natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to Italy, the 2004 decree pursued two further objectives: to support employment in Sardinia, which was concentrated in the metals sector, and to maintain a sufficient level of demand for power generation in Sardinia, which suffered from overcapacity.
Olaszország szerint a 2004. évi rendelet két további célt is elért: növelte a fémiparban koncentrált foglalkoztatottságot Szardínián, és fenntartotta a többletkapacitással küszködő szardíniai erőművek által szolgáltatott energia iránti kereslet megfelelő színvonalát.
The tariff is not State aid
A díjszabás nem állami támogatás
Italy contended that the new tariff scheme was equivalent, de facto, to the Alumix tariff, which the Commission had found did not constitute State aid.
Olaszország fenntartotta, hogy az új díjszabási rendszer valóban egyenértékű volt az Alumix- díjjal, amelyről a Bizottság már megállapította, hogy nem minősül állami támogatásnak.
The differences between the old and the new scheme were due solely to the new ‘tariff structure’ required by the launch of the liberalised energy market.
A régi és az új rendszer közötti eltérések kizárólag az energiapiac liberalizációja miatt szükségessé vált új „tarifa-szerkezet” következményei.
Italy submitted that the tariff scheme did not constitute State aid.
Olaszország úgy vélte, hogy a díjrendszer nem minősül állami támogatásnak.
As regards the use of State resources, the tariff system was comparable to the arrangement in the PreussenElektra case, which the Court of Justice had held did not involve State resources [29].
Az állami források felhasználását illetően a díjszabási rendszert össze lehetett hasonlítani a PreussenElektra ügyben alkalmazott megoldással, amelyről a Bíróság azt állapította meg, hogy nem vont be állami forrásokat [29].
The Equalisation Fund was a technical body that kept the accounts of the system, and could not dispose freely of the financial resources it handled.
A Kiegyenlítési Alap olyan szakmai testület, amely vezette a rendszer számláit, és nem rendelkezett szabadon az általa kezelt pénzügyi források felett.
The fact that the AEEG and the Ministry of Finance exercised a measure of control over the Equalisation Fund’s activities did not mean that the State could freely dispose of those resources.
Az a tény, hogy az AEEG és a Pénzügyminisztérium ellenőrzést gyakorolt a Kiegyenlítési Alap tevékenysége felett, nem jelentette azt, hogy az állam szabadon rendelkezhetett ezekkel a forrásokkal.
According to Italy, therefore, the resources used to finance the tariff mechanism were entirely private.
Olaszország úgy vélte, hogy ezért a díjszabási mechanizmus finanszírozásához szükséges források teljes egészükben magánjellegűek voltak.
Italy further submitted that the tariff did not have an impact on trade within the Union, and could not distort competition, for reasons linked to the existence of a world price for the products, which were commodities (see observations submitted by Portovesme, recital 55 above).
Olaszország azt állította továbbá, hogy a díjszabás nem gyakorol hatást az Unió belső piaci kereskedelmére, és nem torzítja a versenyt, mivel a termékeknek, mint tőzsdei árucikkeknek, világpiaci áruk van (lásd fentebb a Portovesme cég által benyújtott észrevételeket a (55) preambulumbekezdésben).
Moreover, both EU and Italian production had failed to keep pace with rising demand for the metals concerned.
Ezen felül sem az EU, sem Olaszország termelése nem tudott lépés tartani az érintett fémek iránti egyre növekvő igényekkel.
In 2005 domestic production covered only 12 % of Italian demand for aluminium, 55 % of Italian demand for zinc, and 80 % of Italian demand for lead.
2005-ben a hazai termelés csak az olasz alumínium-szükséglet 12 %-át fedezte, az olasz cinkszükségletnek az 55 %-át, az olasz ólomszükségletnek pedig a 80 %-át.
There was a worsening production deficit for these metals in the EU and in Italy, and demand was increasingly being met by imports from third countries.
