natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under the provisions of Royal Decree 505/85 of 6 March 1985 [10], FOGASA may conclude repayment agreements relating to the sums advanced to workers in payment of wages and compensation in order to assist the recovery of sums due, which will bear interest at the statutory rate in force.
Az 1985. március 6-i 505/85. számú királyi rendelet [10] értelmében a FOGASA megállapodásokat köthet a munkavállalóknak folyósított munkabérek és juttatások címén megelőlegezett összegek visszafizetéséről azon követelések érvényesítésének megkönnyítése érdekében, amelyek után a hatályos jogszabályok szerinti törvényi kamat fizetendő.
FOGASA concluded two debt repayment agreements with SNIACE on 5 November 1993 and 31 October 1995.
A FOGASA két tartozás-visszafizetési megállapodást kötött a SNIACE-vel 1993. november 5-én és 1995. október 31-én.
In the first case the sum owed was ESP 1362708700 (including interest) and in the second it was ESP 339459878 (including interest).
A tartozás összege az első esetben (kamatokkal együtt) 1362708700 peseta, a második esetben (kamatokkal együtt) 339459878 peseta volt.
The first agreement, of 5 November 1993 (hereinafter the FOGASA I agreement), related to the amounts paid by FOGASA in wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Az 1993. november 5-i első megállapodás (a továbbiakban: I. FOGASA-megállapodás) azokról az összegekről szólt, amelyeket a FOGASA a SNIACE munkavállalóinak fizetett ki munkabérhátralék és végkielégítés címén.
The debt amounted to ESP 897652759, to which interest at a rate of 10 % amounting to ESP 465055911 had to be added, making a total of ESP 1362708700.
A tartozás összege 897652759 pesetát tett ki, amely után 10 %-os kamatlábbal számított 465055911 peseta kamatot, mindösszesen tehát 1362708700 pesetát kellett fizetni.
The debt was linked to mortgaging of SNIACE’s assets and was to be repaid in accordance with a schedule, which was renegotiated on 18 March 1999, setting out the amounts in pesetas (ESP) as follows:
A SNIACE vagyontárgyaira bejegyzett jelzáloghoz kötött tartozást egy olyan ütemterv szerint kellett visszafizetni, amelyet 1999. március 18-án újratárgyaltak; az összegek pesetában (ESP) a következő módon kifejezve: 1.
The FOGASA I agreement
I. FOGASA-megállapodás
Initial agreement of 5 November 1993
Az 1993. november 5-i eredeti megállapodás
Renegotiated agreement of 18 March 1999
Az 1999. március 18-i újratárgyalt megállapodás
The second agreement of 31 October 1995 (hereinafter the FOGASA II agreement) related to the amounts that FOGASA had continued to pay after the agreement of 5 November 1993 in wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
Az 1995. október 31-i második megállapodás (a továbbiakban: II. FOGASA-megállapodás) azokról az összegekről szólt, amelyeket a FOGASA az 1993. november 5-i megállapodás alapján folyamatosan fizetett ki a SNIACE munkavállalóinak munkabérhátralék és végkielégítés címén.
The new debt amounted to ESP 229424860, to which interest at a rate of 9 % amounting to ESP 110035018 had to be added, making a total of ESP 339459878.
Az új tartozás összege 229424860 pesetát tett ki, amely után 9 %-os kamatlábbal számított 110035018 peseta kamatot, mindösszesen tehát 339459878 pesetát kellett fizetni.
The debt was linked to mortgaging of SNIACE’s assets and was to be repaid in accordance with a schedule that was renegotiated on 18 March 1999 that set out the amounts in pesetas (ESP) as follows:
A SNIACE vagyontárgyaira bejegyzett jelzáloghoz kötött tartozást egy olyan ütemterv szerint kellett visszafizetni, amelyet 1999. március 18-án újratárgyaltak; az összegek pesetában (ESP) a következő módon kifejezve: 2.
The FOGASA II agreement
FOGASA-megállapodás
Initial agreement of 31 October 1995
Az 1995. október 31-i eredeti megállapodás
The TGSS
A társadalombiztosítási pénztár
Under Article 20 of the General Law on Social Security [11], the TGSS may agree to the deferment or payment in instalments of the social security contributions owed and surcharges relating to those contributions.
