natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In juvenile dogs, the brivaracetam-induced changes at the exposure level 6- fold the clinical AUC were similar to those observed in adult animals.
Fiatal kutyákban a klinikai AUC- expozíció 6-szorosa esetében a brivaracetám által okozott változások hasonlóak voltak a felnőtt állatoknál megfigyeltekhez.
In juvenile idiopathic polyarthritis, RoActemra given by infusion has been compared with placebo in one main study involving 166 children from 2 years of age who could not take or had inadequate response to methotrexate.
Fiatalkori idiopátiás poliartritisz vonatkozásában az infúzióban adott RoActemra-t placebóval hasonlították össze egy fő vizsgálatban, amelyben 166 olyan, legalább kétéves gyermek vett részt, akik a metotrexátot nem szedhették, illetve nem reagáltak rá megfelelően.
In juvenile idiopathic polyarthritis, RoActemra is given as a 1-hour infusion once every four weeks at a dose of 8 mg per kilogram body weight in children weighing 30 kg or more, or 10 mg per kilogram body weight in children weighing less than 30 kg.
Fiatalkori idiopátiás poliartritisz esetén a RoActemra-t négyhetente egyszer, egyórás infúzióban kell beadni, legalább 30 kg testsúlyú gyermekek esetén testtömeg-kilogrammonként 8 mg, 30 kg-nál alacsonyabb testsúlyú gyermekek esetén pedig testtömeg-kilogrammonként 10 mg adagban.
In juvenile rats administered entecavir from postnatal days 4 to 80, a moderately reduced acoustic startle response was noted during the recovery period (postnatal days 110 to 114) but not during the dosing period at AUC values ≥ 92 times those in humans at the 0.5 mg dose or paediatric equivalent dose.
A 4. - 80. posztnatális napok között entekavirt kapott fiatal patkányoknál a regenerációs időszak alatt (110. - 114. posztnatális nap), — de az adagolási periódus alatt nem, — az akusztikus megriadási válasz közepes mértékű csökkenését észlelték a 0,5 mg-os vagy az azzal egyenértékű gyermekgyógyászati dózis mellett embereknél észlelhető AUC ≥ 92-szeres értékénél.
In juvenile rats administered intravenous methylnaltrexone bromide for 13 weeks, adverse clinical signs (incidences of convulsions and labored breathing) occurred at dosages (≥ 3 mg/kg/day) and exposures (5.4 times the exposure {AUC} in adult humans at a subcutaneous dose of 0.15 mg/kg) that were lower than those that caused similar toxicity in adult rats (20 mg/kg/day).
Fiatal patkányoknál 13 hetes intravénás metilnaltrexon-bromid alkalmazás során a nemkívánatos klinikai jelek (convulsiók és nehézlégzéses esetek) olyan adagolás (≥ 3 mg/kg/nap) és expozíciók mellett jelentkeztek (felnőtt embernél a 0,15 mg/kg-os szubkután dózis után kialakuló expozíció [AUC] 5,4-szerese), melyek alacsonyabbak voltak, mint amelyek felnőtt patkányoknál hasonló toxicitást okoztak (20 mg/kg/nap).
In juvenile rats administered intravenous methylnaltrexone bromide for 13 weeks, adverse clinical signs (incidences of convulsions and labored breathing) occurred at dosages (≥ 3 mg/kg/day) and exposures (5.4 times the exposure {AUC} in adult humans at a subcutaneous dose of 0.15 mg/kg) that were lower than those that caused similar toxicity in adult rats (20 mg/kg/day).
Fiatal patkányoknál 13 hetes intravénás metilnaltrexon-bromid alkalmazás során a nemkívánatos klinikai jelek (convulsiók és nehézlégzéses esetek) olyan adagolás (≥3 mg/kg/nap) és expozíciók mellett jelentkeztek (felnőtt embernél a 0,15 mg/kg-os szubkután dózis után kialakuló expozíció [AUC] 5,4-szerese), melyek alacsonyabbak voltak, mint amelyek felnőtt patkányoknál hasonló toxicitást okoztak (20 mg/kg/nap).
In juvenile rats, brivaracetam exposure levels 6- to 15-fold the clinical AUC exposure at the maximum recommended dose induced developmental adverse effects (i.e. mortality, clinical signs, decreased body weight and lower brain weight).
