natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its letter received on 11 May 2009, Company D stated that in its opinion the tax measures to which captive insurance companies are subject do not distort competition as the companies do not have competitors and there is, therefore, no market.
2009. május 11-én beérkezett levelében „D” társaság megállapítja, hogy véleménye szerint a céges biztosítótársaságokat érintő adóügyi intézkedések nem versenytorzító hatásúak, mivel ezeknek a társaságoknak nincsenek versenytársai, és ennek megfelelően piacról sem beszélhetünk.
Company D acknowledged that in terms of supply-side substitution, ‘many commercial insurers can insure the risks captives insure’, but contended that in terms of demand-side substitution, buyers of insurance do not view captives and commercial insurers as alternatives, but as separate products.
„D” társaság elismerte, hogy a kínálati oldali helyettesítést illetően „számos kereskedelmi biztosító is képes a céges biztosítótársaságok által biztosított kockázatok biztosítására”, de azzal érvelt, hogy a keresleti oldalon történő helyettesítést illetően a biztosítások vásárlói a céges, illetve a kereskedelmi biztosítótársaságokat nem egymás alternatíváiként, hanem eltérő termékekként kezelik.
This is because commercial insurance is considered not to be as effective a risk management tool as using a captive; as the insurable risks are different (the products being complementary rather than interchangeable); and because in some countries commercial insurers and captives face different licence and regulatory requirements (Company D was of the view that it is unreasonable to classify captives as operating in the same market as commercial insurers when they do not have the same opportunity to participate in that market).
Ennek az az oka, hogy a kereskedelmi biztosításokat nem tartják olyan hatékony eszköznek a kockázatok kezelésére, mint a céges biztosítótársaságok használatát; mivel eltérőek a biztosítható kockázatok (egymást kiegészítő, és nem egymással felcserélhető termékekről van szó); és mivel egyes országokban a kereskedelmi és a céges biztosítótársaságokra vonatkozó engedélyezési és szabályozó előírások eltérőek („D” társaság azon a véleményen volt, hogy indokolatlan a céges biztosítótársaságokat úgy besorolni, mintha a kereskedelmi biztosítótársaságokkal azonos piacon működnének, hiszen nem egyforma lehetőségekkel rendelkeznek a piaci működésre).
Company D also argued that any decision by the Authority ordering recovery of unlawful State aid from captives in Liechtenstein would be contrary to general principles of law, as it would be retrospective and in breach of the legitimate expectation of the companies that they would not be subject to an increased tax burden.
„D” társaság azzal érvelt továbbá, hogy a Hatóság bármely olyan határozata, amellyel esetleg elrendeli, hogy a Liechtensteinben működő céges biztosítótársaságok fizessék vissza a törvénytelen állami támogatásokat, a jog általános elveibe ütközne, mivel visszamenőleges hatállyal rendelkezne és sértené az érintett vállalatok jogos elvárását, hogy nem tartoznak a megnövelt adóteher hatálya alá.
Comments from Company E
„E” társaság észrevételei
Company E is a captive insurance company located in Liechtenstein.
„E” társaság Liechtensteinben működő céges biztosítótársaság.
In its letter received by the Authority on 12 May 2009, Company E claimed that the Authority had made incorrect assumptions in its decision to open the formal procedure.
A Hatósághoz 2009. május 12-én beérkezett levelében „E” társaság arra hivatkozott, hogy a Hatóság a hivatalos eljárás indítására vonatkozó határozatában téves feltételezésekből indult ki.
Company E stated that it does not currently provide insurance to its group that cannot be bought on the international market.
„E” társaság kifejtette, hogy jelenleg nem nyújt olyan biztosítást a csoportján belül, amely a nemzetközi piacon ne volna megvásárolható.
Company E stated that establishing a captive involves substantial costs and can only be justified on commercial grounds.
