - os, a noretiszteron esetében pedig mintegy 60% - os csökkenés volt megfigyelhető.
Aprepitant does not seem to interact with the P-glycoprotein transporter, as suggested by the lack of interaction of aprepitant with digoxin.
Úgy tűnik, hogy az EMEND nem lép kölcsönhatásba a P- glikoprotein transzporterrel, amit az is bizonyít, hogy az EMEND és a digoxin között nincsen kölcsönhatás.
Effect of other agents on the pharmacokinetics of aprepitant Concomitant administration of EMEND with active substances that inhibit CYP3A4 activity (e. g., ritonavir, ketoconazole, clarithromycin, telithromycin) should be approached cautiously, as the combination results in increased plasma concentrations of aprepitant.
Más szerek hatása az aprepitant farmakokinetikájára EMEND és a CYP3A4 aktivitást gátló hatóanyagok (pl. ritonavir, ketokonazol, klaritromicin, telitromicin) együttes alkalmazásakor óvatosság szükséges, mivel a kombináció az aprepitant plazmakoncentrációjának emelkedését eredményezi.
Concomitant administration of EMEND with active substances that strongly induce CYP3A4 activity (e. g. rifampicin, phenytoin, carbamazepine, phenobarbital) should be avoided as the combination results in reductions of the plasma concentrations of aprepitant that may result in decreased efficacy of EMEND.
Az EMEND és a CYP3A4 aktivitást erősen fokozó hatóanyagok (pl. rifampicin, fenitoin, karbamazepin, fenobarbitál) együttes alkalmazása kerülendő, mivel a kombináció az aprepitant plazmakoncentrációjának csökkenését eredményezi, ami az EMEND hatékonyságának csökkenéséhez vezethet.
15 Ketoconazole:
15 Ketokonazol:
The potential for reproductive toxicity of aprepitant has not been fully characterized, since exposure levels above the therapeutic exposure in humans at the 125 mg/ 80 mg dose were not attained in animal studies.
Az aprepitant reproduktív toxicitási képességét teljes mértékben nem határozták meg, mivel az állatkísérletek során elért expozíciós szintek nem voltak magasabbak a 125 mg/ 80 mg- os dózis alkalmazásakor emberben elért terápiás expozíciós szinteknél.
These studies did not indicate direct or indirect harmful effects with respect to pregnancy, embryonal/ foetal development, parturition or postnatal development (see section 5.3).
Ezek a vizsgálatok nem utalnak a terhességet, az embrionális/ magzati fejlődést, szülést vagy a szülés utáni fejlődést közvetlenül vagy közvetett módon károsan befolyásoló hatásra (lásd 5. 3 pont).
Adverse reactions considered as drug-related by the investigator were reported in approximately 17% of patients treated with the aprepitant regimen compared with approximately 13% of patients treated with standard therapy in patients receiving highly emetogenic chemotherapy.
Mellékhatást, azaz olyan eseményt, melyet a vizsgálatvezető a gyógyszerszedéssel összefüggésbe hozott, az erősen emetikus hatású kemoterápiában részesülő betegek 17% - ánál észleltek az aprepitant - kezelést kapó csoportban, és a betegek 13% - ánál a standard kezelést kapó csoportban.
Aprepitant was discontinued due to adverse reactions in 0.6% of patients treated with the aprepitant regimen compared with 0.4% of patients treated with standard therapy.
Az aprepitant - kezelést mellékhatás miatt a betegek 0, 6% - ánál kellett felfüggeszteni az aprepitant- kezelésben részesülő csoportban, míg a betegek 0, 4% - ánál a standard kezelésben részesülő csoportban.
In a clinical study of patients receiving moderately emetogenic chemotherapy, clinical adverse reactions were reported in approximately 21% of patients treated with the aprepitant regimen compared with approximately 20% of patients treated with standard therapy.
Mérsékelten emetikus hatású kemoterápiában részesülő betegek bevonásával végzett klinikai vizsgálat során az aprepitant- kezelést kapó csoportban a betegek körülbelül 21% - ánál, a standard kezelést kapó csoportban pedig a betegek körülbelül 20% - ánál észleltek klinikai mellékhatást.
Aprepitant was discontinued due to adverse reactions in 1.1% of patients treated with the aprepitant regimen compared with 0.5% of patients treated with standard therapy.
Az aprepitant- kezelést mellékhatás miatt az aprepitant- kezelésben részesülő csoportban a betegek 1, 1% - ánál, míg a standard kezelésben részesülő csoportban a betegek 0, 5% - ánál kellett felfüggeszteni.
The most common adverse reactions reported at a greater incidence in patients treated with the aprepitant regimen than with standard therapy in patients receiving highly emetogenic chemotherapy were: hiccups (4.6% versus 2.9%), asthenia/ fatigue (2.9% versus 1.6%), alanine aminotransferase (ALT) increased (2.8% versus 1.5%), constipation (2.2% versus 2.0%), headache (2.2% versus 1.8%), and anorexia (2.0% versus 0.5%).
Azon leggyakoribb mellékhatások, melyek nagyobb gyakorisággal fordultak elő az erősen emetikus hatású kemoterápia során aprepitant- kezelésben részesülő betegcsoportban, mint a standard kezelésben részesülő betegek között, a következők voltak: csuklás (4, 6% szemben a 2, 9% - kal), aszténia/ fáradtság (2, 9% szemben az 1, 6% - kal), emelkedett alanin- aminotranszferáz (ALT/ GPT) érték (2, 8% szemben az 1, 5% - kal), székrekedés (2, 2% szemben a 2, 0% - kal), fejfájás (2, 2% szemben az 1, 8% - kal), anorexia (2% szemben a 0, 5% - kal).
The most common adverse reaction reported at a greater incidence in patients treated with the aprepitant regimen than with standard therapy in patients receiving moderately emetogenic chemotherapy was fatigue (2.5% versus 1.6%).
A leggyakoribb mellékhatás, amely a mérsékelten emetikus hatású kemoterápia során aprepitant- kezelésben részesülő betegcsoportban nagyobb gyakorisággal fordult elő, mint a standard kezelésben részesülő betegek között, a fáradság (2, 5% szemben az 1, 6% - kal) volt.
The following adverse reactions were observed in patients treated with the aprepitant regimen and at a greater incidence than with standard therapy:
16 Az alábbi mellékhatásokat figyelték meg az aprepitant- kezelésben részesülő betegek között, amelyek e csoportban gyakrabban fordultak elő, mint a standard terápiában részesülő betegek között: