natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Comparable bioavailability (AUC) of fentanyl was achieved with and without oxymetazoline, while fentanyl Cmax decreased and Tmax increased by a factor two when oxymetazoline was administered.
Az oximetazolinnal együtt és nélkül alkalmazott fentanil összevethető biohasznosulás (AUC)-értékeket mutatott, mivel oximetazolinnal egyidejűleg alkalmazva a fentanil Cmax-értéke csökkent Tmax-értéke nőtt a kétszeresére.
Comparable exposure (AUC and Cmax) was demonstrated in healthy subjects following administration of daptomycin as a 30-minute intravenous infusion or as a 2-minute intravenous injection.
Összehasonlítható expoziciót (AUC és Cmax) mutattak ki egészséges alanyokban a daptomicin 30 perces intravénás infúzióban vagy 2 perces intravánás injekcióban történő alkalmazását követően.
Comparable intensity of chemotherapy in the epoetin alfa and placebo groups in the chemotherapy trials was demonstrated by a similar area under the neutrophil time curve in patients treated with epoetin alfa and placebo-treated patients, as well as by a similar proportion of patients in groups treated with epoetin alfa and placebo-treated groups whose absolute neutrophil counts fell below 1,000 and 500 cells/µl.
A kemoterápiás vizsgálatok során az alfa-epoetinnel és a placebóval kezelt betegeknél kapott neutrofilszám-idő görbe alatti terület alapján igazolták, hogy a kemoterápia intenzitása hasonló az alfa-epoetin- és a placebo-csoportban, továbbá az alfa-epoetinnel kezelt, valamint a placebóval kezelt betegcsoportokban hasonló volt azoknak a betegeknek az aránya, akinél a neutrofilszám 1000, illetve 500 sejt/µl alá esett.
Comparable results were seen at doses above 3 mg in adolescents, although too few patients aged below 15 years were studied to clearly establish an effect in this younger age group.
Bár a serdülőknél 3 mg feletti adagok esetében hasonló eredmények születtek, a vizsgálatban részt vevő 15 év alattiak száma túl alacsony volt ahhoz, hogy ebben a fiatalabb korcsoportban a hatás egyértelműen kimutatható legyen.
Comparable results were seen in the NB-303 study, which was of similar design, with significant weight loss observed in naltrexone / bupropion -treated subjects compared to placebo at the Week 28 primary endpoint, and sustained through 56 weeks from baseline (Table 3).
Hasonló eredményeket figyeltek meg a hasonló felépítésű NB-303 vizsgálatban, melynek során az elsődleges végpont 28. heti értékelése során a naltrexon/bupropion kombinációval kezelt vizsgálati alanyoknál jelentős testtömegcsökkenést észleltek a placebóval kezeltekhez képest, amely a kiindulástól számított 56 héten át fennmaradt (3. táblázat).
Comparable to the overall population, median duration of response was increased with nivolumab vs. docetaxel for patients with no PD-L1 expression (18.3 months vs.
A teljes populációhoz hasonlóan, a válaszreakció medián időtartama nagyobb volt a nivolumab, mint a docetaxel mellett a
Comparative clinical studies have shown that on average patients require a lower cumulative dose and shorter treatment duration with follitropin alfa compared with urinary FSH.
Összehasonlító klinikai vizsgálatok szerint az átlagos betegek számára a vizeletből kivont FSH-val összehasonlítva az alfa-follitropinból kisebb összdózisra van szükség és a kezelés időtartama is rövidebb.
Comparative efficacy data from randomised clinical studies are not yet available.
Randomizált klinikai vizsgálatokból származó, összehasonlító hatásossági adatok még nem állnak rendelkezésre.
Comparative Phase Washout Phase
Összehasonlító szakasz Kimosódási szakasz
Comparative safety data from randomised clinical trials are not yet available.
Randomizált klinikai vizsgálatokból származó, összehasonlító biztonságossági adatok még nem állnak rendelkezésre.
