natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In its comments, Germany emphasises that the marketing concept of GfW for 60 % of the stock involved the purchase of high quality must in large quantities and the subsequent processing into homogenous batches of raw wine for sparkling wine (Sektgrundwein), in compliance with the homogeneity and quality requirements of wineries.
Észrevételeiben Németország hangsúlyozza, hogy a készlet 60 %-át illetően a GfW értékesítési elképzelése az volt, hogy nagy mennyiségben szerez be minőségi mustot, majd annak feldolgozásával olyan, homogén alapbortételeket állít elő, amelyek a borászatok homogenitási és minőségi követelményeivel összhangban pezsgő alapanyagául szolgálhatnak (Sektgrundwein).
Raw wine for the production of sparkling wine requires a low level of SO2 and high levels of fruit acids.
Pezsgő csak csekély kén-dioxid-tartalmú, gyümölcssavakban gazdag alapborból készíthető.
This could only be achieved if the must was purchased during the autumn sales period and through GfW’s own preparation of the must into raw wine.
Ennek megvalósításához a mustot az őszi kiárusítási időszakban kellett beszerezni, és a GfW-nek magának kellett azt alapborrá feldolgoznia.
Pursuant to the information provided by Germany, on the market for raw wine for sparkling wine, the basic price paid for one litre of must of 60 degrees Oechsle was EUR 0,312 per litre.
A Németország által rendelkezésre bocsátott információk szerint a pezsgő alapanyagául szolgáló alapbor piacán a 60 Oechsle-fokos must literenkénti alapára 0,312 EUR volt.
For each additional degree Oechsle (up to a maximum of 80 degrees Oechsle) EUR 0,005 per litre was paid.
Minden további Oechsle-fok után (maximum 80 Oechsle-fokig) 0,005 EUR felárat fizettek literenként.
The winegrowing enterprises and merchants were paid for their high quality must, 60 % of the must purchased, in accordance with this principle.
A szőlőtermelő vállalkozások és a kereskedők számára a kiváló minőségű mustért (a vásárolt must 60 %-a) történő kifizetés ezzel az elvvel összhangban történt.
In this context Germany points to the relevant market.
Ezzel összefüggésben Németország az érintett piacra hivatkozik.
In its opinion the market price for ordinary table wine cannot be taken as a benchmark for this 60 % of the stock because the relevant market for GfW is not the ordinary table wine market but the market for higher quality raw wine to be used in the production of sparkling wine.
Véleménye szerint a készletnek ezen 60 %-ára nézve nem tekinthető referenciának a közönséges asztali bor piacán mért ár, mivel a GfW esetében nem a közönséges asztali bor piaca, hanem a pezsgő előállításához használatos, annál jobb minőségű alapbor piaca az érintett piac.
Germany also makes reference to the theory of demand substitution which points out that two products are not traded on the same market if one cannot be replaced by the other even if the price of one changes.
Németország ezenkívül hivatkozik a kereslethelyettesítés elméletére is, mely szerint két, egymással nem helyettesíthető terméknek akkor sem lehet ugyanaz a piaca, ha valamelyiknek az ára megváltozik.
In the case at hand, the specific requirements for must and raw wine for the production of sparkling wine makes it impossible to replace it with ordinary table wine must or table wine even if the price for table wine would decrease significantly.
Jelen esetben a pezsgő előállítására szolgáló musttal és alapborral szemben támasztott különös követelmények lehetetlenné teszik annak közönséges asztali bormusttal, illetve borral való helyettesítését, még ha az asztali bor ára jelentősen csökkenne is.
Therefore, a decrease in the price of table wine will not influence the price of must for the production of sparkling wine because they cannot be substituted for one another.
Ezért az asztali bor árának csökkenése nem befolyásolja a pezsgő előállítására szolgáló must árát, hiszen e két termék nem helyettesíthető egymással.
According to Germany it should therefore be concluded that the relevant market for the wine not being sent for distillation is the market for high quality raw wine for the production of sparkling wine, with much higher achievable prices (EUR 0,38 per litre) and not the ordinary table wine market price (EUR 0,26 per litre).
