natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In placebo controlled trials temporary iron deficiency was more pronounced in patients treated with NeoRecormon than in controls (see section 4.4).
A placebo-kontrollos vizsgálatokban az átmeneti vashiány kifejezettebb volt a NeoRecormon- kezelésben részesülő betegeknél, mint a kontroll-csoportban (lásd 4.4 pont).
In placebo- controlled clinical trials (6-12 weeks duration) of elderly patients (mean age 78 years) with dementia- related psychosis and/or disturbed behaviours, there was a 2-fold increase in the incidence of death in olanzapine-treated patients compared to patients treated with placebo (3.5 % vs.
A demenciával kapcsolatos pszichózisban és/vagy viselkedési zavarban szenvedő idős betegek (átlagos életkor 78 év) placebo-kontrollos (6-12 hét időtartamú) klinikai vizsgálatai során az olanzapinnal kezelt betegek halálozásának incidenciája kétszer magasabb volt a placebóval kezelt betegekénél (sorrendben: 3,5% vs.
In placebo- controlled clinical trials (6-12 weeks duration) of elderly patients (mean age 78 years) with dementia- related psychosis and/or disturbed behaviours, there was a 2-fold increase in the incidence of death in olanzapine-treated patients compared to patients treated with placebo (3.5% vs.
A demenciával kapcsolatos pszichózisban és/vagy viselkedési zavarban szenvedő idős betegek (átlagos életkor 78 év) placebo-kontrollos (6-12 hét időtartamú) klinikai vizsgálatai során az olanzapinnal kezelt betegek halálozásának incidenciája kétszer magasabb volt a placebóval kezelt betegekénél (sorrendben: 3,5% vs.
In placebo- controlled clinical trials (6-12 weeks duration) of elderly patients (mean age 78 years) with dementia- related psychosis and/or disturbed behaviours, there was a 2-fold increase in the incidence of death in oral olanzapine-treated patients compared to patients treated with placebo (3.5% vs.
A demenciával kapcsolatos pszichózisban és/vagy viselkedési zavarban szenvedő idős betegek (átlagos életkor 78 év) placebo-kontrollos (6-12 hét időtartamú) klinikai vizsgálatai során az orális olanzapinnal kezelt betegek halálozásának incidenciája kétszer magasabb volt a placebóval kezelt betegekénél (sorrendben 3,5% vs.
In placebo- controlled studies, more than 1800 patients were treated with the therapeutic dose of either 2.5 mg linagliptin twice daily (or its bioequivalent of 5 mg linagliptin once daily) in combination with metformin for ≥ 12/24 weeks.
Placebo-kontrollos vizsgálatokban több mint 1800 beteget kezeltek naponta kétszer 2,5 mg linagliptin terápiás adagjával (vagy a bioekvivalensnek számító naponta egyszer 5 mg-mal), metforminnal kombinációban, ≥ 12/24 hetes kezelés során.
In placebo-controlled clinical trials (6- 12 weeks duration) of elderly patients (mean age 78 years) with dementia-related psychosis and/or disturbed behaviours, there was a 2-fold increase in the incidence of death in olanzapine-treated patients compared to patients treated with placebo (3.5% vs.
A demenciával kapcsolatos pszichózisban és/vagy viselkedési zavarban szenvedő idős betegek (átlagos életkor 78 év) placebo- kontrollos (6-12 hét időtartamú) klinikai vizsgálatai során az olanzapinnal kezelt betegek halálozásának incidenciája kétszer magasabb volt a placebóval kezelt betegekénél (sorrendben: 3,5% vs.
In placebo-controlled clinical trials (6-12 weeks duration) of elderly patients (mean age 78 years) with dementia-related psychosis and/or disturbed behaviours, there was a 2-fold increase in the incidence of death in olanzapine-treated patients compared to patients treated with placebo (3.5 % vs.
A demenciával kapcsolatos pszichózisban és/vagy viselkedési zavarban szenvedő idős betegek (átlagos életkor 78 év) placebo-kontrollos (6-12 hét időtartamú) klinikai vizsgálatai során az olanzapinnal kezelt betegek halálozásának incidenciája kétszer magasabb volt a placebóval kezelt betegekénél (sorrendben: 3,5% vs.
In placebo-controlled clinical trials (6-12 weeks duration) of elderly patients (mean age 78 years) with dementia-related psychosis and/or disturbed behaviours, there was a 2-fold increase in the incidence of death in olanzapine-treated patients compared to patients treated with placebo (3.5% vs.
