natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The comparables for long-term postal savings certificates were structured instruments like inflation-linked and equity-linked corporate bonds [31] with a rating equal to or higher than Standard and Poor’s BBB or Moody’s Baa2, or mutual funds investing in euro area government bonds.
A hosszú lejáratú postai takaréklevelekhez hasonló termékek olyan összetett eszközök voltak, mint a Standard and Poor’s BBB minősítésével, vagy a Moody’s Baa2 minősítésével megegyező, vagy annál jobb minősítésű, inflációhoz kötött és tőkéhez kötött vállalati kötvények [31], illetve az euroövezetbeli államkötvényekbe fektető kölcsönös befektetési alapok.
Mutual funds resembled postal savings certificates in that they were issued ‘on tap’ and the subscriber could at any time request repayment of the capital and the accrued interest; another similarity was that the company managing the fund would perform the administrative management of the securities.
A kölcsönös befektetési alapok annyiban hasonlítottak a postai takaréklevekre, hogy folyamatos kibocsátásúak voltak, és a jegyző bármikor kérhette a tőke és a felhalmozott kamat visszafizetését; egy másik hasonlóság az volt, hogy az alapkezelő társaság elvégezte az értékpapírok adminisztrációját.
The study compared different elements of the remuneration for the placement of mutual funds with those of postal savings certificates, and concluded that they were in line with market rates for these comparables [32],
A felmérés összehasonlította a kölcsönös befektetési alapok eladásáért járó díjazás különböző elemeit a postai takaréklevelekével, és azt a következtetést vonta le, hogy azok összhangban voltak e hasonló termékek piaci kamatlábával [32].
For 18-month postal savings certificates, no matching comparables were found, and so the benchmark study extrapolated a fee from the shortest-maturity corporate bonds with a minimum rating of Standard & Poor’s A– or Moody’s A3, assuming a linear distribution of placement fees,
A 18 hónapos lejáratú postai takaréklevelek esetében nem találtak megfelelő hasonló termékeket, és így a referencia-felmérés a legrövidebb lejáratú, a Standard & Poor’s szerint legalább A-, illetve a Moody’s szerint legalább A3 minősítésű vállalati kötvényekből extrapolált egy díjat, az eladási díjak lineáris eloszlását feltételezve.
The benchmark study found that postal savings certificates were not comparable to government bonds, because government bonds were ‘plain vanilla’ bonds, whereas postal savings certificates were more complex (see recital 38),
A referencia-felmérés megállapította, hogy a postai takaréklevelek nem hasonlóak az államkötvényekhez, mert az államkötvények ún. „plain vanilla” kötvények, míg a postai takaréklevelek összetettebbek (lásd a (38) preambulumbekezdést).
The benchmark study found that the market rates and the rates applicable to CDP and PI on the basis of a reference sample of corporate bonds were as shown in table 6.
A referencia-felmérés megállapította, hogy a piaci kamatlábak, valamint a CDP-re és a PI-re a vállalati kötvények referenciamintája alapján alkalmazandó kamatlábak a 6. táblázatban bemutatottaknak megfelelőek voltak.
Market fees for a reference sample of structured corporate bonds in the period 2006–2008 and fees applicable to CDP and PI (%)
Piaci díjak az összetett vállalati kötvények referenciamintája esetében a 2006–2008 közötti időszakban, valamint a CDP-re és a PI-re alkalmazandó díjak (%-ban)
Benchmark
Referencia
Remuneration for PI
A PI díjazása
Min
min.
Max
max.
remuneration on sum collected
a beszedett összeg utáni díjazás
As shown in the table, the benchmark study, after analysing a sample of comparable bonds, concluded that the fees for the placement of postal savings certificates were within a range no higher than that for comparable financial products.
Amint azt a táblázat bemutatja, a referencia-felmérés – a hasonló kötvények mintájának elemzését követően – azt a következtetést vonta le, hogy a postai takaréklevelek eladási díjai nem voltak magasabb tartományban, mint a hasonló pénzügyi termékek díjai.
