natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It should be noted that the total amount of SG&A expenses allocated to each product type remains the same irrespective of which of the two methods is used for matching SG&A expenses to individual transactions.
Meg kell jegyezni, hogy az egyes terméktípusokra kivetített SGA-költségek teljes összege változatlan, függetlenül attól, hogy az SGA-költségek hozzárendelésére a két módszer közül melyiket alkalmazzák.
Finally, the transactions for which the exporting producer queried the outcome of the profitability test were re-examined and it was confirmed that the transactions were unprofitable.
Végezetül a Bizottság újra megvizsgálta azokat az ügyleteket, amelyek esetében az exportáló gyártó megkérdőjelezte a nyereségesség vizsgálatának eredményét és megerősítést nyert, hogy az ügyletek nem voltak nyereségesek.
The claim is therefore rejected.
Ezért a kérelmet elutasítják.
The same Indonesian exporting producer also claimed that, in determining the profit level used when constructing normal value, the profit of sales identified as not being in the ordinary course of trade at product type level should not be excluded, since more than 80 % of the overall domestic sales were profitable.
Ugyanez az indonéz exportáló gyártó azt is állította, hogy a nyereségszintnek a rendes érték megállapítása során történő meghatározásakor, a nem szokásos kereskedelmi forgalom keretében értékesített termékek esetében az értékesítések terméktípusonként számított nyereségét nem kellene kizárni, mivel a belföldi értékesítések több mint 80 %-a nyereséges volt.
With regard to this claim, it is recalled that the determination of which sales are in the ordinary course of trade is made at the level of product types, as explained in recitals 29 to 32 of the provisional Regulation, since this is the most appropriate way to accurately match sales prices with the relating costs of production.
Ezzel az állítással kapcsolatban a Bizottság emlékeztet arra, hogy – amint azt az ideiglenes rendelet (29)–(32) preambulumbekezdései is kifejtik – a szokásos kereskedelmi forgalom keretében megvalósított értékesítéseket terméktípusonként kell meghatározni, mivel ezzel a módszerrel lehet a legpontosabban összevetni az értékesítési árakat a kapcsolódó termelési költségekkel.
Furthermore, Article 2(6) of the basic Regulation does not exclude the division of the product investigated into product types where appropriate.
Ezenkívül az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdése indokolt esetben nem zárja ki a vizsgált termék terméktípusokra való felosztását.
Therefore, sales not found to be in the ordinary course of trade are excluded at product type level from the calculation of the profit to be used in constructing the normal value.
Ezért a rendes érték kialakításához használt nyereség kiszámításánál a terméktípusok szintjén a nem szokásos kereskedelmi forgalom keretében megvalósuló értékesítéseket ki kell zárni.
The same Indonesian exporting producer also claimed that when constructing normal value for certain product types, no deduction for allowances had been made in order to bring the normal values back to an ex-works level.
Ugyanez az indonéz exportáló gyártó azt is állította, hogy az egyes terméktípusok rendes értékének megállapításakor a kedvezményeket nem vonták le, amikor a rendes értéket a gyártelepi árszinthez igazították.
The claim was accepted and the calculation amended accordingly.
A Bizottság az érvelésnek helyt adott és a számítást ennek megfelelően kiigazította.
In the absence of any other comments concerning the determination of normal value, the provisional findings in recitals 27 to 33 of the provisional Regulation — corrected as indicated in recital 26 of this Regulation — are hereby confirmed.
A rendes érték meghatározására vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (27)–(33) preambulumbekezdésében ismertetett ideiglenes megállapítások – az e rendelet (26) preambulumbekezdésében ismertetett helyesbítésekkel – megerősítést nyertek.
Following provisional disclosure, one Indonesian exporting producer claimed that no justification had been given for considering the price to its related importer company in the Union as unreliable, and for the construction of the export price, in respect of such sales, under Article 2(9) of the basic Regulation.
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik indonéz exportáló gyártó azt állította, hogy a Bizottság nem indokolta meg, hogy miért tekintette megbízhatatlannak a gyártóval kapcsolatban álló uniós importőr vállalat felé érvényesített értékesítési árakat, és az exportárat ezen értékesítések tekintetében miért az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése alapján állapította meg.
In this regard, it should be noted that transfer prices between related parties are not considered to be reliable because they could be artificially set at different levels depending on what would be more advantageous for the related companies concerned.
