natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In both cases, treatment with canagliflozin may be restarted once the patient’s condition has stabilised.
A kanagliflozin-kezelést mindkét esetben újra lehet kezdeni, ha a beteg állapota stabilizálódott.
In both cases, treatment with dapagliflozin may be restarted once the patient’s condition has stabilised.
A dapagliflozin-kezelést mindkét esetben újra lehet indítani, ha a beteg állapota stabilizálódott.
In both cases, treatment with empagliflozin may be restarted once the patient’s condition has stabilised.
Az empagliflozin-kezelést mindkét esetben azután lehet újrakezdeni, miután a beteg állapota stabilizálódott.
In both cases, treatment with Vokanamet may be restarted once the patient’s condition has stabilised.
A Vokanamet-kezelést mindkét esetben újra lehet kezdeni, ha a beteg állapota stabilizálódott.
In both cats and dogs the most common side effects are local reactions at the site of application, such as temporary itchiness, and on rare occasions, greasy fur and redness of the skin.
A macskáknál és kutyáknál leggyakrabban előforduló mellékhatások a készítmény alkalmazásának helyén jelentkező helyi reakciók, így a múló viszketés, valamint ritkán a zsíros szőrzet és a bőrpír.
In both clinical trials, Cimzia-treated patients reported significantly greater improvements in the SF-36 Physical and Mental Component Summaries and all domain scores.
A Cimziával kezelt betegek a placebóhoz képest mindkét vizsgálatban szignifikánsan nagyobb mértékű javulást jeleztek az SF-36 kérdőív Fizikai és Mentális Komponens Összesítőjében (Physical and Mental Component Summary ), továbbá minden terület pontszámai alapján.
In both clinical trials, patients received placebo in the control arm and patients were allowed, but not required, to take prednisone (maximum daily dose allowed was 10 mg prednisone or equivalent).
Mindkét klinikai vizsgálat kontroll csoportjában a betegek placebót kaptak, valamint a betegeknek engedélyezték, de nem tették kötelezővé a prednizon alkalmazását (a megengedett legnagyobb napi dózis 10 mg prednizon vagy ezzel ekvivalens szer volt).
In both dose groups, Signifor resulted in a decrease in mean UFC after 1 month of treatment which was maintained over time.
A Signifor 1 hónapos kezelés után mindkét dóziscsoportban az átlagos UFC csökkenését eredményezte, ami az idő múlásával fennmaradt.
In both double-masked, randomised vehicle-controlled studies, conducted in diabetic retinopathy patients, a significantly greater percentage of patients in the vehicle group developed macular oedema (17.3% and 14.3%) compared to patients treated with NEVANAC 3 mg/ml (2.3% and 5.9%).
Mindkét kettős-vak, randomizált, vivőanyag-kontrollált, diabeteses retinopátiában szenvedő betegeken végzett vizsgálatban a vivőanyag kontrollált csoportban lévő betegek lényegesen nagyobb százalékában fejlődött ki macula oedema (17,3 %, illetve 14,3 %), mint a NEVANAC 3 mg/ml-lel kezelt betegek esetében (2,3 % és 5,9 %).
In both groups a decrease in body weight was seen: –2.4 kg with liraglutide vs –1.09 kg with placebo.
Mindkét csoportban testtömeg-csökkenést tapasztaltak: -2,4 kg-ot a liraglutiddal vs. -1,09 kg-ot a placebóval.
In both groups the bounds of the confidence interval of the observed incidences prior and post dose reduction are overlapping.
A dóziscsökkentés előtti és utáni, megfigyelt incidencia-értékek konfidencia intervallumának határai átfedést mutatnak mind a két csoportban
In both INPULSIS trials, the risk of progression was statistically significantly reduced for patients treated with nintedanib compared with placebo.
A progresszió kockázata mindkét INPULSIS-vizsgálatban statisztikailag szignifikánsan alacsonyabb volt a nintedanibbal kezelt betegeknél, mint a placebóval kezelteknél.
In both of the pivotal 12-week and 24-week studies, Incruse demonstrated statistically significant and clinically meaningful improvements in lung function (as defined by change from baseline trough FEV1 at Week 12 and Week 24 respectively, which was the primary efficacy endpoint in each study) compared with placebo (see Table 1).
