natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In both studies, the main measure of effectiveness was how Seebri Breezhaler improved patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second) after 12 weeks of treatment.
Mindkét vizsgálatban a hatásosság fő mértéke az erőltetett kilégzési térfogat (FEV1, egy másodperc alatt kilélegezhető maximális levegőtérfogat) Seebri Breezhaler-rel elért javulása volt 12 hetes kezelés után.
In both studies, the main measure of effectiveness was how Tovanor Breezhaler improved patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second) after 12 weeks of treatment.
Mindkét vizsgálatban a hatásosság fő mértéke az erőltetett kilégzési térfogat (FEV1, egy másodperc alatt kilélegezhető maximális levegőtérfogat) Tovanor Breezhaler-rel elért javulása volt 12 hetes kezelés után.
In both studies, the main measure of effectiveness was how Ultibro Breezhaler improved patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second) after 26 weeks of treatment.
Mindkét vizsgálatban a hatásosság fő mértéke az erőltetett kilégzési térfogat (FEV1, egy másodperc alatt kilélegezhető maximális levegőtérfogat) Ultibro Breezhaler-rel elért javulása volt 26 hetes kezelés után.
In both studies, the main measure of effectiveness was how Ulunar Breezhaler improved patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second) after 26 weeks of treatment.
Mindkét vizsgálatban a hatásosság fő mértéke az erőltetett kilégzési térfogat (FEV1, egy másodperc alatt kilélegezhető maximális levegőtérfogat) Ulunar Breezhaler-rel elért javulása volt 26 hetes kezelés után.
In both studies, the main measure of effectiveness was how Xoterna Breezhaler improved patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second) after 26 weeks of treatment.
Mindkét vizsgálatban a hatásosság fő mértéke az erőltetett kilégzési térfogat (FEV1, egy másodperc alatt kilélegezhető maximális levegőtérfogat) Xoterna Breezhaler-rel elért javulása volt 26 hetes kezelés után.
In both studies, the main measure of effectiveness was the decline in the functioning of the patients’ lungs over the course of 1 year of treatment, measured by their forced vital capacity (FVC).
A fő hatékonysági mutató mindkét vizsgálatban a betegek tüdejének működésében tapasztalható romlás volt az 1 éves kezelés folyamán, amelyet erőltetett vitálkapacitásuk (FVC) alapján értékeltek.
In both studies, the main measure of effectiveness was the number of patients who had a lasting response to treatment.
A fő hatékonysági mutató mindkét vizsgálatban azon betegek száma volt, akiknél tartós válasz alakult ki a kezelésre.
In both studies, the main measure of effectiveness was the number of patients whose blood tests did not show any sign of hepatitis C virus 6 months after the end of treatment.
A hatásosság fő mértéke mindkét vizsgálatban azon betegek száma volt, akiknél a kezelés befejezése után hat hónappal végzett vérvizsgálat a hepatitisz C vírus semmi jelét nem mutatta.
In both studies, the main measure of effectiveness was the number of patients whose disease activity decreased to a certain level after 12 months.
A fő hatékonysági mutató mindkét vizsgálat esetében azon betegek száma volt, akik betegségaktivitása 12 hónap elteltével egy bizonyos szintre süllyedt.
In both studies, the main measure of effectiveness was the proportion of patients who responded to treatment, i.e. whose GH and IGF-1 levels decreased to pre-defined values (less than 2.5 micrograms/liter for GH or within normal limits for IGF-1).
Mindkét vizsgálatban a hatékonyság legfontosabb fokmérője azon betegek aránya volt, akik reagáltak a kezelésre, tehát akiknél a GH és az IGF-1 szintje lecsökkent egy előre meghatározott értékre (kevesebb, mint 2,5 mikrogramm/liter GH esetében, vagy a normál határok közötti az IGF-1 esetében).
In both studies, the main measure of effectiveness was therefore the change in the functioning of the patients’ lungs after 72 weeks of treatment, measured by their ‘forced vital capacity’ (FVC).
A fő hatékonysági mutató ezért mindkét vizsgálatban a betegek tüdőfunkciójának az „erőltetett vitálkapacitás” (FVC) alapján, a 72 hetes kezelés után mért változása volt.
