natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The basis, therefore, of the identification of hazard is the aquatic toxicity of the substance or mixture, although this shall be modified by taking account of further information on the degradation and bioaccumulation behaviour, if appropriate.
A veszély meghatározásának alapja ezért az anyag vagy keverék vízi toxicitása, bár ezt módosítani kell úgy, hogy adott esetben figyelembe kell venni a lebomlásra és a bioakkumulációs viselkedésre vonatkozó további információkat.
While the classification system applies to all substances and mixtures, it is recognised that for special cases the Agency will issue guidance.
Bár a besorolási rendszer minden anyagra és keverékre vonatkozik, ismert, hogy speciális esetekre az Ügynökség útmutatót fog kiadni.
The core classification system for substances consists of one acute classification category and three chronic classification categories.
Az anyagok besorolására szolgáló rendszert alapvetően egy akut besorolási kategória és három krónikus besorolási kategória alkotja.
The acute and the chronic classification categories are applied independently.
Az akut és a krónikus besorolási kategóriákat egymástól függetlenül kell alkalmazni.
The criteria for classification of a substance in acute Category 1 are defined on the basis of acute aquatic toxicity data only (EC50 or LC50).
Az akut 1. kategóriában az anyagok besorolásának kritériumait kizárólag az akut vízi toxicitásra vonatkozó adatok alapján határozzák meg (EC50 vagy LC50).
The criteria for classification of a substance into the chronic categories combine two types of information, i.e. acute aquatic toxicity data and environmental fate data (degradability and bioaccumulation data).
A krónikus kategóriákban az anyagok besorolásának kritériumai két információ-típust kombinálnak: az anyagok akut vízi toxicitására, illetve a környezeti sorsukra vonatkozó adatokat (lebonthatóságra és bioakkumulációra vonatkozó adatok).
The system also introduces a ‘safety net’ classification (referred to as Chronic Category 4) for use when the data available do not allow classification under the formal criteria but there are nevertheless some grounds for concern (see example in table 4.1.0).
A rendszer ezenkívül bevezet egy „biztonsági” besorolást (amelyre krónikus 4. kategóriaként utalnak), ezt akkor alkalmazzák, ha a rendelkezésre álló adatok nem teszik lehetővé a hivatalos kritériumok alapján történő besorolást, de a helyzet nem teljes mértékben megnyugtató (lásd a 4.1.0. táblázatban szereplő példát).
The system for classification recognises that the core intrinsic hazard to aquatic organisms is represented by both the acute and chronic toxicity of a substance.
A besorolási rendszerben tény, hogy az anyagok akut és krónikus toxicitása egyaránt lényeges eredendő veszélyt jelent a vízi szervezetekre.
Separate hazard categories are defined for both properties representing a gradation in the level of hazard identified.
A két tulajdonság tekintetében külön veszélyességi kategóriákat állapítottak meg, amelyek különböző fokozatot képviselnek a meghatározott veszély szintjét illetően.
The lowest of the available toxicity values shall normally be used to define the appropriate hazard category(ies).
A legalacsonyabb toxicitás-értéket használják általában a megfelelő veszélyességi kategória (kategóriák) meghatározásárhoz.
There are circumstances, however, when a weight of evidence approach is appropriate.
Vannak azonban olyan körülmények, amikor a bizonyítékok súlyának mérlegelése a megfelelő módszer.
The principal hazard of a ‘hazardous to the aquatic environment’ substance is defined by chronic toxicity, although acute toxicity at L(E)C50 levels ≤ 1 mg/l are also considered hazardous.
A „vízi környezetre veszélyes” anyagok által jelentett legfőbb veszélyt a krónikus toxicitás határozza meg, bár az akut toxicitás már 1 mg/l vagy annál kisebb L(E)C50 értéknél is veszélyesnek tekintendő.
The intrinsic properties of a lack of rapid degradability and/or a potential to bioconcentrate in combination with acute toxicity are used to assign a substance to a chronic (long term) hazard category.
A olyan belső tulajdonságok esetén mint a gyors lebonthatóság képességének hiánya és/vagy a biokoncentrációra való képesség – akut toxicitás mellett – egy anyagot a krónikus (hosszú távú) veszélyességi kategóriába kell sorolni.