Mind a két pivotális – tehát mind a 12, mind a 24 hetes - vizsgálat során az Incruse a légzésfunkció statisztikailag szignifikáns és klinikailag jelentős javulását mutatta a placebóhoz képest (melyet a kiindulási mélyponti FEV1 érték 12., illetve 24. hétre történő változásával, mint a vizsgálatok elsődleges hatásossági végpontjával határoztak meg) (lásd 1. táblázat).
In both of these circumstances a replacement implant should be administered.
Mindkét fent említett esetben újabb implantátumot kell beültetni.
In both of these studies tenofovir disoproxil fumarate was significantly superior to adefovir dipivoxil for the primary efficacy endpoint of complete response (defined as HBV DNA levels < 400 copies/ml and Knodell necroinflammatory score improvement of at least 2 points without worsening in Knodell fibrosis).
A tenofovir-dizoproxil-fumarát mindkét vizsgálatban szignifikánsan jobb eredményt mutatott az adefovir-dipivoxilhoz képest az elsődleges hatásossági végpontot jelentő teljes választ tekintve (definíció: HBV DNS-szint < 400 kópia/ml és legalább 2 pontos javulás a „Knodell-féle necroinflammatoricus” értékben a „Knodell fibrosis” érték romlása nélkül).
In both patients, cell counts recovered after discontinuation of Plegridy.
A sejtszámok mindkét betegnél visszatértek a normál értékre a Plegridy-kezelés felfüggesztése után.
In both pivotal studies, the proportion of patients who achieved VMA resolution at Day 28 (primary endpoint) was significantly (p≤0.003) higher in the JETREA group compared with the placebo group.
Mindkét pivotális vizsgálatban azon betegek aránya, akiknél a VMA feloldódott a 28. napra (elsődleges végpont), szignifikánsan (p≤0,003) magasabb volt a JETREA csoportban, mint a placebo csoportban.
In both placebo-controlled and open-label follow-up clinical trials for rheumatoid arthritis, cases of lupus- like syndrome were reported uncommonly.
Mindkét placebokontrollos, nyílt, nyomon követéses rheumatoid arthritis klinikai vizsgálatban esetenként (nem gyakran) beszámoltak lupus-szerű szindróma előfordulásáról.
In both population pharmacokinetic analyses, there was about a 20 % increase of apparent clearance of levetiracetam when it was co-administered with an enzyme-inducing antiepileptic medicinal product.
M indkét populációs farmakokinetikai analízisben körülbelül 20%-kal emelkedett a levetiracetám látszólagos clearance-e, amikor egy enziminduktor antiep ileptikummal adták egy ütt.
In both population pharmacokinetic analyses, there was about a 20 % increase of apparent clearance of levetiracetam when it was co-administered with an enzyme-inducing antiepileptic medicinal product.
M indkét populációs farmakokinetikai analízisben körülbelül 20%-kal emelkedett a levetiracetám látszólagos clearance-e, amikor egy enziminduktor antiepileptikummal adták egy ütt.
In both RAISE and TRA100773B the response to eltrombopag relative to placebo was similar irrespective of ITP medicinal product use, splenectomy status and baseline platelet count (≤ 15,000/µl, > 15,000/µl) at randomisation.
Mind a RAISE, mind a TRA100773B vizsgálatban a placebora és az eltrombopagra adott válasz hasonló volt, tekintet nélkül az ITP kezelésére alkalmazott gyógyszerekre, a splenectomiás státuszra és a randomizáláskor mért kiindulási vérlemezkeszámra (≤ 15 000/µl, > 15 000/µl).
In both schedules, a booster response indicative of immunological priming was observed for each vaccine serotype (Table 7 and Table 8).
Mindkét séma esetében az emlékeztető oltásra adott, alapimmunválaszt jelző immunválaszt figyeltek meg minden vakcina szerotípusnál (7. táblázat és 8. táblázat).
In both schedules, a booster response indicative of immunological priming was observed.
Mindkét séma esetében az emlékeztető oltásra adott, alapimmunválaszt jelző immunválaszt figyeltek meg.
In both studies concurrent use of stable doses of folic acid, oral corticosteroids (≤ 10 mg/day) and/or non-steroidal anti-inflammatory drugs (NSAIDs) was permitted.
Mindkét vizsgálatban megengedett volt állandó dózisú folsav, orális kortikoszteroid (≤ 10 mg/nap) és/vagy nem szteroid gyulladáscsökkentő (non-steroidal anti- inflammatory drug, NSAID) egyidejű adása.