Comparatively low concentrations are detectable in skeletal muscle and fat.
A vázizomzatban és a zsírszövetben aránylag csekély koncentrációban fordul elő.
Comparatively low concentrations are detectable in skeletal muscle and fat.
Ezzel szemben a vázizomzatban és a zsírszövetben csak csekély koncentrációban fordul elő.
Comparatively low concentrations are detectable in skeletal muscle and fat.
Összehasonlításul, a vázizomzatban és a zsírszövetben csak csekély koncentrációban fordul elő.
Comparator INH Washout
Összehasonlító szer INH kimosódás
Comparator N= 253, 238, 252, 248,
Összehasonlító szer N=253, 238, 252,
Compare both sides of the mixing window to the photos below by holding the pen against the page.
A keverőablak mindkét oldalát hasonlítsa össze az alábbi fényképpel, úgy, hogy odatartja az injekciós tollat a laphoz.
compared to 200 mg twice daily
kétszer 200 mg-mal
Compared to a diuretic (hydrochlorothiazide - HCTZ), Enviage 300 mg lowered systolic/diastolic blood pressure by 17.0/12.3 mmHg, compared to 14.4/10.5 mmHg for HCTZ 25 mg after 12 weeks of treatment.
Vízhajtóval (hidroklorotiazid – HCT) összehasonlítva, 12 hetes kezelés során a 300 mg-os Enviage 17,0/12,3 Hgmm-rel, míg a 25 mg HCT 14,4/10,5 Hgmm-rel csökkentette a szisztolés/diasztolés vérnyomást.
Compared to a diuretic (hydrochlorothiazide, HCTZ), aliskiren 300 mg lowered systolic/diastolic blood pressure by 17.0/12.3 mmHg, compared to 14.4/10.5 mmHg for HCTZ 25 mg after 12 weeks of treatment.
Vízhajtóval (hidroklorotiazid – HCT) összehasonlítva, 12 hetes kezelés során a 300 mg aliszkiren 17,0/12,3 Hgmm-rel, míg a 25 mg HCT 14,4/10,5 Hgmm-rel csökkentette a szisztolés/diasztolés vérnyomást.
Compared to biphasic human insulin 30, administration of NovoMix 30 before breakfast and dinner resulted in lower postprandial blood glucose after both meals (breakfast and dinner).
A NovoMix 30 reggeli és vacsora előtti adagolása a kétfázisú humán inzulin 30 injekcióhoz viszonyítva mindkét étkezés (reggeli és vacsora) után alacsonyabb postprandiális vércukorszint- értékeket eredményezett.
Compared to Caucasian patients, Asian patients have an increased risk of severe and febrile neutropenia following treatment with ONIVYDE+5-FU/LV (see sections 4.8 and 5.2).
A fehér bőrű betegekkel összehasonlítva az ázsiai betegek fokozottabb kockázatnak vannak kitéve a súlyos és lázas neutropenia tekintetében az ONIVYDE+5-FU/LV kezelés után (lásd 4.8 és 5.2 pont).
Compared to control subjects with normal hepatic function, the AUC and Cmax of nelfinavir were not significantly different in subjects with mild impairment but were increased by 62% and 22%, respectively in subjects with moderate hepatic impairment.
Összehasonlítva a normális májműködésű kontroll-csoport és az enyhe májkárosodásban szenvedők nelfinavir AUC- és Cmax-értékeit, nem találtak lényeges különbséget, de sorrendben 62%-os és 22%-os növekedést tapasztaltak a közepes fokú májkárosodásban szenvedő betegeknél.
Compared to conventional tablets given three times daily, once daily modified-release tablets resulted in an increased cortisol exposure during the first four hours after intake in the morning but reduced exposure in the late afternoon/evening and over the 24-hour period (Figure 1).
