natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The fact that fraud had occurred in Italy through the intermediary of a missing trader does not mean that the right to exemption which Umicore could avail itself of should be called into question, since the good faith of the latter had not been disputed by the Belgian authorities.
Az a tény, hogy Olaszországban egy csalárd kereskedő közreműködésével csalásra került sor, nem érinti az Umicore mentességhez való jogát, mivel ez utóbbi jóhiszeműségét a belga adóhatóság nem vitatta.
In the light of the above, the Belgian tax authorities could legitimately reclassify the transactions in question as intra-Community supplies between Umicore and company C, without this reclassification constituting a disproportionate concession or irregular application of VAT rules.
A fentiekből tehát az következik, hogy a belga hatóságok jogszerűen minősíthették át az érintett ügyleteket az Umicore és a C társaság közötti Közösségen belüli termékértékesítéssé, anélkül, hogy ez az átminősítés aránytalan engedményt jelentene a hatóság részéről, vagy a héaszabályok jogszerűtlen alkalmazásához vezetne.
They could also exempt the reclassified transactions from VAT since all the conditions for exemption had been met (including transport by or on behalf of the purchaser).
Ezen felül az így átminősített ügyletekre is megadhatták a héamentességet, mivel valamennyi mentesítési feltétel fennállt (köztük a vevő által vagy nevében teljesített szállítás is).
It must therefore be examined (i) whether the Belgian tax authorities were entitled to impose a fine based on Article 70(2) of the VAT Code because of the inaccurate information on the invoices and, if so, (ii) what should have been the amount of this fine, and (iii) whether Umicore benefited from disproportionate concessions or irregular application of the law by the tax authorities.
Ezért tehát vizsgálni kell, hogy i.) a belga adóhatóságok joggal szabtak-e ki bírságot a CTVA 70. cikkének (2) bekezdése szerint a számlákon helytelenül feltüntetett adatok miatt, és amennyiben igen; ii.) ezt a bírságot mekkora összegben kellett volna megállapítani; valamint iii.) hogy az Umicore aránytalan engedményekben részesült-e, illetve az adóhatóság helytelenül alkalmazta-e a jogszabályt.
First, it must be pointed out that, in the case of inaccurate information featured on an invoice relating to intra-Community supplies, Royal Decree No 41 provides for a fine amounting to 100 % of the tax owed on the transactions in question.
Mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy a Közösségen belüli termékértékesítésre vonatkozó számlákon szerepeltetendő adatok pontatlan feltüntetése esetén a 41. sz. kr. a szóban forgó ügyletek után fizetendő adó 100 %-ának megfelelő bírság kiszabását írja elő.
Nevertheless, as stated in recitals 45 and 46, administrative fines are subject to the principle of proportionality and the authorities have the power, pursuant to Article 9 of the Regent’s Decree of 18 March 1831, to depart from the scales for fines set out in Royal Decree No 41.
Mindazonáltal, amint az a (45) és (46) prembulumbekezdésben kifejtésre került, a közigazgatási bírság kiszabására az arányosság elvét kell alkalmazni, és a hatóságnak az 1831. március 18-i régensi rendelet 9. cikke értelmében joga van eltérni a bírságok 41. sz. kr.-ben előírt mértékétől.
In the present case, it cannot be ruled out that a fine of 100 % would have been disproportionate given the good faith of the taxable person, which had not been disputed by the tax authorities.
Ebben az ügyben nem kizárt, hogy a 100 %-os bírság aránytalan lett volna tekintettel az adóalany jóhiszeműségére, amelyet a hatóság nem vitatott.
It may also be true that, in the context of the legal proceedings with Umicore, the Belgian tax authorities had attempted to maximise its revenue in the same way that a creditor tries to optimise the recovery of the amount owed to him.
Az sem kizárt, hogy az Umicore-ral fennálló jogvita keretében a belga adóhatóság a bevételeinek maximalizálására törekedett, ugyanúgy, mint ahogy egy hitelező igyekszik a követelését a legnagyobb mértékben behajtani.