In both studies concurrent use of stable doses of folic acid, oral corticosteroids (≤ 10 mg/day) and/or non-steroidal antiinflammatory drugs (NSAIDs) was permitted.
Mindkét vizsgálatban megengedett volt állandó dózisú fólsav, orális kortikoszteroid (≤ 10 mg/nap) és/vagy nem szteroid gyulladáscsökkentő (non-steroidal anti-inflammatory drug, NSAID) egyidejű adása.
In both studies concurrent use of stable doses of folic acid, oral corticosteroids (≤10 mg/day) and/or non-steroidal anti-inflammatory drugs (NSAIDs) was permitted.
Mindkét vizsgálatban megengedett volt állandó dózisú fólsav, orális kortikoszteroid (≤ 10 mg/nap) és/vagy nem szteroid gyulladáscsökkentő (non-steroidal anti-inflammatory drug, NSAID) egyidejű adása.
In both studies esomeprazole 20 mg was significantly better compared to placebo for the primary endpoint, complete resolution of heartburn, defined as no heartburn episodes during the last 7 days prior to the final visit (33.9% - 41.6% vs. placebo 11.9 – 13.7%, (p<0.001).
A 20 mg ezomeprazol mindkét vizsgálatban szignifikánsan jobb volt, mint a placebo az elsődleges végpontot, a gyomorégés teljes megszűnését tekintve, amelyet úgy definiáltak, hogy az utolsó vizit előtti 7 napban nem fordult elő gyomorégéses epizód (33,9% - 41,6%, placebo: 11,9 - 13,7%, p<0,001).
In both studies of the solution for injection, patients receiving Abilify had a greater reduction in symptoms of agitation than those receiving placebo.
Az oldatos injekcióval végzett mindkét vizsgálatban az Abilify-jal kezelt betegeknél nagyobb mértékben csökkentek az izgatottság tünetei, mint a placebóval kezelteknél.
In both studies spironolactone use was not allowed as spironolactone binds to the androgen receptor and may increase PSA levels.
A két vizsgálatban a spironolakton alkalmazás nem volt megengedett, mivel a spironolakton kötődik az androgén receptorhoz, és megnövelheti a PSA-szintet.
In both studies the clearance rates were higher after illumination with narrow light spectrum devices but the incidence and intensity of administration site disorders (e.g. transient pain, erythema) increased in patients illuminated with these devices (see tables above and section 4.8).
Mindkét vizsgálat esetében az elváltozásmentességi arány magasabbnak adódott a szűk fényspektrumú eszközökkel végzett megvilágítás esetén, de az ilyen lámpákkal kezelt betegek esetében az alkalmazás helyén fellépő rendellenességek (pl. átmeneti fájdalom, erythema) előfordulási gyakorisága és intenzitása is emelkedett volt (lásd a fenti táblázatokat és a 4.8 pontot).
In both studies the primary efficacy endpoint was evaluated at 52 weeks.
Mindkét vizsgálatban az elsődleges hatásossági végpontot az 52. héten értékelték.
In both studies the treatment lasted for three months (1 treatment course):
Mindkét vizsgálatban három hónapig tartott a kezelés (egyszeri alkalommal):
In both studies, 6 months treatment with Xadago increased the time during the day during which patients were ‘on’ and able to move by 30-60 minutes when compared with placebo.
A Xadago-val végzett, hat hónapos kezelés mindkét vizsgálatban 30- 60 perccel növelte a nap során azt az időtartamot, amely alatt a placebóval összehasonlítva a betegek
In both studies, ambrisentan was added to patients’ supportive/background medication, which could have included a combination of digoxin, anticoagulants, diuretics, oxygen and vasodilators (calcium channel blockers, ACE inhibitors).
A betegek a ambriszentánt mindkét vizsgálatban olyan szupportív/háttér kezelés mellett kapták, amelyben a következő gyógyszerek kombinációja szerepelhetett: digoxin, antikoagulánsok, diuretikumok, oxigén és vazodilatátorok (kalcium-csatorna blokkolók, ACE gátlók).
In both studies, ambrisentan was added to patients’ supportive/background medication, which could have included a combination of digoxin, anticoagulants, diuretics, oxygen and vasodilators (calcium channel blockers, ACE inhibitors).
