natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In accordance with Articles 1 and 2 of the Protocol on the Position of Denmark, annexed to the Treaty on European Union and to the Treaty on the Functioning of the European Union, Denmark is not taking part in the adoption of this Decision and is not bound by it nor subject to its application,
Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban Dánia nem vesz részt e határozat elfogadásában, és az rá nézve nem kötelező, illetve nem alkalmazandó,
Decision No 573/2007/EC is hereby amended as follows:
Az 573/2007/EK határozat a következőképpen módosul:
in paragraph 1, the figure ‘10 %’ is replaced by the figure ‘4 %’;
az (1) bekezdésben a „10 %-át” szövegrész helyébe a „4 %-át” szöveg lép;
in paragraph 2, points (a) and (f) are deleted;
a (2) bekezdés a) és f) pontját el kell hagyni.
Article 12(1) is replaced by the following:
A 12. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
The financial envelope for the implementation of this Decision from 1 January 2008 to 31 December 2013 shall be EUR 614 million.’.
A 2008. január 1-jétől2013. december 31-ig terjedő időszakra e határozat végrehajtására rendelkezésre álló pénzügyi keretösszeg 614 millió EUR.”
Done at Strasbourg, 19 May 2010.
Kelt Strasbourgban, 2010. május 19-én.
Position of the European Parliament of 7 May 2009 (not yet published in the Official Journal), position of the Council at first reading of 25 February 2010 (not yet published in the Official Journal).
Az Európai Parlament 2009. május 7-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2010. február 25-i álláspontja első olvasatban (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).
Position of the European Parliament of 19 May 2010 (not yet published in the Official Journal).
Az Európai Parlament 2010. május 19-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).
on State aid measures C 38/A/04 (ex NN 58/04) and C 36/B/06 (ex NN 38/06) implemented by Italy for Alcoa Trasformazioni
a C 38/A/04 (korábbi NN 58/04) és a C 36/B/06 (korábbi NN 38/06) állami támogatásokról, amelyeket Olaszország az Alcoa Trasformazioni számára vezetett be
(notified under document C(2009) 8112)
(az értesítés a C(2009) 8112. számú dokumentummal történt)
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above [1] and having regard to their comments,
miután felkérte az érdekelteket, hogy a fenti cikkeknek megfelelően tegyék meg észrevételeiket [1], és tekintettel ezekre az észrevételekre,
Case C 38/A/04
A C 38/A/04 ügy
By letter dated 4 December 2003, a series of articles published in the Italian press on the Italian government’s intention to introduce preferential electricity tariffs for selected undertakings in Sardinia was brought to the Commission’s attention.
Egy 2003. december 4-én kelt levélben felhívták a Bizottság szolgálatainak figyelmét több olyan újságcikkre, amely az olasz kormány azon szándékáról szólt, miszerint kedvezményes villamosenergia-díjakat szándékozik nyújtani bizonyos szardíniai vállalkozások számára.
By letters dated 22 January 2004 and 19 March 2004, the Commission requested further information on these measures.
2004. január 22-én és 2004. március 19-én kelt leveleiben a bizottsági szolgálatok pontosításokat kértek ezen intézkedésekkel kapcsolatban.
The Italian authorities replied by letters dated 6 February 2004 and 9 June 2004. Further clarifications were submitted by Italy by letter dated 20 September 2004.
Az olasz hatóságok 2004. február 6-án és 2004. június 9-én kelt leveleikben adtak választ, és 2004. szeptember 20-án kelt levelükben kiegészítő információkat küldtek.
By letter dated 16 November 2004, the Commission informed Italy that it had decided to initiate proceedings under Article 88(2) of the EC Treaty in respect of the aid measure.
2004. november 16-án kelt levelében a Bizottság azon határozatáról tájékoztatta Olaszországot, hogy az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése szerint eljárást indít e támogatást illetően.
The Commission’s decision to initiate the proceedings was published in the Official Journal of the European Union [5].
A Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozatát az Európai Unió Hivatalos Lapjában tette közzé [5].