Az általános társadalombiztosítási törvény [11] 20. cikke értelmében a társadalombiztosítási pénztár a társadalombiztosítási járuléktartozásra és az e járulékra kivetett pótlékra fizetési halasztást, illetve részletfizetést biztosíthat.
Article 27 of that Law states that surcharges for payments outside the time limit must be added to the deferred debt.
Ugyanezen törvény 27. cikke pontosítja, hogy a késedelmi pótlékokat hozzá kell adni a kedvezménnyel érintett tartozásokhoz.
The agreement of 8 March 1996, as amended by the agreements of 7 May 1996 and 30 September 1997, provided for the rescheduling of the debt payment to a total amount of ESP 3510387323 plus accrued interest, which, at a rate of 7,5 %, amounted to ESP 615056349.
Az 1996. május 7-i és 1997. szeptember 30-i megállapodással módosított 1996. március 8-i megállapodás tárgya az összesen 3510387323 pesetát kitevő járuléktartozás megfizetésének átütemezése volt a felhalmozott kamatokkal együtt, amelyek 7,5 %-os kamatlábbal számítva 615056349 pesetát tettek ki.
REASONS THAT LED TO INITIATION OF THE PROCEDURE
AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁHOZ VEZETŐ OKOK
In its decision to initiate the procedure, the Commission considered that the Court of Justice’s analysis in the Tubacex case was fully applicable to the measures in question in the Decision of 1998 and, therefore, that that decision should be partially revoked and the agreements concluded between SNIACE and the public creditors should be reassessed.
A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában úgy vélte, hogy a Bíróság által a Tubacex-ügyben lefolytatott értékelést teljes mértékben alkalmazni lehet az 1998. évi határozat tárgyát képező intézkedésekre, továbbá hogy ebből következően részben vissza kell vonni az említett határozatot, és újra kell értékelni a SNIACE és az állami hitelezők között létrejött megállapodásokat.
Indeed, in the light of the Tubacex judgment, the Commission expressed some doubts concerning the measures implemented by the public creditors:
Tekintettel a Tubacex-ítéletre, a Bizottság aggályát fejezte ki az állami hitelezők által végrehajtott intézkedésekkel kapcsolatban:
firstly, concerning the presence of elements constituting State Aid in the measures deemed incompatible in the Decision of 1998 and, if so, their compatibility; and
elsősorban az 1998. évi határozatban összeegyeztethetetlennek minősített intézkedésekben található, állami támogatásnak minősülő elemek megléte és ennélfogva ezek összeegyeztethetősége miatt, és
secondly, concerning the behaviour of a private creditor who, in a comparable situation, would have demanded a higher interest rate than that required by the public creditors.
másodsorban egy olyan magánhitelező magatartásával kapcsolatban, akinek hasonló helyzetben az állami hitelezőkhöz képest magasabb kamatlábat kellett volna alkalmaznia.
No comments were submitted by interested parties.
Az érintett felek nem nyújtottak be észrevételeket.
SPAIN’S COMMENTS
SPANYOLORSZÁG ÉSZREVÉTELEI
The Spanish Government submitted its comments by letter of 21 March 2000.
A spanyol kormány 2000. március 21-i levelében nyújtotta be észrevételeit.
The Spanish authorities disagree with the Commission’s decision to open the formal investigation procedure, inasmuch as in their view the investigation procedure was not necessary to carry out the envisaged partial revocation of the Decision of 1998.
A spanyol hatóságok nem értenek egyet a hivatalos vizsgálati eljárásról szóló bizottsági határozattal, mivel véleményük szerint az 1998. évi határozat tervezett részleges visszavonásának végrehajtásához nem volt szükség erre az eljárásra.
As regards the rescheduling agreement between SNIACE and the TGSS, the Spanish authorities do not share the Commission’s view that ‘it seems probable that, in the case of out-of-court agreements concerned with or having the effect of rescheduling pre-existing debts, the creditor would seek to obtain from the debtor a rate of interest on arrears that would be higher than the legal interest rate as compensation for not pursuing the recovery of the debt by legal means’.