Fiatal patkányokban a maximális ajánlott dózis alkalmazásakor fellépő klinikai AUC-expozíció 6-15- szörösének megfelelő brivaracetám expozíciós értékek fejlődésre gyakorolt nemkívánatos hatásokat okoztak (azaz mortalitást, klinikai tüneteket, testsúlycsökkenést és az agy tömegének csökkenését).
In juvenile rats, increased heart weight with no histopathology was observed at 0.35 mg/kg/day (approximately 2 times adult human clinical exposure based on AUC).
Fiatal patkányoknál napi 0,35 mg/kg-os dózis mellett (az AUC alapján a felnőtt humán klinikai expozíció megközelítőleg 2-szerese) a szív kórszövettani elváltozás nélküli megnövekedett tömegét észlelték.
In Kaletra, lopinavir provides the activity and ritonavir is used as a ‘booster’ that slows down the rate at which lopinavir is broken down by the liver.
A Kaletra-ban a lopinavir biztosítja az aktivitást, míg a ritonavirt „hatásfokozóként” alkalmazzák, amely lassítja a lopinavir májban történő lebomlását.
In kennels with recurring outbreaks of clinical disease due to Isospora infection, each litter should be treated for an extended period of time in order to control, and gradually reduce, the level of infection.
Olyan kennelek esetében, ahol visszatérően jelentkező klinikai tüneteket is mutató Isospora-fertőzés állapítható meg, hosszabb időszakon keresztül minden almot kezelni kell a fertőzés kontrollálása és fokozatos csökkentése érdekében.
In Kineret treated CAPS patients, there is a risk for disease flares when discontinuing Kineret treatment.
A Kinerettel kezelt CAPS betegeknél a Kineret-kezelés abbahagyásakor fennáll a betegség fellángolásának kockázata.
In Kodiac 4, response rates in the placebo, 12.5 mg and 25 mg groups in the LIR subgroup were 28.8%, 42.6% and 48.7%, while in Kodiac 5, the corresponding response rates were 31.4, 42.4% and 46.8%.
A Kodiac 4 vizsgálatban a válaszadási arány a placebo, a 12,5 mg-os és a 25 mg-os csoportokban a laxatívumra inadekvát módon reagáló alcsoportban sorrendben 28,8%, 42,6% és 48,7% volt, míg a Kodiac 5 vizsgálatban a megfelelő válaszadási arány sorrendben 31,4%, 42,4% és 46,8% volt.
In laboratory animals, fosaprepitant in non-commercial formulations caused vascular toxicity and hemolysis at concentrations below 1 mg/ml and higher, dependent on the formulation.
Laboratóriumi állatkísérletek során a foszaprepitant kereskedelmi forgalomba nem kerülő gyógyszerformái vaszkuláris toxicitást és hemolízist okoztak 1 mg/ml koncentráció alatt és felett, a gyógyszerformától függően.
In laboratory conditions Purevax RC was demonstrated to provide protection against the diseases listed above.
A Purevax RC laboratóriumi körülmények között igazoltan védettséget nyújtott a fent említett betegségek ellen.
In laboratory conditions Purevax RCP FeLV was demonstrated to provide protection against the diseases listed above.
A Purevax RCP FeLV laboratóriumi körülmények között igazoltan védelmet nyújt a fent felsorolt betegségekkel szemben.
In laboratory conditions Purevax RCP was demonstrated to provide protection against the diseases listed above.
A Purevax RCP laboratóriumi körülmények között igazoltan védettséget nyújtott a fent említett betegségek ellen.
In laboratory conditions Purevax RCPCh was demonstrated to provide protection against the diseases listed above.
A Purevax RCPCh laboratóriumi körülmények között igazoltan védelmet nyújt a fent felsorolt betegségekkel szemben.
In laboratory conditions, Purevax RCPCh FeLV was demonstrated to provide protection against the diseases listed above.
A Purevax RCPCh FeLV laboratóriumi körülmények között igazoltan védelmet nyújt a fent felsorolt betegségekkel szemben.
In laboratory safety studies, no interactions were observed when sarolaner was co-administered with milbemycin oxime, moxidectin and pyrantel pamoate. (In these studies efficacy was not investigated).
Laboratóriumi ártalmatlansági kísérletekben kölcsönhatások nem voltak megfigyelhetőek, amikor a sarolanert milbemicin-oximmal, moxidektinnel és pirantel-pamoáttal együttesen adagolták. (Ezekben a kísérletekben a hatékonyságot nem vizsgálták.)