Ezzel összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a Bizottság az egymással kapcsolatban álló felek közötti transzferárakat nem tekinti megbízhatónak, mivel azokat mesterségesen különböző szinteken határozhatják meg, attól függően, hogy az egymással kapcsolatban álló érintett vállalatoknak mi az előnyösebb.
For this reason, the construction of the export price under Article 2(9) of the basic Regulation, using a reasonable profit margin independent of the actual profit resulting from transfer prices, avoids any distorting effects that may arise from the transfer prices.
Ezért azzal, hogy a Bizottság az exportárat – a transzferárból származó tényleges profittól független ésszerű haszonkulcs alkalmazásával – az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése alapján állapította meg, elkerülte a transzferár esetleges torzító hatásait.
For export sales to the Union through related importers located in the Union, following provisional disclosure, both Indonesian exporters claimed that the profit margin used for the construction of the export price pursuant to Article 2(9) of the basic Regulation was inappropriate.
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően mindkét indonéz exportáló gyártó azt állította, hogy a velük kapcsolatban álló uniós székhelyű importőrökön keresztül az Unióba történő exportértékesítések esetében a Bizottság az exportárnak az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdése szerinti megállapításához nem megfelelő haszonkulcsot használt.
They both argued that the profit which had been used at the provisional stage referred to only one partially cooperating importer and had not been verified, and was therefore not reliable.
Mindkét vállalat azzal érvelt, hogy az ideiglenes szakaszban alkalmazott haszonkulcs csak egy részben együttműködő importőrre vonatkozott, és azt nem ellenőrizték, így az nem volt megbízható.
Accordingly, they suggested using a profit of 5 % as it was done in other investigations.
Ennek megfelelően a más vizsgálatok esetében használt 5 %-os haszonkulcs alkalmazását javasolták.
In consideration of the low level of cooperation by independent importers in this investigation, the claim is accepted and a profit level of 5 % was applied, which is in line with profits levels used in previous investigations for the same sector.
Tekintettel arra, hogy a független importőrök csekély mértékben működtek együtt a vizsgálatban, a Bizottság az érvelésnek helyt adott és 5 %-os haszonkulcsot alkalmazott, amely összhangban van az ugyanebben az ágazatban korábban lefolytatott vizsgálatok során alkalmazott haszonkulcsokkal.
In the absence of any other comments in respect of comparison, the content of recitals 34 to 36 of the provisional Regulation — adjusted as explained in recital 29 of this Regulation — is hereby confirmed.
Az összehasonlításra vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (34)–(36) preambulumbekezdésében ismertetett ideiglenes megállapítások – az e rendelet (29) preambulumbekezdésében ismertetett kiigazításokkal – megerősítést nyernek.
Following provisional disclosure both Indonesian exporters pointed out that no adjustment should have been made for differences in commissions pursuant to Article 2(10)(i) for sales via the respective related traders in a third country.
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően mindkét indonéz exportőr hangsúlyozta, hogy a jutalékok különbségei miatt a harmadik országokban működő, kapcsolatban álló érintett kereskedőkön keresztül lebonyolított értékesítések esetében nem kellett volna kiigazításokat tenni a 2. cikk (10) bekezdésének i) pontja értelmében.
Both companies argued that their production companies in Indonesia and the respective related traders in Singapore form a single economic entity and that the traders in the third country act as the export department of their related Indonesian companies.
Mindkét vállalat azzal érvelt, hogy az Indonéziában működő termelő vállalataik és a velük kapcsolatban álló szingapúri kereskedők egy gazdálkodó egységet alkotnak, és a harmadik országban működő kereskedők a velük kapcsolatban álló indonéz vállalatok exportrészlegeként működnek.
However, in both cases domestic sales, as well as some export sales to third countries, are invoiced directly by the manufacturer in Indonesia, and the traders in Singapore receive a specific commission.
A belföldi értékesítésekről, illetve a harmadik országokba történő exportértékesítések egy részéről azonban az indonéz gyártó mindkét esetben közvetlenül állítja ki a számlát, a szingapúri kereskedők pedig meghatározott jutalékban részesülnek.
For one of the Indonesian companies this commission is mentioned in a contract covering only export sales.
Az egyik indonéz vállalat esetében az egyik szerződés szerint ez a jutalék csak az exportértékesítésre vonatkozik.
Moreover, the traders in the third country also sell products manufactured by other producers, in one case also from unrelated producers.
