natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For example, during the 2011-2013 reporting period, 4.1 million analyses were carried out on microbiological parameters, 7.1 million on chemical parameters and 17.5 million on indicator parameters (see Box 1). 
A 2011–2013-as beszámolási időszak során például 4,1 millió elemzést végeztek mikrobiológiai, 7,1 milliót kémiai és 17,5 milliót indikátor paraméterekre (lásd: 1. háttérmagyarázat).
If at least 99 % of all analyses done in a given year meet the given standard, the Member State is considered to be compliant with the parametric value laid down in the DWD. 
Ha az adott évben végzett minden elemzésnek legalább 99%-a megfelel az adott normának, úgy tekinthető, hogy a tagállam teljesíti az ivóvíz-irányelvben előírt parametrikus értéket.
In the case of indicator parameters, the fact that a standard is exceeded does not necessarily mean a non-compliance with the DWD because in most cases there is no direct threat to human health. 
Az indikátor paraméterek esetében a norma túllépése nem feltétlenül jelenti az irányelvnek való megfelelés hiányát, mert a legtöbb esetben nincs szó közvetlenül az emberi egészséget fenyegető helyzetről.
Even though most indicator parameters do not pose a direct threat to human health, they might impact indirectly on water quality through the appearance, 6 7 13 Article 13 of the DWD. http://rod.eionet.europa.eu/obligations/171. 
Bár a legtöbb indikátor paraméter nem jelent közvetlen 6 7 14 Az ivóvíz-irányelv 13. cikke. http://rod.eionet.europa.eu/obligations/171.
taste or odour of the water and hence influence the acceptability to the consumer. 
veszélyt az emberi egészségre, a vízminőségre közvetetten hatással lehet a víz megjelenése, íze vagy illata révén, és ezáltal befolyásolhatja a fogyasztó általi elfogadhatóságot.
For example, the threshold set in the DWD for iron is 200 μg/l. 
Az ivóvíz-irányelv a vas esetében például 200 μg/l határértéket ír elő.
With Iron concentration of 300 μg/l, water has a noticeable taste and becomes turbid and coloured. Consequently, this result is distasteful to consumers. 
300 μg/l vastartalom mellett a víz elszíneződik, észrevehetően vasízűvé és zavarossá válik, ami a fogyasztókra nem tesz jó benyomást.
The health-based value is 2 000 μg/l, therefore much higher than what is actually acceptable to consumers. 
Az egészségügyileg elfogadható határérték 2000 μg/l, azaz jóval magasabb, mint a fogyasztók számára a gyakorlatban elfogadható érték.
For example, the presence of organic matter might result in inadequate disinfection. 
A szerves anyagok jelenléte például elégtelen fertőtlenítést eredményezhet.
In general, drinking water quality in the EU is good8. 
Az Unióban összességében jó az ivóvíz minősége8.
In particular, the vast majority of large water supply zones (LWSZ) show high compliance with the microbiological and chemical parameters set in the DWD (see details in Table 1). 
A nagy vízellátási területek túlnyomó többsége nagymértékben megfelel az ivóvíz-irányelvben előírt mikrobiológiai és kémiai paramétereknek (a részletekért lásd: 1. táblázat).
In addition, the overall compliance in the EU improved significantly compared to the 2008-2010 reporting period9. 
Ráadásul az Unió egészének megfelelősége sokat javult a 2008–2010-es beszámolási időszakhoz képest9.
14 8 9 COM(2016) 666 final of 20.10.2016 ‘Synthesis Report on the Quality of Drinking Water in the Union examining Member States' reports for the 2011-2013 period, foreseen under Article 13(5) of Directive 98/83/EC’. 
15 8 9 COM(2016) 666 final (2016.10.20.): Összegző jelentés az ivóvíz minőségéről az EU-ban a 98/83/EK irányelv 13. cikkének (5) bekezdése szerinti, a 2011–2013 közötti időszakra vonatkozó tagállami jelentések vizsgálata alapján.
COM(2014) 363 final of 16.6.2014 ‘Synthesis Report on the Quality of Drinking Water in the Union examining Member States' reports for the 2008-2010 period, foreseen under Directive 98/83/EC’. 