The benchmark study also noted that if PI did not meet the targets set in the agreement for net funds raised in postal savings certificates, the remuneration could be reduced.
A referencia-felmérés azt is megjegyezte, hogy abban az esetben, ha a postai takarékleveleken felhalmozott nettó pénzeszközök esetében a PI nem teljesítette a célokat, a díjazást csökkenteni lehetett.
Since postal savings certificates were repayable on demand, unlike bonds, PI had to manage the system with care in order to meet all the targets set.
Mivel a postai takaréklevelek – a kötvényektől eltérően – kérésre visszafizethetők voltak, a PI-nek körültekintően kellett a rendszert kezelnie, hogy eleget tegyen valamennyi kitűzött célnak.
For the remuneration of the management of dematerialised postal savings certificates, the benchmark study suggested that the benchmark should be the levels charged to intermediaries by Monte Titoli SpA for central management of securities: the level of this part of the remuneration was market-conform (being in a range of 0,002-0,0023 %, depending on the stock of dematerialised postal savings certificates).
A dematerializált postai takaréklevelek kezelésének díjazása esetében a referencia-felmérés azt javasolta, hogy a Monte Titoli SpA által az értékpapírok központi kezelésére a közvetítőkre kivetett szintek képezzék a referenciát: a díjazás e részének szintje megfelelt a piacnak (a 0,002–0,0023 % közötti tartományban volt, a dematerializált postai takaréklevél-állománytól függően).
In the case of paper savings certificates, however, it was not possible to carry out a comparative analysis of the Italian banking market, because this kind of postal savings certificate was the only one still on the market in paper form.
A papíralapú takaréklevelek esetében azonban nem lehetett elvégezni az olasz bankpiac összehasonlító elemzését, mert az ilyen típusú postai takaréklevél volt az egyetlen papírformátumú takaréklevél a piacon.
Comments from Italy following the initiation of the formal investigation procedure
Olaszország észrevételei a hivatalos vizsgálati eljárás megindítását követően
In its letters of 2 February 2007, 18 April 2007, 22 June 2007, 11 March 2008, 13 May 2008 and 17 June 2008, Italy’s main comments were as follows.
2007. február 2-i, 2007. április 18-i, 2007. június 22-i, 2008. március 11-i, 2008. május 13-i és 2008. június 17-i leveleiben Olaszország főbb észrevételei a következők voltak.
Italy argued that the remuneration paid to PI for placing postal savings certificates since the year 2000 was in line with market conditions, and also that it was a maximum which would be paid to PI only if the objectives for the gross sum collected from postal savings certificates were to be achieved.
Olaszország azzal érvelt, hogy a PI-nek a postai takaréklevelek eladásáért 2000 óta fizetett díjazás összhangban volt a piaci feltételekkel, valamint azzal is, hogy olyan maximális összeg volt, amelyet a PI-nek csak akkor fizettek ki, ha a postai takaréklevelekből beszedett bruttó összegre vonatkozó célkitűzéseket kellett teljesíteni.
That remuneration was therefore difficult to compare with what was received by other operators for placing similar products.
Ezt a díjazást ezért nehézvolt összehasonlítani azzal a díjazással, amelyet más szereplők kaptak hasonló termékek eladásáért.
For the identification of comparable products and their remuneration, Italy referred to the results of the benchmark study.
A hasonló termékek és díjazásuk meghatározásánál Olaszország a referencia-felmérés eredményeire hivatkozott.
It said the remuneration for placing postal savings certificates was lower than the remuneration for placing postal savings books, which the Commission’s decision of 22 November 2006 had found to be in line with market conditions.
Azt állította, hogy a postai takaréklevelek eladásáért járó díjazás alacsonyabb volt, mint a postai takarékkönyvek eladásáért járó díjazás, amelyet a Bizottság 2006. november 22-i határozata a piaci feltételekkel összhangban lévőnek talált.
