natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Council of State here establishes a dual mechanism.
Az Államtanács így egy kétirányú mechanizmust vezet be.
First, there is a liability on the State for a failure in the exercise of the prerogatives conferred by the Law of 16 July 1980 and its implementing measures.
Először is megszervez egy olyan állami felelősségvállalási rendszert, amely kizárólag az 1980. július 16-i törvény és annak végrehajtási rendelkezései által létrehozott előjogok alkalmazásának hiányosságán alapul.
This is a scheme of liability for serious fault.
Súlyos vétkességen alapuló felelősségvállalási rendszerről van szó.
It has been made to depend on serious fault because of a desire to avoid an automatic transfer of debt from the debtor authority to the State.
Egy súlyos vétkesség melletti döntés azzal a szándékkal indokolható meg, hogy az adós önkormányzat tartozása ne háruljon automatikusan az államra.
A learned commentator observes, ‘if the prefect takes measures that seek to release additional resources, but these then prove to be insufficient in view of the scale of the debts of the municipality, the court will probably take the view that no fault has been committed’.
Egy körültekintő jogmagyarázó szerint„ha a prefektus pótlólagos források elkülönítésére irányuló intézkedéseket hoz, de ezek az intézkedések a település tartozásának nagyságrendjére való tekintettel elégtelennek bizonyulnak, valószínű, hogy a bíró úgy fogja megítélni, hogy nem követtek el súlyos vétkességet”.
The liability for serious fault described here is of a conventional kind, and does not operate as a guarantee mechanism in the event of an insolvency of the debtor, because the liability does not arise merely as a consequence of the insolvency.
Itt a súlyos vétkességen alapuló felelősség „klasszikus”, és az adós szervezet fizetésképtelensége esetén felmerülő garanciamechanizmustól eltérően működik, mivel nem enyhítheti pusztán csak a fizetésképtelenségi helyzetet.
Second, the judgment provides for strict liability in two cases.
Másodszor az ítélet két esetben ír elő objektív felelősségvállalást.
The first case is one where ‘by reason of requirements of the public interest, the prefect legitimately refuses to take certain measures with a view to ensuring that the judgment is enforced in full’.
Az első esetben „általános érdekű követelmények miatt a prefektus törvényesen utasíthatta el bizonyos intézkedések meghozatalát a bírósági határozat teljes körű végrehajtásának biztosítása érdekében”.
This is a classic case of inaction on the part of public administration motivated by the public interest, and in such a case the public administration may be liable for breach of equality before public burdens.
Itt a hatóság tartózkodásának klasszikus esete merül fel, amelyet egy általános érdekű indok igazol, felelősségét pedig a közteherviselési egyenlőség felbomlása miatt vállalja.
The debtor is in theory not insolvent, but the State decides not to exhaust the debtor’s potential resources on grounds of the public interest.
Az adós elméletileg nem fizetésképtelen, az állam azonban úgy dönt, hogy egy általános érdekű indok miatt nem meríti ki lehetséges forrásait.
There is no guarantee mechanism here, because the injury to the creditor is the result of a decision of the State, and not of the debtor’s financial situation.
Ez a helyzet nem utal garanciamechanizmusra, hiszen a hitelező számára a kár egy állami döntésből, nem pedig az adós fizetésképességi helyzetéből fakad.
But the consequences are identical to those of a guarantee mechanism.
A következmények azonban megegyeznek egy garanciamechanizmus következményeivel.
The second case of strict liability resembles a guarantee mechanism more closely.
Ezzel szemben az objektív felelősség második esete fokozottabban közelít a garanciamechanizmushoz.
The Council of State finds that ‘if, having regard to the situation of the local or regional authority, and in particular to an insufficiency in its assets […] the prefect legitimately refuses to take certain measures with a view to ensuring that the judgment is enforced in full, the State as holder of public authority may be liable for any injury caused to a creditor of the local or regional authority if the injury is of an abnormal and specific kind’.
Az Államtanács úgy ítéli meg, hogy „abban az esetben, ha az önkormányzat helyzetére […] való tekintettel, a prefektus általános érdekű követelmények miatt törvényesen utasíthatta el bizonyos intézkedések meghozatalát a bírósági határozat teljes körű végrehajtásának biztosítása érdekében, a területi önkormányzat hitelezője számára ebből származó kárért – ha az jellegét tekintve rendellenes és különleges – az állami hatóság felelősséget vállalhat”.
Here the liability arises only out of the financial situation of the debtor authority.
Megállapítják, hogy a felelősséget kiváltó tény kizárólag az adós önkormányzat pénzügyi helyzete.
