natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In advanced Parkinson’s disease, patients using Neupro had a greater decrease in their ‘off’ time than those taking placebo (a decrease of 2.1 to 2.7 h with Neupro compared with 0.9 h with placebo).
„off” állapotban eltöltött idő, mint a placebót alkalmazó betegeknél (2,1-2,7 órás csökkenés a Neupro mellett, szemben a placebo mellett megfigyelt 0,9 órás csökkenéssel).
In advanced Parkinson’s disease, pramipexole doses higher than 1.05 mg of base (1.5 mg of salt) per day can be useful in patients where a reduction of the levodopa therapy is intended.
Előrehaladott Parkinson-kórban – ha a levodopa adagjának csökkentését tervezik – előnyösnek bizonyulhat 1,05 mg bázisnál nagyobb (1,5 mg sónál nagyobb) pramipexol napi adagot alkalmazni.
In advanced Parkinson’s disease, pramipexole doses higher than 1.1 mg of base (1.5 mg of salt) per day can be useful in patients where a reduction of the levodopa therapy is intended.
Előrehaladott Parkinson-kórban – ha a levodopa adagjának csökkentését tervezik előnyösnek bizonyulhat 1,1 mg-nál nagyobb pramipexol bázis (1,5 mg-nál nagyobb só) napi adagot alkalmazni.
In advanced Parkinson’s disease, pramipexole doses higher than 1.1 mg of base (1.5 mg of salt) per day can be useful in patients where a reduction of the levodopa therapy is intended.
Előrehaladott Parkinson-kórban – ha a levodopa adagjának csökkentését tervezik – előnyösnek bizonyulhat 1,1 mg-nál nagyobb pramipexol bázis (1,5 mg-nál nagyobb só) napi adagot alkalmazni.
In advanced Parkinson’s disease, pramipexole doses higher than 1.1 mg of base (1.5 mg of salt) per day can be useful in patients where a reduction of the levodopa therapy is intended.
Előrehaladott Parkinson-kórban – ha a levodopa adagjának csökkentését tervezik – előnyösnek bizonyulhat 1,1 mg-nál nagyobb pramipexol bázis (>1,5 mg-nál nagyobb só) napi adagot alkalmazni.
In advanced renal cell carcinoma, Opdivo was compared with everolimus in one main study involving 821 patients whose disease advanced despite previous treatment.
Előrehaladott vesesejtes karcinómára vonatkozóan az Opdivo-t egy fő vizsgálatban everolimusszal hasonlították össze, amelyben 821 olyan beteg vett részt, akiknek betegsége a korábbi kezelés ellenére súlyosbodott.
In advanced renal cell carcinoma, patients receiving Torisel alone survived for an average of 10.9 months, compared with 7.3 months in those receiving interferon alfa alone.
Előrehaladott vesesejtes karcinóma esetén a Torisel monoterápiát kapó betegek túlélési időtartama átlagosan 10,9 hónap volt, míg az alfa- interferon monoterápiában részesülő betegeké 7,3 hónap.
In advanced renal cell carcinoma, Torisel has been studied in one main study involving 626 patients who had a poor prognosis.
Előrehaladott vesesejtes karcinóma esetében a Torisel-t egy fő vizsgálatban tanulmányozták, amelyben 626, kedvezőtlen prognózisú beteg vett részt.
In advanced, metastatic or recurrent lung cancer, Avastin has been studied in 878 patients whose cancer cells are mainly non-squamous.
Előrehaladott, áttétes vagy kiújult tüdődaganat esetében az Avastin-t 878 olyan beteg bevonásával vizsgálták, akiknek daganatos sejtjei főként nem laphámsejtes típusúak.
In advanced, metastatic or recurrent lung cancer, the average overall survival was 12.3 months in the patients taking Avastin with platinum-based chemotherapy, and 10.3 months for those taking chemotherapy alone.
Előrehaladott, áttétes vagy kiújult tüdődaganat esetében az Avastin-t platina alapú kemoterápiával kapó betegek átlagos teljes túlélési ideje 12,3 hónap volt, a csak kemoterápiát kapó betegeké pedig 10,3 hónap.