Ezeknél a fémeknél a megtermelt mennyiség deficitje nőtt az EU-ban is és Olaszországban is, az igényeket egyre inkább harmadik országokból származó importból fedezték.
If the metals industry in Italy disappeared, no new EU entrant would replace the capacity shut down in Italy, as EU plants were already working at full capacity, and no existing producer or new entrant would have an incentive to increase capacity, since the long-term prospects for the availability of affordable power were uncertain.
Ha Olaszország fémipara eltűnik, nincs helyette új uniós jelentkező, aki pótolhatná az Olaszországban kieső kapacitást, mert az EU üzemei már most teljes kapacitással üzemelnek, és nincs kapacitásnövelésre ösztönzött létező gyár vagy új létesítmény, mivel a hosszú távon rendelkezésre álló energia kilátásai bizonytalanok.
The maintenance in Italy of these production capabilities consequently could not damage competitors.
Következésképpen ezeknek a termelői kapacitásoknak a fenntartása Olaszországban nem károsítja meg a versenytársakat.
Since the preferential tariff was not lower than the electricity prices paid on average by the companies’ competitors, it did not encourage exports from Sardinia towards other Member States.
Mivel a kedvezményes díjszabás nem volt alacsonyabb a versenytárs cégek által átlagosan fizetett áramdíjaknál, nem ösztönözte az exportot Szardíniáról más tagállamok felé.
If the tariff did constitute aid, it would be regional operating aid and would be compatible
Ha a díjszabás támogatásnak minősülne, akkor az regionális működési támogatás lenne, és így összeegyeztethető.
Italy argued that, even if the Commission were to conclude that the measure was indeed State aid, the tariff could be considered compatible with the internal market on the ground that it was regional operating aid, which was admissible in Sardinia on the basis of the exemption in Article 107(3)(a) TFEU.
Olaszország úgy érvelt, hogy, még ha a Bizottság úgy dönt is, hogy az intézkedés valóban állami támogatás volt, a díjszabást összeegyeztethetőnek kell tartani a belső piaccal azon az alapon, hogy mindössze regionális működési támogatás volt, amely elfogadható volt Szardínia esetében az EUMSZ 107. szakasz (3) bekezdés (a) pontjában foglalt kivétel alapján.
According to Italy, the imperfections of the Sardinian electricity market (market concentration, poor interconnection, and overcapacity in electricity generation) and the lack of access to gas infrastructure constituted a regional handicap, and the tariff sought to alleviate that handicap.
Olaszország szerint a szardíniai villamosenergia-piac hiányosságai (a piaci koncentráció, a gyenge összeköttetés, az erőművi többletkapacitás) és a nem elérhető gázinfrastruktúra regionális hátrányt eredményezett, és a díjszabás enyhíti ezt a hátrányt.
Electricity prices in Italy were 38 % higher than the EU average for energy-intensive users.
Az olaszországi nagyfogyasztók számára a villamos energia ára 38 %-kal magasabb az uniós átlagnál.
This created a competitiveness problem which was exacerbated, in Sardinia, by the shortcomings of the local electricity market and the absence of access to the natural gas grid.
Ez problémát okozott a versenyképességben, amit Szardínián még a helyi villamosenergia-piac elégtelensége és a földgázhálózat hiánya is súlyosbított.
Italy contended that the measure contributed to regional development because the metals industry made a major contribution to the economy and to employment in Sardinia: the metals industry accounted for 12 % of the employed workforce and for 12,2 % of regional GNP in manufacturing.
Olaszország azt állította, hogy az intézkedése hozzájárult a regionális fejlesztéshez, mivel a fémfeldolgozó ipar jelentős mértékben járult hozzá a gazdaság teljesítményéhez és a szardíniai foglalkoztatottság növeléséhez: a fémfeldolgozó ipar foglalkoztatja az alkalmazotti munkaerő 12 %-át, és 12,2 %-kal járul hozzá a gyártóipar regionális GNP-jéhez.