Liability has not been made to depend on fault, and the burden of proof resting on the creditor is lighter, as the creditor has to show only the factual situation that gives rise to liability, the causal link, and the damage.
Az objektív felelősségvállalási rendszer enyhíti a hitelezőre háruló bizonyítási terhet, mivel annak egyszerűen csak a kiváltó tényt, az oksági kapcsolatot és a kárt kell bebizonyítania.
In the view of the Commission’s expert there are two similarities between this scheme of liability and a guarantee system.
Még mindig a Bizottság szakértője szerint két hasonlóság figyelhető meg e felelősségvállalási rendszer és egy garanciamechanizmus között.
First, the liability arises out of something that is not objectively imputable to the State, namely the situation of the debtor organisation: liability of this kind is triggered by the insolvency of the debtor, like a guarantee.
Először is a kiváltó tény objektíven nem tulajdonítható az államnak, mivel az adós szervezet helyzetéről van szó: ez a felelősségi helyzet ugyanazon a tényen alapul, mint a garanciamechanizmus, azaz az adós fizetésképtelenségén.
Second, the injury to which the Council of State refers appears, in the absence of any indication to the contrary, to be the failure to pay the debt itself, which is likewise the trigger for a guarantee.
Másodszor úgy tűnik, hogy az a kár, amelyre az Államtanács hivatkozik – bármely más utalás hiányában – éppen a tartozás kiegyenlítésének hiánya, amely tény a garanciát is kiváltja.
It is true that the Council of State restricts the liability of the State to injury ‘of an abnormal and specific kind’.
Az Államtanács kétségkívül a rendellenes és különleges károkra korlátozza az állam felelősségvállalását.
As regards the ‘abnormal’ character of the injury, the Commission’s expert takes the view that one can proceed by elimination.
A Bizottság szakértője szerint, mivel rendellenes kárról van szó, kizárásos alapon lehet érvelni.
Either the debt is a small one, in which case it is fair to suppose that it will not leave a national publicly owned establishment, or La Poste in particular, in a position of insolvency; or the debt is a large one, in which case the injury will necessarily be abnormal.
Egyik esetben a tartozás csekély jelentőségű, és jogosan feltételezhető, hogy egy nemzeti közintézményt (különösen a La Poste-ot) nem fog fizetésképtelenségi helyzetbe hozni. A másik esetben nagyon jelentős a tartozás, és abból a kár rendellenessége fog következni.
As regards the ‘specific’ character of the injury, it may be supposed that creditors making large claims on publicly owned establishments will not be numerous.
A kár különlegessége esetén feltételezhető, hogy a jelentős tartozással rendelkező közintézmények hitelezői nincsenek sokan.
Thus the restriction imposed by the Council of State is a restriction in appearance rather than in fact, because it is fair to suppose that the claims involved will always be large, so that the injury will always be abnormally serious.
Ennélfogva az államtanácsi ítélettel elrendelt korlátozás valójában nem az, amennyiben feltételezhető, hogy csak a jelentős összegű követelések helyzete, az a helyzet lesz valóban érintett, amelynek esetében mindig rendellenesen súlyos kár merül fel.
This is the interpretation accepted by the best academic opinion.
A legkörültekintőbb jogelmélet egyébként ezt az értelmezést vette figyelembe.
According to the commentary by P. Bon already cited, ‘in that case, which very likely corresponds to the case under consideration, given the flagrant disproportion between the sum that the court has ordered the municipality to pay and the smallness of the municipality’s resources, the prefect is in an impossible situation, because he is not likely to be able to release sufficient resources to enable the municipality to pay the whole of the debt.
Így P. Bon (fent említett) magyarázata szerint „e feltevés mellett, amely valószínűleg megfelel a jelen esetnek – tekintettel a bíró által a települési önkormányzat számára megítélt összeg és ez utóbbi forrásainak csekély mértéke közötti szembetűnő aránytalanságra – a prefektus bizonyos értelemben zsákutcában van, amennyiben kétséges, hogy el tud-e különíteni elegendő forrást ahhoz, hogy a települési önkormányzat kiegyenlíthesse tartozását.
But equity demands that after so many years the two applicant companies should be compensated […] it turns the State into a forced insurer of the damage caused by the incompetence [of the municipality]’.
A méltányosság kétségkívül azt diktálja, hogy a két felperes társaság annyi év után kártérítésben részesüljön”, „az államot az említett tapasztalatlanság [a települési önkormányzat tapasztalatlansága] káros következményeinek köteles biztosítójává teszi”.