COM(2014) 363 final (2014.6.16.): Összegző jelentés az ivóvíz minőségéről az EU-ban a 98/83/EK irányelv szerinti, a 2008–2010 közötti időszakra vonatkozó tagállami jelentések vizsgálata alapján.
Source: ECA elaboration based on data published in Synthesis Reports on the Quality of Drinking Water in the Union. 
Forrás: Az Európai Számvevőszék elemzése az uniós ivóvíz minőségéről szóló összegző jelentésekben közzétett adatok alapján.
Concerning SWSZ (which serve about 65 million people in the EU as a whole), the average compliance rate for the 2011-2013 reporting period was above 98 %10. 
A kis vízellátási területek esetében (amelyek együttesen mintegy 65 millió embernek biztosítják Unió-szerte a vízellátást) a 2011–2013-as beszámolási időszakban az átlagos megfelelési ráta meghaladta a 98%-ot10.
This overall figure indicates progress compared to the 2008-2010 reporting period when, on average, only around 59 % of all SWSZ were in full compliance with DWD requirements11. 
Ez jelentős fejlődést mutat a 2008–2010-es beszámolási időszakhoz képest, amikor a kis vízellátási területeknek csak mintegy 59%-a felelt meg maradéktalanul az ivóvíz-irányelv követelményeinek11.
For the 2008-2010 period, all Member States, except the Czech Republic, reported on SWSZ. 
A 2008–2010-es időszakban a Cseh Köztársaság kivételével az összes tagállam jelentést készített a kis vízellátási területekről; a 2011–2013-as beszámolási időszakban azonban csak a tagállamok mintegy fele (körülbelül 34,6 millió kis vízellátási terület által kiszolgált fogyasztóra vonatkozóan) küldte meg ezeket az információkat.
Croatia, having joined the EU on 1 July 2013, was exempted from the 2011-2013 reporting process. 
10 11 Horvátország csak 2013. július 1-jén csatlakozott az Unióhoz, ezért mentesült a 2011–2013-as beszámolási folyamat alól.
Hungary. 
Magyarország.
Denmark, Cyprus, Latvia, Hungary and Slovenia. 
Dánia, Ciprus, Lettország, Magyarország és Szlovénia.
2. Data extrapolated from the 2008-2010 fact sheets per Member State on Small Water Supply Zones, http://ec.europa.eu/environment/water/water-drink/reporting_en.html. 
A kis vízellátási területekre és a 2008–2010-es időszakra vonatkozó tagállami adatlapokból extrapolált adatok (http://ec.europa.eu/environment/water/water-drink/reporting_en.html).
Shortcomings in the monitoring of SWSZs were also recognised in the 7th Environmental Action Programme (EAP), which called for increased efforts in the implementation of the DWD, in particular for SWSZ12. 
A kis vízellátási területekkel kapcsolatos hiányosságokra a hetedik környezetvédelmi cselekvési program is felhívta a figyelmet, amikor fokozottabb erőfeszítéseket sürgetett az ivóvíz-irányelv végrehajtása terén, különösen a kis ivóvízkészletek vonatkozásában12.
Losses in drinking water supply systems 13. 
Az ivóvízellátó rendszerekben bekövetkező vízveszteség 13.
An important issue affecting drinking water supply is the high rate of physical water loss. 
Az ivóvízellátás kapcsán jelentős problémát jelent a nagyarányú fizikai vízveszteség.
This is mainly due to leakages from distribution networks that have been poorly maintained or that need to be renewed. 
Ez elsősorban a rosszul karbantartott vagy felújításra szoruló elosztó hálózatokon bekövetkező elszivárgás eredménye.
The percentage of water losses is calculated as the ratio between non-invoiced water and the total amount of water entering the supply network. 
A vízveszteség arányát a ki nem számlázott vízmennyiség és az ellátórendszerbe beérkező teljes vízmennyiség arányaként számítják ki.