It must be remembered that this practice is unlikely to come within the scope of Article 107 of the Treaty in so far as it does not give rise to disproportionate or illegal concessions by the authorities.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy ez a gyakorlat nem tartozik a Szerződés 107. cikke alá, amennyiben nem jár aránytalan vagy jogszerűtlen engedményekkel a hatóság részéről.
Given the discretion available to the authorities in this context, it can reasonably be considered that, in a settlement agreement, the amount of the fine should have been set by the authorities at between 10 % and 50 %.
Figyelembe véve a hatóság rendelkezésére álló értékelési mozgásteret ezzel összefüggésben, ésszerűen feltételezhető, hogy egy egyezség keretében a fizetendő bírság összegét a hatóság 10–50 %-ban állapította volna meg.
The application of a 50 % rate also appears to be supported by recent case law of the Belgian Court of Cassation [52].
Az 50 %-os kulcs alkalmazását egyébként a belga Cour de Cassation közelmúltbeli ítélkezési gyakorlata is megerősíti [52].
Given the fact that this last judgment concerns a criminal case, it can therefore be considered, in the present case, in which the absence of fraudulent intent on the part of Umicore has been established, that a 50 % rate is the maximum rate.
Tekintettel arra a tényre, hogy ez utóbbi ítélet egy büntetőügyre vonatkozik, úgy lehet tekinteni, hogy ebben az ügyben, ahol az Umicore részéről nem állapítottak meg csalárd szándékot, az 50 % a felső határ.
It can therefore be concluded, given the circumstances of the present case, that the fine could reasonably be set at between BEF 33238698 (10 % of BEF 332386976) and BEF 166193488 (50 % of BEF 332386976).
Megállapítható tehát, hogy az ügy körülményeire tekintettel a bírság összegét ésszerűen 33238698 BEF (10 % × 332386976) és 166193488 BEF (50 % × 332386976) között lehetett meghatározni.
Since a selective advantage could only have resulted from disproportionate concessions by the tax authorities, only the lowest amount – BEF 33238698 – must be taken into account when determining the potential advantage.
Amennyiben szelektív előny csak az adóhatóság aránytalan engedményeiből keletkezhetett volna, az esetleges előny megállapításához kizárólag a legalacsonyabb összeget, azaz 33238698 BEF-ot kell figyelembe venni.
This amount is in principle deductible from the tax base for corporate tax [53].
Ezt az összeget elvben le lehet írni a társasági adó adóalapjából [53].
Deliveries of goods to customers established in Switzerland
Termékértékesítés a svájci ügyfelek számára
In the second example, the sequence of disputed transactions with Swiss customers was as follows:
A második esetben a svájci ügyfelekkel kötött vitatott ügyletek szokásos menete a következő volt:
Between February and October 1996, Umicore invoiced the goods to a company B [54], established in Switzerland, with no VAT registration number in any Member State.
1996 februárja és októbere között az Umicore árukat számlázott ki egy svájci, héa-azonosító számmal egyik tagállamban sem rendelkező B társaságnak [54]. A svájci társaság továbbszámlázta az árukat C ügyfél, egy olaszországi, héa-azonosító számmal rendelkező adóalany részére.
The Swiss company then re-invoiced the goods to customer C, liable for VAT, who was established in Italy.
Az árut a gyártás helyétől, Belgiumból közvetlenül Olaszországba szállították. A Belgium által átadott dokumentumok alapján úgy tűnik, a szállítást C társaság rendelte meg.
The goods were transported directly from the place of production in Belgium to Italy.
Az árut a gyártás helyétől, Belgiumból közvetlenül Olaszországba szállították.
On the basis of documents communicated by Belgium, it appears that the transportation was commissioned by company C. It also appears that, in some cases, company C paid the price of the goods directly to Umicore, while in others the payment was made by company B. Company C in fact refers to companies deemed fictitious by the Spanish and Italian tax authorities [55].
Meg kell jegyezni azt is, hogy C valójában az olasz és spanyol hatóságok által fiktívnek tekintett társaságokat jelöl [55].