Németország szerint tehát mindez arra utal, hogy a nem lepárlásra szánt bor esetében az érintett piac a pezsgő előállítására szánt minőségi alapbor piaca, ott pedig sokkal magasabb eladási ár (literenként 0,38 EUR) érhető el, mint a közönséges asztali bor piacán (literenként 0,26 EUR).
Germany therefore reasons that the price paid for the must by GfW was in conformity with the market price of the relevant market and included a normal profit margin.
Németország okfejtése szerint tehát a GfW által fizetett vételár összhangban volt az érintett piacon mért piaci árral, és megfelelő mértékű haszonkulcsot is magában foglalt.
In addition, GfW planned to participate in EU stocking and distillation programmes (GfW had already offered such services to winegrowers before).
A GfW ezenkívül az uniós tárolási és lepárlási programokban is részt kívánt venni (a GfW ilyen szolgáltatásokat már korábban is nyújtott szőlőtermelőknek).
Under the stocking programme EUR 0,06 per litre was paid for 20 % of the stocks which should later be sold as raw wine for sparkling wine production.
A készletek 20 %-a után literenként 0,06 EUR összeget fizettek a tárolási program keretében: ezt később pezsgő előállítására szánt alapborként tervezték értékesíteni.
Under the distillation programme EUR 0,50-0,55 per litre was paid for the 40 % of the stock sent for distillation.
A lepárlási program keretében literenként 0,50–0,55 EUR-t fizettek a készlet lepárlásra szánt 40 %-os hányadáért.
In the opinion of Germany it was possible to make a profit from these activities when WAK granted the loan to GfW.
Németország álláspontja szerint akkor, amikor a WAK a kölcsönt a GfW-nek odaítélte, e tevékenységekkel lehetséges volt a profittermelés.
On the one hand, GfW intended to use 40 % of the must purchases for preventive distillation in December 1999 at a distillation price considerably higher than the purchase price (EUR 0,50-0,55 per litre).
A GfW-nek egyfelől az volt a szándéka, hogy a beszerzett must 40 %-át 1999 decemberében megelőző lepárlásra fordítja, a felvásárlási árnál jelentősen magasabb lepárlási ár (0,50–0,55 EUR/l) fejében.
On the other, it was predicted that sparkling wine producers would pay relatively good prices (between EUR 0,36 and EUR 0,41 per litre) for large lots of uniform, guaranteed quality raw wine.
Másfelől az előrejelzések szerint a pezsgőtermelők viszonylag jó áron (0,36–0,41 EUR/l) vásároltak volna nagy tételben egyenletes, garantált minőségű alapbort.
Germany reasons that GfW could have achieved an average sales revenue of EUR 0,44 to EUR 0,46 per litre, much above the average of EUR 0,38 per litre paid to the winegrowing enterprises and merchants.
Németország okfejtése szerint a GfW átlagosan 0,44–0,46 EUR/l árbevételre tehetett volna szert, vagyis számottevően többre, mint a szőlőtermelő vállalkozásoknak és a kereskedőknek átlagosan kifizetett 0,38 EUR/l.
The planning was based on the following assumptions of target prices:
A tervezés során a következő várható árakkal számoltak:
Price/litre (EUR)
Ár (EUR/l)
EU subsidy for stocking of wine/must (1 year): EUR 0,06/l and subsequent sale as raw wine for sparkling wine
A bor, illetve must tárolása (1 év) után járó támogatás (0,06 EUR/l), majd az alapbor pezsgő előállítása céljára történő értékesítése
Sale as raw wine for sparkling wine
Alapbor értékesítése pezsgő előállítása céljára
Based on these assumptions an average sales price of 0,44 to 0,46 EUR /l was expected.
A fenti feltételezésekből kiindulva 0,44–0,46 EUR/l átlagos árbevételre lehetett számítani.