In laboratory safety studies, no interactions were observed when sarolaner was co-administered with milbemycin oxime, moxidectin and pyrantel pamoate. (In these studies efficacy was not investigated).
Laboratóriumi ártalmatlansági kísérletekben kölcsönhatások nem voltak megfigyelhetők, amikor a sarolanert milbemicin-oximmal, moxidektinnel és pirantel-pamoáttal együttesen adagolták. (Ezekben a kísérletekben a hatékonyságot nem vizsgálták.)
In laboratory species, after intra-peritoneal administration, dinotefuran is rapidly eliminated as the unchanged parent molecule mainly via the urine.
Laboratóriumi állatokban intraperitoneális alkalmazást követően, a dinetofurán kiürülése gyors, változatlan formában főként a vizelet útján történik.
In laboratory studies the bioavailability of pradofloxacin was reduced in fed dogs and cats compared to fasted animals.
Laborvizsgálatokban a pradofloxacin biológiai hozzáfárhetősége kisebb volt etetetett állatokban, amikor éheztetett állatokhoz hasonlították,.
In laboratory studies with young adult dogs, mean elimination half-life values ranged from 13.8 to 19.3 days.
A fiatal felnőtt kutyákon végzett laboratóriumi vizsgálatok eredményei szerint az átlagos eliminációs felezési idő 13,8 – 19,3 nap volt.
In laboratory studies, a local transient swelling was found at post mortem examination in up to 40% of the birds for at least 14 days after subcutaneous vaccination.
A laboratóriumi vizsgálatokban a szubkután oltás helyén az állatok legfeljebb 40%-ában a vakcinázás után legalább14 napig átmeneti helyi duzzanatot észleltek a boncolás során.
In lactating rats, oseltamivir and the active metabolite are excreted in milk.
Az oszeltamivir és aktív metabolitja bekerül a szoptató patkányok tejébe.
In lactating rats, ruxolitinib and/or its metabolites were excreted into the milk with a concentration that was 13-fold higher than the maternal plasma concentration.
Szoptató patkányoknál a ruxolitinib és/vagy annak metabolitjai kiválasztódtak az anyatejbe, és a koncentrációja 13-szor magasabb volt, mint az anyai plazmakoncentráció.
In lactating rats, the concentration of 35S-enoxaparin or its labelled metabolites in milk is very low.
Laktáló patkányoknál a 35S-enoxaparin vagy jelölt metabolitjainak koncentrációja az állat tejében nagyon alacsony.
In lambs (approx.
Fiatal bárányokban (kb.
In large placebo-controlled clinical studies, these reactions were observed in approximately 41% of Raptiva-treated patients and 24% in placebo-treated patients over 12 weeks of treatment.
Nagy, placebo-kontrollos klinikai vizsgálatokban 12-hetes kezelés alatt ezek a tünetek a Raptivával kezelt betegek hozzávetőleg 41 százalékánál, míg a placebóval kezelt betegek 24 százalékánál fordultak elő..
In larger dogs, the entire contents of the pipette(s) should be applied evenly to two or three or four spots, all located at different application sites along the backline from the shoulder to the base of the tail.
Nagyobb testű kutyák esetében a pipetta(ák) teljes tartalmát a gerinc vonalában a váll tájékától a faroktőig két, három vagy négy helyre egyenlő arányban kell feljuttatni.
In late-onset deficiency patients, including females heterozygous for ornithine transcarbamylase deficiency, who recovered from hyperammonaemic encephalopathy and were then treated chronically with dietary protein restriction and sodium phenylbutyrate, the survival rate was 98 %.
Azoknál a betegeknél, akik a késői formában szenvedtek, beleértve az ornitin-transzkarbamiláz hiányra nézve heterozigóta nőket, és akik a hyperammonaemiás encephalopathiából meggyógyultak, majd tartósan csökkentett fehérjetartalmú étrendet kaptak, illetve nátrium-fenil-butiráttal kezelték őket, a túlélési arány 98% volt.
In LH and FSH deficient women (hypogonadotrophic hypogonadism), the objective of Bemfola therapy in association with lutropin alfa is to develop a single mature Graafian follicle from which the oocyte will be liberated after the administration of human chorionic gonadotropin (hCG).