A napi háromszor adott hagyományos tablettához viszonyítva a naponta egyszeri, módosított hatóanyag-leadású tabletta a reggeli bevételt követő első négy órában magas kortizolvérszintet, viszont a késő délutáni/esti órákban és összességében a 24 órás periódus alatt alacsonyabb vérszintet eredményezett (1. ábra).
Compared to efavirenz 600 mg QD, Efavirenz Cmax ↔ Efavirenz AUCτ  17%
Naponta egyszer 600 mg efavirenzhez képest, Efavirenz Cmax ↔ Efavirenz AUC  17
compared to erlotinib alone in the first-line treatment of patients with non-
bevacizumab és erlotinib kombinált kezelésnek az önmagában adott erlotinibhez
Compared to fasted administration, dosing of tenofovir disoproxil fumarate and emtricitabine in combination with either a high fat meal or a light meal increased the mean AUC of tenofovir by 43.6% and 40.5%, and Cmax by 16% and 13.5%, respectively without affecting emtricitabine exposures.
Ha a tenofovir-dizoproxil-fumarátot és az emtricitabint zsírban gazdag vagy könnyű ételekkel együtt vették be, az éhgyomorra történő beadáshoz képest a tenofovir átlagos AUC- értéke 43,6 és 40,5%-kal, a Cmax értéke pedig 16 és 13,5%-kal nőtt, míg az emtricitabin-expozíció változatlan maradt.
Compared to glimepiride as dual therapy with metformin (52 weeks)
Kettős kezelés metforminnal glimepiridhez képest (52 hét)
Compared to healthy controls, subjects with renal impairment demonstrated 1.6 – and 1.4-fold increases in AUC and Cmax, respectively and a half- life of about twice that of healthy subjects.
Az egészséges kontrollokhoz viszonyítva a vesekárosodásban szenvedő betegeknél az AUC 1,6-szoros és a Cmax 1,4-szeres emelkedését, valamint az egészséges alanyokhoz képest kétszer nagyobb felezési időt figyeltek meg.
Compared to healthy volunteers, patients with mild hepatic impairment had approximately 111% (95% CI: 45% to 283%) higher plasma eltrombopag AUC(0-) values and patients with moderate hepatic impairment had approximately 183% (95% CI: 90% to 459%) higher plasma eltrombopag AUC(0-) values.
Egészséges önkéntesekkel összehasonlítva, az enyhe májkárosodásban szenvedő betegek plazma eltrombopag AUC(0-)-értékei hozzávetőleg 111%-kal (95% CI: 45%-283%), a középsúlyos májkárosodásban szenvedő betegek plazma eltrombopag AUC(0-)-értékei hozzávetőleg 183%-kal (95% CI: 90%-459%) magasabbak voltak.
compared to historical controls.
a történeti kontrollokkal
compared to historical controls.
↑ 1,15-1,28 a történeti kontrollokkal összehasonlítva.
Compared to historical data.
viszonyítva.
Compared to patients < 65 years, older patients are more likely to experience adverse reactions.
Az idős betegek nagyobb valószínűséggel tapasztaltak mellékhatásokat, mint a 65 év alatti betegek.
Compared to patients treated with chemotherapy (paclitaxel, topotecan or PLD) alone in the recurrent platinum-resistant setting, patients who received bevacizumab at a dose of 10 mg/kg every 2 weeks (or 15 mg/kg every 3 weeks if used in combination with 1.25 mg/m2 topotecan on Days 1–5 every 3 weeks) in combination with chemotherapy and continued to receive bevacizumab until disease progression or unacceptable toxicity, had a statistically significant improvement in PFS.
Kiújult, platina-rezisztens betegségben a csak kemoterápiával (paklitaxel, topotekán vagy PLD) kezelt betegekkel összehasonlítva statisztikailag szignifikáns mértékben javult a PFS azoknál a betegeknél, akik a kemoterápiával kombinálva 2 hetente 10 mg/ttkg bevacizumabot kaptak (vagy 3 hetente 15 mg/ttkg- ot, ha a bevacizumabot 3 hetente az 1-5. napokon adott, 1,25 mg/m2 dózisú topotekánnal kombinálva alkalmazták), majd folyamatosan kapták a bevacizumabot a betegség progressziójáig vagy elfogadhatatlan toxicitás kialakulásáig.
