natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its comments of 6 February 2014, Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. referred to the comments submitted by VDM and seconded them.
2014. július 8-i kiegészítő észrevételében az LVN többek között hivatkozott a Bizottság Val'Hor-ügyben hozott határozatára [13].
In its comments of 6 February 2014, Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. indicated that VDM was one of the bodies that had received levy resources in Baden-Württemberg.
Ebben a Bizottság elismerte, hogy sem az állam arra vonatkozó felhatalmazása, hogy elismerjen egy ágazati szervezetet, sem az ágazati „hozzájárulások” beszedésénél nyújtott szabályozási támogatása (az akkori ügyben egy általános kötelezettségvállalási nyilatkozat lehetőségén keresztül) nem engedett arra következtetni, hogy az ágazati szervezet által hozott intézkedések az államnak tudhatók be.
All of the bodies referred to under the above heading had implemented measures in favour of the dairy industry under Section 22 of the Milk and Fat Law.
Az, hogy egy adójellegű finanszírozási rendszerben való állami részvétel azt eredményezi-e, hogy a kedvezmények az államnak betudható „állami támogatásnak” minősülnek, az egyes esetek körülményeitől és az ezen az alapon végzett általános értékeléstől függ.
The allocation of levy resources had been limited to the extent necessary to implement those measures.
Az állami támogatás fennállásának vizsgálatánál mindenekelőtt a következő, az ítélkezési gyakorlatból levezetett szempontok az irányadók:
In its comments of 10 February 2014, Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. presented the same arguments as Germany had put forward in its comments of 20 September 2013.
Ki dönt a források beszedéséről és felhasználásáról?
In its comments of 6 February 2014, Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg e.V. reiterated what Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. had stated (see recital 79 above).
Amennyiben egy magánszervezet hozza meg a döntést, azt hogyan befolyásolja az állam?
In its letter of 7 February 2014, Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen е.V.
Milyen forrásból finanszírozzák a kifizetéseket?
(LVN) did not comment directly on the payments granted to VDM, but it did fundamentally deny the existence of any aid for any of the sub-measures under the MFG.
Milyen típusú intézkedéseket finanszíroznak?
On the individual issues, LVN put forward its views that the measures funded by milk levy resources did not involve any loss to the Land budget, that the State did not have any power of disposal over the milk levy resources, and that the State did not exercise any control over either the amount of the levy or the content of the measures.
Kitől szedik be a forrásokat?
Consequently, the payments in question could not be attributed to the State.
Ki kezdeményezte az intézkedéseket?
Moreover, the State neither controlled the level of payments nor was involved organisationally in LVN.
Az LVN jogi képviselőjén keresztül megvizsgálta más szövetségi tartományokban a jogi helyzetet, és arra a következtetésre jutott, hogy nem teljesülnek azok a valószínűsítő körülmények, amelyeket az ítélkezési gyakorlat az állami támogatás fennállásának esetére határozott meg, így a tejről és zsírról szóló törvény támogatás jellege összességében nem állapítható meg.
It also stated that LVN was overseen not by state bodies but rather by the Hannover Chamber of Agriculture, a public self-regulating body which therefore did not come directly under the public administration.
Az LVN szerint a tejfeldolgozók esetében az illeték kivetéséről elsősorban a tartományi egyesületek döntenek.
In supplementary comments submitted on 8 July 2014, LVN referred, inter alia, to the Commission's Val'Hor Decision [13].
A tejről és zsírról szóló törvény 22. §-a (1) bekezdésének első mondata értelmében az illetékek csak a tartományi egyesületekkel folytatott egyeztetés alapján vethetők ki.
In that Decision the Commission had acknowledged that neither the state's power to recognise an interbranch organisation nor its regulatory support in the collection of sector-related ‘contributions’ (through the possibility, in the case in question, of extending agreements) led to the conclusion that the measures implemented by the interbranch organisation were attributable to the state.
