natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Second, Article 3 of the Regulation defines the general subjective requirements which must be included in the articles of association or statutes of non-commercial entities so that their activities are carried on on a non-commercial basis The criteria are as follows: (a) ban on distributing, even indirectly, any profits, operating surplus, funds, reserves or capital during the life of the entity, unless it is imposed by law or is in favour of entities that belong to the same structure and that perform the same activity; (b) any profit and surplus must be reinvested exclusively in developing activities that contribute to the institutional aim of social solidarity; and (c) if the non-commercial entity is wound up, its assets must be attributed to another non-commercial entity that performs a similar activity, unless otherwise provided by law.
Másodszor, a rendelet 3. cikke meghatározza a szubjektív általános követelményeket, amelyeknek szerepelniük kell a nem kereskedelmi célú jogalanyok társasági szerződésében vagy az alapszabályzatában, ha nem kereskedelmi jellegű tevékenységet folytatnak. A szempontok az alábbiak: a) mindennemű keletkezett nyereség, többlet, forrás, tartalék vagy tőke – akár közvetett – felosztásának tilalma az intézmény fennállása idején, kivéve ha a felosztást törvény írja elő, vagy olyan intézmények között történik, amelyek ugyanahhoz az egységes létesítményhez tartoznak, és azzal megegyező tevékenységet folytatnak; b) az esetleges nyereségnek a működési tevékenységek fejlesztésére, a társadalmi szolidaritás intézményes céljainak elérésére történő visszaforgatásának kötelezettsége, c) egy nem kereskedelmi célú jogalany feloszlatása esetén, amennyiben a törvény másképp nem rendelkezik, vagyonának hasonló tevékenységet folytató nem kereskedelmi célú jogalany részére történő átruházási kötelezettség.
Third, Article 4 of the Regulation identifies additional objective requirements that must be met, together with the conditions indicated in Articles 1 and 3, in order for the activities listed in Article 7(1)(i) of the ICI law to be deemed to be carried on on a non-commercial basis.
Harmadszor, a rendelet 4. cikke további követelményeket ír elő, amelyeknek az 1. és 3. cikkben foglaltakkal egyetemben teljesülniük kell ahhoz, hogy az 504/92. sz. törvényerejű rendelet 7. cikke (1) bekezdése i) pontjában felsorolt tevékenységek ne kereskedelmi minősítést kapjanak.
In particular, as regards welfare and health care activities, the Regulation states that these are carried on on a non-commercial basis if at least one of the following conditions is met: (a) the activities are accredited by the State and are performed under either a contract or an agreement with the State, the Regions or local authorities and they are part of or complementary to the public national health system and provide services to users free of charge or for an amount that is only a contribution to the cost of the universal service provision; (b) if the activities are not accredited and performed under a contract or an agreement, they must be provided free of charge or for a symbolic fee which, in any event, must not exceed half the average price for similar activities in the same geographical area on a competitive basis, also taking into account the absence of any connection with the actual cost of the service.
Különösen a szociális segítségnyújtási és egészségügyi tevékenységek vonatkozásában, a rendelet meghatározása szerint azok akkor minősülnek nem kereskedelmi tevékenységnek, ha az alábbi feltételek közül legalább egy teljesül: a) államilag elismert tevékenységekről van szó, amelyek végzésére az Állammal, a régióval vagy a helyi hivatalokkal szerződést vagy megállapodást kötöttek; az állami szolgáltatást kiegészítő vagy kiegyenlítő tevékenységeket térítésmentesen, vagy az egyetemleges ellátáshoz való költség-hozzájárulásként befizetett összeg fejében végzik; b) amennyiben nem államilag elismert tevékenységekről van szó, és amelyek végzésére szerződést vagy megállapodást sem kötöttek, a szolgáltatást térítésmentesen vagy jelképes összeg fejében végzik, amely semmiképp nem lehet több az adott területen, versenyhelyzetben végzett, hasonló tevékenységek átlagárának a felénél, figyelembe véve azt is, hogy nem áll kapcsolatban a szolgáltatás tényleges költségével.
With reference to the first condition, the Commission notes that, as explained by the Italian authorities, in order to benefit from the exemption the entities concerned must be an integral part of the national health service, which provides universal cover and is based on the principle of solidarity.
Az első feltétel vonatkozásában a Bizottság először is azt jegyzi meg, hogy, amint azt az olasz hatóságok kifejtették, az érdekelt intézményeknek a mentesség igénybevételéhez az egyetemleges ellátást biztosító, a szolidaritás elvén alapuló nemzeti egészségügyi rendszer szerves részét kell képezniük.