Az LH és az FSH egyidejű hiánya (hipogonadotrop hipogonadizmus) következtében anovulációs nőbetegek esetében a Bemfola és alfa-lutropin kombinációjával végzett kezelés célja egyetlen Graaf- tüsző beérésének előidézése, melyből humán koriogonadotropin (hCG) alkalmazását követően szabaddá válik a petesejt.
In LH and FSH deficient women (hypogonadotropic hypogonadism), the objective of follitropin alfa therapy in association with lutropin alfa is to develop a single mature Graafian follicle from which the oocyte will be liberated after the administration of hCG.
Az LH és az FSH egyidejű hiánya (hypogonadotroph hypogonadismus) következtében anovulációs nőbetegek esetében az alfa-follitropin és alfa-lutropin kombinációjával végzett kezelés célja egyetlen Graaf-tüsző beérésének előidézése, melyből hCG alkalmazását követően szabaddá válik a petesejt.
In lifetime toxicology studies in rats and mice, there was no evidence for a tumorigenic potential of dabigatran up to maximum doses of 200 mg/kg.
Patkányokon és egereken végzett élethosszig tartó toxikológiai vizsgálatokban, maximum 200 mg/kg-os dózisig nem találtak bizonyítékot a dabigatrán karcinogén potenciáljára .
In light of age- related risks (especially bladder cancer, fractures and heart failure), the balance of benefits and risks should be considered carefully both before and during treatment in the elderly.
Idős betegek esetében az előnyök és kockázatok mérlegelését az életkorral összefüggő kockázatok (különösen a húgyhólyag–carcinoma, a csonttörések és a szívelégtelenség) figyelembe vételével mind a kezelés megkezdése előtt, mind a kezelés során gondosan el kell végezni.
In light of these data the duration of treatment with the intravenous formulation should be no longer than 6 months.
Ezen adatok fényében az intravénás gyógyszerformával történő kezelés ne tartson tovább 6 hónapnál.
In line with effects observed with other compounds binding to benzodiazepine receptors, reversible increases in liver and adrenal weights in rats and dogs were only noted upon repeated oral administration of high multiples of the maximum human therapeutic dose.
A benzodiazepin receptorokhoz kötödő más vegyületekhez hasonlóan a patkányoknál és kutyáknál megfigyelt a máj és mellékvese tömegének reverzibilis növekedése csak a per os adott maximális humán terápiás dózis többszörösénél volt tapasztalható.
In line with the Guideline on Summary of Product Characteristics (SmPC) this should also be reflected in section 4.5 of the SmPC.
Összhangban a alkalmazási előírásra vonatkozó Iránymutatással, ennek meg kell jelennie az Alkalmazási előírás 4.5 pontjában is.
In line with these observations, related study endpoints such as disease control and change in tumour size showed significant improvements.
Ezen megfigyelésekkel összhangban szignifikáns javulás mutatkozott a kapcsolódó vizsgálati végpontokban, mint például a betegség kontrolljában és a tumor méretének változásában.
In locally advanced or metastatic breast cancer, Xeloda combined with docetaxel was more effective that docetaxel on its own in increasing how long it took for the disease to get worse (186 days compared with 128 days).
Helyileg előrehaladott vagy áttétes emlőrák esetében a Xeloda docetaxellel együtt adva a betegség súlyosbodásáig eltelt idő meghosszabbításában hatásosabb volt, mint a docetaxel önmagában (186 nap szemben a 128 nappal).
In locally advanced or metastatic breast cancer, Xeloda with docetaxel has been compared with docetaxel on its own in 511 women.
Helyileg előrehaladott vagy áttétes emlőrák esetében a Xeloda-t docetaxellel együtt alkalmazva docetaxel monoterápiával hasonlították össze 511 nőbetegnél.
In locally recurrent and metastatic breast cancer trials, Grade 3-5 wound healing complications were observed in up to 1.1% of patients receiving Avastin compared with up to 0.9% of patients in the control arms (NCI-CTCAE v.3).
Lokálisan recidiváló és metasztatikus emlőkarcinóma vizsgálatokban 3. – 5. fokozatú sebgyógyulási szövődményeket az Avastinnal kezelt betegek legfeljebb 1,1%-ánál figyeltek meg, míg a kontroll-karok esetén ez a betegek legfeljebb 0,9%-ánál fordult elő (NCI-CTCAE v.3).