Compared to patients treated with placebo, estimated glomerular filtration rate (eGFR) was observed to increase in patients treated with Tecfidera, including those patients with 2 consecutive occurrences of proteinuria (≥1+).
A placebóval kezelt betegekkel összehasonlítva a becsült glomerulus filtrációs ráta (estimated glomerular filtration rate – eGFR) a megfigyelések szerint megemelkedett a Tecfidera-val kezelt betegek esetében, beleértve azokat a betegeket is, akiknél 2 egymást követő alkalommal proteinuriát mutattak ki (≥ 1+).
Compared to patients who were ADA negative, patients with an ADA positive status did not exhibit any difference in alirocumab exposure, efficacy, or safety, except for a higher rate of injection site reactions.
A gyógyszerellenes antitest-negatív betegekhez képest a gyógyszerellenes antitest-pozitív betegeknél az injekció beadásának helyén fellépő reakciók megnövekedett arányának kivételével nem volt kimutatható semmilyen különbség az alirokumab-expozíció, a hatásosság vagy biztonságosság tekintetében.
Compared to placebo, treatment with Enbrel resulted in significant improvements in the ASAS 20, ASAS 50 and ASAS 70 as early as 2 weeks after the initiation of therapy.
A placebóhoz képest az Enbrel terápia esetén már a kezelés megkezdése után két héttel szignifikánsan javult az ASAS 20, az ASAS 50 és az ASAS 70.
Compared to placebo, treatment with Eperzan resulted in statistically significant reductions from baseline in HbA1c (-0.8% for Eperzan versus -0.1% for placebo, p<0.05) and FPG (-1.3 mmol/l for Eperzan versus +0.4 mmol/l for placebo, p<0.05) at 52 weeks.
A placebóhoz képest az Eperzan-kezelés az 52. héten a HbA1c kiindulási értékének (Eperzan: -0,8% versus placebo: -0,1%, p<0,05) és az FPG kiindulási értékének (Eperzan: -1,3 mmol/l versus placebo: +0,4 mmol/l, p<0,05) statisztikailag szignifikáns csökkenéséhez vezetett.
Compared to sitagliptin as triple therapy with metformin and sulphonylurea (52 weeks)
Hármas kezelés metforminnal és szulfonilureával szitagliptinhez képest (52 hét)
Compared to subjects with normal renal function, plasma concentrations of prucalopride after a single 2 mg dose were on average 25% and 51% higher in subjects with mild (ClCR 50-79 ml/min) and moderate (ClCR 25-49 ml/min) renal impairment, respectively.
A normál vesefunkciójú betegekhez viszonyítva az enyhe (ClCR 50–79 ml/perc), illetve közepes fokban (ClCR 25–49 ml/perc) beszűkült veseműködésben szenvedő betegek esetében a prukaloprid plazmakoncentrációja 2 mg-os egyszeri adag beadását követően átlagosan 25, illetve 51%-kal volt magasabb.
Compared to the antibody levels obtained at day 43 after completion of primary vaccination schedules, antibody levels at day 202 were reduced by 1/5 to 1/2 from their prior levels.
Az alapimmunizálás befejezése utáni 43. napon kapott antitestszintekkel összehasonlítva a 202. napi antitestszintek a korábbi szintjeikhez képest 1/5-ével - ½-vel csökkentek.
Compared to the antibody levels obtained at day 43 after completion of primary vaccination schedules, antibody levels at day 202 were reduced by 1/5 to 1/2 from their prior levels.
Az alapimmunizálás vége utáni 43. napon mért antitestszinthez képest a 202. napra az antitest szintje a korábbi szint 1/5–1/2-ére csökkent.