In this system, public hospitals are directly funded from social security contributions and other state resources.
Az említett rendszerben az állami kórházakat közvetlenül a társadalombiztosítási hozzájárulásokból és más állami forrásokból tartják fenn.
These hospitals provide their services free of charge on the basis of universal cover or for a low fee which covers only a small fraction of the actual cost of the service.
Az állami kórházak az egyetemleges ellátás alapján térítésmentesen, vagy a szolgáltatás tényleges költségének csupán töredékét fedező összeg fejében fejtik ki tevékenységüket.
Non-commercial entities falling under the same category and fulfilling the same conditions are also considered an integral part of the national health system [68].
Az ugyanebbe a kategóriába tartozó, nem kereskedelmi célú jogalanyokat, amelyek megfelelnek ugyanezen követelményeknek, a nemzeti egészségügyi ellátás szerves részének tekintik [68].
In the light of the specific features of this case and in line with the principles laid down by Union case law [69], since the Italian national system provides a system of universal cover, the Commission concludes that the entities concerned, which perform the activities described above and fulfil all the statutory requirements, do not qualify as undertakings.
Az ügy egyedi jellemzőire figyelemmel, és az uniós ítélkezési gyakorlat [69] elvei szerint, tekintettel arra, hogy az olasz egészségügyi rendszer egyetemleges ellátást biztosít, a Bizottság megállapítja, hogy a szóban forgó intézmények, amelyek a fenti tevékenységeket végzik, és megfelelnek valamennyi törvényi követelménynek, nem tekinthetők vállalkozásnak.
As regards the second condition, the Regulation states that the activities must be performed either free of charge or for a symbolic fee.
A második feltétel vonatkozásában a rendelet előírja, hogy a tevékenységeket térítésmentesen vagy jelképes összeg fejében kell végezni.
Services provided free of charge do not generally constitute an economic activity.
A térítésmentesen nyújtott szolgáltatások általában nem üzleti jellegű tevékenységek.
Therefore, given that the assistance and health care activities also meet the general and subjective requirements indicated in Articles 1 and 3 of the Regulation, the Commission concludes that such activities, performed in line with the principles of the current legislation, do not constitute economic activities.
Ennélfogva, tekintettel arra, hogy a szociális segítségnyújtási és egészségügyi tevékenységek a rendelet 1. és 3. cikkében előírt, általános és szubjektív követelményeknek egyaránt megfelelnek, a Bizottság megállapítja, hogy az említett, az érvényes jogszabályok betartásával végzett tevékenységek nem üzleti tevékenységek.
Educational activities, for their part, are deemed to be carried on on a non-commercial basis if a number of specific conditions are met.
Amennyiben az oktatási tevékenységek megfelelnek néhány különleges feltételnek, kaphatnak nem kereskedelmi minősítést.
In particular, the activity must be on a par with public education and the school must apply a non-discriminatory enrolment policy; the school must also accept disabled pupils, apply collective working agreements, have structure that meet the applicable standards and publish its accounts.
Nevezetesen, a tevékenységnek az állami oktatással egyenértékűnek kell lennie, és az iskolának biztosítania kell a tanulók megkülönböztetés nélküli felvételét; az iskola ezenkívül köteles fogyatékkal élőket felvenni, kollektív tárgyalást alkalmazni, az előírt szabványoknak megfelelő létesítményekkel rendelkezni, és a mérleg közzétételét előírni.
In addition, the activity must be provided either free of charge or for a symbolic fee covering only a fraction of the actual cost of the service, also taking into account the absence of any connection therewith.
Ezenkívül a tevékenységet térítésmentesen vagy a szolgáltatás tényleges költségének csak a töredékét fedező, jelképes összeg fejében kell végezni, figyelembe véve azt is, hogy nem áll kapcsolatban a szolgáltatás tényleges költségével.
In this respect, the Commission recalls that according to case law [70], courses offered by certain establishments forming part of a public education system and financed, entirely or mainly, by public funds do not constitute an economic activity.
Ezzel kapcsolatban a Bizottság emlékeztet, hogy az ítélkezési gyakorlat [70] szerint nem minősülnek üzleti tevékenységnek az egyes létesítmények által szervezett, az állami oktatás részét képező, részben vagy döntően állami forrásokból finanszírozott tanfolyamok.