„E” vállalat megállapította, hogy a céges biztosítótársaságok alapítása jelentős költséggel jár, és kizárólag kereskedelmi alapon lehet indokolt.
One of the reasons, it informed the Authority, that the company was formed in Liechtenstein was that the principality was ‘not disadvantageous’ in tax terms in comparison to other locations, and a change to the tax regime ‘will adversely affect the viability of Liechtenstein as a captive location’.
Arról tájékoztatta a Hatóságot, hogy a társaságot részben azért Liechtensteinben hozták létre, mert a hercegség adózási szempontból „nem volt hátrányos” más országokkal összehasonlítva, és az adórendszer módosítása „hátrányosan fogja érinteni Liechtenstein vonzerejét céges biztosítótársaságok alapítására”.
Comments from Company F
„F” társaság észrevételei
Company F firstly explained how captive insurance and reinsurance companies, and in particular Company F as part of the […] Holding, are organised.
„F” társaság először is kifejtette, hogyan épülnek fel a céges biztosító és viszontbiztosító társaságok és különösen a […] holding részét képező „F” társaság.
It stressed the fact that captives constitute a pooling of risks within a company group to allow for efficient risk management and financing.
Hangsúlyozta, hogy a céges biztosítótársaságok a kockázatok összevonásának eszközéül szolgálnak a vállalatcsoporton belül, ami növeli a kockázatkezelés és -finanszírozás hatékonyságát.
It also considered that the establishment of a captive creates greater transparency of risks within the group.
Véleményük szerint a céges biztosítótársaság létrehozása a kockázatok átláthatóságát is növeli a vállalaton belül.
Company F referred to the lesser requirements of market integration that exist among the EFTA States of the EEA compared to the EU.
„F” társaság utalt az EGT EFTA államai között fennálló piaci integráció az EU-éhoz képest alacsonyabb követelményeire.
It referred in particular to Articles 113, 114(2), and 115 TFEU regarding approximation of laws in the area of taxation, which do not have analogous provisions in the EEA Agreement.
Utalt különösen az EMUsz. az adózás területén a jogszabályok közelítésével kapcsolatos 113. cikkére, 114. cikkének (2) bekezdésére és 115. cikkére, amelyhez hasonló rendelkezéseket az EGT-megállapodás nem tartalmaz.
Company F argued that the tax measures in favour of captive insurance companies in Liechtenstein do not constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement.
„F” társaság úgy érvelt, hogy a liechtensteini céges biztosítótársaságoknak előnyt biztosító adóügyi intézkedések az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdése értelmében nem minősülnek állami támogatásnak.
This statement was based on two reasons: captives are not undertakings, and the tax measures do not selectively benefit any undertaking.
Ezt az állítást két érvvel indokolták: a céges biztosítótársaságok nem vállalkozások, továbbá az adóügyi intézkedések semmiféle vállalkozás számára sem biztosítanak szelektív előnyöket.
Referring to a decision of the Authority concerning the Norwegian Road Administration Møre and Romsdal District Office [12], Company F argued that captives are not undertakings because they only provide insurance services ‘in-house’.
„F” társaság, utalva a Hatóság a norvég útfelügyelet Møre és Romsdal körzeti hivatalára vonatkozó határozatára [12], úgy érvelt, hogy a céges biztosítótársaságok nem számítanak vállalkozásnak, mivel kizárólag „házon belüli” biztosítási szolgáltatások nyújtásával foglalkoznak.
Moreover, the activity carried out by captive insurance companies does not have an economic nature as it is exclusively limited to the transfer of internal risks from the activities of the remainder of the […] Holding Group.
A céges biztosítótársaságok által végzett tevékenység továbbá nem gazdasági jellegű, mivel az kizárólagosan a […] holding csoport többi vállalata által végzett tevékenységek belső kockázatainak átruházására korlátozódik.
Disagreeing with the arguments put forward by the Authority in the opening decision, Company F contended that the reason for establishing a captive was not that it is economically advantageous but because it means that the risks of the group are pooled for more efficient risk management and increased transparency.