A tejről és zsírról szóló törvény 22. §-a (1) bekezdésének második mondata értelmében az illetékek növelését a tartományi egyesületek kérhetik.
Whether state involvement in parafiscal systems of funding led to advantages being attributable to the state as ‘State aid’ depended on the circumstances in the individual case and on an overall assessment to be made on that basis.
Az illetékrendszert és az illeték mértékét Alsó-Szászországban és Türingiában az illetékek kivetéséről szóló rendelet (Umlageerhebungsverordnung) szabályozza, amely az érintett tartományi egyesülettel folytatott „egyeztetés” alapján született.
The aspects that were relevant to an examination as to whether State aid existed, as developed by case-law, were as follows:
Az érintett tartományi egyesület határozza meg az illetékből eredő, külön kezelendő források felhasználását is (lásd a tejről és zsírról szóló törvény 22. §-a (3) bekezdésének első mondatát), amelyeket ezért egyes esetekben az érintett tartományi egyesület saját számláján gyűjtenek (lásd például az illetékek kivetéséről szóló türingiai rendelet 3. §-ának (1) bekezdését).
Who decided about the collection and use of the funds?
A tartományi egyesületek így saját szakmai felelősségi körükben dolgoznak ki a forrásfelhasználásra vonatkozó javaslatokat.
If this was a private organisation, how did the State influence this decision?
Türingiában például ez a türingiai egyesülethez (Landesvereinigung Thüringer Milch [LVTM]) a tagok által benyújtott indítványokkal történik (lásd a türingiai működési iránymutatások [Thüringer Arbeitsrichtlinie] 6.3. pontját).
From what resources were the payments funded?
A tartományi egyesületek által kidolgozott felhasználási javaslatokat állami szerv „rendelte el” (így Alsó-Szászországban a kifizetésekről szóló iránymutatás [Zuwendungsrichtlinie] 6.2. pontja és Türingiában az illetékek kivetéséről szóló rendelet 4. §-a alapján), „engedélyezte”, illetve „hagyta jóvá” (mint például Észak-Rajna-Vesztfáliában és Bajorországban).
What type of measures were funded?
Ez azonban nem jelenti az állam meghatározó befolyását, mivel az állami „ellenőrzés” egyetlen alapját a tejről és zsírról szóló törvény 22. §-a (2) bekezdésének előírásai képezik.
From whom were the resources collected?
Következésképpen a szóban forgó rendelkezések a források irányítása vagy befolyásolása terén az állami szerveket épp oly kevés hatáskörrel ruházták fel, mint a Doux Élevage ügyben [14].
Who was responsible for initiating the measure?
Ezenkívül az illetékből származó forrásokat minden szövetségi tartományban ténylegesen is a tartományi egyesületek felhasználási javaslata alapján használták fel.
Via its legal representatives, LVN had examined the legal situation in other German Länder and had come to the conclusion that the indicators for the existence of State aid developed by case-law were not met, which meant that the MFG could not, overall, be regarded as comprising an aid element.
A konkrét jogi rendszertől függetlenül már önmagában ez is az ellen szól, hogy az illetékből eredő források az államnak tudhatók be [15].
According to LVN, it was the Land associations that decided to collect the levy from dairies.
Az LVN szerint a tartományi egyesületek tisztán magánjogi szervezetek.
Under the first sentence of Section 22(1) of the MFG, the levy could only be collected in consultation with the Land associations.
Alapszabályukból kiderül, hogy a tartományi egyesületek tagjaik érdekképviseletének tartják magukat, és tagjaikat (a fogyasztói képviseleteket is beleértve) kizárólag a tejágazatból toborozták.
Under the second sentence of Section 22(1) of the MFG, any increase in the levy had to be requested by the Land association.
A tejről és zsírról szóló törvény 14. §-a szerint a tartományi egyesületek a tejágazatban működő vállalkozások és a fogyasztók „önkéntes” egyesülései, amelyek célja a tagok gazdasági érdekeinek közös képviselete.