The non-economic nature of public education is in principle not affected by the fact that pupils or their parents must sometimes pay tuition or enrolment fees which contribute to the operating expenses of the system, provided that the financial contribution covers only a fraction of the actual cost of the service and, therefore, cannot be considered remuneration for the service provided.
Az állami oktatás nem üzleti jellegével főszabály szerint nem ellenkezik az a tény, hogy az iskola tanulóinak vagy szüleiknek esetenként tandíjat vagy beiratkozási díjat kell fizetni az iskolarendszer üzemeltetéséhez való hozzájárulásként, amennyiben az említett hozzájárulás a szolgáltatás valódi költségeinek csupán töredékét fedezi, és ezért nem tekinthető a nyújtott szolgáltatás díjazásaként.
As also acknowledged by the Commission in its Communication on the application of the European Union state aid rules to compensation granted for the provision of services of general economic interest [71], these principles cover kindergartens, private and public primary schools, vocational training, secondary teaching activities in universities and also provision of education in universities.
Amint azt az európai uniós állami támogatási szabályoknak az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásának ellentételezésére való alkalmazásáról szóló közleményében [71] a Bizottság elismerte, az említett alapelvek a szakképzésre, az általános iskolára és az állami, illetve magánóvodákra, az egyetemi kiegészítő oktatásra, valamint az egyetemi képzésre vonatkoznak.
In the light of the above, the Commission considers that the symbolic fee referred to in the Regulation, representing only a fraction of the actual cost of the service, cannot be considered remuneration for the services provided.
A fentiekre való figyelemmel a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a rendeletben említett, jelképes összegű tandíjak nem tekinthetők a nyújtott szolgáltatás javadalmazásának.
Therefore, under these specific circumstances, given the general and subjective requirements of Articles 1 and 3 of the Regulation, together with the specific objective requirements laid down in Article 4, the Commission considers that the education service provided by the entities concerned cannot be considered to be an economic activity.
Ennélfogva a jelen ügyben, a rendelet 1. és 3. cikke szerinti általános és szubjektív, és 4. cikke szerinti különleges objektív követelményekre való tekintettel a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a szóban forgó intézmények által végzett oktatási tevékenység nem tekinthető üzleti tevékenységnek.
In respect of accommodation services, cultural and recreational activities and sports activities, Article 4 of the Regulation states that they must be provided either free of charge or for a symbolic fee which, in any event, must not exceed half the average price charged for similar activities performed on a competitive basis in the same geographical area, also taking into account the absence of any connection with the actual cost of the service.
A szállásadó, kulturális, szabadidős és sporttevékenységek esetén a rendelet 4. cikke előírja, hogy a szolgáltatást térítésmentesen vagy jelképes összeg fejében kell nyújtani, amely semmiképp nem lehet több az adott területen, versenyhelyzetben végzett, hasonló tevékenységek átlagárának a felénél, figyelembe véve azt is, hogy nem áll kapcsolatban a szolgáltatás tényleges költségével.
In the case of accommodation services and sports activities, the Commission also notes the further requirements based on the definitions of these activities in Article 1(1)(j) and (m) of the Regulation.
Ezenkívül a szállásadó és sporttevékenységeknél a Bizottság figyelembe veszi a tevékenységeknek a rendelet 1. cikke (1) bekezdése j) és m) pontja szerinti meghatározásából eredő kiegészítő követelményeket is.
As regards accommodation services, the Regulation limits the exemption to services provided by non-commercial entities that are accessible only to certain categories of people and are not open on a continuous basis.
Különösen a szálláshely-szolgáltatás vonatkozásában a rendelet a mentességet azon nem kereskedelmi célú jogalanyok által végzett tevékenységekre korlátozza, amelyeket meghatározott kategóriájú felhasználók vehetnek igénybe, továbbá a szolgáltatóhelyek megszakított nyitva tartással üzemelnek.
In particular, as regards ‘social accommodation’, the Regulation indicates that the activities must be targeted at people with temporary or permanent special needs or people who are disadvantaged due to physical, psychological, economic, social and family conditions.
Pontosabban, a „társadalmi befogadókészség” vonatkozásában a rendelet előírja, hogy a tevékenységeket ideiglenesen vagy tartósan speciális igényű személyek, vagy hátrányos fizikai, pszichológiai, gazdasági, társadalmi vagy családi körülmények között élő személyek részére kell végezni.
The entity can only request payment of a symbolic fee which, in any event, must not exceed half the average price charged for similar activities performed by commercial entities in the same geographical area, also taking into account the absence of any connection with the actual cost of the service.