In agreement with these data, no clinically relevant drug interactions have been reported in clinical studies with SANCUSO.
Ezekkel az adatokkal összhangban, nem jelentettek klinikailag lényeges gyógyszerkölcsönhatásokat a SANCUSO-val végzett klinikai vizsgálatok során.
In aHUS C10- 004, mean (±SD) platelet count increased from 119 ± 66 x109/L at baseline to 200 ± 84 x109/L by one week; this effect was maintained through 26 weeks (mean platelet count (±SD) at week 26: 252 ± 70 x109/L).
A C10-004. számú aHUS-vizsgálatban az átlagos (±SD) thrombocytaszám a vizsgálat kezdetén észlelt 119 ± 66 × 109/l-es értékről egy hét múlva 200 ± 84 × 109/l-re emelkedett, és ez a hatás 26 héten át fennmaradt (az átlagos thrombocytaszám (±SD) a 26. héten: 252 ± 70 × 109/l).
In aHUS patients, the safety profile in adolescents (patients aged 12 years to less than 18 years) is consistent with that observed in adults.
Az aHUS-ban szenvedő serdülők (12 évesnél idősebb, 18 évesnél fiatalabb betegek) esetében a biztonságossági profil megegyezett a felnőtteknél megfigyelttel.
In aHUS patients, uncontrolled terminal complement activation and the resulting complement- mediated thrombotic microangiopathy are blocked with Soliris treatment.
Az aHUS-ban szenvedő betegeknél a Soliris-kezelés gátolja a kontrollálatlan terminális komplementaktivációt, valamint a következményes komplementmediált thromboticus microangiopathiát.
In aHUS Study C08-003A/B, the median duration of Soliris therapy was approximately 114 weeks (range: 26 to 129 weeks).
A C08-003A/B aHUS vizsgálat során a Soliris-kezelés medián időtartama körülbelül 114 hét volt (tartomány: 26 héttől 129 hétig).
In aHUS, chronic administration of Soliris resulted in a rapid and sustained reduction in complement- mediated thrombotic microangiopathy.
A Soliris aHUS-ban történő krónikus alkalmazása a komplementmediált thromboticus microangiopathia gyors és tartós csökkenését eredményezte.
In aHUS, patients aged 18 and over receive an infusion of 900 mg over 25 to 45 minutes once a week for four weeks, followed by 1,200 mg in the fifth week.
Az aHUS esetében a legalább 18 éves betegek négy héten át heti egy, 25-45 perces, 900 mg-os adagot tartalmazó infúziót kapnak, amelyet az ötödik héten egy 1200 mg-os adag követ.
In alignment with the effect on relapse rate, supportive analyses from Study 1 (CAMMS323) showed that LEMTRADA 12 mg/day led to significantly fewer LEMTRADA -treated patients experiencing severe relapses (61% reduction, p=0.0056) and signficantly fewer relapses that led to steroid treatment (58% reduction, p<0.0001) compared to IFNB-1a.
A relapszus-rátára kifejtett hatással összhangban az 1-es vizsgálat (CAMMS323) alátámasztó elemzései azt mutatták, hogy az IFNB-1a-val összehasonlítva a LEMTRADA 12 mg/nap hatására szignifikánsan kevesebb LEMTRADA-kezelt beteg tapasztalt súlyos relapszust (61%-os csökkenés, p=0,0056), és szignifikánsan kevesebb relapszus történt, amely szteroidkezelést igényelt (58%-os csökkenés, p<0,0001).
In alkylating-failure patients, docetaxel was compared to doxorubicin (75 mg/m² every 3 weeks).
Az alkiláló anyagra nem reagáló betegeknél a docetaxelt doxorubicinnal hasonlították össze
In all 59 subjects, a blinded PET reading by
Mind az 59 vizsgálati alanynál „vak” PET értékelési eljárást folytattak le, 5 nukleáris medicina orvos bevonásával.
In all age groups the most frequently reported local adverse reactions after vaccination were pain (24.1% to 41.3%), redness (15.5% to 35.6%), and swelling (11.3% to 19.9%).