A harmadik országbeli kereskedők ezenkívül más gyártók – egyik esetben független gyártók – termékeit is értékesítik.
Both related traders in Singapore therefore clearly have functions which are similar to those of an agent working on a commission basis.
A vállalattal kapcsolatban álló mindkét szingapúri kereskedő egyértelműen egy jutalékos alapon működő ügynökhöz hasonló feladatokat lát el.
Following definitive disclosure, the Indonesian government and one Indonesian exporting producer reiterated the claim of single economic entity referred to in the previous recital.
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az indonéz kormány és egy indonéz exportáló gyártó megismételte az előző preambulumbekezdésben említett egy gazdálkodó egységre vonatkozó kérelmet.
They argued that in Matsushita v Council [4] the Court had previously held that the fact that the producer performs certain sales functions does not mean that a manufacturing company and a trading company cannot constitute a single economic entity.
Azzal érveltek, hogy a Matsushita kontra Tanács [4] ügyben a Bíróság már megállapította, hogy az, hogy a gyártó bizonyos értékesítési feladatokat is ellát, nem jelenti azt, hogy egy gyártó vállalat és egy értékesítő vállalat nem alkothat egy gazdálkodó egységet.
Furthermore, they also claimed that sales to third countries that are carried out by the exporter directly without involving the trader in Singapore only represent a small percentage of export sales and that in the Interpipe judgement [5] the Court of First Instance held that small volumes of direct sales by the producer did not support the claim that there was no single economic entity.
Azt is állították továbbá, hogy a harmadik országoknak történő azon értékesítések, amelyeket az exportáló a szingapúri kereskedő bevonása nélkül közvetlenül végez, az exportértékesítések csupán kis százalékát teszik ki, és hogy az Interpipe ítéletben [5] az Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy a gyártó által végzett kis mennyiségű közvetlen értékesítések nem támasztják alá azt, hogy nem volt egy gazdálkodó egység.
Finally, they brought forward that in Canon v Council [6] the fact that a sales subsidiary also acted as a distributor of products from other companies did not affect the finding of a single economic entity.
Végül felhozták, hogy a Canon kontra Tanács [6] ügyben az a tény, hogy az értékesítéssel foglalkozó leányvállalat más vállalatok termékeinek forgalmazója is volt, nem befolyásolta a gazdálkodó egységre vonatkozó megállapítást.
Even though in Matsushita v Council the Court held that the institutions were in that case entitled to find that a manufacturer, together with one or more distribution companies which it controls, forms an economic entity even though it performs certain sales functions itself, it does not necessarily follow that there is an obligation to always consider a producer and its related sales companies as a single economic entity.
Habár a Matsushita kontra Tanács ügyben a Bíróság megállapította, hogy az intézmények abban az esetben megállapíthatták, hogy a gyártó egy vagy több általa irányított forgalmazó vállalattal együtt egy gazdasági egységet alkot – annak ellenére, hogy bizonyos kereskedelmi feladatokat maga lát el – ez még nem feltétlenül jelenti azt, hogy egy gyártót és a kapcsolatban álló kereskedelmi vállalatokat mindig egy gazdasági egységnek kell tekinteni.
Furthermore, unlike the Indonesian exporting producer, the manufacturer in Matsushita v Council did not make any direct sales itself.
Továbbá, ellentétben az indonéz exportáló gyártóval, a Matsushita kontra Tanács ügyben a gyártó nem végzett közvetlen értékesítést.
Secondly in the Interpipe judgement, the fact that direct sales by the exporting producer represented only a limited percentage of the total sales volume to the Union was only one element analysed by the Court of First Instance.
Másodsorban az Interpipe ítéletben az a tény, hogy az exportáló gyártó által végzett közvetlen értékesítések az Unióba irányuló értékesítések teljes mennyiségének csak kis százalékát jelentették, az Elsőfokú Bíróság által vizsgált elemek egyike volt.
More importantly, the Court stressed the fact that these direct sales were made to the new Member States for a transitional period only.
Ennél fontosabb, hogy a Bíróság hangsúlyozta, hogy ezeket az új tagállamokba irányuló közvetlen értékesítéseket csak átmenetileg végezték.
In contrast, in this case, the available evidence indicates that the sales directly by the producer to certain third countries are not temporary but — at least in principle — structural, i.e. permanent.