In both studies, the mean percent improvement in PASI from baseline remained stable during the Randomized Treatment Withdrawal Phase for patients re-randomized to apremilast at Week 32 (Table 5).
A 32. héten apremilasztra újrarandomizált betegeknél mindkét vizsgálatban változatlanul fennmaradt a PASI-pontszámban a kiindulási értékhez képest bekövetkezett átlagos százalékos javulás a randomizált kezelés-megvonási fázis során (5. táblázat).
In both studies, the patients had severe neutropenia for around 1.7 days during their first chemotherapy cycle, compared with around five to seven days when no stimulating factor is used.
Mindkét vizsgálatban körülbelül 1,7 napig tartott a betegek súlyos neutropéniája az első kemoterápiás ciklus során, szemben azon betegeknél megfigyelt körülbelül öt-hét nappal, akiknél stimuláló faktort nem alkalmaztak.
In both studies, the patients were treated with Atriance, but its effects were not compared with those of any other medicine.
A betegeket mindkét vizsgálatban Atriance-szal kezelték, de hatásait nem hasonlították össze más gyógyszerrel.
In both studies, the primary efficacy endpoint was the mean change from baseline in BCVA at Week 52 and both Eylea 2Q8 and Eylea 2Q4 groups demonstrated statistical significance and were superior to the control group.
Mindkét vizsgálatban az elsődleges hatásossági végpont a BCVA átlagos változása volt a vizsgálat megkezdése és az 52. hét között és mind az Eylea 2Q8, mind pedig az Eylea 2Q4 csoportban is statisztikai szignifikánciát mutatott és hatásosabbnak bizonyult a kontroll csoportnál.
In both studies, the primary efficacy endpoint was the proportion of patients in the Per Protocol Set who maintained vision, i.e. losing fewer than 15 letters of visual acuity at week 52 from baseline.
Mindkét vizsgálatban az elsődleges hatásossági végpont a betegek azon hányada volt a protokoll szerinti csoportban, akik megőrizték a látásélességüket, azaz az 52. héten vizsgálva kevesebb, mint 15 betűt veszítettek a látásélességükből a kiindulási értékhez képest.
In both studies, the primary endpoint was the proportion of patients who achieved PASI-75 at Week 16.
Az elsődleges végpont mindkét vizsgálatban azoknak a betegeknek az aránya volt, akik elérték a PASI-75 választ a 16 hétre.
In both studies, the time it took for the patient’s symptoms to improve was shorter for patients taking Firazyr than for those taking tranexamic acid or placebo.
Mindkét vizsgálatban a Firazyr-ral kezelt betegeknél a betegség tüneteinek javulásáig eltelt idő rövidebb volt, mint a tranexamikus savval vagy placebóval kezelteknél.
In both studies, there were more patients who received Mozobil that achieved the target number of stem cells and in whom the stems cells were successfully engrafted.
Mindkét vizsgálatban a Mozobil-lal kezeltek közül több beteg érte el a célzott őssejt-mennyiséget, és többnél sikerült az őssejtek átültetése.
In both studies, treatment was administered three times daily for a minimum of 72 weeks.
A kezelést mindkét vizsgálatban naponta háromszor alkalmazták, legalább 72 héten át.
In both studies, treatment with bosentan resulted in significant increases in exercise capacity.
Mindkét vizsgálat során bebizonyosodott, hogy a boszentán hatására szignifikáns mértékben növekszik a fizikai teljesítőképesség.
In both studies, treatment with epoetin theta resulted in a significant haemoglobin response (p < 0.001), defined as an increase in haemoglobin of ≥ 2 g/dl without transfusion, and a significant reduction in transfusion requirements (p < 0.05) in comparison to placebo.
A téta-epoetin-kezelés mindkét vizsgálatban szignifikáns hemoglobin-választ eredményezett (p < 0,001), amely 2 g/dl vagy ennél nagyobb mértékű, transzfúzió nélküli hemoglobinszint emelkedésben és a transzfúzió szükségességének jelentős csökkenésében (p < 0,05) nyilvánult meg, a placebóval összehasonlítva.
In both studies, which were still ongoing at the time of Tagrisso’s initial evaluation, the medicine was not compared with any other treatment.
A gyógyszert a két – a Tagrisso értékelésének időpontjában még folyamatban lévő – vizsgálat közül egyikben sem hasonlították össze más kezeléssel.