Az összes korcsoportban a vakcinációt követően leggyakrabban jelentett helyi mellékhatások közé a fájdalom (24,1 %-41,3 %), a bőrpír (15,5 %-35,6 %) és a duzzanat (11,3 %-19,9 %) tartozott.
In all aHUS patients, eculizumab serum concentrations of approximately 50 - 100 microgram/ml are sufficient for essentially complete inhibition of terminal complement activity.
Körülbelül 50-100 mikrogramm/ml-es ekulizumab szérumkoncentráció minden aHUS-ban szenvedő beteg esetében elegendő a terminális komplementaktivitás gyakorlatilag teljes gátlásához.
In all aluminium blisters, this medicinal product does not require any special storage conditions.
Alu/Alu buborékfóliában ez a gyógyszer nem igényel különleges tárolást.
In all cases of splenic enlargement in HIV patients, this was mild or moderate on physical examination and the clinical course was benign; no patients had a diagnosis of hypersplenism and no patients underwent splenectomy.
A HIV-fertőzésben szenvedő betegeknél észlelt lépmegnagyobbodás minden esetben enyhének vagy közepes fokúnak bizonyult a fizikális vizsgálat során, jóindulatú klinikai lefolyással, illetve egyetlen betegnél sem diagnosztizáltak hyperspleniát és egyetlen betegnél sem történt splenectomia.
In all cases the last dose is given at least two weeks before the expected date of farrowing.
Minden esetben az utolsó adagot az ellés várható időpontja előtt legalább két héttel be kell adni.
In all cases this was mild or moderate on physical examination and the clinical course was benign; no patients had a diagnosis of hyperplenism and no patients underwent splenectomy.
A lépmegnagyobbodás a fizikális vizsgálat során minden esetben enyhének vagy közepes mértékűnek bizonyult, jóindulatú klinikai lefolyással, illetve egyetlen betegnél sem diagnosztizáltak hypersplenismust, és egyetlen betegnél sem történt splenectomia.
In all cases, dose should be adjusted according to therapeutic monitoring (see section 4.4.).
Az adagot minden esetben a kezelés során végzett ellenőrzéseknek megfelelően kell módosítani (lásd a 4.4 pontban).
In all cases, the main measure of effectiveness was the disappearance of the markers of hepatitis virus infection from the blood after treatment and/or at ‘follow-up’ six months later.
A fő hatékonysági mutató minden esetben a hepatitiszvírus-fertőzés markereinek a vérből való eltűnése volt a kezelés után, illetve a hat hónappal későbbi „utókövetéskor”.
In all clinical assessments parecoxib was administered at a fixed time interval whereas the opioids were administered on as needed basis.
Az összes klinikai vizsgálatban a parekoxibot fix időintervallumokban alkalmazták, míg az opioidokat szükség szerint adták
In all clinical assessments parecoxib was administered at a fixed time interval whereas the opioids were administered on as needs basis.
Az összes klinikai vizsgálatban a parekoxibot fix időintervallumokban alkalmazták, míg az opioidokat szükség szerint adták.
In all clinical studies 38–40% of patients were > 60 years of age and 10–12% of patients were >70 years of age.
Valamennyi klinikai vizsgálatot figyelembe véve a betegek 38–40% ≥ 60 éves vagy ennél idősebb, 10–12%-a 70 éves vagy ennél idősebb volt.
In all clinical studies, there was a significant increase in HbF from baseline after hydroxycarbamide use.
Valamennyi klinikai vizsgálatban a hidroxi-karbamid alkalmazását követően jelentősen emelkedett a HbF értéke a kiindulási értékhez képest.
In all clinical trials individuals who had received immunoglobulin or blood products within 3 months prior to the first vaccine dose were excluded.
Az összes klinikai vizsgálatból kizárták azokat az egyéneket, akik az első oltás beadását megelőző 3 hónapban immunoglobulint vagy véreredetű készítményt kaptak.
In all clinical trials individuals who had received immunoglobulin or blood-derived products within 3 months prior to the first vaccine dose were excluded.
Az összes klinikai vizsgálatból kizárták azokat az egyéneket, akik az első oltás beadását megelőző 3 hónapban immunoglobulint vagy véreredetű készítményt kaptak.