„F” társaság a Hatóság által az eljárás megindításáról szóló határozatban előadott érveléssel vitázva azt állította, hogy a céges biztosítótársaságokat nem azok gazdasági előnyei miatt alapítják, hanem azért, mert ez lehetővé teszi a csoport tevékenységeiből eredő kockázatok összevonását a hatékonyabb kockázatkezelés és a nagyobb átláthatóság kedvéért.
This specific function cannot be assumed by an ‘external’ company and in consequence there is no market for this specific type of activities.
Ezt a konkrét funkciót nem láthatja el „külső” vállalat, és következésképpen ennek a fajta tevékenységnek nincs piaca.
Company F also contended that there is no open market alternative to the service it provides.
„F” társaság azt állította továbbá, hogy az általa nyújtott szolgáltatásnak nincs szabad piaci alternatívája.
Company F also argued that the reference to the Åland Decision of the European Commission is questionable since the Authority is not bound by the decisions of the Commission, but must assess the measures independently and solely based on the provisions of the EEA Agreement.
„F” társaság úgy érvelt továbbá, hogy nem egyértelmű az Európai Bizottság Åland-szigetekkel kapcsolatos határozatára történő utalás, hiszen a Hatóságot nem kötelezik a Bizottság határozatai, hanem függetlenül, kizárólag az EGT-megállapodás rendelkezései alapján bírálhatja csak el az intézkedéseket.
Company F also argued that the tax measures are not linked to a given undertaking but to a particular function and are, therefore, not selective.
„F” társaság úgy érvelt továbbá, hogy az adóügyi intézkedések nem valamely adott vállalkozáshoz, hanem egy bizonyos tevékenységi körhöz kapcsolódnak, s mint ilyenek, nem megkülönböztető jellegűek.
Company F considered that selectivity does not relate to the economic strength of the undertaking and the question of whether it could establish a captive insurance company was wrongly argued both by the Authority and by the Commission in the Åland case.
„F” társaság véleménye szerint a szelektivitásnak nincs köze a vállalkozás gazdasági erejéhez, és hibás volt az Åland-szigetek ügyben a Hatóságnak és a Bizottságnak az a felvetése, hogy létrehozhatna-e céges biztosítótársaságot.
Company F argued that in the latter case the Commission had not fully assessed selectivity as it did not assess whether the measures fell within the nature and logic of the tax system.
„F” társaság azzal érvelt, hogy az utóbbi ügyben a Bizottság nem mérte fel teljesen a szelektivitás tényét, mivel nem mérlegelte, hogy összhangban vannak-e az intézkedések az adórendszer jellegével és logikájával.
Referring in this context to the Commission’s Decision in the Irish Holding Company Regime case [13], Company F argued that the Authority should have assessed whether captive insurance companies are factually and legally in a similar situation and come to the conclusion that the specific regulatory provisions applicable to them (in particular Directive 2005/68/EC of the European Parliament and of the Council [14] which provides a definition of captive insurance companies, as well as the Solvency II Directive) prove that they are not.
Utalva ebben az összefüggésben a Bizottságnak az ír holding társasági rendszer ügyben hozott határozatára [13], „F” társaság úgy érvelt, hogy a Hatóságnak mérlegelnie kellett volna, hogy a céges biztosítótársaságok ténylegesen és jogi értelemben hasonló helyzetben vannak-e és arra a következtetésre kellett volna jutnia, hogy a rájuk alkalmazandó konkrét szabályozó rendelkezések (különös tekintettel a céges biztosítótársaságok fogalmát meghatározó 2005/68/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre [14], valamint a Szolvencia II irányelvre) bizonyítják ennek ellenkezőjét.
With reference to the case-law of the EFTA Court, Company F argued that ‘any direct or indirect discrimination which is to be considered justified must derive from the inherent logic of the general system and result from objective conditions within that general system’.