Substances with acute toxicities well below 1 mg/l contribute as components of a mixture to the toxicity of the mixture even at a low concentration and shall normally be given increased weight in applying the summation of classification approach (see note 1 of Table 4.1.0 and 4.1.3.5.5).
A jóval az 1 mg/l alatti akut toxicitással rendelkező anyagok, keverékek alkotóelemeiként – még alacsony koncentrációban is – hozzájárulnak a keverék toxicitásához, és ezek általában nagyobb súlyt kapnak a besorolás összegzése megközelítés alkalmazásakor (lásd a 4.1.0. és a 4.1.3.5.5. táblázathoz fűzött 1. megjegyzést).
The criteria for classifying and categorising substances as ‘hazardous to the aquatic environment’ are summarised in Table 4.1.0.
Az anyagok „vízi környezetre veszélyesként” történő besorolására és kategorizálására vonatkozó kritériumokat a 4.1.0. táblázat foglalja össze.
Table 4.1.0
táblázat
Classification categories for hazardous to the aquatic environment
A vízi környezetre veszélyes anyagokra vonatkozó besorolási kategóriák
Acute (short-term) aquatic hazard
Akut (rövid távú) vízi toxicitási veszély
96 hr LC50 (for fish)
96 órás LC50 (halak esetében)
≤ 1 mg/l and/or
≤ 1 mg/l, és/vagy
48 hr EC50 (for crustacea)
48 órás EC50 (rákok esetében)
72 or 96 hr ErC50 (for algae or other aquatic plants)
72 vagy 96 órás ErC50 (algák vagy más vízi növények esetében).
Chronic (long-term) aquatic hazard
Krónikus (hosszú távú) vízi toxicitási veszély
and the substance is not rapidly degradable and/or the experimentally determined BCF ≥ 500 (or, if absent, the log Kow ≥ 4).
és az anyag nem gyorsan lebomló és/vagy a kísérletileg meghatározott BCF ≥ 500 (vagy, ennek hiányában, a log Kow ≥ 4).
Chronic Category 2
Krónikus, 2. kategória
> 1 to ≤ 10 mg/l and/or
> 1 – ≤ 10 mg/l, és/vagy
> 1 to ≤ 10 mg/l
> 1–10 mg/l.
and the substance is not rapidly degradable and/or the experimentally determined BCF ≥ 500 (or, if absent, the log Kow ≥ 4), unless the chronic toxicity NOECs are > 1 mg/l.
és az anyag nem gyorsan lebomló és/vagy a kísérletileg meghatározott BCF ≥ 500 (vagy, ennek hiányában, a log Kow ≥ 4), kivéve ha a krónikus toxicitási NOEC (észlelhető hatást még nem okozó koncentráció) értékek > 1 mg/l.
Chronic Category 3
Krónikus, 3. kategória
> 10 to ≤ 100 mg/l and/or
> 10 – ≤ 100 mg/l, és/vagy
> 10 to ≤ 100 mg/l
> 10 – ≤ 100 mg/l.
and the substance is not rapidly degradable and/or the experimentally determined BCF ≥ 500 (or, if absent, the log Kow ≥ 4) unless the chronic toxicity NOECs are > 1 mg/l.
és az anyag nem gyorsan lebomló és/vagy a kísérletileg meghatározott BCF ≥ 500 (vagy, ennek hiányában, a log Kow ≥ 4), kivéve ha a krónikus toxicitási NOEC értékek > 1 mg/l.
‘Safety net’ classification
„Biztonsági háló” besorolás
Chronic Category 4
Krónikus, 4. kategória
Cases when data do not allow classification under the above criteria but there are nevertheless some grounds for concern.
Az olyan esetekben, amikor az adatok nem teszik lehetővé a fenti kritériumok alapján történő besorolást, de a helyzet nem teljes mértékben megnyugtató.
This includes, for example, poorly soluble substances for which no acute toxicity is recorded at levels up to the water solubility (note 3), and which are not rapidly degradable and have an experimentally determined BCF ≥ 500 (or, if absent, a log Kow ≥ 4), indicating a potential to bioaccumulate, will be classified in this category unless other scientific evidence exists showing classification to be unnecessary.