The detailed arrangements and amount of the levy were regulated in Lower Saxony and Thuringia by a Levy Collection Regulation (Umlageerhebungsverordnung (UmlErhVO)) which had been issued ‘in consultation’ with the relevant Land association.
A tartományi egyesületek különböznek a Pearle-ügyben szereplő, optikusokat tömörítő, Hoofdbedrijfschap Ambachte elnevezésű szakmai egyesülettől, amelyet reklámtevékenység céljára fizetendő, kötelező díj beszedésével és felhasználásával bíztak meg.
The Land association in question also determined how the revenues from the levy, which had to be administered separately (see the first sentence of Section 22(3) of the MFG), were to be used.
Bár ez az optikusokat tömörítő szakmai egyesület közjogi személy volt, a Bíróság megállapította, hogy nem áll fenn állami támogatás, mert a reklámtevékenységeket nem állami szerv rendelkezésére bocsátott forrásokból, hanem az ágazat vállalkozásaitól beszedett díjakból finanszírozták [16].
For this reason, they were in some cases even paid into an account belonging to the Land association (see, for example, Section 3(1) of the Thuringia Levy Collection Regulation).
A tartományi egyesületek mint a tejilleték beszedésével és felhasználásával összefüggésben illetékes szervek a Plans de Campagne ügyben szereplő mezőgazdasági bizottságoktól is különböznek, amelyek az intézkedések meghatározásában nem vettek részt, és azok felhasználásába sem volt beleszólásuk [17].
The Land associations thus drew up proposals under their own responsibility in the area as to how the revenues should be used.
A tartományi egyesületek államtól független, tisztán magánszervezetek, és ilyenként saját hatáskörükben döntenek a tejilletékről és annak felhasználásáról.
In Thuringia, for example, this occurred on the basis of applications submitted to the local Land association, Landesvereinigung Thüringer Milch (LVTM), by its members (see point 6.3 of the Thuringia Working Guidelines (Thüringer Arbeitsrichtlinie)).
A tejágazatnak nyújtott előny nem terhelte a költségvetést, mert a tejilletéket a tejágazatban működő szereplőktől szedték be, és így a szelektív „előnyt” ellensúlyozta az azzal szemben álló szelektív teher.
Although the proposals on the use of the resources drawn up by the Land associations were ‘enacted’ (for Lower Saxony, see point 6.2 of the Payment Guidelines (Zuwendungsrichtlinie), and for Thuringia, see Section 4 of the Thuringia Levy Collection Regulation) or ‘approved’ (as in North Rhine-Westphalia and Bavaria) by a state body, this did not mean that the state exercised any significant influence since the only basis for state ‘overseeing’ was what was laid down by Section 22(2) of the MFG.
Hiányzik tehát az előnyben részesítés és a verseny torzítása, mivel a tejfeldolgozók és a tejtermelők „előnyét” az illetékfizetés terhe teljes egészében ellensúlyozta.
Consequently, the provisions in question conferred upon state bodies no more power to direct or influence the administration of the funds than in Doux Élevage [14].
A Vent de Colère ügyben a Bíróság többek között azért állapította meg egy illetékfizetési rendszer esetében az állami támogatás fennállását, mert a terheket – jogszabályváltozás miatt – már nemcsak az érintett ágazat (a szóban forgó esetben az energiaágazat) szereplőinek befizetései, hanem az adott tagállam területén lakóhellyel rendelkező valamennyi villamosenergia-felhasználó befizetései ellensúlyozták [18].
Moreover, the revenues from the levy were indeed used in all Länder in accordance with the proposals put forward by the Land associations.
Az LVN véleménye szerint ezenkívül nem áll fenn állami támogatás, ha olyan „közösen hozott intézkedésről” van szó, amelyet egy meghatározott ágazat érdekében hajtanak végre, és amelyet az ágazati szereplőktől beszedett hozzájárulásokból finanszíroznak.