Ezzel szemben ebben az esetben a rendelkezésre álló bizonyíték arra utal, hogy a gyártó által közvetlenül végzett, bizonyos harmadik országokba irányuló értékesítések nem ideiglenesek, hanem – legalábbis elvileg – strukturálisak, vagyis állandóak.
Moreover, for each producer concerned, those sales represent a considerable percentage of its domestic sales.
Ráadásul ezek az értékesítések az összes érintett gyártó esetében belföldi értékesítésük jelentős százalékát teszik ki.
Finally, in Canon v Council the sales of the sales subsidiary of the exporting producer on the domestic market included other products that were only sold under a different brand name but had nevertheless all been produced by the exporting producer itself.
Végül, a Canon kontra Tanács ügyben az exportáló gyártó értékesítésért felelős leányvállalata által a belföldi piacon végzett értékesítések olyan termékeket is tartalmaztak, amelyeket más márkanév alatt értékesítettek, mégis az exportáló gyártó gyártotta őket.
The claim is therefore again rejected.
Ezért a kérelmet ismét elutasítják.
One Indonesian company further claimed that, even if the concept of the single economic entity were not to be accepted, the Commission had imposed a ‘double margin’ by deducting from the export price to independent customers in the Union both a profit for the related importer in the Union as well as a commission for the related trader in the third country.
Az egyik indonéz vállalat továbbá azzal érvelt, hogy még ha a gazdálkodó egység koncepcióját nem is fogadják el, a Bizottság kétszeres dömpingkülönbözetet alkalmazott, mivel a független uniós vásárlók felé számlázott exportárból levonta a vállalattal kapcsolatban álló uniós importőr nyereségét és a vállalattal kapcsolatban álló harmadik országbeli kereskedő jutalékát is.
However, the two items were taken into account for different purposes and were deducted separately.
A két tételt azonban különböző okokból vették figyelembe és külön-külön vonták le.
As explained in recital 28, for export sales through related importers in the Union, the export price is constructed pursuant to Article 2(9) of the basic Regulation on the basis of the price at which the imported products are first resold to an independent buyer.
A (28) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a vállalattal kapcsolatban álló uniós importőrön keresztül bonyolított exportértékesítések esetében az exportár az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerint annak az árnak az alapján képezhető, amelyen az importált termék elsőként viszonteladásra kerül egy független vevő részére.
In these cases an adjustment for the profit accruing shall be made so as to establish a reliable export price at the Union frontier level.
Ezekben az esetekben a felhalmozódó nyereségen kiigazításokat kell végrehajtani annak érdekében, hogy uniós határparitáson számított megbízható exportárat lehessen megállapítani.
On the contrary, the commission for the related trader in the third country was deducted pursuant to Article 2(10)(i) of the basic Regulation.
A vállalattal kapcsolatban álló harmadik országbeli kereskedő részére a jutalékot az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja szerint vonták le.
Therefore, the claim is rejected.
Ezért a kérelmet elutasítják.
The company further claimed that, in case the export price were to be adjusted for the commission of the related trader in the third country pursuant to Article 2(10)(i), an identical adjustment to the normal value should be made, since this trader would also coordinate domestic sales.
A vállalat azt állította továbbá, hogy ha az exportárat az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja szerint a harmadik országbeli kereskedő jutalékával kiigazítják, úgy a rendes értéket is ugyanígy ki kell igazítani, mivel ez a kereskedő a belföldi értékesítéseket is koordinálja.
However, the written contract between the trader and the producer in Indonesia only covers export sales.
A kereskedő és az indonéz gyártó között létrejött írásbeli szerződés ugyanakkor csak az exportértékesítésekre vonatkozik.
Moreover, domestic sales are invoiced by the company in Indonesia.
Ráadásul a belföldi értékesítésekről az indonéz vállalat állítja ki a számlát.
In respect of the adjustment pursuant to Article 2(10)(i) of the basic Regulation, it is considered appropriate to use a reasonable profit margin independent of the actual profit resulting from transfer prices in order to avoid any distorting effects that may arise from the transfer prices.
A Bizottság az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja szerinti kiigazítással kapcsolatosan a transzferárból származó tényleges profittól független ésszerű haszonkulcs alkalmazását megfelelőnek tartja annak érdekében, hogy a transzferár esetleges torzító hatásait el lehessen kerülni.
Therefore, the actual profit margins of the traders in the third country which were used at the provisional stage were replaced by a profit of 5 % which is considered a reasonable profit for the activities carried out by trading companies in the chemical sector, as was done in previous cases [7].