The above sales forecast results in the following profit calculation:
A fenti értékesítési előrejelzésből a következő nyereségszámítás következik:
Purchase price and processing
Felvásárlási ár és feldolgozás
Income from sale as raw wine for sparkling wine, distillation, stocking subsidies
Az alapbor pezsgő előállítása céljára történő értékesítéséből, illetve lepárlásából, valamint a tárolási támogatásból befolyó bevétel
Expected profit
Várható haszon
Based on a total volume of some 44 million litres, a total profit between some EUR 2,64 million and some EUR 3,96 million was expected.
44 millió liter összmennyiség alapulvételével összesen 2,64–3,96 millió EUR haszonra lehetett számítani.
For 2000 the spread lay between EUR 0,20 and EUR 0,41 per litre.
en az ártartomány 0,20–0,41 EUR/l volt.
Germany also emphasises that 60 % of the must bought by GfW had an average degree of Oechsle of 81, much higher than the requirement for table wine of 44 and this was of course reflected in the price GfW paid for the must.
Németország azt is hangsúlyozza, hogy a GfW által felvásárolt must 60 %-a átlagosan 81 Oechsle-fokos volt, messze túlteljesítve az asztali bor esetében megkövetelt 44 Oechsle-fokot, ami értelemszerűen megnyilvánult a GfW által kifizetett vételárban is.
Aid element at time of subordination of claims and waiver of claims
Támogatási elem a követelések hátrébb sorolásakor, illetve elengedésekor
According to Germany, it was established that GfW was facing insolvency after an interim statement of accounts was drawn up in November 2000.
Németország szerint a GfW fizetésképtelensége annak nyomán került megállapításra, hogy 2000 novemberében évközi mérleg készült.
According to the information submitted by Germany, on 31 October 2000, WAK still had claims of some EUR 10 million towards GfW.
A Németország által benyújtott információk szerint 2000. október 31-én a WAK-nak még mindig mintegy 10 millió EUR összegű követelése volt a GfW-vel szemben.
So according to Germany, in case of insolvency procedure, GfW would need to settle the payment to the winegrowing enterprises and merchants, at a value of around EUR 3,5 million, before payments to any other creditor could be made.
Németország szerint tehát fizetésképtelenségi eljárás esetén a GfW-nek rendeznie kellett volna a szőlőtermelő vállalkozásokkal és a kereskedőkkel szembeni – mintegy 3,5 millió EUR összegű – tartozását, mielőtt bármely másik hitelezője részére kifizetést teljesíthetett volna.
In order to remedy the deficit situation in time and avoid the opening of the insolvency proceedings in accordance with § 64 GmbHG a.F. i. V. m. § 19 InsO, immediate action was needed.
Azonnali intézkedésre volt szükség a túladósodás kellő időben történő orvoslásához és annak elkerüléséhez, hogy a GmbHG a.F. 64. §-ának az Insolvenzordnung 19. §-ával összefüggésben történő alkalmazásával fizetésképtelenségi eljárás induljon.
Germany points out that, as principle creditor with a weaker security position, WAK had a considerable interest in avoiding the impending insolvency.
Németország rámutat, hogy gyengébb biztosítéki pozíciójú fő hitelezőként a WAK-nak jelentős érdeke fűződött ahhoz, hogy elkerülje a küszöbön álló fizetésképtelenséget.
It therefore tried to convince the winegrowing enterprises and merchants to waive part of their claims and also agreed to the following with GfW on 4 December 2000:
Ezért a WAK megkísérelte rávenni a szőlőtermelő vállalkozásokat és a kereskedőket arra, hogy követeléseik egy részéről lemondjanak, a GfW-vel pedig 2000. december 4-én a következőkben állapodott meg:
a subordination of claims of the same amount as the deficit after the winegrowing enterprises and merchants had agreed to waive 90 % of their remaining claims,
a szőlőtermelő vállalkozások és a kereskedők fennálló követelései 90 %-ának elengedése után fennmaradó veszteséggel azonos összegű követelés hátrébb sorolása,
to, but only if necessary, waive the amount of claim they had agreed to subordinate.
kizárólag szükség esetén az ilyen módon hátrébb sorolt követelés elengedése.
Despite a successful start to the negotiations with a majority of the winegrowing enterprises and merchants agreeing to waive their claims, GfW eventually failed due to concerted actions by some of the winegrowing enterprises and merchants and their lawyers.