A demenciával kapcsolatos pszichózisban és/vagy viselkedési zavarban szenvedő idős betegek (átlagos életkor 78 év) placebo-kontrollos (6-12 hét időtartamú) klinikai vizsgálatai során az olanzapinnal kezelt betegek halálozásának incidenciája kétszer magasabb volt a placebóval kezelt betegekénél (sorrendben: 3,5% vs.
In placebo-controlled clinical trials (6-12 weeks duration) of elderly patients (mean age 78 years) with dementia-related psychosis and/or disturbed behaviours, there was a 2-fold increase in the incidence of death in olanzapine-treated patients compared to patients treated with placebo (3.5% vs.
A demenciával kapcsolatos pszichózisban és/vagy viselkedési zavarban szenvedő idős betegek (átlagos életkor 78 év) placebokontrollos (6-12 hét időtartamú) klinikai vizsgálatai során az olanzapinnal kezelt betegek halálozásának incidenciája kétszer magasabb volt a placebóval kezelt betegekénél (sorrendben: 3,5% vs.
In placebo-controlled clinical trials with abatacept, adverse reactions (ARs) were reported in 51.8% of abatacept-treated patients and 46.4% of placebo-treated patients.
Az abatacepttel végzett placebo-kontrollos klinikai vizsgálatokban az abatacepttel kezelt betegek 51,8%-ánál, míg a placebóval kezeltek 46,4%-ánál jelentettek mellékhatásokat.
In placebo-controlled clinical trials with intravenous abatacept, adverse reactions (ARs) were reported in 51.8% of abatacept-treated patients and 46.4% of placebo-treated patients.
Az intravénás abatacepttel végzett placebo-kontrollos klinikai vizsgálatokban az abatacepttel kezelt betegek 51,8%-ánál, míg a placebóval kezeltek 46,4%-ánál jelentettek mellékhatásokat.
In placebo-controlled clinical trials with intravenous abatacept, malignancies were reported in 29 of 2,111 abatacept-treated patients observed during 1,829 patient-years, and in 12 of 1,099 placebo-treated patients observed during 849 patient-years.
Az intravénás abatacepttel végzett placebo-kontrollos klinikai vizsgálatokban 2111 abatacepttel kezelt betegből 1829 betegév során 29-nél, míg 1099 placebóval kezelt betegből 849 betegév során 12-nél figyeltek meg malignitást.
In placebo-controlled clinical trials with naltrexone / bupropion for the treatment of obesity in adult subjects, no suicides or suicide attempts were reported in studies up to 56 weeks duration with naltrexone / bupropion, and suicidal ideation was not more commonly reported in subjects treated with naltrexone / bupropion compared to placebo.
A naltrexon/bupropion kombinációval felnőttek körében, obesitas kezelésére végzett placebo-kontrollos klinikai vizsgálatok során nem számoltak be öngyilkosságokról vagy öngyilkossági kísérletekről a naltrexon/bupropion kombinációval végzett, legfeljebb 56 hét időtartamú vizsgálatok során, és nem számoltak be gyakrabban öngyilkossági gondolatokról a naltrexon/bupropion kombinációval kezelt betegeknél, mint a placebóval kezelteknél.
In placebo-controlled clinical trials, malignancies were reported in 29 of 2,111 abatacept-treated patients observed during 1,829 patient-years, and in 12 of 1,099 placebo-treated patients observed during 849 patient-years.
Placebo-kontrollos klinikai vizsgálatokban 2111 abatacepttel kezelt betegből 1829 betegév során 29-nél, míg 1099 placebóval kezelt betegből 849 betegév során 12-nél figyeltek meg malignitást.
In placebo-controlled periods of clinical trials, 0.94% (13/1382) of MabThera treated patients and 0.27% (2/731) of placebo patients developed severe neutropenia.
A klinikai vizsgálatok placebo-kontrollos szakaszaiban a MabThera-val kezelt betegek 0,94%-ánál (13/1382) és a placebo csoportban lévő betegek 0,27-ánál (2/731) alakult ki súlyos neutropenia.
In placebo-controlled Phase 2 and 3 trials, severe rash (primarily eczematous, pruritic and involving more than 50% body surface area) was reported in 4.8% of patients who received INCIVO combination treatment compared to 0.4% receiving peginterferon alfa and ribavirin.
placebo-kontrollos, fázis II és III klinikai vizsgálatokban az INCIVO kombinációval kezelt betegek 4,8%-ánál jelentettek, szemben a peginterferon alfával és ribavirinnel kezelteknél észlelt 0,4%-kal.