A SNIACE és a társadalombiztosítási pénztár között létrejött átütemezési megállapodás vonatkozásában a spanyol hatóságok nem osztják a Bizottság azon véleményét, mely szerint „szokásosnak tűnik, hogy a már fennálló tartozások átütemezésére irányuló vagy ilyen hatással járó, peren kívüli megegyezések esetében a hitelező a törvényi kamatnál magasabb késedelmi kamatot igyekszik fizettetni az adóssal cserébe azért, hogy a tartozás visszafizettetése érdekében nem fordul bírósághoz”.
On the contrary, they claim that, owing to the financial situation of the company as well as the cost, duration and uncertainty inherent in legal proceedings, out-of-court agreements would frequently lead to agreeing an interest rate lower than the legal interest rate.
Ezzel ellentétben úgy érvelnek, hogy a vállalkozás pénzügyi helyzete, illetve a bírósági eljárások költségei, hossza és bizonytalansága miatt a peren kívüli megegyezések során általában a törvényi kamatlábnál alacsonyabb kamatlábról születik megállapodás.
Thus, the Spanish authorities reiterate their argument that the granting of a deferment applying the legal interest rate protects the interests of the social security system, in terms of recovering debts, better than any other form of action that a private creditor could have taken.
A spanyol hatóságok ezért fenntartják azon érvüket, hogy a törvényi kamatlábat alkalmazó fizetési halasztás megítélése a tartozások visszafizettetése tekintetében sokkal inkább védi a társadalombiztosítási rendszer érdekeit, mint egy magánhitelező által tett bármilyen más fellépés.
The Spanish Government also recalls that while a private creditor can agree any interest rate with the debtor, the Social Security authorities are bound by Article 20 of the General Law on Social Security, which lays down that the legal interest rate is to be applied in the debt rescheduling agreements.
A spanyol kormány arra is felhívja a figyelmet, hogy míg egy magánhitelező bármilyen kamatláb alkalmazásáról megállapodhat az adóssal, addig a társadalombiztosítási hatóságok kötelesek betartani az általános társadalombiztosítási törvény 20. cikkét, amely kimondja, hogy a tartozásátütemezési megállapodásokban a törvényi kamatlábat kell alkalmazni.
In its decision to initiate the procedure, the Commission considered that the comparison of the terms contained in the private creditors’ agreement of October 1996 with the terms of the rescheduling agreement between the social security authorities and SNIACE might not be the correct way of applying the ‘private creditor’ test, as defined by the Court of Justice.
A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában úgy vélte, hogy az 1996. októberi, magánhitelezőkkel kötött megállapodás feltételeinek a társadalombiztosítás és a SNIACE között létrejött átütemezési megállapodás feltételeivel való összehasonlítása nem lehet megfelelő a Bíróság által meghatározott „magánhitelező” kritériumának alkalmazásához.
In this regard, the Spanish authorities stated that, due to legal obligations of the public administration, the situation of public creditors could not be treated in the same way as the situation of private creditors.
Ebben a tekintetben a spanyol hatóságok kijelentették, hogy a közigazgatás törvényi kötelezettségei miatt az állami hitelezők helyzete nem hasonlítható a magánhitelezőkéhez.
However, they emphasised that, in spite of the differences, the terms and conditions of the agreements between the social security authorities and SNIACE, on the one hand, and between FOGASA and SNIACE, on the other hand, were stricter than the terms reached in the private creditors’ agreement.
Ugyanakkor hangsúlyozták, hogy a különbségek ellenére az egyrészről a társadalombiztosítás és a SNIACE által kötött megállapodások, másrészről a FOGASA és a SNIACE által kötött megállapodások feltételei szigorúbbak voltak, mint a magánhitelezők között létrejött megállapodásban kikötött feltételek.
Finally, the Spanish authorities reiterated the views expressed in the procedure which led to the Decision of 1998.
Végül a spanyol hatóságok megismételték az 1998. évi határozathoz vezető eljárás során kifejezett véleményüket.