This was because the average life of postal savings certificates was about [7-10] years, and if the 2,63 % remuneration for placing the certificates was distributed over that period the yearly remuneration for placing them was […] %, which was lower than the yearly remuneration for distributing postal savings books, namely 0,90 %.
Ha nevezetesen elosztjuk a postai takaréklevelek után járó díjazást a postai takaréklevelek átlagos futamidejével (kb. [7–10] év), százalékos arányban kb. évi […] %-ot kapunk, amely alacsonyabb, mint a postai takarékkönyvek forgalmazásáért járó díjazás, mégpedig 0,90 %.
It was true, however, that there were differences between the two products: postal savings books were short-term financial products, whereas postal savings certificates were medium- to long-term ones; and postal savings books were simple products, whereas postal savings certificates were complex structured ones.
Igaz volt azonban, hogy a két termék között voltak eltérések: a postai takarékkönyvek rövid lejáratú pénzügyi termékek voltak, míg a postai takaréklevelek középtől hosszú lejáratúak, továbbá a postai takarékkönyvek egyszerű termékek voltak, míg a postai takaréklevelek összetettek voltak.
Financial products in paper form were extremely rare in the market, but postal savings certificates could be considered comparable to the deposit certificates issued by banks (certificati di deposito — CDs).
A papírformátumú pénzügyi termékek különösen ritkán fordultak elő a piacon, ugyanakkor a postai takarékleveleket a bankok által kibocsátott letéti jegyekhez (certificati di deposito – „CD”) hasonlónak lehetett tekinteni.
For these certificates subscribers paid the bank a one-shot fee varying from EUR 4,50 to EUR 9,30 per certificate, regardless of the amount of the deposit and the maturity.
E letéti jegyek esetében a jegyzők a banknak egyszeri díjat fizettek, amely letéti jegyenként 4,50 EUR és 9,30 EUR között változott, a letét összegétől és lejáratától függetlenül.
The average life of deposit certificates was 24 months, so that credit institutions were collecting an average annual fee of EUR 2,25 to EUR 4,65 per certificate.
A letéti jegyek átlagos futamideje 24 hónap volt, tehát a hitelintézetek letéti jegyenként 2,25–4,65 EUR átlagos éves díjat szedtek be.
Taking the average amount on a postal savings certificate to be EUR 2000, and applying PI’s percentage remuneration (0,11 %) to that amount, the annual fee for a paper certificate was EUR 2,20, which was in line with the commission on deposit certificates.
Az egy-egy postai takaréklevélen tartott átlagos összeget 2000 EUR-nak tekintve, és erre az összegre a PI százalékos díjazását (0,11 %) alkalmazva egy papíralapú takaréklevél éves díja 2,20 EUR volt, amely összhangban volt a letéti jegyekért járó jutalékkal.
With regard to the fee for the production of paper certificates, a comparable paper security was the paper certificate representing a holding in a mutual fund, the average cost of which was somewhere between EUR 10 and EUR 20 per certificate.
A papíralapú takaréklevelek előállításáért járó díj tekintetében egy hasonló papíralapú értékpapír valamely kölcsönös befektetési alapban szerzett vagyonrészt képviselő papíralapú bizonylat, amelynek átlagos költsége takaréklevelenként 10 EUR és 20 EUR között volt.
PI’s remuneration of EUR 1,70 per certificate was therefore reasonable.
A PI takaréklevelenkénti 1,70 EUR-s díjazása ezért indokolt volt.
As far as the margin for the placement of postal savings certificates was concerned, Italy said that these certificates were one of a wider range of financial services offered to PI’s customers in order to achieve the most appropriate asset allocation.
A postai takaréklevelek eladásáért járó árrés vonatkozásában Olaszország azt állította, hogy ezek a takaréklevelek a PI ügyfelei számára – a legmegfelelőbb eszközallokáció elérése érdekében – nyújtott szélesebb körű szolgáltatások egyikét jelentették.