Például azok a rosszul oldódó anyagok, amelyek tekintetében nem jegyeztek fel akut toxicitást a vízoldhatóság szintjéig (3. megjegyzés), és amelyek nem gyorsan lebonthatók, és a kísérletileg meghatározott BCF ≥ 500 (vagy, ennek hiányában, a log Kow ≥ 4), továbbá képességet mutatnak a bioakkumulációra, ebbe a kategóriába sorolandók, kivéve ha tudományos bizonyíték támasztja alá a besorolás szükségtelenségét.
Such evidence includes chronic toxicity NOECs > water solubility or > 1 mg/l, or evidence of rapid degradation in the environment.
Ilyen bizonyíték például a krónikus toxicitás NOEC > vízoldhatóság vagy > 1 mg/l, vagy bizonyított a környezetben való gyors lebomlás.
When classifying substances as Acute Category 1 and/or Chronic Category 1 it is necessary at the same time to indicate an appropriate M-factor (see table 4.1.3).
Egy anyag akut 1. kategóriába és/vagy krónikus 1. kategóriába történő besorolásakor fel kell tüntetni a megfelelő M tényezőt (lásd 4.1.3. táblázat).
Classification shall be based on the ErC50 [= EC50 (growth rate)].
A besorolás alapja az ErC50 [= EC50 (szaporodási sebesség)].
In circumstances where the basis of the EC50 is not specified or no ErC50 is recorded, classification shall be based on the lowest EC50 available.
Ha az EC50 alapja nem meghatározott, vagy nincs feljegyezve ErC50, a besorolást a legalacsonyabb EC50 értéket alapul véve kell elvégezni.
‘No acute toxicity’ is taken to mean that the L(E)C50(s) is/are above the water solubility.
A „nincs akut toxicitás” jelentése, hogy az L(E)C50 értéke(i) meghaladja/meghaladják a vízoldhatóság szintjét.
Also for poorly soluble substances, (water solubility < 1 mg/l), where there is evidence that the acute test does not provide a true measure of the intrinsic toxicity.
A rosszul oldódó anyagok esetében (vízoldhatóság < 1 mg/l), ha bizonyított, hogy az akut vizsgálat képes az eredendő toxicitás valós mértékét feltárni.
Acute aquatic toxicity is normally determined using a fish 96 hour LC50, a crustacea species 48 hour EC50 and/or an algal species 72 or 96 hour EC50.
Az akut vízi toxicitást általában a következők felhasználásával határozzák meg: egy hal 96 óra LC50, egy rákféle 48 óra EC50, és/vagy egy algafaj 72 vagy 96 óra EC50. E fajok egy sor táplálékláncszintet és rendszertani besorolást reprezentálnak, és valamennyi vízi szervezet helyettesítőjének tekintik őket.
These species cover a range of trophic levels and taxa and are considered as surrogate for all aquatic organisms.
Más fajokra vonatkozó adatokat (például Lemna spp.) szintén figyelembe kell venni, ha megfelelő vizsgálati módszert alkalmaznak.
Data on other species (e.g. Lemna spp.) shall also be considered if the test methodology is suitable.
A vízinövény-fejlődés megakadályozására irányuló vizsgálat krónikus vizsgálatnak minősül, de az EC50-t akut értéknek kezelik a besorolás során.
The aquatic plant growth inhibition tests are normally considered as chronic tests but the EC50s are treated as acute values for classification purposes (see note 2).
(lásd 2. megjegyzés).
For determining chronic aquatic toxicity for classification purposes data generated according to the standardised test methods referred to in Article 8(3) shall be accepted, as well as results obtained from other validated and internationally accepted test methods.
A krónikus vízi toxicitás besorolási célból történő megállapításához a 8. cikk (3) bekezdésében hivatkozott szabványosított vizsgálati módszerekkel, valamint más hitelesített és nemzetközileg elfogadott vizsgálati módszerekkel kapott adatokat kell elfogadni.
The NOECS or other equivalent L(E)Cx (e.g. EC10) shall be used.
A NOEC értékeket vagy más megfelelő L(E)Cx értéket (például EC10) kell alkalmazni.
Bioaccumulation of substances within aquatic organisms can give rise to toxic effects over longer time scales even when actual water concentrations are low.
Az anyagoknak a vízi szervezeteken belüli bioakkumulációja hosszabb idő elteltével mérgező hatást válthat ki, még abban az esetben is, ha a tényleges koncentráció szintje alacsony a vízben.