Compared to the historical adult population receiving fosamprenavir / ritonavir 700 / 100 mg twice daily, 12 to 18 year old subjects had 20 % lower plasma APV AUC(0- 24), 23 % lower Cmax, and 20 % lower Cmin values.
Összehasonlítva a korábbi tanulmányokban kezelt felnőtt populációval, amely 700/100 mg fozamprenavir/ritonavirt kapott naponta kétszer, a 12-18 éves személyeknél a plazma APV AUC(0-24) 20%-kal, a Cmax 23%-kal és a Cmin 20%-kal volt alacsonyabb.
Compared to the subjects with normal renal function, paritaprevir Cmax values were comparable, but AUC values were 19%, 33% and 45% higher in mild, moderate and severe renal impairment, respectively.
A normál veseműködésű alanyokkal összehasonlítva a paritaprevir Cmax értékei összevethetőek voltak, de az AUC értékek 19%-kal, 33%-kal és 45%-kal magasabbak voltak az enyhe, közepesen súlyos és súlyos vesekárosodásban szenvedő betegek esetében.
Compared to treatment with beta-blocker alone, adjunctive therapy with beta-blocker and LUMIGAN 0.3 mg/mL (multi-dose formulation) lowered mean morning (08:00) intraocular pressure by -6.5 to -8.1 mmHg.
A kizárólag béta-blokkolókkal végzett kezeléssel összehasonlítva a béta-blokkolókkal és a LUMIGAN 0,3 mg/ml többadagos készítménnyel végzett kombinációs kezelés további -6,5 – - 8,1 Hgmm-rel csökkentette az átlagos reggeli (8:00) szembelnyomást.
Compared to treatment with beta-blocker alone, adjunctive therapy with beta-blocker and LUMIGAN 0.3 mg/ml lowered mean morning (08:00) intraocular pressure by -6.5 to -8.1 mmHg.
A kizárólag béta-blokkolókkal végzett kezeléssel összehasonlítva a béta-blokkolókkal és a LUMIGAN 0,3 mg/ml oldatos szemcseppel végzett kombinációs kezelés további -6,5 – -8,1 Hgmm- rel csökkentette az átlagos reggeli (8:00) szembelnyomást.
Compared to voriconazole 200 mg
200 mg vorikonazol
Compared to voriconazole 200 mg BID,
Együttes alkalmazása naponta kétszer 200 mg vorikonazollal, Vorikonazol Cmax  34
Compared to voriconazole 200 mg BID,
Ha a vorikonazol kezelést abbahagyják, az efavirenz
Compared to voriconazole 200 mg BID,
Naponta kétszer 200 mg vorikonazolhoz képest,
Compared with healthy subjects, the apparent plasma clearance of duloxetine was 79% lower, the apparent terminal half-life was 2.3 times longer, and the AUC was 3.7 times higher in patients with moderate liver disease.
Egészséges egyénekkel összehasonlítva a duloxetin látszólagos plazma clearance-e 79 %-kal volt kisebb, a látszólagos terminális felezési idő 2,3-szor volt hosszabb, és az AUC 3,7-szer volt nagyobb a közepesen súlyos májbetegségben szenvedő betegeknél.
Compared with healthy subjects, the apparent plasma clearance of duloxetine was 79% lower, the apparent terminal half-life was 2.3 times longer, and the AUC was 3.7 times higher in patients with moderate liver disease.
Egészséges egyénekkel összehasonlítva a duloxetin látszólagos plazma clearance-e 79%- kal volt kisebb, a látszólagos terminális felezési idő 2,3-szor volt hosszabb, és az AUC 3,7-szer volt nagyobb a közepesen súlyos májbetegségben szenvedő betegeknél.
Compared with healthy subjects, the apparent plasma clearance of duloxetine was 79% lower, the apparent terminal half-life was 2.3 times longer, and the AUC was 3.7 times higher in patients with moderate liver disease.