The margin on Bancoposta services ([…] % in 2005) was lower than the margin on the comparable services offered by commercial banks (35 %).
A Bancoposta szolgáltatásainak árrése ([…] 2005-ben) alacsonyabb volt, mint a kereskedelmi bankok által hasonló szolgáltatásokra alkalmazott árrés (35 %).
Italy said that in order to establish whether or not there was an economic advantage to PI it was not necessary to break the remuneration for comparable products into separate components: it was enough to compare the total remuneration of postal savings certificates to that of the comparable products.
Olaszország azt állította, hogy annak megállapítása érdekében, hogy a PI-nek származott-e gazdasági előnye, a hasonló termékek díjazását különálló összetevőkre kellett bontani: elegendő volt a postai takaréklevelek teljes díjazását összevetni a hasonló termékekével.
On the question of compliance with the market economy investor principle, Italy stated that the mechanisms for calculating the remuneration had been designed on the basis of the economic rationale underlying such decisions in the market.
A piacgazdasági befektető elvének való megfelelés kérdésével kapcsolatban Olaszország kijelentette, hogy a díjazás kiszámítására szolgáló mechanizmusok megtervezése az ilyen piaci döntések mögötti gazdasági logika alapján történt.
Although there were no studies dating back to 2000, therefore, the remuneration was nevertheless based on these economic principles, as had subsequently been confirmed by the benchmark study (see tables 4 and 5).
Bár nem voltak 2000-ig visszamenő felmérések, a díjazást ennélfogva mégis az említett gazdasági elvekre alapozták, amelyet a későbbiekben a referencia-felmérés megerősített (lásd a 4. és az 5. táblázatot).
PI kept separate accounts for retail financial services as a whole, and did not distinguish between different financial products for accounting purposes.
A PI külön számlákat vezetett a lakossági pénzügyi szolgáltatások összessége esetében, és elszámolási célok érdekében nem tett különbséget a különböző pénzügyi termékek között.
A comparison of costs and revenues for individual products, including postal savings certificates, was made only for the purpose of management analysis, and was very approximate.
Az egyedi termékek – köztük a postai takaréklevelek – esetében a költségek és a bevételek összehasonlítását csak kezelési elemzés érdekében végezték el, és az igencsak hozzávetőleges volt.
That comparison showed that postal savings certificates carried a heavier burden of administration than other products, such as current accounts.
Ez az összehasonlítás azt mutatta, hogy a postai takaréklevelek nagyobb adminisztrációs terhet hordoztak, mint más termékek, mint például a folyószámlák.
For 2005, Italy found that the best proxy for the economic and financial data for postal savings certificates was a gross profitability of […] % [35].
2005-re Olaszország azt állapította meg, hogy a postai takaréklevelek esetében a gazdasági és pénzügyi adatok legjobb helyettesítője […] %-os jövedelmezőség volt [35].
The Banca d’Italia indicated that postal savings certificates qualified as structured financial instruments, for the following reasons: they were securities in the nature of bonds, or at any rate of debt; they were derivatives, in that they incorporated a derivative contract of the option type; and the two components, bond and derivative, were inseparable components of one instrument.
A Banca d’Italia jelezte, hogy a postai takaréklevelek a következő okok miatt összetett pénzügyi eszközöknek minősültek: kötvény jellegű, illetve tartozást egyáltalán nem tartalmazó értékpapírok voltak; származtatott termékek voltak, amennyiben opció típusú származtatott szerződést foglaltak magukban; és a két összetevő, a kötvény és a származtatott termék, egyetlen eszköz elválaszthatatlan összetevői voltak.
Comments from Italy on ABI’s submissions
Olaszország észrevételei az ABI által benyújtott tájékoztatásra
Italy did not share ABI’s view regarding the identification of products comparable to postal savings certificates.