The Commission invited interested parties to submit their comments on the measures.
A Bizottság felkérte az érdekelteket, hogy tegyék meg észrevételeiket eme intézkedéseket illetően.
Italy submitted observations by letters dated 4 February 2005 and 11 February 2005.
Olaszország 2005. február 4-én és 2005. február 11-én kelt leveleiben küldte el észrevételeit.
On 29 October 2008, the case was split into part A, which covers the measure with regard to Alcoa, and part B, which deals with Portovesme, ILA and Euroallumina.
Az ügyet 2008. október 29-én két részre bontották, amelyek közül az A. rész az Alcoával, a B. rész pedig a Portovesmével, az ILA-val és az Euroalluminával volt kapcsolatos.
The present Decision concerns Alcoa alone (part A).
E határozat csak az Alcoára vonatkozik (A. rész).
Case C 36/B/06
A C 36/B/06 ügy
In the course of a related State aid case [6], the Commission became aware of a second extension of the preferential electricity tariff scheme applying to Alcoa.
Egy kapcsolódó, állami támogatásokra vonatkozó ügy keretében [6] a Bizottság tudomást szerzett arról, hogy második alkalommal is meghosszabbították az Alcoa számára biztosított kedvezményes villamosenergia-díjakat.
The extension was granted by virtue of Article 11(11) of Decree-Law No 35 of 14 March 2005, converted into Law No 80/2005 of 14 May 2005‘Urgent Provisions under the Action Plan for Economic, Social and Territorial Development’.
E meghosszabbítás a 2005. március 14-én 80/2005. sz., „A gazdasági, társadalmi és területi fejlődés cselekvési terve keretén belüli sürgősségi intézkedések” elnevezésű törvénnyé alakított, 35. sz. törvényerejű rendelet 11. cikkének (11) bekezdése alapján történt. A kedvezményezettek az Alcoa és a Terni három jogutód vállalata voltak.
By letter dated 19 July 2006, the Commission informed Italy that it had decided to initiate proceedings under Article 88(2) of the EC Treaty with regard to both schemes (C 36/06).
2006. július 19-én kelt levelében a Bizottság azon határozatáról tájékoztatta Olaszországot, hogy az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése szerint eljárást indít a két rendszert illetően (C 36/06 ügy).
The Commission’s decision to initiate proceedings was published in the Official Journal of the European Union [8].
A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatát az Európai Unió Hivatalos Lapjában tette közzé [8].
The Commission invited interested parties to submit their comments on the measures concerned.
A Bizottság felkérte az érdekelteket, hogy tegyék meg észrevételeiket ezen intézkedéseket illetően.
Italy submitted observations by letter dated 25 October 2006. Further information was submitted by letters dated 9 November 2006 and 7 December 2006.
Olaszország 2006. október 25-én kelt levelében megtette észrevételeit, és 2006. november 9-én és 2006. december 7-én kelt leveleiben kiegészítő információkat szolgáltatott.
The Commission also received comments from other interested parties, which were forwarded to Italy, thus giving it the opportunity to respond to them.
A Bizottság részére az érdekeltek szintén eljuttatták észrevételeiket, amelyeket továbbított Olaszországnak, lehetőséget biztosítva Olaszország számára, hogy megválaszolja azokat.
Italy’s comments were received by letter dated 22 December 2006.
Olaszország észrevételeit 2006. december 22-én kelt levelében juttatta el a Bizottság számára.
By letter dated 20 February 2007, the Commission requested further information on the tariff scheme. That information was provided by Italy by letters dated 10 and 14 May 2007 respectively.
A Bizottság 2007. február 20-án kelt levelében további pontosításokat kért a díjrendszerre vonatkozólag, amelyeket az olasz hatóságok 2007. május 10-én és 2007. május 14-én kelt leveleikben küldtek meg számára.
On 18 September 2007, the case was split into part A, concerning the three Terni companies, and part B, with concerning Alcoa.
Az ügyet 2007. szeptember 18-án két részre bontották, amelyek közül az A. rész a Terni három jogutód vállalatával, a B. rész pedig az Alcoával kapcsolatos.