A GfW kezdetben sikeresen tárgyalt a szőlőtermelő vállalkozások és a kereskedők nagy részével a követeléseik elengedéséről, ám célját végül mégsem érhette el egyes szőlőtermelő vállalkozásoknak, kereskedőknek és azok ügyvédeinek összehangolt fellépése következtében.
They were not willing to waive their claims because of their preferential security position as a result of their extended or prolonged retention of title and filled complaints.
Ők ugyanis nem voltak hajlandók követeléseikről lemondani, mivel kiterjesztett vagy meghosszabbított tulajdonjog-fenntartásuknak köszönhetően kedvezőbb biztosítéki pozícióban voltak, és kereseteket nyújtottak be.
These complaints were treated by the court who proposed settlement agreements.
A kereseteket a bíróság elbírálta, és vitarendezési megállapodásokat javasolt.
Similar settlement agreements were proposed by other courts.
Más bíróságok is hasonló vitarendezési megállapodásokat javasoltak.
With this in mind, it was no longer possible for GfW to expect that the winegrowing enterprises and merchants would agree to waiving 90 % of their remaining claims.
Ennek ismeretében tehát a GfW nem számíthatott arra, hogy a szőlőtermelő vállalkozások és a kereskedők hajlandók lesznek lemondani fennmaradó követeléseik 90 %-áról.
The fact that 1700 out of 2700 winegrowing enterprises and merchants had already indicated that they would be willing to waive a share of their claims was no longer of relevance as § 305a of the German insolvency law states that an out of court settlement (außergerichtliche Einigung) to avoid insolvency proceedings fails when one single creditor decides to proceed to enforcement after the out of court settlement negotiations have started.
Bár 2700 szőlőtermelő vállalkozás és kereskedő közül 1700 hajlandóságát fejezte ki arra, hogy lemondjon követeléseinek egy részéről, ennek ekkor már nem volt jelentősége, a fizetésképtelenségre vonatkozó német jogszabály 305a. §-a értelmében ugyanis az adósságrendezésre szolgáló peren kívüli megállapodás (außergerichtliche Einigung) sikertelennek tekintendő, amennyiben a peren kívüli megállapodásról szóló tárgyalások megkezdése után akár csak egy hitelező is a végrehajtás mellett dönt.
On 21 February 2001 WAK therefore agreed with GfW to cover the deficit of year 2000 by waiving EUR 5005441,60 of its claims, that no interest would be charged on the remaining debt for the time period of 1 January 2001 to 31 December 2001 and that the claims of the winegrowing enterprises and merchants would be settled in full.
Ezért 2001. február 21-én a WAK abban állapodott meg a GfW-vel, hogy a GfW 2000. évi veszteségét 5005441,60 EUR összegű követelés elengedésével pótolja, a maradék tartozás után nem számít fel kamatot a 2001. január 1-jétől2001. december 31-ig tartó időszakra, és a szőlőtermelő vállalkozások és a kereskedők követeléseit maradéktalanul teljesíti.
The security of the non-subordinated claims was guaranteed.
A hátrébb nem sorolt követelések fedezete biztosítva volt.
GfW’s deficit situation was remedied, insolvency proceedings were avoided and GfW could continue trading.
A GfW veszteséges helyzete ezzel megoldódott, a fizetésképtelenségi eljárás elhárult, és a GfW tovább folytathatta gazdasági tevékenységét.
Germany claims that the subordination and the waiver of claims are both in accordance with the private creditor test.
Németország úgy véli, hogy a követelések hátrébb sorolása és elengedése egyaránt megfelel a magánhitelezői tesztnek.
To support this claim, Germany refers to relevant case-law.
Ennek alátámasztására Németország a vonatkozó ítélkezési gyakorlatra hivatkozik.
Waiving part of the claim can be required in order to increase the amount which is effectively recovered [11].
A ténylegesen behajtható összeg növeléséhez szükség lehet a követelés egy részének elengedésére [11].
A private creditor would act so as to minimise his losses.