Olaszország nem osztotta az ABI-nek a postai takaréklevelekhez hasonló termékek azonosítására vonatkozó álláspontját.
Italy argued that the difference in pricing between different issuers having the same risk rating — sovereign (State and international bodies), financial, banking and corporate (industrial in the narrow sense) — was of the order of a few hundredths of one per cent: the difference in the cost of funding between two extreme ranges — sovereign and corporate — was about 5-6 basis points, and the difference between financial and corporate was 2-3 basis points.
Olaszország azzal érvelt, hogy az azonos kockázatminősítésű, különböző – kormányzati (állami és nemzetközi szervek), pénzügyi, banki és (szűkebb értelemben ipari) vállalati – kibocsátók közötti árképzés különbsége néhány század százalékpont nagyságrendű volt: a két véglet – a kormányzati és a vállalati – között a finanszírozási költség különbsége hozzávetőleg 5–6 bázispont volt, a pénzügyi és a vállalati közötti különbség pedig 2–3 bázispont volt.
In other words, between issuers with the same rating, the type of issuer (State, financial institution, bank etc.) was not significant, and did not invalidate the conclusions of the study submitted by Italy.
Más szóval az azonos minősítésű kibocsátók között a kibocsátó típusának (állam, pénzintézet, bank stb.) nem volt jelentősége, és nem érvénytelenítette az Olaszország által benyújtott felmérés következtetéseit.
Contrary to what was affirmed by ABI, the benchmark study applied a broad definition of corporate bonds which referred to bonds issued not only by industrial companies but also by financial companies.
Az ABI által állítottakkal ellentétben a referencia-felmérés a vállalati kötvények tágabb meghatározását alkalmazta, amelyek nemcsak ipari társaságok, hanem pénzügyi társaságok által kibocsátott kötvényekre is vonatkoztak.
Moreover, the average rating of the basket referred to by the benchmark study was AA–, higher than the rating of CDP, which issued postal savings certificates (A+), or of Italy, which guaranteed them (A+).
Ezen túlmenően a referencia-felmérésben említett kosár átlagos minősítése AA- volt, jobb volt a postai takarékleveleket kibocsátó CDP-éénél (A+), vagy az azokért garanciát vállaló Olaszországénál (A+).
In addition, for the placement of structured bonds issued by Italian banks PI/Bancoposta had received an average commission of 2,9 %, which was in line the remuneration for placing postal savings certificates.
Ezenkívül az olasz bankok által kibocsátott összetett kötvények eladásáért a PI/Bancoposta átlagosan 2,9 % jutalékot kapott, amely összhangban volt a postai takaréklevelek eladásáért járó díjazással.
Italy contested ABI’s comparison of postal savings certificates to State bonds, for the following reasons.
Olaszország a következő okok miatt vitatta az ABI által a postai takaréklevelek államkötvényekkel végzett összehasonlítást.
They were issued in different ways, State bonds by an auction system, and postal savings certificates on tap,
Kibocsátásuk eltérő módon történt, az államkötvényeket aukciós rendszerben, a postai takarékleveleket pedig folyamatosan bocsátották ki.
The degree of complexity was different,
Az összetettség foka eltérő volt.
The remuneration for placing State bonds was independent of the amount subscribed; this was not the case for postal savings certificates, which required intense planning and management in PI’s network in order to achieve specific placement targets.
Az államkötvények eladásáért járó díjazás független volt a jegyzett összegtől, ez a postai takaréklevelek esetében nem fordult elő, amelyek az egyedi eladási célok elérése érdekében intenzív tervezést és irányítást követeltek meg a PI hálózatában.
Management and organisational efforts and retaining the loyalty of customers were particularly important because investors could withdraw from the investment at any time.
Az irányítási és a szervezeti erőfeszítések, valamint az ügyfelek hűségének fenntartása különösen fontos volt, mert a befektetők bármikor elállhattak a befektetéstől.