In all controlled and uncontrolled trials in patients with epilepsy, 2,388 subjects have received brivaracetam, of whom 1,740 have been treated for ≥ 6 months,1,363 for ≥ 12 months, 923 for ≥ 24 months and 569 for ≥ 60 months (5 years).
A kontrollos és nem-kontrollos, epilepsziában szenvedő betegeken végzett vizsgálatokban összesen 2388 vizsgálati alany kapott brivaracetámot, és közülük 1740 beteget ≥6 hónapig, 1363-at ≥12 hónapig, 923-at ≥24 hónapig, 569-et pedig ≥60 hónapig (5 évig) kezeltek.
In all controlled trials, the discontinuation rate due to adverse reactions was 2.0% for patients receiving Qutenza and 0.9% for patients receiving control.
A kezelés mellékhatások miatti megszakításának aránya az összes kontrollos vizsgálatban 2,0% volt a Qutenza-t, illetve 0,9% volt a kontroll szert kapó betegeknél.
In all five studies a significantly greater proportion of Xolair treated patients were judged to have achieved either a marked improvement or complete control of their asthma compared to placebo patients.
Mind az öt vizsgálatban a placebo-csoport betegeihez képest a Xolair-rel kezelt betegek szignifikánsan nagyobb hányadában észleltek jelentos javulást vagy teljes asztma kontrollt.
In all five studies, patients randomized to the Raptiva dose group achieved statistically significantly better responses than placebo on the primary endpoint (PASI 75 response) (see Table 2 below) and on all the secondary efficacy endpoints.
Az elsődleges végpont szempontjából (PASI 75 válasz) (lásd 2. táblázat) és az összes másodlagos végpontok alapján is a Raptivát kapó betegek mind az öt vizsgálatban statisztikailag szignifikánsan jobban reagáltak, mint a placebo csoport betegei.
In all five studies, the main measure of effectiveness was based on changes in the patients’ forced expiratory volumes (FEV1, the maximum volume of air a person can breathe out in one second).
Mind az öt vizsgálatban a hatékonyság fő mértéke a beteg erőltetett kilégzési térfogatának (FEV1, a beteg által egy másodperc alatt kifújható levegő maximum térfogata) változásán alapult.
In all four studies, Bydureon was more effective than the comparator treatments at reducing the levels of HbA1c in the blood.
A Bydureon mind a négy vizsgálatban hatásosabbnak bizonyult a HbA1c vérszintjének csökkentésében, mint az összehasonlításra használt kezelések.
In all instances where dosing was interrupted for elevated transaminases and subsequently resumed, ivacaftor dosing was able to be resumed successfully (see section 4.4).
Az ivakaftor adását minden olyan esetben sikeresen újra lehetett kezdeni, amikor a gyógyszer adását emelkedett transzaminázszintek miatt megszakították, majd később újrakezdték (lásd 4.4 pont).
In all multiple sclerosis studies Extavia was effective in reducing disease activity (acute inflammation in the central nervous system and permanent tissue alterations) as measured by magnetic resonance imaging (MRI).
Valamennyi, sclerosis multiplexes betegen végzett vizsgálatban az MRI vizsgálatok tanúsága szerint az Extavia hatékonyan mérsékelte a betegség aktivitását (a központi idegrendszer akut gyulladása és maradandó szöveti elváltozása).
In all of the studies, the effectiveness was measured by looking at the number of patients who either had blood clots in the veins or in the lungs, or who died of any cause during the treatment period.
A hatásosság mértéke az összes vizsgálat esetében azon betegeknek a száma volt, akiknél vérrög képződött a vénákban vagy a tüdőben, vagy a kezelés ideje alatt egyéb okból elhaláloztak.
In all of the studies, the immunised pigs were compared with pigs that were castrated.
Az immunizált sertéseket mindegyik vizsgálatban kasztrált sertésekkel hasonlították össze.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was based on the degree of itching and redness in the eye.
A hatékonyság fő mutatója valamennyi vizsgálatban a szemviszketés és a szemvörösség intenzitása volt.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was either overall survival (how long the patients lived) or progression-free survival (how long the patients lived without their disease getting worse).