The Commission’s expert observes that the correct term is not ‘forced insurer’ but rather ‘forced guarantor’.
A Bizottság szakértője szerint a megfelelő kifejezés nem „biztosító”, hanem inkább „köteles kezes”.
In their report on the judgment in Société fermière de Campoloro, C. Landais and F. Lenica, who were in charge of documentation at the Council of State at the time the judgment was delivered, stress the singularity of this second case, and refuse to interpret it as transferring to the State the burden of the debts of local and regional authorities’.
A Société fermière de Campoloro ügyben hozott ítélethez fűzött magyarázatukban C. Landais és F. Lenica – az ítélet értelmezése idején az Államtanács dokumentációs szolgálatának vezetői – ennek a második feltételezésnek az egyediségét emelik ki, továbbá elutasítják annak olyan értelmezését, hogy az az államra ruházza a területi önkormányzatok adósságterheit.
The Commission’s expert points out that this interpretation is debated precisely because on a reading of the judgment it has to be envisaged.
A Bizottság szakértője azonban hangsúlyozza, hogy amennyiben az értelmezés vitatott, az azt jelenti, hogy ezt figyelembe kell venni az ítélet értelmezésekor.
The end of the commentary is revealing: the commentators speak of a loan or an exceptional subsidy.
A magyarázat vége egyébként sokatmondó: a jogmagyarázók kölcsönt vagy rendkívüli támogatást fontolgatnak.
It will be observed that commentators who refuse to consider this scheme of liability to be equivalent to a guarantee mechanism ultimately invoke other components of a guarantee mechanism, such as subsidies.
Ennélfogva megjegyzendő, hogy azok, akik e felelősségvállalási rendszert nem tekintik garanciamechanizmusnak, végül a garanciamechanizmusok más elemeire (támogatás) hivatkoznak.
The Commission’s expert also rejects the assessment made by D. Labetoulle in an article on strict liability in administrative law which is cited by the French Government in its observations.
A Bizottság szakértője kizárja Labetoulle közigazgatási jog szerinti objektív felelősségről szóló, a francia kormány észrevételeiben idézett cikkében megfogalmazott értékelést is.
Labetoulle observes that the Council of State held in Campoloro only that in the event of a decision taken legitimately by the prefect the State ‘may be liable’.
Ez a szerző megállapítja, hogy az Államtanács a Campoloro-ügyben úgy ítélkezik, hogy a prefektus jogszerű határozata értelmében „az állam” csak „felelősséget vállalhat”.
He deduces that liability is not automatic.
Ebből arra a következtetésre jut, hogy egyáltalán nincs automatizmus.
According to the Commission’s expert, this interpretation is not convincing.
A Bizottság szakértője nem támogatja ezt az értelmezést.
The Council of State found that the prefect’s decision could render the State liable (est susceptible d’engager la responsabilité)‘if the injury is of an abnormal and specific kind’.
Az Államtanács ugyanis úgy ítéli meg, hogy a prefektus határozata értelmében az állam akkor vállalhat felelősséget, „ha az [a kár] jellegét tekintve rendellenes és különleges”.
What is uncertain is not the principle of the existence of liability, or the fact that liability is incurred if the conditions that give rise to it are met, but the existence of injury presenting certain features.
A bizonytalanság nem valamiféle felelősség létezésének és megállapításának elvét terheli, ha az alkotóelemei együttesen fennállnak, hanem bizonyos sajátosságokat mutató kár felmerülését.
As has been explained, once the injury is specific and abnormal, nothing stands in the way of liability.
Amint azonban kimutatásra került, ha a kár különleges és rendellenes, semmi sem akadályozza meg a felelősség felmerülését.
Thus by its very nature the liability does indeed arise automatically, and has all the characteristics of a guarantee.
Ennélfogva a garancia minden sajátosságát tartalmazó felelősségvállalás elvének szintjén igenis létezik automatizmus.
Finally, the Commission’s expert observes that none of the commentators on the Campoloro judgment has envisaged the possibility that the claim might go unpaid.
Végezetül a Bizottság szakértője rámutat, hogy a Campoloro-ügyhöz kapcsolódó ítélkezési gyakorlat magyarázói közül senki sem számol azzal, hogy a követelés kifizetetlen maradhat.
The Commission’s expert concludes that the Council of State’s judgment in Campoloro installed a scheme of liability which has the characteristics of a guarantee mechanism.
A Bizottság szakértője azt a következtetést vonja le, hogy a Campoloro-ügyben hozott, fent említett államtanácsi ítélet egy garanciamechanizmus sajátosságait mutató állami felelősségvállalási rendszert vezetett be.