That in itself was evidence enough — irrespective of the specific legal arrangements that were applicable — that the revenues in question were not imputable to the State [15].
A vitatott intézkedések teljes egészében a „tej mint termék” támogatását, és ezzel a tejágazat közös érdekét szolgálták.
According to LVN, each of the Land associations had the status of a private body.
Az intézkedések ugyanakkor részben fogyasztói érdekeket is védtek, hiszen a két cél az érdekek egybeesése miatt nem választható szét egymástól.
Their statutes made it clear that they considered themselves to represent the interests of their members, who were recruited solely from the dairy industry (including consumer representatives).
Az állam szerepe arra korlátozódik, hogy a tejről és zsírról szóló törvényen keresztül olyan jogszabályi kiegyenlítő mechanizmust kínáljon a tejágazat számára, amely biztosítja, hogy a tejágazat szereplői, amelyek a dolog természeténél fogva a „tej mint termék” javára hozott intézkedések előnyeit élvezik, a költségekhez megfelelően hozzájárulnak.
In Section 14 of the MFG, Land associations were described as ‘voluntary’ organisations made up of businesses and consumers involved in the dairy industry whose purpose it was to ensure the joint representation of their members' economic interests.
Az állam ezáltal a Pearle-, a Doux Élevage és a VaľHor-ügyhöz hasonlóan kizárólag a magánszektor által kialakított kiegyenlítő mechanizmus kötelezővé tételében és ezáltal az egyenlő teherviselés megteremtésében közreműködő szereplőként lép fel [19].
Although that professional association had the status of a public body, the Court of Justice found that State aid did not exist because the advertising measures were funded not by resources made available to state bodies but rather by levies collected from undertakings operating in the sector [16].
Az illetéket így a tejről és zsírról szóló törvény 22. §-a szerint kizárólag a tartományi egyesületekkel folytatott „egyeztetés” alapján vetették ki.
The Land associations, as the bodies competent for collecting and allocating the milk levy, also differed from the agricultural committees in Plans de Campagne, which were not involved in defining the measures in question and did not have any discretion in their application [17].
A tartományi egyesületek maguk sem állami fellépés eredményei, hanem a tejágazat szereplőinek „önkéntes” egyesülései (a tejről és zsírról szóló törvény 14. §-a).
The Land associations were non-state and entirely private bodies that determined the amount and allocation of the milk levy as such on their own responsibility.
Ez teljesen egyértelművé teszi, hogy a tejilleték egy tisztán magánszektorbeli kiegyenlítő mechanizmus, amelyben az állam csak „közvetítőként” működik annak érdekében, hogy az illetékfizetési kötelezettséget kötelezővé tegye [20].
Moreover, the benefit enjoyed by the dairy industry was not a drain on the public exchequer because the milk levy was collected from operators belonging to the dairy industry, i.e. the selective ‘advantage’ was offset by a selective burden.
Összefoglalásában az LVN felhívta a figyelmet a véleménye szerint egyrészt a különböző jogügyek, másrészt a tejről és zsírról szóló törvény között fennálló hasonlóságokra, illetve különbségekre.
This in itself was enough to rule out any preferential treatment or distortion of competition because the ‘advantages’ enjoyed by dairies and milk producers were offset by having to pay the levy.
A VaľHor-ügyben (2014/416/EU határozat) (eredmény: nem áll fenn támogatás) a tejilleték ügyéhez hasonlóan a forrásokat nagyrészt egy állam által elismert magán- és önkéntesen szerveződött ágazati szervezeten keresztül szedték be és nyújtották; az ágazati szereplők hozzájárulásaiból az ágazat javára közösen kidolgozott intézkedéseket finanszíroztak; az ágazati magánszervezet elismerésének jogszabály által előírt lehetősége önmagában nem jelenti állami ellenőrzés feltételezését; az állam ténylegesen nem veheti igénybe a forrásokat bizonyos vállalkozások támogatásához; és az ágazati szervezet maga dönt a források felhasználásáról.