ON THE JUSTIFICATION OF THE SECOND INITIATION OF THE PROCEDURE
AZ ELJÁRÁS MÁSODIK MEGINDÍTÁSÁNAK INDOKOLÁSÁRÓL
The Spanish authorities maintain that it was not necessary to initiate a new formal investigation procedure to resolve the case and that respect for the rights of interested parties was not a sufficient reason for doing so.
A spanyol hatóságok fenntartják, hogy az ügy megoldása érdekében nem volt szükség új hivatalos vizsgálati eljárás megindítására, valamint hogy erre az érdekelt felek jogainak tiszteletben tartása nem volt elegendő ok.
For its part, the Commission considers that the Tubacex judgment was sufficiently relevant for the Spanish authorities and the interested parties to be informed of it.
A Bizottság a maga részéről úgy véli, hogy a Tubacex-ítélet meglehetősen fontosnak tekinthető ahhoz, hogy ezt az információt a spanyol hatóságok és az érdekelt felek tudomására hozzák.
Indeed, that judgment could alter the assessment criteria as laid down in the decision to initiate the procedure of 7 November 1997.
Az említett ítélet valóban módosíthatja az értékelési kritériumokat, amint azt az eljárás megindításáról szóló 1997. november 7-i határozat is tartalmazta.
DETERMINING THE EXISTENCE OF AID FOR THE PURPOSES OF ARTICLE 87(1) OF THE TREATY
A SZERZŐDÉS 87. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSE ÉRTELMÉBEN VETT TÁMOGATÁS MEGHATÁROZÁSA
In the second initiation of the procedure, the Commission raised the question of whether the agreements concluded between SNIACE and its public creditors included State Aid and, if so, whether they could be declared compatible.
Az eljárás második megindításakor a Bizottság arra keresett választ, hogy a SNIACE és az állami hitelezők által kötött megállapodások tartalmaznak-e állami támogatást, és adott esetben ezek a támogatások összeegyeztethetőnek minősülnek-e.
The Tubacex judgment allows State interventions in the form of debt rescheduling to be considered as not constituting State Aid if they fulfil the criteria laid down in that judgment (see recital (4))
A Tubacex-ítélet arra enged következtetni, hogy a tartozásátütemezés formáját öltő állami beavatkozások nem minősülnek állami támogatásnak, amennyiben teljesítik az említett ítéletben megfogalmazott kritériumokat (lásd a (4) preambulumbekezdést).
In the judgment in Case T-36/99 annulling the Decision of 2000, the Court of First Instance rejected the grounds on which the Commission had considered that the TGSS and FOGASA had behaved as a private creditor would have done.
A T-36/99 ügyben hozott ítéletben, amely megsemmisítette a 2000. évi határozatot, az Elsőfokú Bíróság elutasította azokat az indokokat, amelyek alapján a Bizottság úgy vélte, hogy a társadalombiztosítási pénztár és a FOGASA úgy viselkedett, ahogy egy magánhitelező tette volna.
For that purpose, and in the light of the judgment of the Court of First Instance, the following should be verified:
Ezért, valamint figyelembe véve az Elsőfokú Bíróság ítéletét, meg kell vizsgálni a következőket:
the situation of the public creditors compared with that of the private creditors;
az állami hitelezők helyzete a magánhitelezőkével összehasonlítva;
the situation of the Banco Español de Crédito (hereinafter Banesto), a private creditor, compared with that of the TGSS and that of FOGASA;
a Banco Español de Crédito (a továbbiakban: Banesto) magánhitelező helyzete a társadalombiztosítási pénztár és a FOGASA helyzetével összehasonlítva;
the prospects of recovering the total sums owed to the TGSS and FOGASA without suffering any financial loss, and
annak lehetősége, hogy a társadalombiztosítási pénztár és a FOGASA követeléseinek teljes összegét pénzügyi veszteség elszenvedése nélkül fizettessék vissza;
SNIACE’s prospects of future profitability and viability.
a SNIACE jövőbeli jövedelmezőségére és életképességére vonatkozó kilátások.