„F” társaság az EFTA Bíróság esetjogára való hivatkozással úgy érvelt, hogy „ahhoz, hogy bármely közvetlen vagy közvetett megkülönböztetést indokoltnak lehessen minősíteni, annak a rendszer egészének általános belső logikájából és a rendszer egészének objektív feltételeiből levezethetőnek kell lennie.”
As secondary arguments, Company F considered that the tax measure existed prior to the entry into force of the EEA Agreement in Liechtenstein, and that the company has been subject to the same tax rules since its establishment in 1990.
„F” társaság másodlagos érvként előadta, hogy az adóügyi intézkedés az EGT-megállapodás hatálybalépését megelőzően is létezett Liechtensteinben, és hogy a társaságra az 1990-ben történt alapítása óta ugyanazok az adóügyi jogszabályok vonatkoztak.
These rules were explicitly applicable to captive insurances companies from January 1998 and have not been substantially modified since.
Ezek a szabályok 1998 januárja óta kifejezetten a céges biztosítótársaságokra voltak alkalmazhatók, és azokat azóta sem módosították érdemben.
Company F contended that it is only the evolution of EEA rules that has led to the tax measures applicable to captives in Liechtenstein being considered to be State aid.
„F” társaság azzal érvelt, hogy kizárólag az EGT szabályainak változása eredményezte, hogy a liechtensteini céges biztosítótársaságokra alkalmazandó adóügyi intézkedések a későbbiekben állami támogatásnak minősültek.
The decision-making practice of the Commission from 1960 to 1990, during which time the Liechtenstein scheme was introduced, did not consider tax measures to constitute State aid.
A Bizottság 1960 és 1990 közötti (amikor a liechtensteini rendszert is bevezették) döntéshozatali gyakorlata nem foglalkozott az adóügyi intézkedésekkel olyan szempontból, hogy azok állami támogatást jelenthetnek.
Finally, referring to previous Commission decisions, some of which had considered similar tax arrangements not to constitute State aid, Company F considered that no recovery should be requested in this case because of legal certainty and the protection of legitimate expectations.
Végezetül, korábbi bizottsági határozatokra történő utalással, amelyek közül egyesek hasonló jellegű adóügyi intézkedéseket nem minősítettek állami támogatásnak, „F” társaság úgy ítélte meg, hogy ebben az ügyben a jogbiztonság és a jogos elvárások védelme miatt nem rendelhető el visszafizetés.
Comments from Company G
„G” társaság észrevételei
In letters dated 1 December 2008 and 25 May 2009, Company G expressed its surprise at the investigation given that it had trusted the legality of the Liechtenstein tax system for more than 10 years, and that to date there had been no indications that the rules applicable to captive insurance companies could be State aid.
„G” társaság a 2008. december 1-jei és 2009. május 25-i levelében meglepődésének adott hangot a vizsgálattal kapcsolatban, mivel állítása szerint már több mint 10 éve megbízott a liechtensteini adórendszer törvényességében, és korábban nem találkozott olyan értelmű jelzéssel, hogy a céges biztosítótársaságokra alkalmazandó szabályok állami támogatásnak minősülnének.
In its opinion, an undertaking cannot be expected to verify whether legislation in place for more than 10 years had been notified to the Authority.
Véleménye szerint a vállalkozásoktól nem lehet elvárni, hogy meggyőződjön róla, hogy egy már 10 évnél hosszabb ideje hatályban lévő jogszabályról értesítették-e a Hatóságot.
Moreover, the retroactive payment of taxes, it said, is questionable from a legal perspective and counterproductive from an economic point of view, in particular in the context of the current financial crisis.
A visszamenőleges hatályú adófizetés továbbá jogi szempontból is megkérdőjelezhető, gazdasági szempontból pedig célszerűtlen, figyelembe véve különösen a jelenlegi pénzügyi válságot.