For organic substances the potential for bioaccumulation shall normally be determined by using the octanol/water partition coefficient, usually reported as a log Kow.
Szerves anyagokra a bioakkumuláció képességét szokásosan az oktanol/víz megoszlási együtthatóval határozzák meg, amit általában log Kow-ként adnak meg.
The relationship between the log Kow of an organic substance and its bioconcentration as measured by the bioconcentration factor (BCF) in fish has considerable scientific literature support.
A szerves anyagok log Kow-ja és a biokoncentrációs tényező (BCF) által halakban mért biokoncentrációja közötti kapcsolatról komoly tudományos szakirodalom létezik.
A BCF in fish of ≥ 500 is indicative of the potential to bioconcentrate for classification purposes.
Míg ez a bioakkumulációs képességet jelenti, egy kísérletileg meghatározott BCF jobb mérést tesz lehetővé, és lehetőség szerint ennek alkalmazását kell előnyben részesíteni A halakban mért ≥ 500 BCF a biokoncentrációra való képességet jelzi a besorolás szempontjából.
Rapid degradability of organic substances
Szerves anyagok gyors lebonthatósága
Substances that rapidly degrade can be quickly removed from the environment.
A gyorsan lebomló anyagok gyorsan eltávolíthatók a környezetből.
While effects of such substances can occur, particularly in the event of a spillage or accident, they are localised and of short duration.
Bár az ilyen anyagoknak is lehetnek hatásai, különösen kiömlés vagy baleset esetén, ezek lokalizáltak és rövid időtartamúak.
In the absence of rapid degradation in the environment a substance in the water has the potential to exert toxicity over a wide temporal and spatial scale.
Ha nem történik gyors lebomlás a környezetben, a vízben lévő anyag hosszan tartóan és nagy területen mérgező hatást fejthet ki.
One way of demonstrating rapid degradation utilises the biodegradation screening tests designed to determine whether an organic substance is ‘readily biodegradable’.
A gyors lebomlás demonstrálásának egyik módszere a biodegradáció elővizsgálatát (szűrővizsgálat) használja fel, amelyet annak meghatározására dolgoztak ki, hogy egy szerves anyag „biológiailag gyorsan lebomló-e”.
Where such data are not available, a BOD(5 days)/COD ratio ≥ 0,5 is considered as indicative of rapid degradation.
Ha ilyen adatok nem állnak rendelkezésre, a BOI(5 nap)/KOI arány ≥ 0,5 jelezheti a gyors lebomlást.
Thus, a substance which passes this screening test is considered likely to biodegrade ‘rapidly’ in the aquatic environment, and is thus unlikely to be persistent.
Tehát az az anyag, amely sikeresen átmegy ezen az elővizsgálaton, úgy tekinthető, hogy „gyorsan” lebomlik a vízi környezetben, és valószínűleg nem tartósan van jelen.
However, a fail in the screening test does not necessarily mean that the substance will not degrade rapidly in the environment.
Mindazonáltal az elővizsgálat során bekövetkezett hiba nem szükségszerűen jelenti azt, hogy az anyag nem fog gyorsan lebomlani a környezetben.
Other evidence of rapid degradation in the environment may therefore also be considered and are of particular importance where the substances are inhibitory to microbial activity at the concentration levels used in standard testing.
A környezetben való gyors lebomlás más bizonyítéka szintén mérlegelhető, sőt különösen fontossá válik, ha az anyagok gátolják a mikrobás tevékenységet a szabványos vizsgálatok során alkalmazott koncentrációs szinten.
Thus, a further classification criterion is included which allows the use of data to show that the substance did actually degrade biotically or abiotically in the aquatic environment by > 70 % in 28 days.
Ezért egy további besorolási kritériumra van szükség, amely lehetővé teszi adatok felhasználását annak bemutatására, hogy az anyag 28 napon belül valóban lebomlott biotikusan vagy abiotikusan a vízi környezetben > 70 % arányban.
Thus, if degradation is demonstrated under environmentally realistic conditions, then the criterion of ‘rapid degradability’ is met.
Következésképpen, ha a lebomlást valósághű környezeti feltételek mellett demonstrálják, megfelelnek a „gyors lebomlás” feltételének.