Egyetértés született abban, hogy az intézmény csak egy jelképes díj befizetését kérheti, amely semmiképp nem lehet több az adott területen, versenyhelyzetben végzett, hasonló tevékenységek átlagárának a felénél, figyelembe véve azt is, hogy nem áll kapcsolatban a szolgáltatás tényleges költségével.
The Regulation also specifies that, in any event, the exemption is not applicable to activities that are carried on in hotels or similar establishments, as defined by Article 9 of Legislative Decree No 79 of 23 May 2011 [72].
A rendelet azt is előírja, hogy a 2011. május 23-i 79. sz. törvényerejű rendelet 9. cikkében [72] felsorolt szállodákban és különleges járulékos szolgáltatásokat nyújtó szállodákban végzett tevékenységekre egy esetben sem adható adómentesség.
The exemption is therefore excluded for activities carried on, for instance, in hotels, motels and bed and breakfast establishments.
Ebből következik, hogy a mentességre egyebek között a szállodák, motelek és a szállás mellett reggelit biztosító létesítmények nem jogosultak.
Since, in the case at issue, the non-commercial entities offering accommodation must fulfil the general, subjective and objective requirements in Articles 1, 3 and 4 of the Regulation, the Commission considers that, in the light of the specific features of the present case, these activities, which meet the above conditions, do not constitute an economic activity for the purposes of Union law.
Tekintettel arra, hogy az ügyben a szállásadó nem kereskedelmi célú jogalanyoknak a rendelet 1., 3. és 4. cikke szerinti szubjektív és objektív feltételeknek egyaránt meg kell felelniük, a Bizottság úgy ítéli meg, hogy figyelemmel az eset sajátosságaira, a szóban forgó tevékenységek, melyek a fenti jellemzőkkel rendelkeznek, az uniós jog szerint nem minősülnek üzleti tevékenységnek.
Therefore, given the specific circumstances of the present case and given that the non-commercial entities offering accommodation services, cultural, recreational and sports activities must also fulfil the requirements of Articles 1 and 3 of the Regulation, the Commission concludes that these activities, performed as described by the law, are not considered economic activities.
Ennélfogva, figyelemmel a vizsgált ügy egyedi körülményeire, és tekintettel arra, hogy a szállásadó, kulturális, szabadidős és sporttevékenységeket végző, nem kereskedelmi célú jogalanyoknak a rendelet 1. és 3. cikkében foglalt követelményeknek is meg kell felelniük, a Bizottság megállapítja, hogy az említett, az érvényes jogszabályok betartásával végzett tevékenységek nem üzleti tevékenységek.
The Commission therefore concludes that, on the basis of the information submitted by the Italian authorities, in the light of the specific and particular features of the present case, the activities analysed in the preceding paragraphs, performed by non-commercial entities in full compliance with the general, subjective and objective criteria laid down in Articles 1, 3 and 4 of the Regulation, are not of an economic nature.
Végül, a Bizottság, az olasz hatóságok által rendelkezésre bocsátott információk alapján, figyelemmel a vizsgált ügy egyedi és fő jellemzőire, úgy véli, hogy a fenti pontokban vizsgált, nem kereskedelmi célú jogalanyok által a rendelet 1., 3., és 4. cikke szerinti általános szubjektív és objektív feltételek teljes körű betartásával végzett tevékenységek nem üzleti természetűek.
Therefore, the non-commercial entities concerned, when performing those activities in full compliance with the conditions laid down by the Italian legislation are not acting as undertakings for the purposes of Union law.
Ennélfogva az érdekelt nem kereskedelmi célú jogalanyok, amennyiben a fenti tevékenységek végzése során az olasz jogszabályokban előírt valamennyi feltételt betartják, az uniós jog szerint nem vállalkozásként járnak el.
Given that Article 107(1) of the Treaty applies only to undertakings, it follows that in the case in question the measure does not fall within the scope of that Article.
Mivel a Szerződés 107. cikke (1) bekezdése csak a vállalkozásokra alkalmazandó, jelen ügyben az intézkedés nem tartozik az említett cikk hatálya alá.
Finally, the Commission notes that, from 1 January 2013, in the case of hybrid use of a building, it is possible under the Italian legislation to calculate the pro-rata commercial use of the real estate and to impose IMU on economic activities only.