Company G referred also to the principles of legitimate expectations and legal certainty.
„G” társaság szintén hivatkozott a jogos elvárások és a jogbiztonság elveire.
Comments from Company H
„H” társaság észrevételei
In letters dated 17 October 2008 and 27 May 2009, Company H expressed its concern that the tax legislation in favour of captive insurance companies in Liechtenstein could be considered incompatible State aid.
„H” társaság a 2008. október 17-én, illetve 2009. május 27-én kelt leveleiben aggodalmát fejezte ki azzal kapcsolatban, hogy a liechtensteini illetőségű céges biztosítótársaságokra nézve kedvező adójogszabályok összeegyeztethetetlenek volnának az állami támogatásra vonatkozó szabályokkal.
The company stated that it had trusted the legality of the legislation in place for more than 10 years, and it would not be realistic to require it to ensure that it is compliant with the State aid rules of the EEA Agreement.
A társaság megállapította, hogy bízott a több mint 10 éve hatályban lévő jogszabályok törvényességében, továbbá, hogy nem volna reális az az elvárás, hogy a vállalat meggyőződjön arról, hogy a hatályos jogszabályok összhangban vannak-e az EGT-megállapodás az állami támogatásra vonatkozó szabályaival.
Recovery of taxes would violate the principles of legitimate expectations and legal certainty, and would contravene the principle of equal treatment within the EEA at time in which the European Commission has allowed millions of euro of State aid to alleviate the financial crisis.
Az adók visszafizettetése sértené a jogos elvárások és a jogbiztonság elveit és ellentmondana az EGT-n belüli egyenlő elbánás elvének éppen egy olyan időszakban, amikor az Európai Bizottság millió eurós nagyságrendű állami támogatások nyújtását engedélyezte a pénzügyi válság hatásainak enyhítésére.
Comments from Company I
„I” társaság észrevételei
Company I communicated its concern that the taxation of captive insurance companies in Liechtenstein may constitute incompatible State aid, and stressed its trust in the legislation applicable in Liechtenstein for 10 years.
„I” társaság aggodalmát fejezte ki azzal kapcsolatban, hogy a céges biztosítótársaságokra vonatkozó liechtensteini adójogszabályok összeegyeztethetetlenek lennének az állami támogatással kapcsolatos szabályokkal, hangsúlyozva, hogy megbízott a Liechtensteinben már 10 éve hatályban lévő jogszabályban.
This, in its opinion, justified the application of legitimate expectations and legal certainty in the context of recovery.
Véleménye szerint mindez indokolja a jogos elvárások és a jogbiztonság elveinek alkalmazását a visszafizettetést illetően.
Comments from Company J
„J” társaság észrevételei
Company J presented its concerns regarding the possible incompatibility of the Liechtenstein taxation for captive insurance companies with the State aid rules in letters dated 13 November 2008 and 20 April 2009.
„J” társaság a 2008. november 13-án és 2009. április 20-án kelt leveleiben szintén aggodalmát fejezte ki a céges biztosítótársaságokra alkalmazandó liechtensteini adójogszabályok az állami támogatásra vonatkozó szabályozással való esetleges összeegyeztethetetlenségét illetően.
Company J argued that special provisions for captive insurance companies in new Solvency II legislation are an indication that captives are not active on the same market, and are not subject to the same regulatory mechanisms, as other insurance companies.
„J” társaság azzal érvelt, hogy az új Szolvencia II irányelvben a céges biztosítótársaságokra vonatkozó különleges rendelkezések is azt tükrözik, hogy a céges biztosítótársaságok nem ugyanazon a piacon tevékenykednek és nem ugyanazok a szabályozó mechanizmusok vonatkoznak rájuk, mint más biztosítótársaságokra.
Company J also argued that any undertaking can establish a captive insurance company and in consequence the measure is not selective.