On 20 November 2007, the Commission adopted a negative final decision concerning the Terni companies, ordering recovery of the aid [9].
2007. november 20-án a Bizottság meghozta végleges elutasító határozatát, és elrendelte a Terni-vállalatok számára folyósított állami támogatások visszafizetését [9].
In the meantime, by letter dated 19 January 2007, the Commission started exploring the idea of transitional measures for the Alcoa tariff scheme in Sardinia, linked to the introduction of a virtual capacity release programme (Virtual Power Plant, hereinafter ‘VPP’).
Eközben a Bizottság 2007. január 19-én kelt levelében felvetette annak lehetőségét, hogy az Alcoa által Szardínián alkalmazott díjrendszerre vonatkozólag átmeneti rendelkezéseket alkalmaz, amennyiben Olaszország virtuáliskapacitás-átengedési programot (Virtual Power Plant, a továbbiakban: VPP) valósít meg.
Italy asked for a meeting with the Commission to review possible options for a VPP.
Olaszország találkozót kért a Bizottságtól, hogy bemutassa a VPP lehetséges módozatait.
The meeting was held on 9 December 2008. By letters dated 19 December 2008 and 19 May 2009, Italy provided additional information.
A találkozóra 2008. december 9-én került sor, és Olaszország 2008. december 19-én és 2009. május 19-én kelt leveleiben kiegészítő pontosításokat szolgáltatott.
The main facts of the case
Az ügy legfontosabb eseményei
The aluminium producer Alcoa has, since 1996, benefited from a preferential electricity tariff for its two primary aluminium smelters located in Sardinia (Portovesme) and Veneto (Fusina).
Az Alcoa alumíniumgyártó vállalat 1996 óta kedvezményes villamosenergia-díjban részesül két, Szardínián (Portovesme) és Veneto tartományban (Fusina) működő nyersalumínium-olvasztó üzemében.
However, the nature of the tariff was modified over time, and twice prolonged by Italy, in 2004 and again in 2005.
Azonban e díj jellege időközben megváltozott, és Olaszország két alkalommal, először 2004-ben, majd 2005-ben meghosszabbította azt.
The disputed tariff is subsidised by means of a cash payment by the Equalisation Fund (Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico, a public body) [10], reducing the price established contractually between Alcoa and its electricity supplier ENEL.
A vitatott díjat egy állami szervezet, a kiegyenlítési alap [10] támogatja készpénzfizetéssel, aminek következtében csökkent az Alcoa és villamosenergia-beszállítója, az ENEL közötti szerződésben meghatározott ár.
The required resources are raised via a parafiscal charge imposed on all electricity consumers by way of component A4 of the electricity bill.
A finanszírozáshoz szükséges forrásokat a villamosenergia-fogyasztókra kivetett adójellegű járulék formájában teremtik elő (a villamosenergia-díj A4. eleme).
The disputed legislative provisions and the regulatory context
Vitatott jogi rendelkezések és a szabályozási környezet
The preferential tariff scheme from which Alcoa benefits is provided for by the respective legislative provisions (2.2.1) and the detailed regulations laid down by the Authority for Electric Energy and Gas (Autorità per l’Energia Elettrica et il Gas — ‘AEEG’) (2.2.2.1).
Az Alcoa számára biztosított kedvezményes díjrendszert különös jogi rendelkezések (2.2.1.) és az AEEG, azaz az Elektromosenergia- és Gázhatóság által alkalmazott részletes szabályozási keret alapján hozták létre (2.2.2.1.).
The Equalisation Fund is the implementing agency of the scheme (2.2.2.2).
A kiegyenlítési alapot bízták meg a rendszer megvalósításával (2.2.2.2.).
The Commission’s analysis of the Alcoa tariff scheme must therefore take account of both the legislative provisions and the Italian regulatory context.
Következésképpen a Bizottságnak a díjrendszer elemzésekor a jogi rendelkezéseket és az olasz szabályozási keretet is figyelembe kell vennie.