Ezért a harmadik országbeli kereskedők vonatkozásában az ideiglenes szakaszban alkalmazott tényleges haszonkulcs helyett a Bizottság ezután a korábbi esetekben [7] is alkalmazott 5 %-os haszonkulcsot használja, amely a vegyipari ágazatban működő kereskedelmi vállalatok tevékenységét illetően ésszerű nyereségnek tekinthető.
Another Indonesian company claimed that the Commission had deducted twice commission expenses for sales via its related importer in the Union.
Egy másik indonéz vállalat azt állította, hogy a Bizottság a vállalattal kapcsolatban álló uniós importőrön keresztül bonyolított értékesítések esetében kétszer vonta le a jutalék költségét.
The company argued that an adjustment for both the related importer’s SG&A expenses as well as commission expenses as a direct selling expense was made when constructing the export price pursuant to Article 2(9) of the basic Regulation.
A vállalat azzal érvelt, hogy amikor a Bizottság az exportárat az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerint megállapította, akkor azt a vállalattal kapcsolatban álló importőr SGA-költségeivel és a jutalékának költségeivel – mint közvetlen értékesítési költséggel – is kiigazította.
Since the commission expenses are already included in the SG&A expenses, this resulted in a double deduction for commission expenses.
Mivel az SGA-költségek a jutalékok költségeit már magukban foglalják, a jutalékok költségei így kétszeresen kerültek levonásra.
This claim was found to be justified and the calculation was amended accordingly.
A Bizottság ezt a megállapítást indokoltnak találta és a számítást ennek megfelelően módosította.
One company reiterated its claim for an adjustment for differences in physical characteristics on the basis that it exports the product concerned in both liquid and solid form to the Union whilst it only sells it in solid form on the domestic market and that the prices for the liquid form are lower than those for the solid form of the product investigated (see recital 39 of the provisional Regulation).
Az egyik vállalat megismételte a fizikai jellemzőkben rejlő különbségek alapján történő kiigazításra vonatkozó kérelmét, mivel folyékony és szilárd halmazállapotú vizsgált terméket is exportál az Unióba, belföldi piacon viszont csak szilárd halmazállapotút értékesít, a folyékony halmazállapotú vizsgált termék ára pedig alacsonyabb, mint a szilárd halmazállapotúé (lásd az ideiglenes rendelet (39) preambulumbekezdését).
To support the claim the company submitted the copy of two invoices for sales to other export markets.
A vállalat kérelme alátámasztására két számla másolatát mutatta be az egyéb exportpiacokon értékesített termékeiről.
However, this evidence could not be verified at this late stage of the proceeding, nor could it be ascertained that the difference shown was applicable to all cases where the above differences in physical characteristics existed.
Ezt a bizonyítékot azonban az eljárás ilyen kései szakaszában nem lehetett ellenőrizni és nem lehetett megállapítani, hogy ez a különbözet minden olyan esetre vonatkozott-e, ahol a fizikai jellemzőkben ilyen különbségek álltak fenn.
Following provisional disclosure, one Indonesian exporter claimed that the interest rate used for the calculation of credit costs of its related importer in the Union in the provisional Regulation was disproportionate and suggested to use an interest rate based on figures published for the IP by Deutsche Bundesbank.
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik indonéz exportőr azt állította, hogy aránytalan volt az a kamatláb, amelyet az ideiglenes rendeletben a vállalattal kapcsolatban álló uniós importőr hitelköltségeinek megállapításához alkalmaztak, és javasolta a Deutsche Bundesbank által a vizsgálati időszakra közzétett adatokon alapuló kamatláb alkalmazását.
Since the interest rate figure used for the calculation of credit costs for this company in the provisional Regulation was based on information submitted by other parties and therefore reflects their specific financial situation which is not necessarily applicable to the related importer in question, the claim was accepted and the calculation was amended accordingly.
Mivel az a kamatláb, amelyet a Bizottság az ideiglenes rendeletben e vállalat hitelköltségeinek a megállapításához használt, más vállalatok által benyújtott információkon alapult, és azok sajátos pénzügyi helyzetét tükrözte, amely nem feltétlenül alkalmazható a vállalattal kapcsolatban álló szóban forgó importőrre, a Bizottság az érvelésnek helyt adott és a számítást ennek megfelelően kiigazította.