The invoices which Umicore sent to Swiss company B between February and October 1996 concern sales of pure silver ‘ex works (Hoboken)’, with the following indications: ‘Export – Exempt from VAT pursuant to Article 39 of the Code’.
Az Umicore által a svájci B társaság részére 1996 februárja és októbere között kiállított számlák tiszta ezüst „hobokeni telephelyről” történő értékesítésére vonatkoznak, és a következő megjegyzéseket tartalmazzák: „Kivitel – Héamentesség a törvénykönyv 39. cikke szerint”
Although the goods in question were indeed delivered by Umicore and were exempt from VAT under Article 39 of the VAT Code, the information obtained by the Special Tax Inspectorate from the taxable person and from Belgian Customs and Excise indicated that the goods had been transported to Italy but that export had not taken place.
Jóllehet a szóban forgó értékestéseket az Umicore a CTVA 39. cikke ürügyén héamentesen teljesítette, az ISI által az adóalanytól, valamint a belga vám- és jövedékiadó-hatóságtól szerzett információk arra utalnak, hogy az árukat Olaszországba szállították, kivitelre pedig nem került sor.
Because the goods had not been exported and hence there was no entitlement to exemption under Article 39 of the VAT Code, the question once again is whether the Belgian tax authorities could have been led to conclude that the transactions between Umicore and the Swiss company were fictitious, that the real transactions had occurred between Umicore and C, and that these transactions might be exempt in line with Article 39 bis of the VAT Code.
A kivitel és ennek megfelelően a CTVA 39. cikke szerinti mentességhez való jog hiányában újra felmerül a kérdés, hogy a belga adóhatóságok juthattak-e arra a következtetésre, hogy az Umicore és a svájci társaság közötti ügyletek fiktív ügyletek, hogy a valódi ügyletek az Umicore és a C társaság között jöttek létre, és hogy ez utóbbi ügyletek mentességben részesíthetők a CTVA 39a. cikke alapján.
In its adjustment notice of 30 November 1998, the Special Tax Inspectorate had considered that the criteria for exemption in line with Article 39 of the VAT Code (exports) had not been met since no document providing evidence of actual export, and in particular no export declaration, had been produced.
Az 1998. november 30-i korrekciós kimutatásában az ISI úgy vélte, hogy a CTVA 39. cikke (kivitel) szerinti mentesség feltételei nem teljesülnek mivel egyetlen olyan dokumentumot sem tudtak felmutatni, amely a kivitel megtörténtét igazolná, így kiviteli nyilatkozatot sem.
In view of this, the authorities had concluded that the transactions between Umicore and the Swiss companies could not be exempted from VAT in line with Article 39 of the VAT Code and were deemed to have taken place in Belgium, in accordance with Article 15(7) of the VAT Code. They were therefore subject to Belgian VAT under Article 2 of the VAT Code.
Ennek alapján a hatóság tehát megállapította, hogy az Umicore és a svájci társaságok közötti ügyletek nem mentesíthetők a CTVA 39. cikke alapján, és úgy kell tekinteni, hogy azokra a CTVA 15. cikkének (7) bekezdése szerint Belgiumban került sor, tehát a CTVA 2. cikke szerint a belga héa hatálya alá tartoznak.
The authorities thus considered that Umicore was liable for VAT amounting to BEF 312608393 [56] (EUR 7749359) and for a fine of 10 % of this amount.
A hatóság tehát megállapította, hogy az Umicore 312608393 BEF-kal [56] (7749359 EUR), továbbá ezen összeg 10 %-ának megfelelő bírsággal tartozik.
In a further reply of 30 March 2000 concerning the adjustment statements, Umicore stated that it had been established that the mechanism used was fictitious, something which Umicore’s commercial department could not have known.
A korrekciós kimutatásokra adott, 2000. március 30-i kiegészítő válaszában az Umicore azt állítja, hogy „most megállapítást nyert, hogy az alkalmazott mechanizmus fiktív jellegű volt, amiről az Umicore kereskedelmi egységének nem lehetett tudomása.