The legislative provisions
Jogi rendelkezések
The legislative provisions concerned are Article 1 of the Prime Ministerial Decree of 6 February 2004 [11] (hereinafter ‘the 2004 Decree’), as implemented by the relevant regulatory provisions and Article 11(11) of Decree-Law No 35 of 14 March 2005, converted into Law No 80/2005 ‘Urgent Provisions under the Action Plan for Economic, Social and Territorial Development’ (hereinafter ‘Law No 80/2005’) as implemented by the relevant regulatory provisions [12].
Az érintett jogi rendelkezések az e célból hozott szabályozási rendelkezések által végrehajtott, a Miniszterek Tanácsa elnökének 2004. február 6-i rendeletének [11] (a továbbiakban: 2004. évi rendelet) 1. cikke, és az e célból hozott szabályozási rendelkezések által végrehajtott, 80/2005. sz., „A gazdasági, társadalmi és területi fejlődés cselekvési terve keretén belüli sürgősségi intézkedések” elnevezésű törvénnyé alakított, 2005. március 14-i 35. sz. törvényerejű rendelet [12] (a továbbiakban: 80/2005. sz. törvény) 11. cikkének (11) bekezdése.
The regulatory context in Italy
Az olasz szabályozási keret
The AEEG
Az Elektromosenergia- és Gázhatóság
Italy established the AEEG in 1995 [13]. The AEEG is entrusted with a wide range of regulatory tasks and has far-reaching powers.
1995-ben Olaszország létrehozta az Elektromosenergia- és Gázhatóságot [13] (a továbbiakban: AEEG), amelyre szerteágazó szabályozói tevékenységeket bízott, és amelyet széles körű jogosítványokkal ruházott fel.
In particular, it sets and updates the electricity tariffs as well as the modalities for the collection of resources required to cover general system charges [14].
Konkrétabban e hatóság határozza meg és frissíti a villamosenergia-díjakat, továbbá meghatározza az olasz villamosenergia-rendszer általános költségei finanszírozásához szükséges források beszedésének módozatait [14].
In discharging these functions, the AEEG takes into account the policy indications given by the government as regards the provision of services in the general interest of the country [15].
Az AEEG feladati ellátása során figyelembe veszi az általános érdekű szolgáltatásokra vonatkozó kormánypolitikát [15].
Acting within the powers attributed to it, the AEEG has, over the years, issued a large number of decisions (delibere) laying down precise modalities for the management of preferential tariff schemes in Italy.
Az AEEG a számára biztosított jogosítványoknak megfelelően az évek során számos döntést hozott az olaszországi kedvezményes díjrendszerek igazgatásának szabályaira vonatkozóan.
The Equalisation Fund
A villamosenergia-ágazat kiegyenlítési alapja
The context in which the preferential tariff was introduced and its changes over time
A kedvezményes díj biztosításának háttere és a díj időbeli alakulása
In order to assess the Alcoa tariff which is the subject of this Decision it is necessary to revisit the context in which it was introduced and its changes over time.
Az e határozat tárgyát képező Alcoa-díj értékelése érdekében meg kell vizsgálni a díj biztosításának hátterét és a díj időközbeni alakulását.
Introduction of the tariff: the 1996 Alumix decision
A díj bevezetése: az 1996. évi Alumix-határozat
In the early 1990s, as part of the liquidation of the State-owned conglomerate EFIM [16], the Italian aluminium producer Alumix was restructured, privatised and sold to Alcoa.
A 90-es évek elején az EFIM állami konglomerátum [16] felszámolásának keretén belül átszervezték, privatizálták és eladták az Alcoának az Alumix olasz alumíniumgyártó vállalatot.
Alumix operated two primary aluminium smelters, one in Portovesme, Sardinia, and the other in Fusina, Veneto.
Az Alumix két nyersalumínium-olvasztó üzemet működtetett, egyet Portovesmében (Szardínia) és egyet Fusinában (Veneto tartomány).
The acquisition of Alumix by Alcoa was made conditional upon the provision by ENEL, the State-owned electricity supplier, of a preferential tariff for the supply of electricity to the two smelters.