Valamennyi vizsgálatban a fő hatékonysági mutató a teljes túlélési idő vagy a progressziómentes túlélési idő (a betegség súlyosbodásáig eltelt idő) volt.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was how long the patients lived without their cancer getting worse or how long they survived.
A hatásosság fő mértéke mindegyik vizsgálatban a betegek daganatának súlyosbodásáig eltelt idő, illetve a túlélési idő volt.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was how long the patients lived without their disease getting worse.
A hatásosság fő mértéke mindegyik vizsgálatban a betegség súlyosbodásáig eltelt idő volt.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in pressure inside the eye measured in ‘millimetres of mercury’ (mmHg).
A hatásosság fő mértéke valamennyi vizsgálatban a szemen belüli, „higanymilliméterben” (Hgmm) mért nyomás változása volt.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in pressure inside the eye, measured in units called ‘millimetres of mercury’ (mmHg).
A fő hatékonysági mutató valamennyi vizsgálatban a szemen belüli, „higanymilliméterben” (Hgmm) mért nyomás változása volt.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in the levels of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled.
A hatásosság fő mértéke mindegyik vizsgálatban a glikozilált hemoglobinnak (HbA1c) nevezett anyag vérszintjében bekövetkező változás volt, ami jelzi, mennyire jó a vércukorszint szabályozása.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the change in the levels of ferritin in the blood.
Valamennyi vizsgálatban a hatásosság fő mértéke a vér ferritin-tartalmának a változása volt.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the level of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled, over 12 to 28 weeks, or the change in blood glucose levels seen after a meal.
A hatásosság fő mértéke valamennyi vizsgálatban a glikozilált hemoglobin (HbA1c) nevű anyag 12-18 héten keresztül mért vérszintje, , ami azt jelzi, hogy mennyire megfelelő a vércukorszint szabályozása, , illetve az evés után megfigyelhető vércukorszint-változás volt.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the level of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled.
Az összes vizsgálatban a hatásosság fő mércéje a vérben található, glikozilált hemoglobin (HbA1c) nevű anyag szintje volt, amely jelzi, hogy mennyire jó a vércukorszint szabályozása.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the level of a substance in the blood called glycosylated haemoglobin (HbA1c), which gives an indication of how well the blood glucose is controlled.
Minden vizsgálatban a hatékonyság fő mértéke a glikozilált hemoglobin (HbA1c) nevű anyag szintje volt a vérben, amely arról ad felvilágosítást, hogy mennyire jól kontrollált a vércukorszint.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the number of patients who had undetectable levels of HIV 1 in their blood (viral loads) after 24 or 48 weeks of treatment.
A fő hatékonysági mutató valamennyi vizsgálatban azoknak a betegeknek a száma volt, akiknek a vérében a 24 vagy 48 hetes kezelés után nem volt kimutatható mennyiségű HIV-1 vírus (vírusterhelés).
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the number of patients who had undetectable levels of HIV 1 in their blood (viral loads) after 24 or 48 weeks of treatment.
A hatásosság fő mértéke mindegyik vizsgálatban azoknak a betegeknek a száma volt, akiknek a vérében a 24 vagy 48 hetes kezelés után nem volt kimutatható mennyiségű HIV-1 vírus (vírusterhelés).
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the number of patients who responded to treatment, as defined by disease-specific criteria (American College of Rheumatology response rates for rheumatoid arthritis, and the Psoriatic Arthritis treatment Response Criteria for psoriatic arthritis).
Valamennyi vizsgálatban a fő hatékonysági mutató azoknak a betegeknek a száma volt, akik betegség- specifikus kritériumok alapján (az Amerikai Reumatológiai Kollégium válaszadási arányai reumatoid artritisz esetén, illetve az artritisz pszoriatika kezelésre adott válaszok kritériumai artritisz pszoriatika esetén) reagáltak a kezelésre.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the number of patients whose infection was cured after treatment.
Valamennyi vizsgálatban a fő hatékonysági mutató azon betegek száma volt, akiknek a fertőzése teljesen meggyógyult a kezelés következtében.
In all of the studies, the main measure of effectiveness was the number of patients whose infection was cured after treatment.