The goods were never imported into Switzerland and it was therefore essential to point out that, in these cases as in the others, the reality of the deliveries to Italy was not disputed.
A svájci behozatalra soha nem került sor, és ezért fontos hangsúlyozni, hogy ezekben a dokumentumokban, csakúgy, mint a többiben, az olaszországi értékesítés megtörténte soha nem volt kétséges”.
It appears, moreover, that the name of the Italian taxable person, the consignee, is explicitly indicated on the pro forma invoices which Umicore sent to its Swiss customers, and that the identity of this consignee is confirmed in the waybills drawn up by the carrier.
Egyébként az Umicore által a svájci ügyfeleknek kiállított proforma számlákból kitűnt, hogy az olasz adóalany, azaz az áruk címzettjének nevét kifejezetten feltüntették, és hogy e címzett azonosságát megerősítették a fuvarozó által kiállított fuvarlevelek is.
The transactions concerned cannot be reclassified as intra-Community supplies between Umicore and company C for the following reasons:
A következő okokból nem lehetséges az érintett ügyletek Umicore és C jogalany közötti Közösségen belüli termékértékesítéssé történő átminősítése:
at the time when the agreement was concluded, the Belgian authorities had already been informed that company C in fact referred to entities regarded as fictitious by the Italian and Spanish tax authorities,
az egyezség megkötésekor a belga hatóság már tudott arról, hogy C az olasz és spanyol adóhatóságok által fiktívnek tekintett társaságoknak felel meg,
the actual existence of the Swiss companies had never been questioned by either the Belgian or the Italian tax authorities, or by Umicore,
a svájci társaságok tényleges megléte soha nem volt kétséges, sem a belga, sem az olasz adóhatóságok, sem pedig az Umicore előtt,
Umicore could not have known that it was not entitled to apply the exemption in Article 39 of the VAT Code (VAT exemption for exports) because the goods had not been exported.
az Umicore nem tagadhatta, hogy nem volt joga a CTVA 39. cikke szerinti mentességet (kivitelre alkalmazható héamentesség) alkalmazni, ha az áruk kivitele nem történt meg.
Consequently, the transactions in question were not eligible for a VAT exemption on the basis of Article 39 of the VAT Code (because the goods had not been exported) or for a VAT exemption under Article 39 bis of the VAT Code.
Ebből az következik, hogy az érintett ügyletekre nem lehetett volna héamentességet adni sem a CTVA 39. cikke alapján (mivel nem került sor kivitelre), sem a CTVA 39a. cikke alapján.
They must, in this case, be looked upon as deliveries of goods without transport which are not eligible for a VAT exemption.
A szóban forgó ügyleteket ebben az esetben úgy kellett vizsgálni, mint héamentességben nem részesíthető, szállítás nélküli termékértékesítéseket.
Therefore, in accordance with Articles 2 and 15(2) and (7) of the VAT Code, Umicore owed VAT amounting to BEF 312608393 (EUR 7749359).
A CTVA 15. cikkének (2) és (7) bekezdéséből, valamint 2. cikkéből tehát az következik, hogy az Umicore 312608393 BEF (7749359 EUR) összegű héával tartozott. Ezen felül a CTVA 70. cikkének (1) bekezdése és a 41. sz. kr.
Moreover, a 10 % fine, amounting to BEF 31260839, was also chargeable on this amount under Article 70(1) of the VAT Code and Article 1(1) of Royal Decree No 41.
1. cikkének (1) bekezdése értelmében erre az összegre 10 %-os, azaz 31260839 BEF összegű bírságot is ki kellett szabni.
There is nothing in the file to lead the Commission to consider that this 10 % rate would pose a problem in terms of the principle of proportionality [57].
A Bizottság az ügy egyetlen eleméből sem következtethet arra, hogy e 10 %-os kulcs az arányosság elvének alkalmazásával kapcsolatos problémát vetne fel [57].
In line with the tax rules applicable, the additional VAT owed by the taxable person and not invoiced to the customer must be regarded as a deductible expense when determining the taxable base for corporate tax.