Az Alumix Alcoa általi felvásárlásának feltétele az volt, hogy az állami villamosenergia-szolgáltató (ENEL) kedvezményes villamosenergia-díjat biztosít az Alcoa két olvasztóüzeme számára.
The preferential tariff for Alcoa was established by the Ministerial Decree of 19 December 1995 (hereinafter ‘the 1995 Decree’).
Az Alcoa számára biztosított kedvezményes díjat 1995. december 19-én miniszteri rendelet vezette be (a továbbiakban: 1995. évi rendelet).
The reduced tariff was examined under the State aid rules in the case C 38/92.
Ezt a kedvezményes díjat a C 38/92 ügy keretén belül értékelték az állami támogatásokra vonatkozó szabályozás tükrében.
In its decision of 4 December 1996 [18] (hereinafter ‘the Alumix decision’), the Commission ruled that it did not constitute State aid on the basis of the considerations summarised below.
Az 1996. december 4-én hozott határozatában [18] (a továbbiakban: Alumix-határozat) a Bizottság megállapította, hogy az alábbiakban összefoglalt okok miatt ez a kedvezményes díj nem minősül állami támogatásnak.
Under the arrangement under consideration, the State set the tariff to be charged to Alcoa, and ENEL, the only supplier of electricity at the time in Italy, provided Alcoa with electricity at the prescribed tariff.
E rendszer keretén belül az állam határozta meg az Alcoa számára biztosítandó díjat, és az ENEL, amely ekkor az egyetlen villamosenergia-szolgáltató volt, ilyen díjjal biztosította az Alcoa energiaellátását.
The prices for both smelters were established for 10 years.
A két olvasztóüzem számára biztosítandó díjakat tíz évre határozták meg.
ENEL was at the time a State-owned body [19] with a monopoly on the supply of electricity.
Abban az időben az ENEL olyan állami szervezet volt, amely monopóliummal rendelkezett a villamos energia forgalmazása terén [19].
The Commission, therefore, examined whether ENEL was acting like a rational market operator in applying the price set to Alcoa.
A Bizottság ekkor azt igyekezett megállapítani, hogy vajon az ENEL úgy járt-e el, mint ahogy egy ésszerű piaci szereplő tette volna, amikor az Alcoa számára a rögzített árat alkalmazta.
The Commission assessed the electricity supply situation in the two regions concerned over the ten-year period covered by the preferential tariff.
A Bizottság megvizsgálta a villamosenergia-kínálat helyzetét a szóban forgó két régióban a kedvezményes díj alkalmazásának tíz évére vonatkozólag.
It noted that in Sardinia and Veneto the electricity market was characterised by an overcapacity in electricity generation which was unlikely to disappear in the following ten years.
A Bizottság azt állapította meg, hogy Szardínián és Veneto tartományban a villamos áram piacát termelési túlkapacitás jellemezte, amely valószínűleg a következő tíz évben is jellemző marad.
It also noted that it was impossible for generators to export electricity from these regions because of insufficient interconnection with mainland Italy in the case of Sardinia and due to lack of demand from neighbouring regions in the case of Veneto [20].
A Bizottság azt is megállapította, hogy az áramtermelők nem tudtak exportálni ebből a két régióból, egyrészt azért, mert Szardínia és az Itáliai-félsziget hálózatai között nem volt elégséges kapcsolat, másrészt pedig azért, mert a Veneto tartománnyal határos régiók részéről nem volt kereslet [20].
In these circumstances, the Commission held that a large industrial client like Alcoa had substantial bargaining power with respect to ENEL, since the closure of the two smelters, which were among ENEL’s best customers in Italy, would entail even greater overcapacity and a worsening cost structure for ENEL.
Ebben az összefüggésben a Bizottság úgy vélte, hogy egy olyan ipari nagyfogyasztó, mint amilyen az Alcoa, jelentős tárgyalási súllyal rendelkezett az ENEL-lel szemben, mivel a két olvasztóüzem bezárása, amelyek az ENEL legjobb olaszországi megrendelői közé tartoztak, még tovább súlyosbította volna a már meglévő túlkapacitást, és a villamosenergia-termelő vállalat költségstruktúrájának romlását eredményezte volna.