A betegek az ambriszentánt mindkét vizsgálatban olyan szupportív/háttér kezelés mellett kapták, amelyben a következő gyógyszerek kombinációja szerepelhetett: digoxin, antikoagulánsok, diuretikumok, oxigén és vazodilatátorok (kalcium-csatorna blokkolók, ACE gátlók).
In both studies, an asthma exacerbation was defined as a worsening of asthma that required the following medical intervention: use of systemic corticosteroids or an increase in the use of ICS treatment for 3 or more days, and/or asthma-related emergency treatment including at least one of the following: an unscheduled visit to their healthcare professional for nebuliser treatment or other urgent treatment to prevent worsening of asthma symptoms; a visit to the emergency room for asthma-related treatment; or asthma-related hospitalisation.
Az asthmás exacerbatiót mindkét vizsgálatban az asthma olyan súlyosbodásaként határozták meg, amely az alábbi orvosi beavatkozásokat tette szükségessé: szisztémás kortikoszteroidok alkalmazása vagy az ICS használatának fokozódása három vagy több napig, és/vagy asthmával összefüggő sürgősségi ellátás, beleértve az alábbiak közül legalább egyet: nem tervezett vizit porlasztós kezelés vagy egyéb sürgős kezelés céljából, az asthmás tünetek súlyosbodásának megelőzése céljából; sürgősségi vizit asthmával összefüggő ellátás céljából; vagy asthmával összefüggő hospitalizáció.
In both studies, animals received either treatment with Panacur AquaSol or no treatment at all.
Az állatokat mindkét vizsgálatban vagy Panacur AquaSol-lal kezelték, vagy egyáltalán nem kezelték.
In both studies, decreases in HbA1c were evident in both treatment groups as early as the first post-treatment HbA1c measurement (weeks 4 or 6).
Mindkét vizsgálatban egyértelmű volt a HbA1c-szint csökkenése mindkét vizsgálati csoportban, már a kezelés elindítását követő első HbA1c mérés során is (4. vagy 6. héten).
In both studies, Eliquis was compared with enoxaparin (another medicine used to prevent blood clots).
Az Eliquis-t mindkét vizsgálatban enoxaparinnal (a vérrögképződés megelőzésre alkalmazott másik gyógyszer) hasonlították össze.
In both studies, frequency, type and severity of adverse reactions observed in children and adolescents have been generally consistent with those observed in adults, with the exception of infections which were reported at a higher frequency, especially in children below the age of 3 years.
Mindkét vizsgálatban a gyermekeknél és a serdülőknél a mellékhatások gyakorisága, típusa és súlyossága rendszerint megegyezett a felnőtteknél megfigyeltekkel, kivéve a fertőzéseket, amelyekről nagyobb gyakorisággal számoltak be, különösen a 3 évnél fiatalabb gyermekeknél.
In both studies, in patients with AR by Year 2, donor-specific antibodies, one of the criteria for diagnosis of antibody-mediated rejection, were present in 6% (2/32, Study 2)-8% (3/39, Study 1) and 20% (4/20, Study 1)-26% (7/27, Study 2) in the belatacept and ciclosporin groups by year 3, respectively.
A 2. évre azoknál a betegeknél, akiknél akut rejekció fordult elő, az antitest-mediálta kilökődés diagnózisának egyik kritériumát képező donor-specifikus antitestek a belatacept-csoportban 6% (2/32, 2. vizsgálat) - 8%-ban (3/39, 1. vizsgálat), a ciklosporin-csoportban 20% (4/20, 1. vizsgálat) - 26%-ban (7/27, 2. vizsgálat) voltak jelen a 3. évre mindkét vizsgálatban.
In both studies, more patients had a partial response to Atriance treatment, with blood counts returning towards normal levels.
Mindkét vizsgálatban több betegnél figyeltek meg részleges választ az Atriance-kezelésre, azaz vérsejtszámuk megközelítette a normál szintet.
In both studies, pain reduction was seen from the first week of treatment for up to 12 weeks, with patients taking Ariclaim having pain scores between 1.17 and 1.45 points lower than those taking placebo.
A fájdalom csökkenését mindkét vizsgálatban a kezelés első 12 hetében tapasztalták; az Ariclaim-et szedő betegeknél a fájdalomra adott pontszám 1,17–1,45 közötti értékkel alacsonyabb volt, mint a placebóval kezelt betegek esetében.