In long term clinical studies, the average dosing frequency was approximately every 12 weeks, however this may vary between subjects and a proportion of patients maintained a significant improvement relative to baseline for 16 weeks or longer.
Hosszú távú klinikai vizsgálatok során a készítményt átlagosan körülbelül 12 hetente adagolták, ez azonban betegenként eltérő lehet, és a betegek egy csoportja jelentős javulást mutatott a kiindulástól számított 16 héten át, vagy még tovább.
In long-bone fracture studies, 13.0% of patients receiving dibotermin alfa with bovine Type I collagen matrix developed antibodies to bovine Type I collagen versus 5.3% of control patients.
Hosszú csövescsont- töréses betegeken végzett vizsgálatokban az alfa-dibotermint és bovin I-es típusú kollagén mátrixot kapó betegek 13%-ánál képződtek bovin I-es típusú kollagén-ellenes antitestek a kontrollcsoportban észlelt 5,3%-kal szemben.
In long-term animal studies, zoledronic acid inhibits bone resorption without adversely affecting the formation, mineralisation or mechanical properties of bone.
Krónikus állatkísérletekben a zoledronsav anélkül gátolja a csontreszorpciót, hogy az újraképződést, a mineralizációt vagy a csont mechanikai tulajdonságait károsan befolyásolná.
In long-term animal studies, zoledronic acid inhibits bone resorption without adversely affecting the formation, mineralisation or mechanical properties of bone.
Krónikus állatkísérletekben a zoledronsav anélkül gátolja a csontreszorpciót, hogy károsan befolyásolná az újraképződést, a mineralizációt vagy a csont mechanikai tulajdonságait.
In long-term carcinogenicity studies at doses of ranolazine up to 50 mg/kg/day (150 mg/m2/day) in mice and 150 mg/kg/day (900 mg/m2/day) in rats, no relevant increases in the incidence of any tumour types were seen.
Hosszú távú karcinogenicitás vizsgálatokban a ranolazint egérnek 50 mg/kg/nap-ig (150 mg/m2/nap) és patkányoknak 150 mg/kg/nap (900 mg/m2/nap) dózisban adva nem észlelték semmilyen tumortípus előfordulási gyakoriságának a növekedését.
In long-term carcinogenicity studies with fosamprenavir in mice and rats, there were increases in hepatocellular adenomas and hepatocellular carcinomas in mice at exposure levels equivalent to 0.1 to 0.3-fold those in humans given 700 mg of fosamprenavir plus 100 mg ritonavir twice daily, and increases in hepatocellular adenomas and thyroid follicular cell adenomas in rats at exposure levels equivalent to 0.3 to 0.6-fold those in humans given 700 mg of fosamprenavir plus 100 mg ritonavir twice daily.
Patkányokon és egereken végzett hosszú távú carcinogenitási vizsgálatokban a hepatocellularis adenomák és hepatocellularis carcinomák száma emelkedett egerekben olyan expozíciós szinteknél, amelyek naponta kétszer 700 mg fozamprenavir és 100 mg ritonavir adása után az emberben elért 0,1-0,3-szeresének feleltek meg, patkányokban pedig a hepatocellularis adenomák és a pajzsmirigy follicularis sejt adenomák száma emelkedett olyan expozíciós szinteknél, amelyek naponta kétszer 700 mg fozamprenavir és 100 mg ritonavir adása után az emberben elért 0,3-0,6-szeresének feleltek meg.
In long-term extensions of clinical studies, protection has been observed postdose 3 in the PPE population.
A klinikai vizsgálatok hosszútávú kiterjesztésében a 3. dózis beadását követően védettséget figyeltek meg a PPE populációban.
In long-term safety follow-up of clinical studies with infliximab of up to 5 years, representing 6,234 patients- years (3,210 patients), 5 cases of lymphoma and 38 cases of non-lymphoma malignancies were reported.
Az infliximabbal folytatott klinikai vizsgálatok, hosszú távú biztonsági, legfeljebb 5 éves követési periódusai során, melyek 6234 beteg-évnek felelnek meg (3210 beteg), 5 esetben jelentettek lymphomát és 38 esetben lymphomától eltérő malignomát.
In long-term studies, renal tumours (adenomas and carcinomas) were observed at all doses tested, most likely as a consequence of this chronic renal damage.