Egészséges egyénekkel összehasonlítva a duloxetin látszólagos plazma-clearance-e 79%-kal volt kisebb, a látszólagos terminális felezési idő 2,3-szor volt hosszabb, és az AUC 3,7-szer volt nagyobb a közepesen súlyos májbetegségben szenvedő betegeknél.
Compared with insulin glargine treatment, prolonged-release exenatide treatment significantly lowered mean body weight and was associated with fewer hypoglycaemic events (Table 3).
A glargin inzulin kezeléssel összehasonlítva, az elnyújtott hatóanyagleadású exenatid-kezelés szignifikánsan csökkentette az átlagos testtömeget és kevesebb hypoglykaemiás eseménnyel járt (3. táblázat).
Compared with insulin glargine treatment, prolonged-release exenatide treatment significantly lowered mean body weight and was associated with fewer hypoglycaemic events (Table 3).
A glargin inzulin kezeléssel összehasonlítva, az elnyújtott hatóanyagleadású exenatiddal végzett kezelés szignifikánsan csökkentette az átlagos testtömeget és kevesebb hypoglykaemiás eseménnyel járt (3. táblázat).
Compared with matched historical controls, early somatropin therapy (mean duration of 5.6 years) combined with oestrogen replacement at age 12 years resulted in an adult height gain of 5.9 cm (n=26), whereas girls who initiated oestrogen at age 15 years (mean duration of somatropin therapy
Párosított historikus kontrollokkal összehasonlítva a korai szomatropin terápia (átlagos időtartama 5,6 év) 12 éves korban ösztrogén-pótlással kombináltan felnőttkorra 5,9 cm magasság-növekedést eredményezett (n=26), míg azoknál a lányoknál, akik ösztrogént csak 15 éves korukban kaptak (szomatropin terápia átlagos időtartama 6,1 év) ez az érték 8,3 cm (n=29).
Compared with patients who did not develop antibodies, no relationship between the presence of anti-panitumumab antibodies and pharmacokinetics, efficacy and safety has been observed.
Összevetve azokkal a betegekkel, akikben nem alakultak ki antitestek, nem figyeltek meg összefüggést a panitumumab elleni antitestek jelenléte és a farmakokinetika, a kezelés hatásossága, valamint biztonságossága között.
Compared with patients with normal renal function, the mean (%CV) tenofovir exposure increased from 2,185 (12%) ng·h/ml in subjects with CrCl > 80 ml/min to respectively 3,064 (30%) ng·h/ml, 6,009 (42%) ng·h/ml and 15,985 (45%) ng·h/ml in patients with mild, moderate and severe renal impairment.
Az átlagos (% variancia hányados) tenofovir expozícióaz egészséges veseműködésű (CrCl > 80 ml/min) személyeknél mért 2185 (12%) ng·h/ml-rel szemben az enyhefokú vesekárosodásban szenvedőknél 3064 (30%) ng·h/ml, közepesfokú vesekárosodásban szenvedőknél 6009 (42%) ng·h/ml, súlyosfokú vesekárosodásban szenvedőknél 15 985 (45%) ng·h/ml volt.
Compared with placebo, there was a significant difference in favour of Xofigo for all five serum biomarkers for bone turnover studied in a phase II randomised study (bone formation markers: bone alkaline phosphatase [ALP], total ALP and procollagen I N propeptide [PINP], bone resorption markers: C-terminal crosslinking telopeptide of type I collagen [S-CTX-I] and type I collagen crosslinked C-telopeptide [ICTP]).
Placebóval összehasonlítva lényeges különbséget észleltek a Xofigo javára a csont „turnoverét” jellemző, mind az öt biomarker tekintetében, amelyet egy fázis II, randomizált vizsgálatban tanulmányoztak (csontképződési markerek: csont eredetű alkalikus foszfatáz [ALP], össz-ALP és P1NP (1-es típusú teljes prokollagén amino-terminális propeptid), csontreszorpciós markerek: Az I-es típusú kollagén C-terminális keresztkötéses telopeptidje [S-CTX-I] és I-es típusú kollagén keresztkötéses C-telopeptidje [ICTP]).