In Vent de Colère, the Court of Justice had found a system of charges to constitute State aid because — following a change to the law — the burden was no longer offset solely by charges paid by members of the economic sector in question (energy) but by charges paid by all end-consumers of electricity resident in the national territory [18].
A Vent de Colère ügyben (C-262/12) (eredmény: fennáll támogatás) a tejilleték ügyével ellentétben a díj mértékét egyoldalúan, miniszteri rendelettel, a magánszféra képviselőinek bevonása nélkül határozták meg; állami garancia állt rendelkezésre; a forrásokat egy állami szerv kezelte; és állami szankciórendszert vezettek be.
LVN also considered State aid not to exist in the event that it related to ‘collective operations’ implemented in the interests of a specific sector and funded on the basis of contributions collected from members of that sector.
A Doux Élevage ügyben (C-677/11) (eredmény: nem áll fenn támogatás) a tejilleték ügyéhez hasonlóan a forrásokat nagyrészt egy állam által elismert magán- és önkéntesen szerveződött ágazati szervezeten keresztül szedték be és nyújtották; az ágazati magánszervezet elismerésének jogszabály által előírt lehetősége önmagában nem jelenti állami ellenőrzés feltételezését; a forrásokat teljes egészében a gazdasági szereplőktől beszedett hozzájárulások biztosították; az állam ténylegesen nem veheti igénybe a forrásokat bizonyos vállalkozások támogatására; és az ágazati szervezet maga dönt a források felhasználásáról.
The contested measures were intended solely to promote milk as a product and thus the collective interest of the dairy industry.
A Plans de Campagne ügyben (T-139/09) (eredmény: fennáll támogatás) a tejilleték ügyével ellentétben egy hatóság döntött a hozzájárulások összegéről; a hozzájárulásokból befolyt összeget állami forrásokkal megnövelték; az intézkedéseket az állam határozta meg (állami ellenőr pecsétje stb.), az ágazati bizottságok részvétele nélkül, és ez utóbbiak nem szólhattak bele az intézkedések végrehajtásába; valamint a miniszter képviselője részt vett a bizottsági üléseken.
The measures in question also partially protected consumer interests because the two purposes could not be separated from each other owing to the overlapping of interests that existed.
A Pearle-ügyben (C-345/02) (eredmény: nem áll fenn támogatás) a tejilleték ügyéhez hasonlóan a forrásokat kizárólag az érintett ágazat céljaira használták fel; a hozzájárulások beszedését egy meghatározott ágazat egyesülete kérelmezte egy állami szervnél annak érdekében, hogy az ágazat javára bizonyos intézkedéseket hajtsanak végre; és a tejilleték ügyével ellentétben a kötelező díj beszedésénél és felhasználásánál egy közjogi, nem pedig egy magánjogi ágazati egyesület játszott jelentős szerepet, tehát a Pearle-ügy a tejilleték ügyénél ebben a tekintetben problematikusabbnak tűnik.
As in Pearle, Doux Élevage and VaľHor, the State thus functioned solely as a facilitator enabling the compensation mechanism set up by the private sector to be made mandatory and thus ensuring a fair sharing of burdens [19].
Az LVN 2014. július 8-i kiegészítő észrevételével kapcsolatosan Németország 2014. december 3-án kelt levelében a következőket fejtette ki:
The levy had been initiated by the Land associations and thus by the private sector.
Az LVN 2014. július 8-i észrevétele, valamint a Bíróság jelenlegi ítélkezési és az Európai Bizottság határozathozatali gyakorlata további alapvető magyarázatok szükségességét vetette fel azzal kapcsolatosan, hogy valóban fennáll-e az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatás és különösen, hogy ebben az esetben megvalósul-e az „állami forrásból nyújtott” feltétel.