Végül a Bizottság emlékeztet arra, hogy 2013. január 1-jétől kezdődően vegyes használatú ingatlanok esetében az olasz jogszabályok lehetővé teszik az ingatlan kereskedelmi célú használatának arányos számítását, és az IMU-nak csak az üzleti tevékenységekre való kivetését.
The Commission points out in this context that, if an entity performs both economic and non-economic activities, the partial exemption that it enjoys for the part of the real estate used for non-economic activities does not represent an advantage for that entity when it performs an economic activity as an undertaking.
A Bizottság ezzel kapcsolatban megjegyzi, hogy azokban az esetekben, amikor az intézmény üzleti és nem üzleti tevékenységet egyaránt végez, a részleges mentesség, amelyre a nem üzleti tevékenységre használt ingatlanrész alapján jogosult, nem képez az adott intézmény számára előnyt a vállalkozásként végzett üzleti tevékenysége során.
Therefore, the measure does not constitute state aid within the meaning of Article 107(1) in this type of situation either.
Ezért egy ilyen helyzetben az intézkedés az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdése értelmében nem minősül állami támogatásnak.
According to the Treaty and the established case law of the Court of Justice, when the Commission finds that aid is incompatible with the internal market, it is competent to decide that the State concerned must abolish or alter it [73].
Az EUMSZ rendelkezéseinek és az Európai Unió Bírósága állandó ítélkezési gyakorlatának megfelelően, amennyiben a Bizottság megállapítja, hogy a támogatás a belső piaccal összeegyeztethetetlen, a Bizottság jogosult annak eldöntésére, hogy az érintett tagállamnak meg kell szüntetnie vagy módosítania kell a támogatást [73].
The Court has also consistently held that the obligation of a State to abolish aid regarded by the Commission as being incompatible with the internal market is designed to re-establish the previously existing situation [74].
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából következik továbbá, hogy a Bizottság által a belső piaccal összeegyeztethetetlennek tekintett támogatások esetében az államra a támogatás megszüntetését illetően kirótt kötelezettség célja az eredeti állapot visszaállítása [74].
In this context, the Court has established that that objective is achieved once the recipient has repaid the amounts granted, thus forfeiting the advantage which it had enjoyed over its competitors on the market, and the situation prior to the payment of the aid is restored [75].
Ezzel kapcsolatban a Bíróság leszögezte, hogy ez a cél akkor valósul meg, ha a kedvezményezett visszafizeti a jogellenesen kapott támogatást, ezáltal elveszíti a piaci versenytársakkal szembeni előnyét, és a támogatás nyújtása előtti, eredeti állapot helyreáll [75].
Following that case law, Article 14(1) of Regulation (EC) No 659/99 [76] stipulates that ‘where negative decisions are taken in respect of unlawful aid, the Commission shall decide that the Member State concerned shall take all necessary measures to recover the aid from the recipient.’
Az említett ítélkezési gyakorlat szerint, a 659/1999/EK rendelet [76] 14. cikke (1) bekezdése kimondja, hogy „amennyiben a jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére”.
Thus, once the ICI exemption measure is considered unlawful and incompatible aid, it must in principle be recovered in order to re-establish the situation that existed on the market prior to the granting of the aid.
Ennélfogva, tekintettel arra, hogy a helyi ingatlanadó-mentességről szóló intézkedés jogtalan és összeegyeztethetetlen támogatásnak tekintendő, főszabályként a támogatás nyújtása előtti, eredeti állapot helyreállítása céljából a támogatás összege visszatérítendő.
However, Regulation (EC) No 659/99 imposes limits on ordering recovery.
Mindazonáltal a 659/1999/EK rendelet korlátozza a visszatérítési rendelkezéseket.
For example, Article 14(1) provides that ‘the Commission shall not require recovery of the aid if this would be contrary to a general principle of Community law’ such as the protection of legitimate expectation.
Nevezetesen, a rendelet 14. cikke (1) bekezdése értelmében, „A Bizottság nem követeli meg a támogatás visszatérítését, amennyiben az ellentétes a közösségi jog valamelyik általános elvével”, például a jogos bizalomvédelemmel.
The Court of Justice has also recognised one exception to the obligation for a Member State to implement a recovery decision addressed to it, namely the existence of exceptional circumstances that would make it absolutely impossible for the Member State to execute the decision properly [77].
A Bíróság kivételt is enged a valamely tagállamra a visszatérítési határozat végrehajtását illetően kirótt kötelezettség alól, vagyis az olyan kivételes feltételek meglétét, amelyek teljességgel lehetetlenné teszik a határozat helyes végrehajtását [77].