Az alkalmazandó adójogi szabályoknak megfelelően az adóalany által fizetendő, és az ügyfélre ki nem számlázott további héa összegét a társasági adó adóalapjának meghatározásánál leírhatónak kell tekinteni.
The amount of the administrative fine can also be deducted from corporate tax.
A közigazgatási bírság összege szintén leírható a társasági adóból.
Deliveries of goods to customers established in Italy and Spain
Termékértékesítés az olaszországi és spanyolországi ügyfelek számára
Between October and December 1996, the sequence of disputed transactions with these customers was as follows:
1996 októbere és decembere között az ügyfelekkel kötött vitatott ügyletek szokásos menete a következő volt:
Transport by transport company on behalf of company C
Fuvarvállalat általi szállítás C nevében
Umicore invoiced the goods to companies ‘B’ established in Italy and Spain and registered for VAT there.
Az Umicore az árukat az olaszországi vagy spanyolországi, és ott héa-azonosító számmal rendelkező B társaságok részére számlázta ki.
The invoices concerned sales of pure silver ex works and were drawn up on the basis of the exemption in either Article 39 (exports) or Article 39 bis (intra-Community supplies) of the VAT Code.
A szóban forgó számlák tiszta ezüst telephelyről történő értékesítésére vonatkoztak, és azokat vagy a CTVA 39. cikkében (kivitel) előírt mentesség, vagy a CTVA 39a. cikkében (Közösségen belüli termékértékesítés) előírt mentesség ürügyén állították ki.
In most cases, the invoices were paid by Swiss company C [58], which also seemed to be the company which actually commissioned the transport [59].
Az esetek többségében a számlákat a svájci C [58] társaság fizette ki, amely a jelek szerint a szállítás valódi megrendelője is [59].
Lastly, the information sent by the Italian and Spanish tax authorities to the Belgian authorities prior to the conclusion of the settlement agreement would seem to indicate that companies B were fictitious.
Végül az olasz és spanyol adóhatóságok által a belga adóhatóságnak az egyezség megkötése előtt átadott információk azt igazolják, hogy a B társaságok fiktív társaságok voltak.
In their adjustment notice of 30 November 1998, the Belgian tax authorities considered that the owners indicated on the invoices were incorrect and that the real owners of the goods were Swiss companies C. The Belgian authorities stated in their adjustment notice that, where goods were not exported outside the territory of the EU, the exemption provided for in Article 39 of the VAT Code did not apply and the sales in question had to be reclassified as deliveries of goods subject to Belgian VAT under Article 15(2) and (7), and Article 2 of the VAT Code.
Az 1998. november 30-i korrekciós kimutatásban a belga adóhatóság azon a véleményen volt, hogy az értékesítésről szóló számlán helytelenül tüntették fel a vevőket, és hogy az áruk valódi vevői a svájci C társaságok voltak. Mivel nem került sor az Unió területén kívülre irányuló kivitelre, a belga hatóság kimutatásában kifejtette, hogy a CTVA 39. cikke nem alkalmazható, és hogy az érintett értékesítéseket a CTVA 15. cikkének (2) és (7) bekezdése, valamint a CTVA 2. cikke szerint át kell minősíteni Belgiumban héaköteles termékértékesítéssé.
The authorities thus considered that Umicore was liable for VAT amounting to BEF 63216555 [60] (EUR 1567097,46) and for a fine of 10 % of this amount.
A hatóság tehát megállapította, hogy az Umicore 63216555 BEF-kal [60] (1567097,46 EUR), továbbá ezen összeg 10 %-ának megfelelő közigazgatási bírsággal tartozik.
In the context of an exchange of correspondence with the Special Tax Inspectorate, Umicore stated that the Swiss companies had been mandated by companies B to organise the transport of the goods and were in addition acting as the financial agent for these companies.
Az ISI-vel folytatott levelezés keretében az Umicore azt állította, hogy a svájci társaságokat a B társaságok bízták meg az áruszállítás megszervezésével, és egyébként ezek ugyanezen társaságok pénzügyi ügynökeiként járnak el.