Hosszú távú vizsgálatokban vesedaganatok (adenomák és carcinomák) kialakulását figyelték meg minden tesztelt dózis esetében, ami nagy valószínűséggel ennek a krónikus vesekárosodásnak az eredménye.
In Lonquex, the filgrastim has been ‘pegylated’ (attached to a chemical called polyethylene glycol).
A Lonquex-ben a filgrasztim pegilált formában van jelen (vagyis egy polietilénglikol nevű vegyi anyaghoz kapcsolódik).
In Lopinavir/Ritonavir Mylan, lopinavir provides the activity and ritonavir is used as a ‘booster’ that slows down the rate at which lopinavir is broken down by the liver.
A Lopinavir/Ritonavir Mylan-ban a lopinavir biztosítja az aktivitást, míg a ritonavirt „hatásfokozóként” alkalmazzák, amely lassítja a lopinavir májban történő lebomlását.
In macular oedema due to retinal vein occlusion, Lucentis was more effective than a sham injection: patients receiving Lucentis at the 0.5 mg dose for six months could see around 11 letters more than patients receiving a sham injection in one study and 14 letters more in another study.
Retinavéna- elzáródás miatti makulaödéma esetében a Lucentis az álinjekciónál hatásosabbnak bizonyult: a Lucentis-t 0,5 mg-os adagban hat hónapig kapó betegek egy vizsgálatban körülbelül 11 betűvel, míg egy másik vizsgálatban 14 betűvel többet tudtak elolvasni, mint az álinjekciót kapó betegek.
In maintenance treatment, it is used in patients who usually have four or more flare- ups per year and who have had a response to an initial course of Protopic used twice a day for up to six weeks.
Fenntartó kezelésként olyan betegeknél alkalmazható, akiknél rendszerint évente legalább négy alkalommal kiújult a betegség és akik reagáltak a hat héten keresztül napi kétszer alkalmazott Protopic-kal végzett első kezelésre első sorozatára.
In major surgery, the dose should be continued at 2 – 4 hour intervals for 6 – 7 days.
Nagy műtét esetén az adagolást 2-4 órás időközökben 6-7 napig kell folytatni.
In male paediatric Fabry patients ≥ 7 years of age, hyperfiltration can be the earliest manifestation of renal involvement in the disease.
Fabry-kórban szenvedő fiúbetegeknél ≥ 7 éves korú a hiperfiltráció lehet vesebetegség általi érintettség első jele.
In male paediatric patients ≥ 7 years of age, heart rate variability was abnormal at baseline and improved after 6 months of Replagal therapy in 15 boys and the improvement was sustained through
A ≥ 7 éves korú fiúbetegeknél a szívfrekvencia variabilitás a vizsgálat megkezdésekor kóros volt, és 15 fiúbetegnél a hat hónapig tartó Replagal-kezelés után javult.
In male rats, a statistically significant increase in urinary bladder tumours (transitional cell papilloma and carcinoma) was found only in association with xanthine calculi in the high dose group, at approximately 11 times human exposure.
Hím patkányokban statisztikailag szignifikáns mértékben nőtt a húgyhólyag daganatok (átmenetisejtes papilloma és carcinoma) gyakorisága, amit kizárólag xantin-kövességgel együtt észlelték a nagy dózissal – azaz a humán adag körülbelül 11-szeresével – kezelt csoportban.
In male rats, treatment-related benign vascular proliferative lesions (haemangiomas) of the mesenteric lymph node were observed at the highest dose, but not at 300 mg/kg/day, which corresponds to approximately 26-times the maximal clinical exposure to empagliflozin.
Hím patkányokban a legnagyobb adag mellett a kezeléssel összefüggő jóindulatú vascularis proliferatív elváltozásokat (haemangiomákat) írtak le a mesenterialis nyirokcsomókban, azonban napi 300 mg/kg-os – az empagliflozin maximális klinikai expozíciója 26-szorosának megfelelő – dózis esetén erről nem számoltak be.
In males Primary Testicular Failure
Férfiak számára Primer hereelégtelenség
In males, slight decreases of the seminal vesicle weights were observed.
Hímeknél az ondóhólyag tömegének kismértékű növekedését figyelték meg.
In mammals toltrazuril is absorbed slowly after oral administration.
Emlősökben szájon át adva a toltrazuril lassan szívódik fel.