Many degradation data are available in the form of degradation half-lives and these can be used in defining rapid degradation provided that ultimate biodegradation of the substance, i.e. full mineralisation, is achieved.
A lebomlásra vonatkozóan sok adat áll rendelkezésre lebomlás felezési idők formájában, és ezek felhasználhatók a gyors lebomlás meghatározásához, feltéve, hogy megvalósul az anyag végső lebomlása, azaz a teljes ásványosodás.
Primary biodegradation does not normally suffice in the assessment of rapid degradability unless it can be demonstrated that the degradation products do not fulfil the criteria for classification as hazardous to the aquatic environment.
Az elsődleges lebomlás szokásos esetben nem elegendő a gyors lebonthatóság értékeléséhez, kivéve ha bizonyítják, hogy a bomlástermékek nem teljesítik a „vízi környezetre veszélyes” besorolás kritériumait.
The criteria used reflect the fact that environmental degradation may be biotic or abiotic.
Az alkalmazott kritériumok tükrözik azt a tényt, hogy a környezeti lebomlás biotikus vagy abiotikus lehet.
Hydrolysis can be considered if the hydrolysis products do not fulfil the criteria for classification as hazardous to the aquatic environment.
Mérlegelni lehet a hidrolízis lehetőségét, ha a hidrolízis során keletkezett termékek nem teljesítik a „vízi környezetre veszélyes” besorolás kritériumait.
Substances are considered rapidly degradable in the environment if one of the following criteria holds true:
Egy anyag akkor minősül a környezetben gyorsan lebomlónak, ha megfelel az alábbi követelmények egyikének:
if, in 28-day ready biodegradation studies, at least the following levels of degradation are achieved;
ha 28 napos gyors biodegradációs vizsgálatok során sikerül elérni legalább az alábbi degradációs szinteket:
tests based on dissolved organic carbon: 70 %
i. oldott szerves szénen alapuló vizsgálatokban: 70 %
tests based on oxygen depletion or carbon dioxide generation: 60 % of theoretical maximum.
az oxigénfogyasztáson vagy széndioxid-termelésen alapuló vizsgálatok esetében: az elméleti maximum 60 %-a.
These levels of biodegradation must be achieved within 10 days of the start of degradation which point is taken as the time when 10 % of the substance has been degraded; or
Ezeket a biodegradációs szinteket a bomlás kezdetétől – amely az az időpont, amikor az anyag 10 %-a már lebomlott – számított 10 napon belül kell elérni; vagy
if, in those cases where only BOD and COD data are available, when the ratio of BOD5/COD is ≥ 0,5; or
azokban az esetekben, amikor csak BOI és KOI adatok állnak rendelkezésre, amikor a BOI5/KOI ≥ 0,5; vagy
if other convincing scientific evidence is available to demonstrate that the substance can be degraded (biotically and/or abiotically) in the aquatic environment to a level > 70 % within a 28-day period.
ha egyéb meggyőző tudományos bizonyíték áll rendelkezésre arra, hogy az anyag vízi környezetben – biotikusan, illetve abiotikusan – 28 napon belül lebontható > 70 % feletti szintre.
Inorganic compounds and metals
Szervetlen vegyületek és fémek
For inorganic compounds and metals, the concept of degradability as applied to organic compounds has limited or no meaning.
Szervetlen vegyületek és fémek esetében a lebonthatóságnak a szerves vegyületek vonatkozásában használt fogalma korlátozott vagy semmiféle jelentéssel sem bír.
Rather, such substances may be transformed by normal environmental processes to either increase or decrease the bioavailability of the toxic species.
Ehelyett az ilyen anyagok szokásos környezeti folyamatok által átalakíthatók oly módon, hogy növekedjen vagy csökkenjen a toxikus fajták biológiai elérhetősége.
Equally the use of bioaccumulation data shall be treated with care.
Gondosan kell eljárni a bioakkumulációs adatok kezelésekor is.
Poorly soluble inorganic compounds and metals may be acutely or chronically toxic in the aquatic environment depending on the intrinsic toxicity of the bioavailable inorganic species and the rate and amount of this species which enter solution.
A rosszul oldódó szervetlen vegyületek és fémek akut vagy krónikus toxikus hatást fejthetnek ki a vízi környezetben, a biológiailag felvehető szervetlen vegyületfajták eredendő toxicitásától és attól függően, hogy e vegyületfajták milyen arányban és mennyiségben kerülnek oldatba.