In both studies, pain reduction was seen from the first week of treatment for up to 12 weeks, with patients taking Duloxetine Boehringer Ingelheim having pain scores between 1.17 and 1.45 points lower than those taking placebo.
Mindkét vizsgálatban a fájdalom csökkenése volt tapasztalható a Duloxetine Boehringer Ingelheim-et szedő betegeknél az első héttől a 12 hétig; a fájdalmat jellemző pontszámaik 1,17 – 1,45 ponttal alacsonyabbak voltak, mint a placebót szedőké.
In both studies, patients adding Azilect spent an average of around one hour less in the ‘off’ state than those adding placebo.
Mindkét vizsgálatban az Azilect kiegészítést kapó betegek átlagosan körülbelül egy órával rövidebb ideig voltak „off” állapotban, mint azok, akik placebót kaptak.
In both studies, patients in the lenalidomide/dexamethasone (len/dex) group took 25 mg of lenalidomide orally once daily on Days 1 to 21 and a matching placebo capsule once daily on Days 22 to 28 of each 28- day cycle.
Mindkét vizsgálat során a lenalidomid/dexametazon (len/dex) csoportba tartozó betegek minden 28 napos ciklus során, a ciklus 1.-21. napján naponta egyszer 25 mg lenalidomidot, a ciklus 22.-28. napján pedig naponta egyszer, azonos küllemű placebo kapszulát szedtek szájon át.
In both studies, patients taking Rasagiline ratiopharm spent an average of around one hour less in the ‘off’ state than those taking placebo.
Mindkét vizsgálatban a Razagilin ratiopharm kiegészítést kapó betegek átlagosan körülbelül egy órával rövidebb ideig voltak „off” állapotban, mint azok, akik kiegészítésként placebót kaptak.
In both studies, patients were randomised to receive a single intravenous administration of either the recommended tiered dose of approximately 6 mg/kg (see section 4.2 of the STELARA 130 mg Concentrate for solution for infusion SmPC), a fixed dose of 130 mg ustekinumab, or placebo at week 0.
A betegeket mindkét vizsgálatban a javasolt, megközelítőleg 6 mg/kg-os, lépcsőzetes adag (lásd 1. táblázat, 4.2 pont) vagy a fix dózisú 130 mg usztekinumab vagy a placebo egyszeri, 0. héten történő intravénás adására randomizálták.
In both studies, patients were randomised to receive either placebo, 5 mg/kg infliximab, or 10 mg/kg infliximab at weeks 0, 2, 6, 14 and 22, and in ACT 1 at weeks 30, 38 and 46.
Mindkét vizsgálat során a betegek randomizált módon részesültek placebóban, 5 mg /ttkg infliximab- vagy 10 mg/ttkg infliximab-terápiában a 0., 2., 6., 14. és 22. héten, továbbá az ACT 1 vizsgálatban a 30., 38. és 46. héten.
In both studies, patients were randomised to receive either placebo, 5 mg/kg infliximab, or 10 mg/kg infliximab at weeks 0, 2, 6, 14 and 22, and in ACT 1 at weeks 30, 38 and 46.
Mindkét vizsgálat során a betegek randomizált módon részesültek placebóban, 5 mg /ttkg infliximab- vagy 10 mg/ttkg infliximabterápiában a 0., 2., 6., 14. és 22. héten, továbbá az ACT 1 vizsgálatban a 30., 38. és 46. héten.
In both studies, patients were randomized 2:1 to apremilast 30 mg BID or placebo for 16 weeks (placebo-controlled phase) and from Weeks 16-32, all patients received apremilast 30 mg BID (maintenance phase).
A betegeket mindkét vizsgálatban 2:1 arányban randomizálták napi kétszer 30 mg apremilaszt vagy placebo 16 héten át történő alkalmazására (placebo-kontrollos fázis), a 16-32. héttől pedig minden beteg napi kétszer 30 mg apremilasztot kapott (fenntartó fázis).