The levy was thus collected pursuant to Section 22 of the MFG solely in ‘consultation’ with the Land associations.
Az LVN 2014. július 8-i észrevétele, valamint a fent említett ítéletek vizsgálata alapján legalább is kétségesnek tűnik, hogy az „állami forrásból nyújtott” feltétel ebben az esetben teljesül-e, így aztán a tejilleték kivetése és felhasználása Németország szerint nem minősül állami támogatásnak.
The Land associations were themselves not a product of State action either but rather ‘voluntary’ organisations made up of members of the dairy industry (Section 14 of the MFG).
Ez a következőkkel indokolható:
The situation in Thuringia, where the Land association was not recognised until 1999, was clearly documented in this respect.
Amint a Val'Hor-ügyből (2014/416/EU határozat) és a Doux Élevage ügyből (C-677/11) is kiderül, az ágazati magánszervezetek által finanszírozott és végrehajtott intézkedések nem minősülnek állami támogatásnak.
At the request of the Thuringian Farmers' Association, the competent Ministry ‘initiated the necessary formal administrative steps’ to collect the levy from dairies and milk collection centres.
Az egyes tartományokban működő tejágazati tartományi egyesületek a hivatkozott ítéletekben szereplő szervezetekkel összehasonlítható szervezetek.
This made it blatantly clear that the milk levy was a purely private compensation mechanism, with the state acting solely as a facilitator in order to make payment of the levy mandatory [20].
Állami szervek soha nem voltak tagjai ezeknek a tartományi egyesületeknek.
In summing up, LVN stressed what it considered to be the similarities and differences between various legal cases on the one hand and the MFG on the other.
Az üléseken kizárólag szavazati jog nélkül, külső meghívottként vettek részt.
In VaľHor (Decision 2014/416/EU) (result: no aid), as in the case of the milk levy, the funds were collected and allocated essentially by a state-recognised private and voluntary interbranch organisation, the contributions paid by operators within the branch were used to fund collective operations for the benefit of the branch, the possibility provided for by law of state recognition of the private interbranch organisation did not in itself lead to the assumption of public control, the state could not in fact use the funds to support certain businesses, and the interbranch organisation itself decided on how the funds were to be used.
Az állami szervek részvétele a tejilleték alkalmazásában, illetve a tejről és zsírról szóló törvényben előírt jogi előírások betartásának a felügyeletében nem változtat azon a tényen, hogy a projektek kiválasztása a tartományi egyesületek hatáskörébe tartozott.
In Vent de Colère (C-262/12) (result: aid), unlike with the milk levy, the amount of the charge in question was fixed unilaterally by ministerial decree without the involvement of private parties, there was a state guarantee, the funds were managed by a public body and state penalty mechanisms were put in place.
Ténylegesen az egyes tartományi egyesületek kezelték az illetékből eredő bevételeket, és ők határozták meg az illetékből származó források felhasználását.
In Doux Élevage (C-677/11) (result: no aid), as in the case of the milk levy, the funds were collected and allocated essentially by a state-recognised private and voluntary interbranch organisation, the possibility provided for by law of state recognition of the private interbranch organisation did not in itself lead to the assumption of public control, the funds came entirely from contributions collected from economic operators, the state could not in fact use the funds to support certain businesses, and the interbranch organisation itself decided on how the funds were to be used.
Ténylegesen nem jelent állami befolyást, hogy a tartományi egyesületek javaslatait állami szervek „vizsgálták felül” vagy „fogadták el”, mivel ez utóbbiak kizárólag a tejről és zsírról szóló törvény 22. §-ának (2) bekezdése keretében járnak el, és céljuk annak vizsgálata volt, hogy a szereplők betartják-e a tejről és zsírról szóló törvény 22. §-ának előírásait.