The tariff had positive repercussions on employment and the maintenance of the social and economic fabric of the island.
A díjszabás pozitívan hatott a foglalkoztatottságra és a sziget társadalmi és gazdasági felépítésének fenntartására.
According to Italy, the tariff was proportional to the disadvantages faced by the beneficiaries, because it merely aligned the electricity prices paid by Sardinian producers on the average prices paid by their EU competitors.
Olaszország szerint a díjszabás arányos mértékben kiegyensúlyozta a kedvezményezetteket sújtó hátrányokat, mivel hozzáigazította a szardíniai termelő vállalatok által fizetett áramdíjat az EU versenytársak által fizetett átlagárakhoz.
The tariff was also short-term and transitional, since it was expected to end upon the completion of infrastructure projects aimed at improving interconnection with the electricity and gas grids (the new SAPEI interconnection cable and the GALSI gas pipeline) [30].
A 2004-es és 2005-ös díjszabási rendelkezések szerint az állam beavatkozott és támogatta a kedvezményezetteknek a szállítókkal kialkudott villamos energia árait [30].
According to Italy, the measure was also degressive, because the preferential price was indexed on the basis of variations in fuel prices, and could only increase or remain unchanged.
Olaszország szerint az intézkedés értéke ezen felül fokozatosan csökkent, mert a kedvezményes árat az üzemanyagárak változása alapján indexálták, tehát vagy csak növekedett, vagy változatlan maradt.
Portovesme considered that the 2005 tariffs did not distort competition, that they were necessary to ensure the survival of the industries concerned, and that they could be considered compatible as regional aid.
A Portovesme úgy értékelte, hogy a 2005-ös díjszabás nem torzította a versenyt, az érintett iparágak túléléséhez szükség volt rá, és regionális támogatásként összeférhetőnek minősítő.
The company’s arguments are similar to those put forward by Italy, to which reference may be made (see recitals 87 to 104).
A vállalat érvelései hasonlóak az Olaszország által hangoztatott érvekhez, amelyekre hivatkoztunk (lásd a (84)–(98) preambulumbekezdéseket).
Eurallumina likewise considered that the 2005 tariffs did not distort competition, were necessary to ensure the survival of the industries concerned, and could be considered compatible as regional aid.
Az Eurallumina is úgy vélte, hogy a 2005-ös díjszabás nem torzította a versenyt, az érintett iparágak túléléséhez szükségszerű volt, és regionális támogatásként összeférhetőnek minősíthető.
The company’s arguments are similar to those put forward by Italy, to which reference may be made.
A vállalat érvelései hasonlóak Olaszország érveihez, amelyekre már hivatkoztunk.
The two competitors of Portovesme and Syndial that had submitted observations in Case C 38/B/04 submitted observations in this case too.
A Portovesme és Syndial cég két versenytársa, amely korábban már észrevételeket tett a C 38/B/04 ügyre is, benyújtotta észrevételeit ebben az ügyben is.
Both of them contended that the disputed measure constituted operating aid which should be considered incompatible with the internal market.
Mindketten az állították, hogy a vitatott intézkedés működéshez nyújtott támogatás volt, amely összeférhetetlen a belső piaccal.
The tariffs are part of a regional support strategy
A díjszabások egy regionális támogatási stratégia részét képezik
Italy contended that the 2005 tariffs were very different from the tariffs implemented in 2004, since they were now in line with the requirements of the Regional Aid Guidelines.
Olaszország állítása szerint a 2005-ös díjszabások nagyon különböznek a 2004-ben bevezetett díjszabásoktól, mivel azok már összhangban voltak a Regionális Támogatási Iránymutatás követelményeivel.
According to Italy, the tariffs might, on the basis of a superficial assessment, be classified as operating aid, but in reality they were part of an array of measures designed to favour regional development in Sardinia.