The criteria laid down in the Tubacex judgment and in the judgment of the Court of First Instance in Case T-36/99 are cumulative.
A Tubacex-ítéletben és az Elsőfokú Bíróság T-36/99 ügyben hozott ítéletében megfogalmazott kritériumok együttesen alkalmazandók.
As soon as the measures taken by the public creditors do not fulfil at least one of them, the Commission must discard the private creditor principle.
Attól fogva, hogy az állami hitelezők által meghatározott rendelkezések legalább egyikükre nézve nem felelnek meg, a Bizottságnak el kell vetnie a magánhitelező elvét.
AGREEMENTS CONCLUDED WITH FOGASA
A FOGASA-VAL KÖTÖTT MEGÁLLAPODÁSOK
Unlike the facts that gave rise to the Tubacex judgment, the two agreements with FOGASA were concluded approximately two years apart and related to different debts.
A Tubacex-ítélet alapjául szolgáló tényekkel ellentétben a FOGASA-val létrejött két megállapodást körülbelül két év eltéréssel kötötték meg, és tárgyukat különböző tartozások képezték.
The Commission considers that they do not constitute a single agreement.
A Bizottság szerint nem egyetlen megállapodásról van szó.
When the second agreement was concluded, FOGASA did not try to combine them into one agreement covering all the amounts owed.
A második megállapodás megkötésekor a FOGASA szándéka sem a két megállapodás egyesítése volt azzal a céllal, hogy egyetlen megállapodás jöjjön létre, amelynek tárgya a tartozások összessége volt.
FOGASA only unified outstanding debts by means of the agreement of 18 March 1999 [12], that is to say, four years after the second agreement was concluded between FOGASA and SNIACE.
A FOGASA a még fennálló tartozásokat csak az 1999. március 18-i megállapodással [12] egyesítette, vagyis négy évvel a FOGASA és a SNIACE által kötött második megállapodás után.
For the purposes of this assessment, the Commission will first analyse the FOGASA I agreement and then the FOGASA II agreement, taking into account the criteria applicable to private creditors.
Ezen értékelés elkészítése érdekében a Bizottság a magánhitelezőre alkalmazandó kritériumokat figyelembe véve először az I. FOGASA-megállapodást, majd a II. FOGASA-megállapodást elemzi.
FOGASA I Agreement
Az I. FOGASA-megállapodás
SNIACE and FOGASA concluded the first debt rescheduling agreement on 5 November 1993 for the amount of ESP 1362708700 (including interest).
A SNIACE és a FOGASA 1993. november 5-én kötötte meg az első tartozásátütemezési megállapodást, amely kamatokkal együtt 1362708700 pesetáról szólt.
The agreement was concluded after FOGASA paid the wages and compensation that SNIACE owed to its staff.
A megállapodás azután jött létre, hogy a FOGASA kifizette a SNIACE munkavállalói felé fennálló munkabérhátralékokat és végkielégítéseket.
For the purposes of its analysis, the Commission must distinguish between the time when the agreement was concluded (ex-ante analysis) and the time when it was implemented (ex-post analysis).
Értékelése elkészítése érdekében a Bizottságnak különbséget kell tennie a megállapodás megkötésének (ex ante elemzés) és végrehajtásának (ex post elemzés) időpontja között.
In fact, it could be the case that, after analysing an agreement in terms of its characteristics at the time when it was concluded, the conclusion is reached that the agreement does not contain aid, and that its implementation, in different circumstances from those initially envisaged, alters that initial opinion and the conclusion is reached that it does contain aid.
Ez oda vezethet, hogy a Bizottság egy megállapodás megkötéskor fennálló jellemzőinek elemzése után arra a következtetésre juthat, hogy az említett megállapodás nem tartalmaz támogatást, míg a megállapodás végrehajtásakor meglévő, az eredetileg meghatározotthoz képest eltérő feltételek alapján módosítja első véleményét, és arra a következtetésre jut, hogy a megállapodás igenis tartalmaz támogatást.