„J” társaság úgy érvelt továbbá, hogy céges biztosítótársaságot bármilyen vállalkozás alapíthat, következésképpen az intézkedés nem megkülönböztető jellegű.
The company was of the view that taxing captive insurance companies ‘across the board’ on their net earnings would lead to unequal treatment of undertakings.
A társaság véleménye szerint a céges biztosítótársaságok a nettó árbevétel alapján történő egységes adóztatása a vállalkozásokkal kapcsolatos egyenlőtlen elbánáshoz vezetne.
Captives, the company argued, are an instrument of self insurance and should only be taxed on their income from insurance branches liable for a legal insurance obligation in the country of the insurer.
A társaság érvelése szerint a céges biztosítótársaság az önbiztosítás eszköze, és kizárólag a biztosító országában jogszabályban előírt biztosítási kötelezettségért felelős biztosítási ágaktól származó jövedelmét volna szabad megadóztatni.
Otherwise, it was said, undertakings that create a captive will be worse off from a tax point of view than those that do not have a captive insurance company, and choose not to insure risks which do not have to be insured by law.
Állításuk szerint ellenkező esetben a céges biztosítótársaságot alapító vállalkozások adózási szempontból rosszabb helyzetbe kerülnek azoknál a cégeknél, amelyek nem rendelkeznek céges biztosítótársasággal, tehát nem biztosítják a törvények alapján kötelezően nem biztosítandó kockázataikat.
Captives take insurance policies for risks for which there is no market and income from these activities should, therefore, not be taxed.
Mivel a céges biztosítótársaságok olyan kockázatok biztosításával foglalkoznak, amelyeknek egyébként nincsen piaca, az ezekből a tevékenységekből származó jövedelmet nem volna szabad megadóztatni.
The company argued that it would contradict the principle of legal certainty to expect an undertaking to question legislation that had applied for more than 10 years.
A társaság előadta, hogy ellentmondana a jogbiztonság elvének az az elvárás, hogy egy vállalkozás kétségbe vonja egy több mint 10 éve fennálló jogszabály törvényességét.
It stated that it had legitimately trusted the legality of the tax measures and contended that should the Authority come to the conclusion that State aid is involved, the measures qualify as existing aid, or (alternatively) recovery would contravene fundamental principles of law.
Megállapította, hogy jogosan bízott meg az adóügyi intézkedések törvényességében és azt állította, hogy abban az esetben, ha a Hatóság arra a következtetésre jutna, hogy a kérdésben állami támogatásról van szó, az intézkedések létező támogatásnak minősülnek, illetve (ellenkező esetben) a visszafizetési kötelezettség ellentmondana a törvény alapelveinek.
Finally, Company J referred to the financial crisis and how it has had an impact on the assessment of State aid.
„J” társaság végezetül a pénzügyi válságra és annak az állami támogatások megítélésére gyakorolt hatására hivatkozott.
In its view, many of the measures adopted by several Member States of the European Union will not have a temporary character but will become permanent.
Véleményük szerint az Európai Unió több tagállama által elfogadott számos intézkedés alkalmazására nem csak ideiglenes jelleggel kerül majd sor, hanem azok állandósulni fognak.
Against this background, Company J expected that the Authority will not request the amendment of the Liechtenstein tax legislation applicable to captives.
„J” társaság ebben az összefüggésben azt várja, hogy a Hatóság nem szólítja fel Liechtensteint a céges biztosítótársaságokra alkalmazandó adójogszabályainak módosítására.
Comments from Company K
„K” társaság észrevételei
It argued that any order to repay aid would contravene the principle of legal certainty (pointing out that Liechtenstein law has a limitation period of five years for challenging tax liabilities).
Azzal érvelt, hogy a támogatás visszafizetésére vonatkozó bármely rendelkezés ellentmondana a jogbiztonság elvének (rámutatott, hogy a liechtensteini törvények értelmében az adófizetési kötelezettségekkel kapcsolatos kifogások elévülési ideje 5 év).