Olaszország szerint a díjak csak felületes vizsgálat után minősíthetők működési támogatásoknak, valójában a Szardínia regionális fejlesztését célzó intézkedéseknek a részét képezték.
Italy drew attention, in particular, to the close link between the tariffs and the commitment to carry out long-term investments that beneficiaries were requested to give.
Olaszország felhívta a figyelmet arra, hogy szoros összefüggés van a díjak és az között, hogy a kedvezményezetnek hosszú távú beruházásra kellett elkötelezni magukat.
The suspensive clause making the implementation of the measure subject to authorisation by the Commission testified, according to Italy, to its regional aid character.
Az a halasztó záradék, amely az intézkedés bevezetését a Bizottság jóváhagyásától teszi függővé, Olaszország szerint bizonyítja az intézkedés regionális támogatásának jellegét.
The memorandum of understanding (protocollo d’intesa) signed by the Region and the beneficiaries was the lynchpin of this strategy.
A régió és a kedvezményezettek által megkötött egyetértési megállapodás (protocollo d’intesa) rögzítette ezt a stratégiát.
It comprised the following:
Az alábbiakat tartalmazta:
the productive investments described in the industrial plans submitted by the beneficiaries;
a kedvezményezettek ipari terveiben benyújtott produktív beruházásokat;
the speedy authorisation of energy interconnection infrastructure enabling the beneficiaries to source energy at competitive prices (the GALSI gas pipeline and the SAPEI interconnection cable);
az energiahálózat infrastruktúrájára való csatlakozás gyors engedélyezését, amely lehetővé teszi a kedvezményezettek számára az energiaforrások versenyképes áron történő beszerzését (a GALSI gázvezeték és a SAPEI kábelvezeték);
the award of an integrated concession for the exploitation of the Sulcis coalmine and the construction/operation of a new coal-fuelled power plant intended to supply power to the beneficiaries; and
a Sulcis szénbánya integrált üzemeltetésének engedélyezését és egy új széntüzelésű erőmű építését/üzemeltetését a kedvezményezettek áramellátásának biztosítására; és
the preferential tariffs.
a kedvezményes díjakat.
Italy took the view that the tariffs should be seen as a policy instrument aimed at safeguarding sectors threatened by high energy prices, which would otherwise relocate outside Italy and Europe, owing to aggressive competition from non-EU companies with lower production costs.
Olaszország azt az álláspontot képviselte, hogy a díjakat a magas energiaárak miatt fenyegetett szektorok megmentését célzó politikai eszköznek kell tekinteni, amely szektorok egyébként Olaszországon és Európán kívülre települnének át az alacsonyabb önköltségen szállító nem uniós vállalatok agresszív versenye miatt.
The tariffs were to be applied until the completion of the planned infrastructure and the achievement of a competitive internal market for energy.
A díjakat a tervezett infrastruktúra és a versenyképes belső energiapiac megvalósulásáig akarták alkalmazni.
The measure was in line with the spirit of regional aid, because it promoted economic growth and employment on an island where energy-intensive production suffered from a competitive disadvantage owing not only to the imperfect state of liberalisation of the electricity market but also to exceptional infrastructural deficiencies in Sardinia as regards interconnection to the national electricity and gas grids.
Az intézkedés összhangban volt a regionális támogatás szellemével, mert elősegítette a gazdasági növekedést és növelte a foglalkoztatottságot egy olyan szigeten, ahol a nagy energiaigényű termelés versenyhátrányban volt, nemcsak a villamosenergia-piac liberalizálásának tökéletlensége miatt, hanem a szardíniai nemzeti villamosenergia- és gázhálózatok különleges infrastrukturális hiányosságai miatt is.
In support of this integrated approach, Italy cited the First Report of the High Level Group on Competitiveness, Energy and Environment [31], which found that the liberalisation process in the energy sector had not produced satisfactory results, that better interconnection was necessary, and that long-term supply contracts with predictable prices or partnerships between customers and energy suppliers were desirable.