Valamennyi vizsgálatban a hatásosság fő mértéke azon betegek száma volt, akiknek a fertőzése meggyógyult.
In all of the studies, Xolair was compared with placebo (a dummy treatment), when they were added to the patients’ existing treatment.
Valamennyi vizsgálatban a Xolair-t placebóval (hatóanyag nélküli kezeléssel) hasonlították össze a már alkalmazott kezelés kiegészítéseként.
In all of the studies, Xolair was compared with placebo, when they were added to the patients’ existing treatment.
Valamennyi vizsgálatban a Xolair-t placebóval hasonlították össze a már alkalmazott kezelés kiegészítéseként.
In all of the studies, Xyrem was given at a daily dose between 3 and 9 g and was compared with placebo (a dummy treatment).
A Xyrem-et mindegyik vizsgálatban 3–9 g-os napi adagban alkalmazták, és placebóval (hatóanyag nélküli kezelés) hasonlították össze.
In all of these studies, the main measure of effectiveness was the change in symptoms after up to 16 weeks.
A hatásosság fő mértéke minden vizsgálat esetében a tünetekben 16 hét alatt bekövetkezett változás volt.
In all other ART-experienced patients or if HIV-1 genotype testing is not available, the recommended dose regimen described in the Summary of Product Characteristics for PREZISTA 100 mg/ml oral suspension, 75 mg, 150 mg, 300 mg or 600 mg tablets.
Minden további, antiretovirális kezelésben már részesült betegek vagy amennyiben a HIV-1 genotípos teszt eredménye nem elérhető, az ajánlott adagolási rendet a PREZISTA 100 mg/ml belsőleges szuszpenzió, PREZISTA 75 mg, 150 mg, 300 mg vagy 600 mg tabletta és 100 mg/ml belsőleges szuszpenzió alkalmazási előírása ismerteti.
In all other ART-experienced patients or if HIV-1 genotype testing is not available, the recommended dose regimen described in the Summary of Product Characteristics for PREZISTA 100 mg/ml oral suspension,75 mg, 150 mg, 300 mg or 600 mg tablets.
Minden további, antiretovirális kezelésben már részesült betegek vagy amennyiben a HIV-1 genotípos teszt eredménye nem elérhető, az ajánlott adagolási rendet a PREZISTA 100 mg/ml belsőleges szuszpenzió, PREZISTA 75 mg, 150 mg, 300 mg vagy 600 mg tabletta alkalmazási előírása ismerteti.
In all other ART-experienced patients or if HIV-1 genotype testing is not available, the recommended dose regimen is 600 mg twice daily taken with ritonavir 100 mg twice daily taken with food.
Antiretrovirális kezelésben már részesült minden más beteg esetén, illetve ha a HIV-1 genotípus vizsgálat nem végezhető el, a javasolt adagolás napi kétszeri 600 mg, napi kétszeri 100 mg ritonavirrel és táplálékkal együtt bevéve.
In all packs the needles are attached to the pens ready to inject.
A tűk minden csomagban a tollakhoz vannak illesztve, és készen állnak az adag beadására.
In all packs the needles are attached to the syringes ready to inject.
A tűk minden csomagban a fecskendőkhöz vannak illesztve, és készen állnak az adag beadására.
In all paediatric patients, careful titration to a patient- specific daily dose is needed.
Minden gyermekgyógyászati betegnél a betegre szabott napi adagra történő óvatos titrálás szükséges.
In all patients subgroups (gender, age, age adjusted IPI, Ann Arbor stage, ECOG, β2 microglobulin, LDH, albumin, B symptoms, bulky disease, extranodal sites, bone marrow involvement), the risk ratios for event-free survival and overall survival (R-CHOP compared with CHOP) were less than
Minden beteg-alcsoportban (nem, kor, korhoz igazított IPI, Ann Arbor stádium, ECOG, β2 mikroglobulin, LDH, albumin, B-tünetek, nagy tumor tömegű betegség, extra-nodális helyek, csontvelő érintettsége) az eseménymentes túlélés és össz túlélés rizikó aránya (az R-CHOP CHOP-hoz hasonlítva), 0,83, ill.