In placebo-controlled studies involving 1,842 adult patients with partial-onset seizures (1,282 patients treated with eslicarbazepine acetate and 560 treated with placebo), 50.7% of patients treated with eslicarbazepine acetate and 27.7% of patients treated with placebo experienced adverse reactions.
Placebo-kontrollos vizsgálatokban, amelyben 1842 (1282 eszlikarbazepin-acetáttal, 560 placebóval kezelt), parciális epilepsziás rohamban szenvedő beteg vett rész, az eszlikarbazepin-acetáttal kezelt betegek 50,7%-a, míg a placebóval kezeltek 27,7%-a tapasztalt mellékhatást.
In placebo-controlled studies involving 1,842 adult patients with partial-onset seizures (1,282 patients treated with eslicarbazepine acetate and 560 treated with placebo), 50.7% of patients treated with eslicarbazepine acetate and 27.7% of patients treated with placebo experienced adverse reactions.
Placebo-kontrollos vizsgálatokban, amelyben 1842 (1282 eszlikarbazepin-acetáttal, 560 placebóval kezelt), parciális epilepsziás rohamban szenvedő beteg vett rész, az eszlikarbazepin-acetáttal kezelt betegek 50,7%-a, míg a placebóval kezeltek 27,74%-a tapasztalt mellékhatást.
In placebo-controlled studies involving 1,842 adult patients with partial-onset seizures (1,282) patients treated with eslicarbazepine acetate and 560 treated with placebo), 50.7% of patients treated with eslicarbazepine acetate and 27.7% of patients treated with placebo experienced adverse reactions.
Placebo-kontrollos vizsgálatokban, amelyben 1842 (1282 eszlikarbazepin-acetáttal, 560 placebóval kezelt), parciális epilepsziás rohamban szenvedő beteg vett rész, az eszlikarbazepin-acetáttal kezelt betegek 50,7%-a, míg a placebóval kezeltek 27,7%-a tapasztalt mellékhatást.
In placebo-controlled studies involving 1.842 adult patients with partial-onset seizures (1,282 patients treated with eslicarbazepine acetate and 560 treated with placebo), 50.7% of patients treated with eslicarbazepine acetate and 27.7% of patients treated with placebo experienced adverse reactions.
Placebo-kontrollos vizsgálatokban, amelyben 1842 (1282 eszlikarbazepin-acetáttal, 560 placebóval kezelt), parciális epilepsziás rohamban szenvedő beteg vett rész, az eszlikarbazepin-acetáttal kezelt betegek 50,7%-a, míg a placebóval kezeltek 27,7%-a tapasztalt mellékhatást.
In placebo-controlled studies palpitations were reported >1% more often in the teriflunomide 7 mg group (but not in the teriflunomide 14 mg group) when compared to placebo.
A placebo-kontrollos vizsgálatokban >1%-al gyakrabban számoltak be szívdobosérzésről a 7 mg teriflunomid csoportban (míg a 14 mg teriflunomid esetében nem fordult elő gyakrabban), mint a placebo esetén.
In placebo-controlled studies with Kineret, treatment was associated with small reductions in the mean values for total white blood count and absolute neutrophil count (ANC).
A Kineret-tel végzett placebo-kontrollos vizsgálatokban a kezelés a fehérvérsejtszám és az abszolút neutrophilszám (ANSZ) enyhe csökkenésével járt.
In placebo-controlled studies, bosentan-related decreases in haemoglobin concentration were not progressive, and stabilised after the first 4–12 weeks of treatment.
Placebo-kontrollos vizsgálatokban a boszentánnal összefüggő hemoglobinkoncentráció-csökkenés nem volt progresszív, és a kezelés 4–12. hetére stabilizálódott.
In placebo-controlled studies, bosentan-related decreases in haemoglobin concentration were not progressive, and stabilised after the first 4–12 weeks of treatment.
Placebo-kontrollos vizsgálatokban ez a boszentánnal összefüggő hemoglobinkoncentráció-csökkenés nem volt progresszív, és a kezelés 4–12. hetére stabilizálódott.
In placebo-controlled studies, elevations of hepatic transaminases were observed.
A placebo-kontrollos vizsgálatokban a hepatikus transzaminázok szintjének emelkedését figyelték meg.