Ennek az integrált megközelítésnek az alátámasztására Olaszország idézte a versenyképességgel, energiával és környezettel foglalkozó magas szintű csoport első jelentését [31], amely úgy találta, hogy a liberalizációs folyamat az energiaszektorban nem hozott kielégítő eredményeket, jobb összeköttetésre, valamint a fogyasztók és energiaszolgáltatók közötti partnerkapcsolatokra vagy a hosszú lejáratú szállítási szerződések előre meghatározható áraira lett volna szükség.
Italy argued that the measures planned for Sardinia moved in this direction, but that short-term measures such as the tariffs were also needed in order to safeguard the competitiveness of Sardinian industry and ensure its survival until the planned investments were carried out and the structural problems were resolved.
Olaszország érvelése szerint a Szardínián tervezett intézkedések ebbe az irányba haladtak, de szükség volt rövidtávú intézkedésekre, például a díjszabásra is, hogy a szardíniai ipar megőrizze versenyképességét, valamint hogy a fennmaradását biztosítani lehessen, amíg a tervezett beruházások meg nem valósulnak, és a strukturális problémákat meg nem oldják.
The aid offsets a regional disadvantage
A támogatás megszűntetett egy regionális hátrányt
Italy contended that it was not possible to compare power prices paid by the Sardinian beneficiaries and average power prices paid by comparable undertakings on the Italian mainland, since energy-intensive undertakings purchased electricity via bilateral contracts which were not in the public domain.
Olaszország szerint nem lehet összehasonlítani a szardíniai kedvezményezettek által fizetett áramdíjakat az olasz anyaországban működő, összehasonlítható vállalatok által fizetett átlagos áramdíjakkal, mivel a nagyfogyasztók a villamos energiát a közszférát nem érintő kétoldalú szerződések keretében vásárolták.
According to Italy, the Commission erred in carrying out a comparison based on prices recorded on power exchanges, since only a marginal part of these undertakings’ energy supplies was procured on exchanges.
Olaszország szerint a Bizottság tévedett, amikor összehasonlítást tett az villamosenergia-tőzsdék áraival, mivel az érintett vállalatok az energiaellátásuknak csak egy nagyon csekély részét vásárolták a tőzsdén.
According to Italy, prices negotiated via bilateral contracts would be favourable to consumers only if the consumers could freely choose their suppliers and source electricity which was produced using competitive technologies.
Olaszország szerint a kétoldalú szerződésekkel kialkudott árak csak akkor kedveznek a fogyasztóknak, ha ezek a fogyasztók szabadon választhatják meg szállítóikat, és a versenyképes technológiával termelő energiaforrást.
This was not possible in Sardinia, where power generation plants could not produce cheap electricity since they had no access to natural gas.
Ez Szardínián nem lehetséges, mivel itt az erőművek nem képesek olcsó áramot termelni, mert nincs földgázellátásuk.
Besides, new investments in modern power generation were discouraged by the limited electrical interconnection which made it impossible to export electricity.
Emellett a modern erőművi beruházásokat akadályozta a korlátozott elektromos hálózati kapcsolat, amely lehetetlenné tette a villamos energia exportálását.
Another factor was market concentration and the role played by incumbent operators.
További tényező volt a piaci koncentráció és az érintett szolgáltatók szerepe.
In these circumstances, according to Italy, there was justification for applying tariffs which stabilised electricity prices until more effective competition was achieved on the electricity market.
Ilyen körülmények között Olaszország érvelése szerint igazolható egy olyan díjszabási rendszer bevezetése, amely stabilizálja a villamos energia árait, amíg hatékonyabb nem lesz a verseny a villamos energia piacán.
Italy once again argued that the preferential tariffs simulated the mechanism of a fully competitive market.
Olaszország ismételten úgy érvelt, hogy a kedvezményes díjszabás a teljeskörűen versenyképes piaci mechanizmust szimulálja.