In both studies, which were still ongoing at the time of Zykadia’s evaluation, the medicine was not compared with any other treatment.
A gyógyszert a két – a Zykadia értékelésének időpontjában még folyamatban lévő – vizsgálat közül egyikben sem hasonlították össze más kezeléssel.
In both the Einstein DVT and the Einstein PE study, the comparator treatment regimen consisted of enoxaparin administered for at least 5 days in combination with vitamin K antagonist treatment until the PT/INR was in therapeutic range ( 2.0).
Mind az Einstein DVT, mind az Einstein PE vizsgálatban az összehasonlító kezelés legalább 5 napig alkalmazott enoxaparinból állt, amelyet K-vitamin-antagonistával történő kezeléssel kombináltak addig, amíg a PI/INR a terápiás tartományba nem került (2,0).
In both these cases, return the entire pack to the pharmacy.
Mindkét esetben a teljes csomagot vigye vissza a gyógyszertárba.
In both treatment arms, children aged 6-11 years had a numercally higher rate of confirmed hypoglycaemia than in the other age groups.
Mindkét kezelési karon, a 6-11 éves gyermekeknél az igazolt hypoglykaemia gyakorisága számszerűen nagyobb volt, mint más korcsoportoknál.
In both treatment arms, children aged 6-11 years had a numerically higher rate of confirmed hypoglycaemia than in the other age groups.
Mindkét kezelési karon, a 6-11 éves gyermekeknél az igazolt hypoglykaemia gyakorisága számszerűen nagyobb volt, mint más korcsoportoknál.
In both treatment arms, patients with cirrhosis were at a higher risk to experience Grade 3-4 thrombocytopenia compared with non cirrhotic patients.
Mindkét kezelési karon a cirrhotikus betegek esetén nagyobb rizikó mutatkozott a 3-4-es fokú thrombocytopenia kialakulására, mint a nem cirrhotikus betegek esetén.
In both trials secondary progressive multiple sclerosis patients receiving Betaferon showed a reduction in frequency (30%) of clinical relapses.
Mindkét, Betaferon-nal kezelt, szekunder progresszív sclerosis multiplexben szenvedő betegekkel végzett vizsgálatban kimutatták a klinikai relapszusok frekvenciájának csökkenését (30%).
In both trials, Betaferon showed a reduction in the number (30%) of clinical relapses.
Mindkét vizsgálatban a Betaferon a klinikai relapszusok számának csökkenését (30%) eredményezte.
In both trials, Extavia showed a reduction in the number (30%) of clinical relapses.
Az Extavia mindkét vizsgálatban a klinikai relepszusok számának csökkenését (30%) eredményezte.
In both trials, most cases of hand-foot skin reaction in patients treated with Stivarga appeared during the first cycle of treatment and were mild to moderate in severity (Grades 1 and 2: 28.6%, CRC and 44.7%, GIST).
Mindkét vizsgálatban a legtöbb kéz-láb bőrreakciós eset a Stivarga-val kezelt betegeknél a kezelés első ciklusa során jelentkezett, és enyhe vagy középsúlyos volt (1. és 2. fokú: 28,6% a CRC, és 44,7% a GIST vonatkozásában).
In both trials, most cases of hypertension in patients treated with Stivarga appeared during the first cycle of treatment and were mild to moderate in severity (Grades 1 and 2: 22.8%, CRC and 31.1%, GIST).
Mindkét vizsgálatban a legtöbb hypertoniás eset a Stivarga-kezelés első ciklusa során jelentkezett és enyhe vagy középsúlyos volt (1. és 2. fokú: 22,8% a CRC esetén és 31,1% a GIST-nél).
In both trials, the overall incidence of hand-foot skin reaction (78.4%, CRC and 88.2%, GIST) was higher in Stivarga-treated Asian patients compared to other ethnicities.
Mindkét vizsgálatban a kéz-láb bőrreakció teljes incidenciája (78,4% CRC és 88,2% GIST) magasabb volt a Stivarga-kezelésben részesülő ázsiai betegek körében, mint más etnikumnál.
In both trials, treatment with lumacaftor/ivacaftor resulted in a statistically significant improvement in ppFEV1 (Table 3).
A lumakaftor/ivakaftor kombinációval végzett kezelés mindkét vizsgálatban a ppFEV1-érték statisztikailag szignifikáns javulását eredményezte (3. táblázat).