In both studies, patients were randomly assigned in a 1:1:1 ratio to 1 of 3 dosing regimens:
Mindkét vizsgálatban a betegeket 1:1:1 arányban ranomizálták a 3 adagolási rend valamelyikébe:
In both studies, patients were stratified by baseline HIV-1 RNA (≤ 100,000 copies/mL, > 100,000 copies/mL to
A betegeket mindkét vizsgálatban rétegezték a kiindulási HIV-1 RNS-szint (≤ 100.000 kópia/ml,
In both studies, patients were stratified by baseline HIV-1 RNA (≤ 100,000 copies/mL, > 100,000 copies/mL to
A betegeket mindkét vizsgálatban rétegezték a kiindulási HIV-1 RNS-szint (≤100 000 kópia/ml,
In both studies, patients were treated with prednisone or prednisolone together with either Zytiga or placebo.
A betegeket mindkét vizsgálatban prednizonnal vagy prednizolonnal kezelték Zytiga vagy placebo adagolása mellett.
In both studies, patients with active disease entered an open-label period (OLP) during which they treated affected lesions with tacrolimus ointment twice daily until improvement had reached a predefined score (Investigator’s Global Assessment [IGA] ≤ 2, i.e. clear, almost clear or mild disease) for a maximum of 6 weeks.
Az aktív betegségben szenvedő betegek mindkét vizsgálat esetében nyílt fázisba (open-label period, OLP) léptek be, melynek során az érintett elváltozásokat naponta kétszer kezelték takrolimusz kenőccsel, amíg a javulás el nem ért egy előre meghatározott pontszámot [az Investigator’s Global Assessment (vizsgáló globális értékelése, IGA) szerinti ≤ 2-es pontszám, vagyis az elváltozások megszűntek, majdnem megszűntek, illetve javultak], de legfeljebb 6 héten keresztül.
In both studies, Revlimid was compared with placebo (a dummy treatment), both taken in combination with dexamethasone.
A Revlimid-et mindkét vizsgálatban placebóval (hatóanyag nélküli kezeléssel) hasonlították össze, mindkettőt dexametazonnal kombinációban alkalmazva.
In both studies, significantly more patients treated with Zurampic 200 mg in combination with allopurinol achieved the target serum uric acid level of less than 6 mg/dL by Month 6 and by Month 12 compared with patients receiving placebo in combination with allopurinol (see Table 2).
Mindkét vizsgálatban szignifikánsan több, allopurinollal kombinált, 200 mg Zurampic-kal kezelt beteg érte el a hónapra és a 12. hónapra a 6 mg/dl-nél alacsonyabb szérum húgysavszint célértéket, mint allopurinollal kombinálva placebót kapó beteg (lásd 2. táblázat).
In both studies, Tasigna had a similar effect in patients who could not tolerate imatinib and those whose disease had stopped responding to it.
Mindkét vizsgálatban a Tasigna hasonló hatást váltott ki azoknál a betegeknél, akik az imatinibet nem tolerálták, illetve akiknél a betegség a kezelésre már nem reagált.
In both studies, the 10 mg/kg dose of Benlysta was more effective than the 1 mg/kg dose.
A 10 mg/ttkg-os adagban adott Benlysta mindkét vizsgálatban hatásosabb volt az 1 mg/ttkg-os adagnál.
In both studies, the baseline demographic and disease-related characteristics were comparable between the lenalidomide/dexamethasone and placebo/dexamethasone groups.
A kiindulási demográfiai és a betegséggel kapcsolatos jellemzők mindkét vizsgálatban hasonlóak voltak a lenalidomid/dexametazon és a placebo/dexametazon-csoportok között.
In both studies, the effectiveness of a single injection of Neulasta was compared with multiple daily injections of filgrastim during each of four chemotherapy cycles.
Mindkét vizsgálatban egyetlen Neulasta-injekció hatását a naponta többször alkalmazott filgrasztim-injekciókéval vetették össze a négy kemoterápiás ciklus mindegyike során.
In both studies, the main measure of effectiveness was based on the number of patients who had blood clots forming in the veins or who died of any cause during the treatment period.
A fő hatékonysági mutató mindkét vizsgálatban azon betegek száma volt, akiknél vénás vérrög képződött, vagy akik a kezelési időszak alatt bármilyen okból elhaláloztak.
In both studies, the main measure of effectiveness was how Enurev Breezhaler improved patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second) after 12 weeks of treatment.
Mindkét vizsgálatban a hatásosság fő mértéke az erőltetett kilégzési térfogat (FEV1, egy másodperc alatt kilélegezhető maximális levegőtérfogat) Enurev Breezhaler-rel elért javulása volt 12 hetes kezelés után.