As regards the overcapacity in electricity generation which led the Commission to doubt that power prices in Sardinia were higher than on mainland Italy (since overcapacity should rather encourage generators to sell at competitive prices to large consumers — see recital 47), Italy put forward the following arguments.
Ami az erőművi többletkapacitást illeti, ami miatt a Bizottság kételkedett abban, hogy Szardínián a villamos energia árai magasabbak, mint az olasz félszigeten (tekintve, hogy a többletkapacitás inkább arra ösztönözné az erőműveket, hogy versenyképes árakon értékesítsenek a nagyfogyasztók számára – lásd a (47) preambulumbekezdését), Olaszország az alábbiak szerint érvelt.
Sardinian overcapacity in electricity generation could not lead to lower prices for consumers, because in this specific case overcapacity was the result of limited interconnection, which made it necessary to establish a very high power reserve in order to safeguard the continuity of electricity supplies on the island [32].
A szardíniai erőművi többletkapacitás nem vezet a fogyasztói árak csökkenéséhez, mert ebben a specifikus esetben a többletkapacitás oka a hálózati kapcsolatok hiánya, amely miatt igen nagy erőművi tartalékokat kellett létesíteni, hogy fenn lehessen tartani a sziget folyamatos villamos energia-ellátását [32].
Since this reserve was in any event remunerated via charges imposed on all electricity end-users, power suppliers had no interest in selling the electricity produced using this idle capacity at more competitive prices.
Mivel ezt a tartalékot mindenképpen megfizettették a villamos energia végfelhasználóira terhelt díjakban, az energiaszolgáltatók nem voltak érdekeltek abban, hogy a kihasználatlan kapacitással termelt villamos energiát versenyképesebb áron adják.
The aid is proportional
A támogatás arányos volt
According to Italy the measure was proportional, because the price fixed by the AEEG for 2005 (see recital 34 above) corresponded to the average price paid in the EU by the beneficiaries’ competitors, which was calculated objectively by the regulator.
Olaszország szerint, az intézkedés arányos volt, mert az AEEG által 2005-re rögzített ár (lásd a fenti (34) preambulumbekezdést) megfelel a kedvezményezettek EU versenytársai által fizetett átlagáraknak, amelyeket a szabályozó hatóság objektíve kalkulált ki.
Italy also pointed out that in Member States with regulated tariffs large industrial consumers paid prices as low as EUR 25 per MWh for their electricity supplies in 2005.
Olaszország azt is hangsúlyozta, hogy a szabályozott díjakat alkalmazó tagállamokban a nagy ipari fogyasztók akár 25 EUR/MWh szintű alacsony árakat is fizettek a 2005. évi villamos energia szállításokért.
Italy therefore contested the data submitted by the complainants, which in its view were methodologically flawed, in that they overestimated the average electricity prices paid by the beneficiaries’ competitors in the EU.
Olaszország ezért vitatta a panaszosok által beterjesztett adatokat, amelyek véleménye szerint metodológiailag tévedtek abban, hogy túlértékelték a kedvezményezettek uniós versenytársai által fizetett villamos energia átlagárakat.
The aid is temporary and degressive
A támogatás ideiglenes és folyamatosan csökkenő
According to Italy, the duration of the scheme, at six years rather than five, was justified by the need to wait for the completion of the energy infrastructure.
Olaszország inkább hat, mint öt évig tartja indokoltnak a rendszer fenntartását, mivel meg kell várni az energetikai infrastruktúra befejezését.
Italy also contended that the degressivity requirement was met: the tariffs were degressive because they were adjusted on the basis of the weighted average of variations on the Amsterdam and Frankfurt power exchanges and could only increase but not decrease.
Olaszország fenntartotta, hogy a folyamatos csökkentési követelmény teljesült: A díjszabás degresszív volt, mert az amsterdami és frankfurti energiatőzsdei ár ingadozásainak súlyozott átlagához igazították, és csak emelkedhetett, de nem csökkenhetett.