Settlement of the Campoloro case by the European Court of Human Rights (ECHR)
A Campoloro-ügynek az Emberi Jogok Európai Bírósága (EJEB) általi rendezése
In a judgment of 6 December 2006 — Société de gestion du port de Campoloro and Société fermière de Campoloro v France, the ECHR settled the Campoloro case by making the State liable for all of the sums due to the applicant companies by Santa-Maria-Poggio Commune.
Az EJEB a Société de gestion du port de Campoloro és Société fermière de Campoloro kontra Franciaország ügyben 2006. december 6-án hozott ítéletben olyan módon rendezte a Campoloro-ügyet, hogy Santa-Maria-Poggio települési önkormányzata által a felperes társaságoknak fizetendő tartozásokat teljes egészében az államra hárította.
The case demonstrates that, in this instance, the liability accepted by the French State operates as an implied guarantee of the public authorities’ liabilities and is not linked to any condition relating to loss.
Az ügy azt bizonyítja, hogy a francia állam felelősségvállalása ebben az esetben az állami hatóságok kötelezettségeire nyújtott implicit garanciaként működik, és semmiféle kár feltételéhez nem kapcsolódik.
Before the Court, the French authorities attempted to base their case on the absence of, firstly, an operative event imputable to the State and, secondly, a guarantee on the part of the State to public authorities possessing legal personality.
A Bíróság előtt a francia hatóságok egyrészt az államnak tulajdonítható kiváltó tény hiányára, másrészt pedig a jogi személyiséggel rendelkező állami hatóságokkal szembeni állami garancia hiányára próbáltak hagyatkozni.
‘[The French Government]’, we read, ‘considers that only objective reasons concerned exclusively with its being materially impossible for the commune to release sufficient resources have delayed the complete enforcement of the judgments’; ‘The Government therefore maintains that the non-enforcement of the judgments given is not the result of a deliberate refusal to enforce them on the part of the national authorities, State or commune.
Az ítélet olvasatában „[a francia kormány] úgy ítéli meg, hogy csak azok az objektív okok késleltették az ítéletek teljes körű végrehajtását, amelyek kizárólag ahhoz kapcsolódtak, hogy a települési önkormányzat gyakorlatilag nem tudta elkülöníteni a kellő mennyiségű forrást”; „A kormány ennélfogva fenntartja, hogy a kihirdetett ítéletek végrehajtásának elmulasztása nem a nemzeti hatóságok, az állam vagy a települési önkormányzat szándékos tartózkodásának következménye.
The absence of funds is not a pretext, but a reality due to the insolvency of the debtor legal entity’; ‘The non-payment of the debt is due entirely to the commune’s financial difficulties, and these circumstances do not appear to be such as either to release the authority from its obligations or to transfer the burden of its debt to the State (Council of State, commune of Batz-sur-Mer, 25 September 1970).
Az előirányzatok hiánya nem ürügy, hanem az adós jogi személy fizetésképtelenségének betudható realitás”; „A tartozás visszafizetésének elmulasztása kizárólag a települési önkormányzat pénzügyi nehézségeinek következménye, és úgy tűnik, hogy ezek a körülmények jellegüket tekintve nem olyanok, hogy az önkormányzat kikerülhetné kötelezettségeit, és hogy adósságterhét az államra háríthatná (Államtanács, Batz sur Mer települési önkormányzata, 1970. szeptember 25.).
There is no legal basis under national law for substituting the State for the commune where the payment of compensation is concerned.
A belső jogban semmilyen jogalapja nincs annak, hogy az állam a települési önkormányzat helyett kártérítéseket egyenlítsen ki.
Nor can Article 6-1 of the Convention form the basis of any such substitution in so far as a solution of that kind would be contrary to the very concept of legal personality, which presupposes autonomy and a distinct set of assets’.
Ez a helyettesítés a továbbiakban nem alapulhat az egyezmény 6. cikkének (1) bekezdésén, amennyiben egy ilyen megoldás ellentétes lenne magával a jogi személyiség fogalmával, amely függetlenséget, külön vagyont feltételez.”
While the French Government attempted specifically to invoke the differences — highlighted above — between the liability scheme and the guarantee mechanism, these arguments were not in the end accepted by the Court.
Noha a francia kormány pontosan a felelősségvállalási rendszer és a garanciamechanizmus közötti, fent kimutatott különbségek érvényesítését kísérelte meg, a Bíróság végül ezeket az érveket nem vette figyelembe.
To reinforce the point being made, the applicants’ arguments — which were, in contrast, accepted by the Court — need also to be reproduced.