Assessment of the FOGASA I agreement at the time of its conclusion
Az I. FOGASA-megállapodás értékelése megkötésének időpontjában
FOGASA’s position compared with that of private creditors, including Banesto
A FOGASA helyzetének összehasonlítása a magánhitelezők, köztük a Banesto helyzetével
The Commission notes that the first debt rescheduling agreement with FOGASA dates from 5 November 1993, that is almost 8 months after the suspension of payments declaration issued by the court of first instance on 25 March 1993 requiring that FOGASA pay SNIACE’s employees.
A Bizottság megjegyzi, hogy a FOGASA-val 1993. november 5-én kötött első tartozásátütemezési megállapodás, amely mintegy nyolc hónappal az elsőfokú bíró által 1993. március 25-én közölt fizetésképtelenség megállapítása után jött létre, azt eredményezte, hogy a FOGASA-nak kellett teljesítenie a kifizetéseket a SNIACE munkavállalói számára.
At that time, FOGASA linked the agreement to the mortgaging of SNIACE’s assets in order to guarantee at least a part of its loan.
Ekkor a FOGASA jelzálog-megállapodást kötött a SNIACE vagyontárgyaira azzal a céllal, hogy legalább követelése egy részét biztosítsa.
The rate applied by FOGASA was 10 %, as laid down by the legislation in force when the agreement was concluded.
A FOGASA által alkalmazott kamatláb a megállapodás megkötésekor hatályos jogszabályban szereplő 10 % volt.
For its part, Banesto had granted lines of mortgage credit to SNIACE in 1987 and 1991, that is to say some time before the FOGASA I agreement was concluded, at rates of 16 % and 18 % respectively (the market conditions at that time).
A Banesto 1987-ben és 1991-ben – tehát jóval az I. FOGASA-megállapodás előtt – nyújtott jelzáloghitelt a SNIACE számára 16 %, illetve 18 %-os kamatláb alkalmazásával (az akkori piaci feltételek mellett).
Thus, it should be noted that, when the suspension of payments occurred in 1992, SNIACE had at least two creditors: FOGASA, to which it owed the wages that SNIACE had been unable to pay to its employees, and BANESTO, because of the loans that it had granted to SNIACE and which SNIACE had still not entirely repaid.
Azt kell tehát megállapítani, hogy 1992-ben a fizetésképtelenség megállapításakor a SNIACE-nek legalább két hitelezője volt: egyrészt a FOGASA, amelynek a SNIACE azokkal a munkabérekkel tartozott, amelyet nem tudott munkavállalóinak kifizetni, másrészt a Banesto, amelynek azokkal az összegekkel tartozott, amelyeket számára nyújtott és még nem fizette vissza teljes mértékben.
From the time when the suspension of payments was announced, BANESTO could have asserted its rights as a preferential mortgage creditor of SNIACE.
A fizetésképtelenség bejelentésétől kezdve a Banesto a SNIACE kedvezményezett jelzálog-hitelezőjeként élhetett volna jogaival.
However, only under the agreement of 26 de September 1996, in other words, three years after the FOGASA I agreement was concluded, did SNIACE transfer to Banesto, as payment of part of its debts, the shares that it owned in the undertaking Inquitex and some plots of land that were covered by the mortgage.
Mindazonáltal a SNIACE csak az 1996. szeptember 26-i megállapodás alapján – vagyis három évvel az I. FOGASA-megállapodás megkötése után – adta át tartozásai egy részének rendezéseként a Banestonak az Inquitex vállalkozásban tulajdonolt részvényeit, valamint néhány földterületet, amelyre jelzálogot alapítottak.
For its part, FOGASA was legally obliged to pay the wages in the event of suspension of payments.
A FOGASA a maga részéről jogilag arra volt kötelezve, hogy fizetésképtelenség esetén kifizesse a munkabéreket.
From the time when FOGASA had to pay the wages of the SNIACE workers, it began to negotiate a rescheduling agreement with SNAICE in order to recover its loan.
A FOGASA, attól kezdve, hogy ki kellett fizetnie a munkabéreket a SNIACE dolgozói számára, átütemezési megállapodásról szóló tárgyalásokat kezdett a SNIACE-vel annak érdekében, hogy visszafizettesse a követeléseit.