In placebo-controlled studies, in total there have been 17 cases of peripheral neuropathy that were confirmed by nerve conduction studies, out of 898 patients treated.
Placebo-kontrollos vizsgálatokban a 898 kezelt beteg közül összesen 17 esetben perifériás neuropátia fordult elő, amelyet ingerületvezetési sebesség vizsgálat is megerősített.
In placebo-controlled studies, macitentan-related decreases in haemoglobin concentration were not progressive, stabilised after the first 4–12 weeks of treatment and remained stable during chronic treatment.
Placebokontrollos vizsgálatokban a macitentannal összefüggő hemoglobinkoncentráció-csökkenés nem volt progresszív, az első 4-12 hét után stabilizálódott és stabil maradt a krónikus kezelés ideje alatt.
In placebo-controlled studies, peripheral neuropathy, including both polyneuropathy and mononeuropathy (e.g., carpal tunnel syndrome), was reported more frequently in patients taking teriflunomide than in patients taking placebo.
Placebo-kontrollos vizsgálatokban peripheriás neuropathiáról – beleértve a polyneuropathiát és a mononeuropathiát (pl. carpalis alagút szindrómát) – gyakrabban számoltak be a teriflunomiddal kezelt betegekben, mint a placebóval kezeltekben.
In placebo-controlled studies, the incidence of proteinuria was higher in patients treated with Tecfidera (9%) compared to placebo (7%).
A placebo-kontrollos vizsgálatokban a proteinuria gyakorisága magasabb volt a Tecfidera-val kezelt betegeknél (9%), mint a placebóval kezelt betegeknél (7%).
In placebo-controlled trials, no increase in the incidence of serious infections (fatal, life threatening, or requiring hospitalisation or intravenous antibiotics) was observed.
A placebo-kontrollos vizsgálatok az Enbrel esetében nem mutattak magasabb incidenciát a súlyos infekciók (halálos, életveszélyes, kórházi ápolást vagy intravénás antibiotikum kezelést igénylő események) esetében.
In placebo-controlled trials, no increase in the incidence of serious infections (fatal, life-threatening, or requiring hospitalisation or intravenous antibiotics) was observed.
A placebo-kontrollos vizsgálatok az Enbrel esetében nem mutattak magasabb incidenciát a súlyos infekciók (halálos, életveszélyes, kórházi ápolást vagy intravénás antibiotikum kezelést igénylő események) esetében.
In placebo-controlled trials, no increase in the incidence of serious infections (fatal, life-threatening, or requiring hospitalisation or intravenous antibiotics) was observed.
A placebo-kontrollos vizsgálatok nem mutattak magasabb incidenciát a súlyos infekciók (halálos, életveszélyes, kórházi ápolást, vagy intravénás antibiotikum kezelést igénylő események) esetében.
In placebo-controlled trials, the incidence of akathisia in bipolar patients was 12.1% with aripiprazole and 3.2% with placebo.
Placebo-kontrollos vizsgálatokban az akathisia előfordulási gyakorisága bipoláris betegekben 12,1% volt aripiprazol és 3,2% placebo mellett.
In plasma, both brinzolamide and N- desethylbrinzolamide concentrations are low and generally below assay quantitation limits (<7.5 ng/ml).
A brinzolamid és az N-dezetil-brinzolamid koncentrációja a plazmában alacsony, általában a kimutathatósági határérték alatt van (<7,5 ng/ml).
In plasma, FXIII circulates as a heterotetramer [A2B2] composed of 2 FXIII A-subunits and 2 FXIII B- subunits held together by strong non-covalent interactions.
2 B alegységből áll, amelyeket erős, nem-kovalens kölcsönhatások tartanak össze.
In plasma, metabolites M-1 and M-2 were detected only at trace concentrations and metabolite M-5, the more abundant metabolite, accounted for a total of 6.5% relative to parent compound.
A plazmában M-1 és M-2 metabolitokat csak alig kimutatható koncentrációban találtak, és az M-5 metabolit, amely jóval gyakoribb, az anyavegyülethez viszonyítva összesen 6,5%-ot tett ki.
In plasma, tacrolimus is highly bound (> 98.8%) to plasma proteins, mainly to serum albumin and α-1-acid glycoprotein.
A plazmában a takrolimusz igen erősen kötődik a plazmafehérjékhez (>98,8%), főleg a szérumalbuminhoz és az α-1 savas glikoproteinhez.
In plasma, tacrolimus is highly bound (> 98.8%) to plasma proteins, mainly to serum albumin and α-1-acid glycoprotein.