According to data published in 2014 referring to the 2008-2010 period, in about half of the Member States, more than 20 % of clean drinking water was lost in the distribution network before it could reach consumers’ taps, while for some Member States the proportion was as high as 60 %13. 
A 2014-ben közzétett, a 2008–2010-es időszakra vonatkozó adatok szerint a tagállamok közel felében a tiszta ivóvíz több mint 20%-a vész kárba a vízelosztó hálózatokban, még mielőtt elérne a fogyasztók vízcsapjaihoz; sőt ez a veszteség egyes tagállamokban a 60%-ot is eléri13.
For the 2011-2013 period, unlike for the previous period, neither the Synthesis Report nor the Member States’ reports provided any information concerning water losses. 
A 2011–2013-as időszak vonatkozásában – a korábbi időszakkal ellentétben – sem az összefoglaló jelentés, sem a tagállami jelentések nem szolgáltattak információt a vízveszteséggel kapcsolatban.
Reducing losses is important from an environmental perspective (resource savings) and fundamentally affects the performance of water utilities. 
A veszteségek csökkentése nemcsak környezetvédelmi szempontból (az erőforrás-takarékosság miatt) fontos, de alapjaiban befolyásolja vízi közműveink teljesítményét is.
The Europe 2020 strategy places a high focus on resource efficiency, and this implies increasing water resource efficiency with additional benefits of less energy use for treating and transporting water and reduced water bills and water losses14. Also the 7th Environmental Action Programme puts forward the need to increase efficiency by the renewal of infrastructures15. 
Az Európa 2020 stratégia nagy hangsúlyt helyez az erőforrás-hatékonyságra, ami maga után vonja a vízi erőforrások felhasználásának hatékonyságnövelését is: ez egyben a víz kezeléséhez és szállításához szükséges energia, valamint a vízszámlák és a vízveszteség csökkentését is lehetővé teszi14.
Decision No 1386/2013/EU of the European Parliament and of the Council of 20 November 2013 on a General Union Environment Action Programme to 2020 ‘Living well, within the limits of our planet’, Priority Objective 3, point 54 (iii) (OJ L 354, 28.12.2013, p. 171). 
A hetedik környezetvédelmi cselekvési program szintén 12 13 14 17 Az Európai Parlament és a Tanács 2013. november 20-i 1386/2013/EU határozata a „Jólét bolygónk felélése nélkül” című, a 2020-ig tartó időszakra szóló általános uniós környezetvédelmi cselekvési programról (HL L 354., 2013.12.28., 171. o.) – 3. kiemelt célkitűzés (az 54. pont iii. albekezdése).
European Council of 17 June 2010, Conclusions further to COM(2010) 2020 final of 3 March 2010 “EUROPE 2020, A strategy for smart, sustainable and inclusive growth”. 
Az Európai Tanács 2010. június 17-i ülésének következtetései az „Európa 2020: Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája” című, 2010. március 3-i bizottsági közlemény (COM(2010) 2020) nyomán.
EU funding mainly through ERDF and CF 16. 
Főként az ERFA és a KA révén biztosított uniós finanszírozás 16.
The main source of EU funding for water infrastructures are the European Structural and Investment Funds (ESIF). 
A vízi infrastruktúrákhoz nyújtott uniós finanszírozás legfőbb forrását az európai strukturális és beruházási alapok (esba) jelentik.
In particular, projects have been financed through the European Regional Development Fund (ERDF) and the Cohesion Fund (CF). 
A projektek finanszírozása főként az Európai Regionális Fejlesztési Alapból (ERFA) és a Kohéziós Alapból (KA) történik.
Many projects involving drinking water are carried out jointly with waste water projects16. 
Az ivóvízprojektek gyakran kapcsolódnak szennyvízprojektekhez16.
During the 2007-2013 programme period, more than 7.3 billion euro was allocated to projects involving drinking water. 
A 2007–2013-as programozási időszak során több mint 7,3 milliárd eurót fordítottak ivóvízzel összefüggő projektekre, ebből mintegy 4 milliárd eurót az EU-13 tagállamokban.