Így tenne egy magánhitelező is, hogy veszteségeit minél kisebbre csökkentse.
In case a claim was not sufficiently secured, agreement to postpone the repayment would increase the chances of repayment without losses as the debtor would have the chance to overcome the crisis and improve its situation [12].
Amennyiben egy követelésre nincs kellő fedezet, a visszafizetés elhalasztása növeli a veszteség nélküli visszafizetés esélyét, hiszen az adós így lehetőséget kap arra, hogy túljusson a válságon és javítson helyzetén [12].
In the HAMSA judgment of the CFI, the court rejects the Commissions previous practice of requiring equal share of waivers of claims for private and public creditors in relation to their share of the debt.
A HAMSA ügyben hozott ítéletében az Elsőfokú Bíróság elveti a Bizottság korábbi gyakorlatát, mely szerint a magán- és a közhitelezőktől követeléseiknek a hitelrészükhöz mérten egyforma arányú elengedését követelte meg.
Instead the court established that the private creditor test can be applied also when the waivers relationship between the different creditors is asymmetric.
Ehelyett a Bíróság megállapította, hogy a magánhitelezői teszt akkor is alkalmazható, ha a különböző hitelezők más-más arányban engedik el követeléseiket.
The CFI emphasises that the creditor’s status as the holder of a secured, preferential or ordinary claim, i.e. the rank of the securities of the different creditors, is decisive.
Az Elsőfokú Bíróság hangsúlyozza annak döntő fontosságát, hogy a hitelezőknek fedezettel bíró, elsőbbségi vagy közönséges követelése áll-e fenn, vagyis hogy mi az egyes hitelezők kielégítésének rangsora.
The CFI established that a public creditor acts like a private creditor when he decides to waive a share of his claims, after extensive and reasonable evaluation of how much he might be able to recover, of the risk of liquidation and of the chance of the firm being restored to viability [13].
Az Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy magánhitelezőhöz hasonlóan jár el az a közhitelező, amely a követelései egy részének elengedése mellett dönt, miután alaposan és ésszerűen felmérte, hogy követeléseiből mennyit tud behajtani, és mekkora a felszámolás kockázata, illetőleg a cég gazdasági életképessége helyreállításának esélye [13].
Lastly, Germany refers to the Commission’s decision in the Huta Cynku case, where the Commission decided that no advantage and thus no State aid exists where restructuring would yield better proceeds than liquidation [14].
Végezetül Németország utal a Huta Cynku ügyben hozott bizottsági határozatra, melyben a Bizottság úgy határozott, hogy nincs szó előnyről, és így állami támogatásról sem akkor, ha a szerkezetátalakítás jobb eredménnyel jár, mint a felszámolás [14].
On these grounds Germany argues that taking into consideration WAK’s position as the main creditor and its weaker security position compared to the winegrowing enterprises and merchants, both the subordination as well as the waiver of claim was in accordance with the private creditor test and do not constitute State aid.
Mindezek alapján Németország úgy érvel, hogy figyelembe véve a WAK fő hitelezői szerepét, valamint a szőlőtermelő vállalkozásokhoz és a kereskedőkhöz képest gyengébb biztosítéki pozícióját, a követeléseknek mind a hátrébb sorolása, mind az elengedése megfelelt a magánhitelezői tesznek, vagyis nem képez állami támogatást.
In an insolvency procedure WAK would have lost at least the same and most probably a significantly larger amount of their remaining claim.
Fizetésképtelenségi eljárás lefolytatása esetén a WAK a fennmaradó követeléseinek legalább ekkora, de valószínűleg még sokkal nagyobb részét elveszítette volna.
Only through avoiding the insolvency of GfW and settling the winegrowing enterprises and merchants remaining claims did WAK have full security rights to the remaining stock and could secure a higher repayment on its remaining claims than what would be realised in case of insolvency.
A WAK csak a GfW fizetésképtelenségének elkerülésével, továbbá a szőlőtermelő vállalkozások és a kereskedők maradék követeléseinek kielégítésével érhette el, hogy a fennmaradó árukészletre igényt tarthasson, és így a még fennálló követelései nagyobb arányban térüljenek meg, mint fizetésképtelenség esetén.