A plazmában a takrolimusz igen erősen kötődik plazmafehérjékhez (>98,8%), főleg szérumalbuminhoz és az α-1 savas glikoproteinhez.
In plasma, tacrolimus is highly bound (>98.8%) to plasma proteins, mainly to serum albumin and α-1-acid glycoprotein.
A plazmában a takrolimusz nagymértékben (>98,8%) kötődik plazmafehérjékhez, főként szérum albuminhoz és 1-savas glikoproteinhez.
In plasma, the relative exposures of the S- and R- enantiomers of lenalidomide are approximately 56% and 44%, respectively.
A plazmában a lenalidomid S, illetve R enantiomerjének egymáshoz viszonyított expozíciója hozzávetőlegesen 56%, illetve 44%.
In plasma, unchanged thalidomide represents 80% of the circulatory components.
A plazmában keringő komponensek 80%-át a változatlan formában lévő talidomid teszi ki.
In PLATO, patients on ticagrelor had a higher incidence of discontinuation due to adverse events than clopidogrel (7.4% vs.
A PLATO-vizsgálatban a ticagrelort kapó betegeknél magasabb volt a vizsgálatban való részvétel nemkívánatos események miatti abbahagyása, mint a klopidogrél esetén (7,4% vs.
In PNH patients, uncontrolled terminal complement activation and the resulting complement- mediated intravascular haemolysis are blocked with Soliris treatment.
PNH-ban szenvedő betegeknél a Soliris-kezelés a kontrollálatlan terminális komplementaktivációt, valamint a következményes komplementmediált intravascularis haemolysist gátolja.
In PNH, chronic administration of Soliris resulted in a rapid and sustained reduction in complement- mediated haemolytic activity.
PNH-ban a Soliris krónikus alkalmazása a komplementmediált haemolyticus aktivitás gyors és tartós csökkenését eredményezte.
In PNH, treatment for patients aged 18 and over consists of an infusion (drip into a vein) of 600 mg over 25 to 45 minutes once a week, followed by 900 mg in the fifth week.
A PNH esetében a legalább 18 éves betegek kezelése heti egy, 25-45 perces, 600 mg-os adagot tartalmazó infúzióból áll, amelyet az ötödik héten egy 900 mg-os adag követ.
In polyarticular juvenile idiopathic arthritis, around 40% of patients aged between 4 and 17 years receiving Humira, either alone or in combination with methotrexate, had a flare-up of arthritis, compared with around 69% of those receiving placebo.
Poliartikuláris juvenilis idiopátiás artritisz esetében a Humira-t önmagában vagy metotrexáttal kombinációban kapó, 4 és 17 év közötti betegek körülbelül 40%-ánál újult ki az artritisz, szemben a placebóval kezeltek körülbelül 69%-ával.
In polyarticular juvenile idiopathic arthritis, it took longer for the disease to flare up in the patients continuing to receive Orencia than those who switched to placebo.
Poliartikuláris juvenilis idiopátiás artritisz esetén a betegség súlyosbodásáig több idő telt el azoknál a betegeknél, akik továbbra is Orencia-t kaptak, azokhoz képest, akik placebóra tértek át.
In polyarticular juvenile idiopathic arthritis, Orencia infusion has been studied in one main study involving patients aged between six and 17 years whose previous treatment had failed.
Poliartikuláris juvenilis idiopátiás artritisz vonatkozásában az Orencia infúziót egy fő vizsgálatban tanulmányozták, amelybe h6-17 éves, előzőleg sikertelenül kezelt betegeket vontak be.
In Pom + LD- Dex treated patients infections led to dose discontinuation in 2.0% of patients, to treatment interruption in 14.3% of patients, and to a dose reduction in 1.3% of patients.
A Pom + LD-Dex kezelésben részesült betegeknél a fertőzések a betegek 2,0%-ánál az adagolás abbahagyásához, 14,3%-ánál a kezelés megszakításához, valamint 1,3%-ánál a dózis csökkentéséhez vezettek.
In Pom + LD-Dex treated patients neutropenia was infrequently serious (2.0% of patients), did not lead to treatment discontinuation, and was associated with treatment interruption in 21.0% of patients, and with dose reduction in 7.7% of patients.
A Pom + LD-Dex-karon kezelt betegek esetében ritkán (a betegek 2,0%-ánál) volt súlyos a neutropenia, nem vezetett a kezelés abbahagyásához, és a betegek 21,0%-ánál a kezelés megszakításával, 7,7%-ánál pedig a dózis csökkentésével járt.