In both UNITI-1 and UNITI-2, a significantly greater proportion of patients were in clinical response and remission in the ustekinumab treated group compared to placebo (Table 8).
Mind a UNITI-1-, mind UNITI-2-vizsgálatban a placebóhoz viszonyítva a betegek szignifikánsan magasabb aránya adott klinikai válaszreakciót, és volt remisszióban az usztekinumabbal kezelt csoportban (8. táblázat).
In breast-feeding mothers given Gardasil or placebo during the vaccination period of the clinical trials the rates of adverse reactions in the mother and the breastfed infant were comparable between the vaccination and the placebo groups.
Klinikai vizsgálatok vakcinációs szakasza során, szoptató anyáknak Gardasil vagy placebo adása mellett az édesanyáknál és a szoptatott csecsemőknél jelentkező mellékhatások aránya hasonló volt a vakcinát és a placebót kapó csoportban.
In breast-feeding mothers given Silgard or placebo during the vaccination period of the clinical trials the rates of adverse reactions in the mother and the breastfed infant were comparable between the vaccination and the placebo groups.
Klinikai vizsgálatok vakcinációs szakasza során, szoptató anyáknak Silgard vagy placebo adása mellett az édesanyáknál és a szoptatott csecsemőknél jelentkező mellékhatások aránya hasonló volt a vakcinát és a placebót kapó csoportban.
In BRVO/CRVO clinical studies, cataract was reported more frequently in patients with phakic lens receiving a second injection (see SmPC section 4.8).
A BRVO/CRVO klinikai vizsgálatok során gyakrabban számoltak be szürkehályog kialakulásáról olyan phakiás lencséjű betegeknél, akik második injekciót is kaptak (lásd 4.8 pont).
In C-EARLY, Cimzia+ MTX inhibited the radiographic progression compared to placebo+MTX at Week 52 (see Table 6).
A C-EARLY vizsgálatban a Cimzia+ MTX kezelés - összahasonlítva a placebo+MTX-tal - gátolta a radiológiai progressziót az 52. héten (lásd 6. táblázat).
In C-EARLY, Cimzia+ MTX inhibited the radiographic progression compared to placebo+MTX at Week 52 (see Table 6).
A C-EARLY vizsgálatban a Cimzia+ MTX kezelés – összahasonlítva a placebo+MTX-tal – gátolta a radiológiai progressziót az 52. héten (lásd 6. táblázat).
In C-EARLY, Cimzia+MTX-treated patients reported significant improvements at Week 52 compared to placebo+MTX in pain as assessed by the Patient Assessment of Arthritis Pain (PAAP) – 48,5 vs - 44,0 (least square mean) (p<0.05).
A C-EARLY vizsgálatban a Cimzia+MTX-tal kezelt betegek az 52. héten a fájdalom jelentős javulásáról számoltak be az arthritises fájdalom beteg által történő értékelése (Patient Assessment of Arthritis Pain - PAAP) alapján: - 48,5 vs – 44,5 (a legkisebb négyzetek módszere szerinti átlag) (p < 0,05).
In C/C patients receiving tritherapy 89% in treatment naive were HCV-RNA undetectable by TW 8 and eligible for shorter duration of therapy as compared to 52% in treatment naïve non C/C.
A terápia-naiv, hármas kombinációs kezelésben részesülő, C/C betegek 89%-ában a kezelési hétre kimutathatóság határa alá csökkent a HCV-RNS szintjük, és alkalmasak voltak rövidebb ideig tartó terápiára, szemben a terápia naiv, nem C/C betegek 52%-ával.
In C0168T72, the most common adverse reactions were upper respiratory tract infection, pharyngitis, abdominal pain, fever, and headache.
A C0168T72- vizsgálatban a leggyakoribb mellékhatások a felső légúti fertőzések, pharyngitis, hasi fájdalom, láz és fejfájás voltak.
In CA209017 and CA209063, the incidence of liver function test abnormalities was 1.2% (3/248).
A CA209017- és CA209063-vizsgálatban a kóros májfunkciós vizsgálati eredmények előfordulási gyakorisága 1,2% volt (3/248).
In CA209017 and CA209063, the incidence of pneumonitis, including interstitial lung disease, was 5.2% (13/248).