From an ex-ante perspective, the behaviour of WAK was, according to Germany, correct, especially as they managed to secure a higher repayment by having converted their weak security position into a primary security right and avoided the impending insolvency of GfW.
Ex ante szemszögből nézve a WAK Németország szerint helyesen járt el, különösen mivel nagyobb megtérülést sikerült elérnie azáltal, hogy gyenge biztosítéki pozícióját elsőbbségi hitelezői helyzetté alakította át, és elkerülte a GfW küszöbön álló fizetésképtelenségét.
According to Germany, any private bank would have acted in the same way in the same situation.
Németország szerint bármelyik magánbank ugyanígy járt volna el ilyen helyzetben.
This is confirmed by a report from 3 February 2003, prepared by an independent auditor [15], commissioned by WAK and submitted by the German authorities.
Ezt megerősítette egy független könyvvizsgáló cég [15]2003. február 3-i jelentése, amely a WAK megbízásából készült, és amelyet benyújtottak a német hatóságoknak.
The report comes to the conclusion that it made economic sense for WAK to subordinate their claims, waive part of their claims to the abovementioned amount and to waive the future interest payments.
A jelentés következtetése szerint gazdaságilag ésszerű volt a WAK részéről, hogy követeléseit hátrébb sorolta, követeléseinek egy részét (a fent említett összegig) elengedte, és lemondott a jövőbeli kamatfizetésekről.
The reasons for this conclusion were submitted by Germany and are as follows:
Az e következtetést alátámasztó indokokat a német hatóságok a Bizottság elé tárták. Ezek a következők:
If WAK had not subordinated and waived its claims and interest payments GfW would have had to apply for insolvency and GfW would have been wound up.
Ha a WAK nem sorolta volna hátrébb követeléseit, illetőleg nem mondott volna le azokról, valamint a kamatfizetésekről, a GfW-nek kezdeményeznie kellett volna fizetésképtelenné nyilvánítását, és a GfW felszámolásra került volna.
WAK’s claims would have had to be met from the sale of GfW’s stocks.
A GfW árukészleteinek értékesítéséből nem lehetett volna kielégíteni a WAK követeléseit.
If the company had been wound up the value of GfW’s stocks would have fallen.
A GfW felszámolása esetén árukészleteinek értéke visszaesett volna.
The actual proceeds from the sale of the stocks would have been only about 50 % to 70 % of the book value.
Az árukészlet értékesítéséből tehát mindössze a könyv szerinti érték 50–70 %-ának megfelelő összeg folyt volna be.
Therefore, allowing for security rights, the proceeds would have amounted to between EUR 1,84 million and EUR 2,4 million.
Így a bevétel – figyelembe véve a biztosítéki jogokat – 1,84 millió EUR és 2,4 millió EUR között alakult volna.
Insolvency proceedings are costly.
A fizetésképtelenségi eljárás költséges.
The German Insolvency Law (‘InsO’) provides for a right to separation for products with retention of title; however, this is determined on the basis of the insolvency administrator’s option to choose between performance of the contract and separation of assets (paragraph 103 InsO).
A fizetésképtelenségre vonatkozó német törvény (InsO) jogot ad a tulajdonjog-fenntartás hatálya alatt álló áru elkülönítésére; erre azonban aszerint kerülhet sor, hogy a fizetésképtelenségi gondnok a szerződés teljesítése vagy a vagyon különválasztása mellett dönt (az InsO 103. §-a).
Separation of assets is possible only if the insolvency administrator refuses to perform the contract, in which case the creditor can withdraw from the contract and demand the separation of the assets, and is entitled to compensation for non-performance of the contract.
A vagyon különválasztására csak akkor van lehetőség, ha a fizetésképtelenségi gondnok megtagadja a szerződés teljesítését: ekkor a hitelező a szerződést felmondhatja, és kérheti a vagyon különválasztását, a szerződés nem teljesítéséért pedig kártérítésre tarthat igényt.
Down payments may be offset.
A kifizetett előlegek beszámíthatók.