The classification system for mixtures covers all classification categories which are used for substances, i.e. Acute Category 1 and Chronic Categories 1 to 4.
A keverékek besorolási rendszere az anyagokra vonatkozó valamennyi besorolási kategóriát alkalmazza, azaz az akut 1. kategóriát és a krónikus 1–4. kategóriákat.
In order to make use of all available data for purposes of classifying the aquatic environmental hazards of the mixture, the following is applied where appropriate:
Ahhoz, hogy minden rendelkezésre álló adatot felhasználjanak a keverékek vízi környezetre gyakorolt veszélyeinek besorolása érdekében, az alábbiakat alkalmazzák indokolt esetekben:
The ‘relevant components’ of a mixture are those which are classified ‘Acute Category 1’ or ‘Chronic Category 1’ and present in a concentration of 0,1 % (w/w) or greater, and those which are classified ‘Chronic Category 2’, ‘Chronic Category 3’ or ‘Chronic Category 4’ and present in a concentration of 1 % (w/w) or greater, unless there is a presumption (such as in the case of highly toxic components (see 4.1.3.5.5.5)) that a component present in a lower concentration can still be relevant for classifying the mixture for aquatic environmental hazards.
A keverék „releváns összetevői” azok az összetevők, amelyek az „Akut, 1. kategóriába” vagy a „Krónikus, 1. kategóriába” vannak besorolva és legalább 0,1 tömegszázalékos koncentrációban vannak jelen, valamint azok, amelyek a „Krónikus, 2. kategóriába”, a „Krónikus, 3. kategóriába” vagy a „Krónikus, 4. kategóriába” vannak besorolva és legalább 1 tömegszázalékos koncentrációban vannak jelen, kivéve, ha feltételezhető (mint például a fokozottan mérgező összetevők (lásd 4.1.3.5.5.5.) esetében), hogy a kisebb koncentrációban jelen lévő összetevő még így is meghatározó lehet a keverék vízi környezeti veszélyei alapján történő besorolása szempontjából.
Generally, for substances classified as ‘Acute Category 1’ or ‘Chronic Category 1’ the concentration to be taken into account is (0,1/M) %.
Az akut, 1. kategóriába vagy a krónikus, 1. kategóriába sorolt anyagok esetében általában a (0,1/M) %-os koncentrációt kell figyelembe venni.
(For explanation M-factor see 4.1.3.5.5.5).
(Az M tényező magyarázatával kapcsolatban lásd 4.1.3.5.5.5.)
The approach for classification of aquatic environmental hazards is tiered, and is dependent upon the type of information available for the mixture itself and for its components.
A vízi környezeti veszélyek besorolásra irányuló megközelítés többszintű, és függ a keverékre magára és a keverék összetevőire vonatkozóan rendelkezésre álló információ típusától.
Figure 4.1.2 outlines the process to be followed.
Az alábbi 4.1.2. ábrán látható a követendő folyamat.
Elements of the tiered approach include:
A többszintű megközelítés elemei:
classification based on tested mixtures;
vizsgált keverékeken alapuló besorolás,
classification based on bridging principles;
interpolációs elveken alapuló besorolás,
the use of ‘summation of classified components’ and/or an ‘additivity formula’.
a „minősített összetevők összegzésének” és/vagy egy „összegző képlet” alkalmazása.
Figure 4.1.2
ábra
Tiered approach to classification of mixtures for acute and chronic (long term) aquatic environmental hazards
A keverékek akut és krónikus (hosszú távú) vízi környezeti veszélyek szerinti besorolására vonatkozó többszintű megközelítés
Aquatic toxicity test data available on the mixture as a whole
A keverékre mint egészre vonatkozó vízi toxicitási vizsgálati adatok Nem
for acute/chronic aquatic hazard (see 4.1.3.3)
(lásd 4.1.3.3.)
Sufficient data available on similar mixtures to estimate hazards
Hasonló keverékekről elegendő adat áll rendelkezésre a veszélyek felbecsüléséhez?
Apply bridging principles (see 4.1.3.4.)
Interpolációs elvek alkalmazása (lásd a 4.1.3.4. bekezdést)
for acute/chronic aquatic hazard
vízi toxicitás, akut/krónikus