A CA209017- és CA209063-vizsgálatban a pneumonitis előfordulási gyakorisága, beleértve az interstitialis tüdőbetegséget is, 5,2% volt (13/248).
In CA209017 and CA209063, the incidence of rash was 12.1% (30/248).
A CA209017- és CA209063-vizsgálatban a bőrkiütés előfordulási gyakorisága 12,1% volt (30/248).
In CA209017 and CA209063, the incidence of thyroid disorders, including hypothyroidism or thyroiditis, was 4.4% (11/248).
A CA209017- és CA209063-vizsgálatban a pajzsmirigybetegségek előfordulási gyakorisága, beleértve hypothyreosist vagy a thyreoiditist is, 4,4% volt (11/248).
In Caelyx, it is contained in ‘pegylated liposomes’ (tiny fatty spheres that are coated with a chemical called polyethylene glycol).
A Caelyx-ben „pegezett liposzómák” (polietilén-glikolnak nevezett kémiai anyaggal bevont apró zsírgömbök) tartalmazzák.
In calves, a single subcutaneous injection of 10 times the recommended dose (40 mg/kg body weight) and repeated subcutaneous administration of tildipirosin (on three occasions in intervals of 7 days) at 4, 12 and 20 mg/kg (1, 3 and 5 times the recommended clinical dose) were well tolerated, apart from transient clinical signs attributed to injection site discomfort and injection site swellings associated with pain in some animals.
Borjak a javasolt adag tízszeresével (40 mg/ttkg) történő egyszeri szubkután kezelést, valamint a tildipirozin ismételt szubkután adagolását (háromszor, 7 nap különbséggel) 4, 12 és 20 mg/ttkg adagban (1-, 3- és 5-szöröse a javasolt klinikai adagnak) jól tolerálták, eltekintve a kezelés következtében a beadás helyén kialakuló kellemetlen érzéstől és a néhány állatban a beadás helyén kialakuló duzzanathoz társuló fájdalomtól.
In cancer of the cervix the average overall survival was 16.8 months with chemotherapy including Avastin compared with 12.9 months on chemotherapy alone.
Méhnyakdaganat esetében az átlagos teljes túlélési idő az Avastin-t tartalmazó kemoterápiával 16,8 hónap volt, szemben a kemoterápia önmagában történő alkalmazásánál mért 12,9 hónappal.
In cancer of the cervix, one main study involving 452 patients with advanced persistent, recurrent or metastatic disease was carried out.
Méhnyakdaganat esetében egy fő vizsgálatot végeztek 452, előrehaladott és tartós, kiújult, illetve áttétes daganatban szenvedő beteg részvételével.
in cancer patients
daganatos betegeknél
in cancer patients
daganatos betegségben szenvedőknél
in cancer patients
nizak krvni tlak (hipotenzija)
in cancer patients
puknuće (ruptura) slezene
in cancer patients
rosszindulatú daganatos betegeknél
In cancer patients
Rákos megbetegedésben szenvedőknél
In cancer patients receiving chemotherapy, fewer of the patients treated with Aranesp needed a blood transfusion than those given placebo.
A kemoterápiában részesülő daganatos betegek körében az Aranesp-pel kezelt betegek közül kevesebbnek volt szüksége vérátömlesztésre, mint a placebóval kezeltek esetében.
In cancer patients receiving chemotherapy, fewer patients treated with Nespo needed a blood transfusion compared with those given placebo.
Kemoterápiában részesülő betegeknél kevesebb Nespo-val kezelt betegnek volt szüksége vér transzfúzióra a placebóval kezeltekkel összehasonlítva.
In cancer patients receiving chemotherapy, the 2-3 week delay between erythropoietin administration and the appearance of erythropoietin-induced red cells should be taken into account when assessing if Retacrit therapy is appropriate (patient at risk of being transfused).
Kemoterápiás kezelésben részesülő daganatos betegek esetében az eritropoetin alkalmazása és az eritropoetin által indukált vörösvértestek megjelenése közötti 2-3 hetes időkülönbséget figyelembe kell venni annak értékelése során, hogy a Retacrit-terápia megfelelőnek bizonyult-e (transzfúzió kockázatának kitett beteg).
In cancer patients with non-myeloid malignancies receiving chemotherapy epoetin theta should be administered by the subcutaneous route only.