For the 2014-2020 programme period, the total allocation to drinking water is about 4.7 billion euro, out of which about 3.4 billion euro is earmarked for the EU13 Member States (see Annex I). 
A 2014–2020-as programozási időszakra összesen mintegy 4,7 milliárd eurót irányoztak elő ivóvízprojektekre: ebből mintegy 3,4 milliárd eurót az EU-13 tagállamok használhatnak fel (lásd: I. melléklet).
Access to drinking water 18. 
Ivóvíz-hozzáférés 18.
The availability of safe drinking water throughout the EU is high. 
A biztonságos ivóvíz Unió-szerte többnyire mindenki számára elérhető.
However, there are still regions that do not provide citizens with access to water supply services. 
Néhány régió azonban továbbra sem biztosít hozzáférést a lakosságnak a vízszolgáltatáshoz.
According to Eurostat data17, the rate of population connected to public water supply differs significantly among Member States. 
Az Eurostat adatai17 szerint tagállamonként jelentősen eltér a közüzemi vízellátási hálózatba bekötött lakosság aránya.
Romania has the lowest rate with just 62 % of the population connected to the public water supply (see Figure 1). 
Ez az arány Romániában a legalacsonyabb, mindössze 62% (lásd: 1. ábra).
Annex II provides background information on the sources of drinking water in the EU. 
A II. melléklet háttér-információkkal szolgál az uniós ivóvízforrásokról.
17 16 The overall EU allocation for waste water projects during the 2007-2013 programme period was about 14.6 billion euro, out of which about 10 billion euro for the EU13 Member States. 
A 2007–2013-as programozási időszak során összesen körülbelül 14,6 milliárd euró uniós forrást irányoztak elő szennyvízprojektekre, ebből mintegy 10 milliárd eurót az EU-13 tagállamokban.
For 2014-2020 the allocation is about 10 billion euro, out of which 7 billion euro for the EU13 Member States. 
A 2014–2020-as programozási időszakban ugyanez az összeg körülbelül 10 milliárd eurót tett ki, ebből 7 milliárd eurót az EU-13 tagállamok számára különítettek el.
17 Eurostat - Population connected to public water supply, code ten00012. 
17 Eurostat: A közüzemi vízellátási hálózatba bekötött lakosság aránya (kód: ten00 012).
Figure 1 - Rate of population connected to public water supply in 2013 in the visited Member States Source: Eurostat. 
1. ábra. A közüzemi vízellátási hálózatba bekötött lakosság aránya a felkeresett tagállamokban (2013) Forrás: Eurostat.
In December 2013, the EU citizens’ initiative “Right2Water” collected nearly 1.9 million signatures across all Member States. 
A „Right2Water” elnevezésű európai polgári kezdeményezés 2013 decemberében közel 1,9 millió aláírást gyűjtött az összes tagállamban.
This initiative invited the Commission "[...] to propose legislation implementing the human right to water and sanitation, as recognized by the United Nations, and promoting the provision of water and sanitation as essential public services for all"18. In 2014, the Commission published its assessment of the support already provided by the EU for good quality drinking water and encouraged Member States to ensure access to a minimum water supply to all EU citizens19. 
A kezdeményezés arra szólította fel a Bizottságot, hogy „terjesszen elő jogalkotási javaslatot a vízhez és a szennyvízhálózathoz való, az ENSZ által emberi jogként elismert jog végrehajtása, valamint a vízellátás és a szennyvízelvezetés mindenki számára elérhető közszolgáltatássá tétele érdekében.”18 A Bizottság 2014-ben értékelést tett közzé a jó minőségű ivóvíz biztosításához már elérhető uniós támogatásokról, és arra biztatta a tagállamokat, hogy az összes uniós polgárnak biztosítsák legalább a minimális szintű hozzáférést a vízszolgáltatáshoz19.
18 Hungary Bulgaria Romania 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% 18 19 http://www.right2water.eu/ COM(2014) 177 final of 19.3.2014 Communication from the Commission on the European Citizens’ Initiative “Water and sanitation are a human right! 
18 19 19 Magyarország Bulgária Románia 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% http://www.right2water.eu/ A Bizottság közleménye a „Minden embernek joga van a vízhez és a megfelelő higiénés körülményekhez!