Compared with placebo, ZOSTAVAX induced a higher VZV-specific immune response at 6 weeks postvaccination.
A ZOSTAVAX placebóval összehasonlítva magasabb VZV-specifikus immunválaszt eredményezett a posztvakcináció után 6 héttel.
Compared with positive controls (including phenobarbital, rifampicin), perampanel was found to weakly induce CYP2B6 (30 µmol/l) and CYP3A4/5 (≥3 µmol/l) among major hepatic CYPs and UGTs in cultured human hepatocytes.
A perampanelről megállapították, hogy tenyésztett humán májsejtekben pozitív kontrollokkal (köztük fenobarbitállal, rifampicinnel) összehasonlítva a főbb hepaticus CYP és UGT enzimek közül a CYP2B6 enzimre (30 µmol/l), valamint a CYP3A4/5 (≥3 µmol/l) enzimre fejt ki gyenge serkentő hatást.
Compared with published data for similar regimens without pertuzumab, high pCR rates were observed in all 3 treatment arms (see Table 3).
Mindhárom kezelési karon magas pCR arányokat észleltek (lásd 3. táblázat) összehasonlítva a pertuzumabot nem tartalmazó hasonló kezelési sémák publikált adataival.
Compared with younger subjects (<65), more subjects ≥65 years old had adverse reactions that led to study drug dose modifications (interruptions or reductions) (23% versus 17%).
A fiatalabb (<65 éves) betegekkel összehasonlítva a ≥65 évesek közül többnél volt a vizsgálati készítmény dózismódosításához (a kezelés megszakítása vagy dóziscsökkentés) vezető mellékhatás (23% versus 17%).
Comparing the rate of patients with adverse reactions per 100 patient weeks, the rate was higher for placebo than Circadin (5.743– placebo vs.
A mellékhatások gyakoriságának 100 kezelési hétre vetített aránya a placebo mellett magasabb volt, mint a Circadin kezelés esetén (placebo: 5,743 vs.
Comparison based on historic controls.
Az összahasonlítás korábbi adatok kontrollként való felhasználásán alapul.
Comparison based on historical control
Az összehasonlítás korábbi kontrolladatokon alapul
Comparison between PD-L1 IHC staining in archival tissue vs newly obtained (melanoma studies only)
PD-L1 immunhisztokémiai festődésének összehasonlítása archív és frissen kinyert szövetekben (kizárólag melanoma vizsgálatok)
Comparison between the survival curves of the two treatment arms using the log rank test showed a statistically significant difference between the curves of the two groups in the ITT population (p=0.0014) indicating a significant delay in the progression to cancer.‌
A két kezelési ág túlélési görbéinek a log rank teszt alkalmazásával való összehasonlítása statisztikailag szignifikáns különbséget mutatott az ITT populáció két csoportjának görbéi között (p=0,0014), amely a rák kialakulásának szignifikáns késedelmét jelzi.
Comparison of 218 patients with mild renal impairment at baseline (CrCl 51 to 80 ml/min) to 297 patients with normal renal function at baseline (CrCl >80 ml/min) treated with Teysuno in combination with cisplatin in the FLAGS study indicated that there were no clinically significant differences in safety between patients with mild renal impairment and patients with normal renal function.
A FLAGSvizsgálatban ciszplatinnal kombinációban adott Teysuno-val kezelt betegek közül a vizsgálat megkezdésekor enyhe vesekárosodásban (CrCl 51-80 ml/perc) szenvedő 218 beteg és a kiinduláskor normál veseműködésű (CrCl >80 ml/min) 297 beteg összehasonlítása azt mutatta, hogy nincs klinikailag jelentős különbség a biztonságosságban az enyhe vesekárosodásban szenvedő és a normál veseműködésű betegek között.