It must be pointed out here that there is no evidence in the file to suggest that the Swiss companies had acted as transport agents for the Italian and Spanish companies.
Ebben a tekintetben meg kell jegyezni, hogy az ügy egyetlen eleme sem bizonyítja, hogy a svájci társaságok az olasz és a spanyol társaságok megbízott fuvarozóiként jártak volna el.
On the contrary, all the documents communicated to the Commission would seem to indicate that the goods had been transported on behalf of the Swiss companies and that they were the recipients and actual owners of these goods.
Ezzel szemben a Bizottságnak átadott dokumentumok összessége azt igazolja, hogy az áruk szállítására a svájci társaságok nevében került sor, és hogy ez utóbbiak voltak az érintett áruk tényleges kedvezményezettjei és tulajdonosai.
The Commission therefore considers that the Belgian tax authorities had been quite right to reclassify the disputed transactions in their adjustment notice as deliveries of goods to the Swiss companies.
Ebből következően a Bizottság úgy véli, hogy a korrekciós kimutatásban a belga hatóságok joggal minősítették át a vitatott ügyleteket a svájci társaságok számára történő termékértékesítéssé.
These deliveries must therefore be subject to Belgian VAT pursuant to Article 15(2) and (7), and Article 2 of the VAT Code; they are not eligible for an exemption on the basis of Article 39 or 39 bis of this Code.
Az ilyen értékesítések tehát a CTVA 15. cikke (2) és (7) bekezdésének és a CTVA 2. cikkének értelmében héakötelesek Belgiumban, és azokra nem lehet a CTVA 39. cikke vagy 39a. cikke szerinti mentességet alkalmazni.
Even if the tax authorities had been able to legitimately recognise the existence of the transactions with the Italian and Spanish companies, exemption on the basis of Article 39 bis of the VAT Code would have had to be refused on the ground that the goods had not been transported by or on behalf of the seller (Umicore) or purchaser (B).
Ha a hatóságok jogszerűen el is ismerhették volna az olasz és spanyol társaságokkal kötött ügyletek megtörténtét, a CTVA 39a. cikke szerinti mentességet akkor is el kellett volna utasítani, mivel nem került sor az eladó (Umicore) vagy a vevő (B) általi vagy nevében történő szállításra.
It must therefore be concluded that Umicore was liable to pay VAT amounting to BEF 63216555 (EUR 1567097,46) plus an administrative fine of BEF 6321655 (10 % of the VAT owed) pursuant to Article 70(1) of the VAT Code and of Article 1(1) of Royal Decree No 41.
Ezért meg kell állapítani, hogy az Umicore héa címén 63216555 BEF (1567097,46 EUR) összeggel, továbbá a CTVA 70. cikkének (1) bekezdése és a 41. sz. kr. 1. cikkének (1) bekezdése értelmében 6321655 BEF közigazgatási bírsággal (a fizetendő héa 10 %-a) tartozott.
This amount of BEF 63216555 and the administrative fine can in principle be deducted from corporate tax.
A 63216555 BEF összeg, továbbá a közigazgatási bírság összege elvben leírható a társasági adóból.
Consideration of the non-deductibility of the amount of the transaction
Az ügylet összege nem leírható jellegének figyelembevétele
The practice of considering an administrative fine, which is in principle deductible (from the tax base) for corporate tax, as non-deductible and of then reducing the amount of this fine to take account of its non-deductibility (compensation or netting) is not in keeping with administrative rules or practice in this area [61].
Az arra irányuló gyakorlat, hogy a társasági adóból (annak adóalapjából) elvben leírható közigazgatási bírságot nem leírhatónak tekintik, és ezt követően e bírság összegét úgy csökkentik, hogy ezzel figyelembe vegyék a bírság nem leírható jellegét (kompenzáció vagy nettósítás), nem felel meg sem az e területen elfogadott szabályoknak, sem az ott alkalmazott közigazgatási gyakorlatnak [61].