Water is a public good, not a commodity!”. Water tariffs 20. 
A víz közjó, nem árucikk!” európai polgári kezdeményezésről. COM(2014) 177 final, 2014.3.19.
The principles to be applied in the setting of water tariffs, namely cost-recovery and affordability of water services, were set in the 2000 Water Framework Directive20. 
A 2000-es víz-keretirányelv20 rögzíti a vízdíjak megállapítása során követendő elveket, nevezetesen a vízszolgáltatási költségek megtérülésének elvét és a vízszolgáltatások megfizethetőségének elvét.
In practice, tariffs should at least cover operating and maintenance costs, as well as a significant part of the assets’ depreciation to be able to contribute to the sustainability of the water infrastructures. 
A gyakorlatban a díjaknak legalább az üzemeltetési és karbantartási költségeket, valamint az eszközök értékcsökkenésének jelentős részét fedezniük kell ahhoz, hogy biztosítható legyen a vízügyi infrastruktúra fenntarthatósága.
At the same time, water services must be socially affordable to customers. 
A vízszolgáltatásokat ugyanakkor megfizethetővé kell tenni a felhasználók számára.
When determining the water tariff, Member States may take into consideration the social, environmental and economic effects in an effort to ensure that water services remain affordable. 
A vízdíj megállapításakor a tagállamok figyelembe vehetik a társadalmi, környezeti és gazdasági hatásokat annak érdekében, hogy a víz-és csatornaszolgáltatás megfizethető maradjon.
Commission guidance refers to 4 % of household income as a commonly accepted affordability ratio, i.e. the total water bill (drinking water and waste water) can represent 4 % of household income21. 
A bizottsági iránymutatás a háztartás jövedelmének 4%-ában határozza meg az általánosan elfogadott megfizethetőségi arányt, azaz a teljes víz-és csatornadíj a háztartások jövedelmének 4%-a lehet21.
Previous ECA audits and other recent studies on water policy 22. 
A vízpolitikával összefüggő korábbi számvevőszéki ellenőrzések és egyéb közelmúltbeli tanulmányok 22.
In recent years, we have published several reports on water policy and EU investments in drinking and waste water infrastructure22. 
Az elmúlt években több jelentést is közzétettünk a vízpolitika, illetve az ivóvíz-és szennyvíz-infrastruktúrákhoz kapcsolódó uniós beruházások témájában22.
Annex II summarises their main conclusions. 23. 
Ezek főbb következtetéseit a II. melléklet foglalja össze.
20 21 22 19 Article 9 of Directive 2000/60/EC of the European Parliament and of the Council of 23 October 2000 establishing a framework for Community action in the field of water policy (OJ L 327, 22.12.2000, p. 1). 
20 21 22 20 A vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 327., 2000.12.22., 1. o.) 9. cikke.
European Commission, "The new programming period 2007-2013 - Guidance on the methodology for carrying out cost-benefit analyses - working document No 4", 8/2006. 
Európai Bizottság: „A 2007–2013-as új programozási időszak – A költség-haszon elemzés elvégzésének módszertani útmutatója – 4. sz. munkadokumentum”, 8/2006.
Special Report No 9/2010 “Is EU Structural measures spending on the supply of water for domestic consumption used to best effect?”; Special Report No 4/2014 “Integration of EU water policy objectives with the CAP: a partial success”; Special Report No 2/2015 “EU-funding of urban waste water treatment plants in the Danube river basin: further efforts needed in helping Member States to achieve EU waste water policy objectives”; Special Report No 23/2015 “Water quality in the Danube river basin: progress in implementing the water framework directive but still some way to go”; and Special Report No 3/2016 “Combating eutrophication in the Baltic Sea: further and more effective action needed” (http://eca.europa.eu). 