In terms of method and management of placement, therefore, postal savings certificates were not comparable to State bonds, but rather to mutual funds.
Az eladás módszere és irányítása vonatkozásában ezért a postai takaréklevelek nem az államkötvényekhez, hanem inkább a kölcsönös befektetési alapokhoz voltak hasonlóak.
As for the fact that the cost of collecting postal savings certificates had by law to be kept in line with the cost of Treasury debt on the market, Italy pointed out that postal savings certificates had a gross yearly return lower than that of State bonds (for the instruments suggested by way of example, with 8-year, 10-year and 20-year maturities, the difference amounted to 180 bps).
Ami azt a tényt illeti, hogy a postai takaréklevelek beszedési költségét jogszabály értelmében a piaci államadósság költségével összhangban kellett tartani, Olaszország rámutatott, hogy a postai takaréklevelek bruttó éves hozama alacsonyabb volt, mint az államkötvényeké (a példaként felhozott 8 év, 10 év és 20 év lejáratú eszközök esetében a különbség 180 bázispont volt).
Italy was of the view that the difference was due to the implied US-style put option.
Olaszország azon az állásponton volt, hogy a különbség az implicit amerikai stílusú eladási opciónak volt betudható.
If distribution fees were then added, the cost to the State was in line.
Ha ezt követően a forgalmazási díjakat hozzáadták, az állam számára felmerülő költség összhangban volt.
ABI had overlooked the fact that postal savings certificates carried an implicit put option, and could be compared to mutual funds.
Olaszország megjegyzi, hogy az ABI elmulasztotta megvizsgálni azt a tényt, hogy a postai takaréklevelek implicit eladási opciót hordoztak magukban, és azok összehasonlíthatók voltak a kölcsönös befektetési alapokkal.
Postal savings certificates fell within the definition of structured bonds used by the Banca d’Italia.
A postai takaréklevelek a Banca d’Italia által használt strukturált kötvények meghatározásának körébe tartoztak.
The commission for placing postal savings certificates also reflected the whole of the work done by PI in order to achieve certain objectives in term of gross subscription and net subscription, both for postal savings as a whole and for the individual products.
Olaszország szerint a postai takaréklevelek eladásáért járó jutalék tükrözte a PI által a bruttó jegyzés és a nettó jegyzés tekintetében bizonyos célkitűzések elérése érdekében végzett munka egészét is, mind a postai megtakarítások összessége, mind az egyedi termékek esetében.
This remuneration also took account of the customer management carried on by PI after placement and along the whole life of the certificate, specifically because of the investor’s entitlement to ask for the reimbursement of the certificate, and the absence of a secondary market.
Ez a díjazás figyelembe vette a PI által az eladást követően és a takaréklevél teljes futamideje során folytatott ügyfélkezelést is, kifejezetten a takaréklevél visszatérítésének kérelmezésére vonatkozó befektetői jogosultság, valamint a másodlagos piac hiánya miatt.
Italy contested ABI’s statement regarding the level of commissions for placing index-linked bonds (1 %-2,5 %): the average remuneration received by PI was 3,05 % for placing structured bonds issued by foreign and Italian banks [36], and 2,9 % for placing bonds issued by Italian banks only [37] (as an example, for placing structured bonds issued by Capitalia SpA PI received a fee of 3,212 % of the nominal value subscribed [38].
Olaszország vitatta az ABI által az indexált kötvények eladásáért járó jutalék szintjére (1–2,5 %) vonatkozóan tett állítást: a külföldi és olasz bankok által kibocsátott strukturált kötvények eladásáért a PI 3,05 % átlagos díjazásban részesült [36], és a csak olasz bankok által kibocsátott kötvények eladásáért 2,9 %-ban [37] (például a Capitalia SpA által kibocsátott kötvények eladásáért a PI a jegyzett névérték [38] 3,212 %-ának megfelelő díjat kapott).