Therefore it was in ENEL’s economic interest to supply the smelters in Portovesme and Fusina with electricity at a particularly low price.
Tehát az ENEL gazdasági érdeke volt, hogy a portovesmei és fusinai olvasztóüzemeknek különös gonddal megállapított áron szolgáltasson.
The Commission considered that a rational electricity supplier would be prepared to sell at a price that covered its average marginal cost of production, calculated on the basis of the actual fuel mix used by power plants in the regions concerned, plus a small contribution towards fixed costs.
A Bizottság úgy vélte, hogy egy ésszerű áramszolgáltató olyan áron értékesített volna, amely fedezi az átlag termelési határköltségeit, amelyeket az érintett régiók elektromosenergia-termelő üzemei által használt energiamix alapján állapított volna meg, és ezt kiegészítette volna a rögzített díjakhoz való szerény mértékű hozzájárulással.
The price set for Alcoa was shown to comply with these criteria.
Megállapításra került, hogy az Alcoa számára biztosított ár megfelelt e kritériumoknak.
As for the modest annual increases in the Alcoa price set for the following ten years, the Commission considered them justified by the prediction that ENEL’s marginal cost of production would decrease over the years, thanks to improvements in the fuel mix and generation technologies.
A tíz évre előrevetített kismértékű éves díjemelkedés tekintetében a Biztosság úgy ítélte meg, hogy az igazolt volt. A Bizottság abból az elvből indult ki, hogy az energiamix és a termelési technológiák javulásának következtében az évek során csökkennek az ENEL termelési határköltségei.
The Commission thus concluded that ENEL was behaving like a rational market operator in granting the tariff and the measure was according declared not to constitute State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.
Következésképpen a Bizottság megállapította, hogy az ENEL a díjakat mint ésszerű piaci szereplő határozta meg, és kijelentette, hogy ez az intézkedés az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése alapján nem minősül állami támogatásnak.
Transformation of the Alcoa tariff into a ‘general system charge’ and relevant changes in the financing mechanism
Az Alcoa-díjnak „a rendszer általános költségeivé” való alakítása és a finanszírozási mechanizmus jelentős módosításai
In the years immediately following the Alumix decision, the Italian electricity system was restructured with a view to the gradual liberalisation of the EU electricity market [21].
Az Alumix-határozatot közvetlenül követő években az olasz villamosenergia-rendszert az EU villamosenergia-piacának fokozatos liberalizációja részeként átszervezték [21].
In 1997 the standard electricity tariff [22] was restructured and divided into tariff components [23].
1997-ben a villamosenergia-átalánydíjakat [22] átalakították, és díjösszetevőkre osztották [23].
The Alcoa tariff underwent a first change.
Az Alcoa-rendszert ekkor változtatták meg először.
The Alumix price, which had been a global figure before the reform, was unbundled into tariff components, so that it would fit within the new standard tariff structure.
Az Alumix-díjat, amely a reform előtt egy általános összegnek felelt meg, az új díjstruktúrához igazították, és több elemre bontották fel.
The tariff components applicable to Alcoa were reduced in such a way that the end-price corresponded exactly to that of the Alumix decision.
Az Alcoa számára biztosított díjösszetevőket oly módon csökkentették, hogy a végleges ár pontosan megegyezzen az Alumix-határozatban szereplő árral.
At this stage, ENEL, as Italy’s sole electricity supplier, was still granting the tariff directly: it charged Alcoa the Alumix price, and did not receive any separate compensation in respect of its supplies to the undertaking.
Ebben a szakaszban a díjat közvetlenül az ENEL hagyta jóvá, amely Olaszország egyetlen villamosenergia-szolgáltatójaként az Alumix-árat az Alcoa számára biztosította anélkül, hogy ezért bármilyen ellentételezésben részesült volna.