A téta-epoetint kizárólag subcutan lehet adni a kemoterápiát kapó, nem-myeloid malignitásokban szenvedő daganatos betegeknek.
In cancer that is recurrent (when it has come back after previous treatment) or metastatic, Erbitux is used with a ‘platinum-based’ anticancer medicine combination (including medicines such as cisplatin or carboplatin).
Visszatérő (azaz a korábbi kezelést követően ismét megjelenő) vagy áttétes daganat esetében az Erbitux-ot „platina-alapú” daganatellenes gyógyszerrel kombinálva alkalmazzák (beleértve olyan gyógyszereket, mint a ciszplatin vagy a karboplatin).
In CAPRIE, in patients treated with either clopidogrel or ASA, the overall incidence of any bleeding was 9.3%.
A CAPRIE-vizsgálatban a klopidogréllel, vagy az ASA-val kezelt betegeknél a vérzések teljes előfordulási gyakorisága 9,3% volt.
In CAPS and Still’s disease, treatment with Ilaris should be started and supervised by a specialist doctor experienced in diagnosing and treating these conditions.
CAPS és Still-betegség esetén az Ilaris-kezelést csak a betegségek diagnosztizálásában és kezelésében jártas szakorvos kezdheti meg és felügyelheti.
In CAPS patients approximate dose linearity with a slight tendency to higher than proportional increase has been noted.
A CAPS betegeknél hozzávetőleges dózis linearitást figyeltek meg, az arányosnál magasabb növekedés irányába mutató enyhe tendenciával.
In CAPS, Ilaris has been studied in three main studies involving 220 adults and children 2 years and older.
A CAPS vonatkozásában az Ilaris-t három fő vizsgálatban tanulmányozták 220 felnőtt és 2 éves vagy idősebb gyermek bevonásával.
In CAPS, Ilaris was more effective than placebo.
A CAPS esetében az Ilaris hatékonyabb volt, mint a placebo.
In CAPS, the recommended dose depends on the patient’s bodyweight and age and is given as an injection under the skin every eight weeks.
CAPS esetén az ajánlott adag a beteg testsúlyától és életkorától függ, és nyolchetente a bőr alá injekcióban kell beadni.
In CAPS, you should not inject Ilaris earlier than 8 weeks after the last dose, unless your doctor tells you to.
CAPS-ban az Ilaris-t nem szabad az utolsó adag után 8 hétnél hamarabb beadnia, hacsak kezelőorvosa azt nem mondja Önnek.
In cardboard boxes: Lyophilisate: vial (glass); Solvent: vial (glass)
Kartondobozokban: Liofilizátum: flakon (üveg); oldószer: flakon (üveg)
In cardboard boxes: Lyophilisate: vial (glass); Solvent: vial (PET)
Kartondobozokban: Liofilizátum: flakon (üveg); oldószer: flakon (PET)
In carefully selected adult patients who have tolerated at least 3 initial 2-hour infusions of Inflectra (induction phase) and are receiving maintenance therapy, consideration may be given to administering subsequent infusions over a period of not less than 1 hour.
Gondosan kiválasztott felnőtt betegek esetén, akik az indukciós fázis alatt legalább 3, kezdeti 2 órás Inflectra infúziót toleráltak, és fenntartó kezelést kapnak, a rákövetkező infúziók során fontolóra vehető rövidebb, de legalább 1 órás beadási időtartam alkalmazása.
In carefully selected adult patients who have tolerated at least 3 initial 2-hour infusions of Remsima (induction phase) and are receiving maintenance therapy, consideration may be given to administering subsequent infusions over a period of not less than 1 hour.
Gondosan kiválasztott felnőtt betegek esetén, akik az indukciós fázis alatt legalább 3, kezdeti 2 órás Remsima infúziót toleráltak, és fenntartó kezelést kapnak, a rákövetkező infúziók során fontolóra vehető rövidebb, de legalább 1 órás beadási időtartam alkalmazása.
In case a dilution of the reconstituted NovoThirteen is needed proceed to the section ‘Dilution of the reconstituted product with sodium chloride 0.9%, solution for injection’.
Ha a feloldott NovoThirteen hígítására van szükség, folytassa „A feloldott készítmény 0,9%-os nátrium-klorid oldatos injekcióval való hígítása” szakaszban leírtak szerint.