In Pom + LD-Dex treated patients neutropenia was infrequently serious (2.0% of patients), did not lead to treatment discontinuation, and was associated with treatment interruption in 21.0% of patients, and with dose reduction in 7.7% of patients.
A Pom + LD-Dex-szel kezelt betegeknél a neutropenia ritkán volt súlyos (a betegek 2,0%-a), nem vezetett a kezelés abbahagyásához, és a betegek 21,0%-ánál a kezelés megszakításával, 7,7%- uknál pedig dóziscsökkentéssel járt.
In Pom + LD-Dex treated patients pneumonia and upper respiratory tract infections were the most commonly reported infections (in 10.7% and 9.3% of patients, respectively);with 24.3% of reported infections being serious and fatal infections (Grade 5) occurring in 2.7% of treated patients.
A Pom + LD-Dex kezelésben részesült betegeknél a pneumonia és a felső légúti fertőzések voltak a leggyakrabban jelentett fertőzések (pneumonia a betegek 10,7%-ánál, felső légúti fertőzések pedig a betegek 9,3%-ánál fordultak elő), és a jelentett fertőzések 24,3%-a volt súlyos és halálos kimenetelű (5-ös súlyossági fokú), ami a kezelt betegek 2,7%-ánál fordult elő.
In Pom + LD-Dex treated patients, thrombocytopenia was serious in 1.7% of patients, led to dose reduction in 6.3% of patients, to dose interruption in 8% of patients and to treatment discontinuation in 0.7% of patients. (see sections 4.2 and 4.4)
A Pom + LD-Dex kezelésben részesült betegeknél a betegek 1,7%-ánál volt súlyos a thrombocytopenia, a betegek 6,3%-ánál vezetett a dózis csökkentéséhez, 8%-ánál az alkalmazás megszakításához, 0,7%-ánál pedig a kezelés abbahagyásához (lásd 4.2 és 4.4 pont).
In Pom + LD-Dex treated patients, VTE was reported as serious in 1.7% of patients, no fatal reactions were reported in clinical studies, and VTE was not associated with dose discontinuation.
A Pom + LD-Dex kezelésben részesült betegek esetében a VTE-t a betegek 1,7%-ánál jelentették súlyosnak, halálos kimenetelű reakciókról klinikai vizsgálatok során nem számoltak be, és a VTE egy esetben sem járt az adagolás abbahagyásával.
In PONV, the usual dose is one 40 mg capsule given to adults within the three hours before the patient is anaesthetised (‘put to sleep’).
PONV esetén a szokásos adag egy 40 mg-os kapszula, amelyet felnőtteknek az anesztézia (altatás) előtti három órában kell beadni.
In pooled controlled studies using an every 2 week dosing interval, 796 of 3340 patients (23.8%) treated with Praluent had two consecutive values of LDL-C <25 mg/dL (<0.65 mmol/L), including 288 patients (8.6%) with two consecutive values <15 mg/dL (<0.39 mmol/L).
A kéthetes adagolási időközöket alkalmazó,összesített kontrollos vizsgálatokban a Praluent-tel kezelt 3340 betegből 796-nél az LDL-C két egymást követő értéke volt <25 mg/dl (<0,65 mmol/l), köztük 288 betegnél az LDL-C két egymást követő értéke <15 mg/dl (<0,39 mmol/l) volt.
In pooled data from the major efficacy trials, the proportion of patients experiencing successful penetration on vardenafil were as follows: psychogenic erectile dysfunction (77-87%), mixed erectile dysfunction (69-83%), organic erectile dysfunction (64-75%), elderly (52-75%), ischaemic heart disease (70-73%), hyperlipidemia (62-73%), chronic pulmonary disease (74-78%), depression (59-69%), and patients concomitantly treated with antihypertensives (62-73%).
A nagyobb hatásossági vizsgálatok összesített adataiban azon betegek aránya, akik vardenafillel sikeres penetrációt értek el a következőképpen alakult: pszichogén ED 77-87%, kevert típusú erectilis dysfunctio 69-83%, organikus erectilis dysfunctio 64-75%, idősek 52-75%, ischaemiás szívbetegség 70-73%, hyperlipidemia 62-73%, krónikus tüdőbetegség 74-78%, depresszió 59-69% és a vérnyomáscsökkentőkkel egyidejűleg kezelt betegeknél 62-73%.