9/2010. sz. különjelentés: „Hatékony-e az Unió strukturális intézkedéseinek keretében a háztartási vízellátásra fordított kiadások felhasználása?”; 4/2014. sz. különjelentés: „Az uniós vízpolitika célkitűzéseinek integrálása a KAP-ba: részleges siker”; 2/2015. sz. különjelentés: „Uniós finanszírozású települési szennyvíztisztító telepek a Duna-medencében: a tagállamoknak további segítségre van szükségük az uniós szennyvíz-politikai célok eléréséhez”; 23/2015. különjelentés: „Vízminőség a Duna vízgyűjtő területén: haladás tapasztalható a víz-keretirányelv végrehajtása terén, de sok még a teendő”; 3/2016. sz. különjelentés: „A Balti-tenger eutrofizációja elleni küzdelem: további és eredményesebb fellépésre van szükség” (http://eca.europa.eu). 21 23.
AUDIT SCOPE AND APPROACH 24. 
AZ ELLENŐRZÉS HATÓKÖRE ÉS MÓDSZERE 24.
Through this audit, we assessed whether EU actions improved the safe access of citizens to quality drinking water in Bulgaria, Hungary and Romania. 
Az ellenőrzés során azt értékeltük, hogy az uniós fellépések javították-e Bulgáriában, Magyarországon és Romániában a polgárok minőségi ivóvízhez való biztonságos hozzáférését.
In particular, we examined whether: - the requirements of the Drinking Water Directive have been met; - the examined ERDF/CF-funded projects improved the quality of drinking water and the access to its supply; - the revenues generated and the additional national public funding are adequate to ensure the maintenance and sustainability of the EU-funded investments in drinking water supply infrastructure. 
Elsősorban a következőket vizsgáltuk: - Teljesültek-e az ivóvíz-irányelv előírásai? - A vizsgált ERFA/KA-finanszírozású projektek javították-e az ivóvízminőséget és az ivóvízellátáshoz való hozzáférést? - A termelt jövedelem és az azt kiegészítő tagállami közfinanszírozás megfelelően biztosítja-e az ivóvízellátási infrastruktúrákra irányuló uniós finanszírozású beruházások fennmaradását és fenntarthatóságát?
We decided to focus on the EU13 Member States because in 2010 we already published a Special report covering the theme of drinking water in the 2000-2006 programme period, which focused on the EU15 Member States24. 
Úgy döntöttünk, hogy az EU-13 tagállamaira összpontosítunk, mert 2010-ben már közzétettünk egy különjelentést az ivóvízzel kapcsolatos helyzetről a 2000–2006-os programozási időszak tekintetében, amely elsősorban az EU-15 tagállamokkal foglalkozott24.
The selected Member States had been chosen mainly because of the amount of EU funds allocated to them between 2007 and 2020 (3.7 billion euro) which represent about 50 % of the total EU allocations to the management and supply of drinking water for the EU13 Member States (see Annex I), the limited access to drinking water (in the case of Romania) and because of the high level of water losses reported during the 2008-2010 period. 
A kiválasztott tagállamokat főként a 2007 és 2020 között azoknak folyósított uniós támogatás összege (3,7 milliárd euró, ami az EU-13 tagállamainak az ivóvíz-szolgáltatás biztosításához és igazgatásához nyújtott összes uniós támogatás mintegy 50%-át teszi ki – lásd: I. melléklet), az ivóvízhez való korlátozott hozzáférés (Románia esetében) és a 2008– 2010-es időszak tekintetében bejelentett nagymértékű vízveszteség alapján határoztuk meg.
The audit was based on evidence provided by the Commission and the visited Member States. In particular, it was carried out through: - interviews with representatives of the Directorate-General for Environment and the Directorate-General for Regional and urban policy; - an analytical review of relevant EU and national documentation; 23 24 20 EPRS, Water legislation, Cost of Non-Europe Report, May 2015. Special Report No 9/2010. 
Az ellenőrzés a Bizottság és a felkeresett tagállamok által nyújtott bizonyítékok alapján történt a következők révén: 23 24 9/2010. sz. különjelentés. Az Európai Parlament Kutatószolgálata (EPRS): Water legislation, Cost of Non-Europe Report (Vízügyi jogszabályok – Jelentés az európai szintű szabályozás hiányából fakadó költségekről), 2015. május.