A bizonyítás kiegészítése érdekében indokolt bemutatni a felperesek érveit is, amelyeket viszont figyelembe vett a Bíróság:
‘That is why no arrangements to soften the blow have been made under national law to confront a situation of default on the part of the commune’; ‘The State cannot offload its obligation to implement judicial decisions by invoking the absence of funds or the autonomy of regional or local authorities — an autonomy that it has not been able to guarantee to date, since the commune is in no position to pay its debts.
„Ilyen módon a belső jog nem ír elő semmiféle enyhítő eszközt a települési önkormányzat fizetésképtelenségi helyzetének kezelésére”; „Az állam nem mentesülhet a bírósági határozatok végrehajtására vonatkozó kötelezettsége alól a helyi önkormányzatok előirányzat-hiányára vagy önállóságára hivatkozva, amelyet a mai napig nem tudott garantálni, hiszen a települési önkormányzat nem tudja kiegyenlíteni tartozásait.
The applicants therefore denounce the State’s incapacity to adopt positive measures that would have enabled the commune to contribute in accordance with its obligation’.
A felperesek következésképpen az államot hibáztatják, amiért nem tudott olyan pozitív intézkedéseket elfogadni, amelyek lehetővé tették volna a települési önkormányzat számára a rá háruló hozzájárulási kötelezettség végrehajtását”.
‘The applicants note that, in its judgment of 18 November 2005, the Council of State held that the legislature intended to give the representative of the State, in the event of a local or regional authority’s not being able to implement a judicial decision, the power to take the place of that authority’s decision-making bodies in order to release or create the resources enabling the judicial decision concerned to be fully implemented.
„A felperesek megállapítják, hogy az Államtanács a 2005. november 18-án hozott ítéletében kimondta, hogy a jogalkotónak az volt a szándéka, hogy – amennyiben valamely területi önkormányzat elmulasztja egy bírósági határozat végrehajtásának biztosítását – felhatalmazza az állam képviselőjét arra, hogy az adott önkormányzat szerveinek helyébe lépjen az említett bírósági határozat teljes körű végrehajtását lehetővé tevő források elkülönítése vagy előteremtése érdekében.
It is on the basis of these omissions on the part of the French State that the applicants demand both acknowledgement of Article 6-1’s having been breached and the resulting compensation — an initiative that no more contradicts the concept of legal personality than it does the concepts of independence and of a distinct set of assets’.
A felperesek a francia állam ezen mulasztásaira alapozva kérik a 6. cikk (1) bekezdése megsértésének és az abból következő kártérítésnek a megállapítását; ez egyáltalán nem ellentétes sem a jogi személyiség fogalmával, sem a függetlenség és a külön vagyon fogalmával”.
The Court finally noted that a breach of Article 6-1 of the European Convention on Human Rights had taken place and added that: ‘These judgments need, therefore, to be implemented, and the Court would point out that a State authority cannot use lack of resources as a pretext for not honouring a debt based on a judicial decision (Bourdov, cited above, Section 30)’.
A Bíróság végül az Emberi Jogok Európai Egyezménye 6. cikke (1) bekezdésének megsértését állapította meg, mégpedig a következő indokkal: „Ezeket az ítéleteket tehát indokolt végrehajtani, a Bíróság ugyanis emlékeztet arra, hogy egy állami hatóság nem hozhatja fel ürügyként a forráshiányt bírósági határozaton alapuló tartozás kiegyenlítésének elmulasztására (a fent hivatkozott Bourdov-ítélet 30. pontja).”
The Court also noted that a breach of Article 1 of Protocol No 1 to the European Convention on Human Rights had taken place: ‘The interested parties’ inability to have these judgments implemented constitutes interference with those parties’ property rights — interference such as is referred to in the first sentence of the first paragraph of Article 1 of Protocol No 1.
A Bíróság az Emberi Jogok Európai Egyezménye 1. sz. jegyzőkönyve 1. cikkének megsértését is megállapította: „Az, hogy az érdekelt felek számára lehetetlennek bizonyult ezen ítéletek végrehajtatása, a tulajdonjogukba való beavatkozást jelenti, ami az 1. sz. jegyzőkönyv 1. cikke első mondatának hatálya alá tartozik.
The Government has provided no justification at all for such interference, and the Court considers that lack of resources cannot legitimise the omission concerned (ibid)’.
A kormány semmiféle indokolást nem adott erre a beavatkozásra, és a Bíróság úgy ítéli meg, hogy a forráshiány nem igazolhat egy ilyen mulasztást (ugyanott)”.