natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Furthermore, Italy considers that the realignment scheme of Article 2(26) of Law 350/2003 was less flexible as it provided to opt for the realignment of all the remaining gains resulting from the historic reorganisation, while the implicit realignment scheme of Article 2(25) provided for the possibility to realign the single assets registering an inherent gain.
Ezen kívül az olasz hatóságok azon a véleményen vannak, miszerint a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdésében meghatározott adókiigazítási rendszer kevésbé rugalmas abban a mértékben, hogy minden, az eredeti átszervezésből adódó értéktöbbletre kötelezően vonatkozik, míg az ugyanezen törvény 2. cikkének 25. albekezdésében meghatározott rendszerben egyenként lehetséges a valódi értéktöbbletet mutató eszközök újraértékelése.
For Italy, this flexibility would be highly valuable for the beneficiary companies as these could have opted to realign the sole assets being depreciable and not those whose sale gave rise to non-exempt gains.
Olaszország szerint egy ehhez hasonló rugalmas program rendkívül kedvező a kedvezményezett gazdasági társaságok számára, hiszen a társaságok választhatják csupán az amortizálható eszközök kiigazítását, s nem pedig azoknak az eszközöknek a kiigazítását, amelyek értékesítéséből egyébként is adómentes nyereséget eredményez.
For example, the sale of qualified shareholdings under the participation exemption scheme is 95 % exempt as of 1 January 2004 and therefore it would not be convenient for a company to pay the tax to recognise gains relative to assets which would in any event be almost fully tax exempt.
A 2004. január 1-jén hatályba lépett, az üzleti részesedés adómentességéről szóló idézett rendelet értelmében a minősített üzleti részesedés eladása 95 %-os adómentességet élvez, ezért a gazdasági társaságoknak nem lenne kedvező, ha egy egyébként az adó alól szinte teljesen mentesülő eszközökhöz kapcsolódó nyereség elismerése után adót kellene fizetniük.
This is not an anodyne difference, for Italy, as many of the assets historically contributed to the newly formed banking companies in the '90s consisted of company participations being exempt following the above-described 2003 tax reform.
Az olasz hatóságok szerint nem kevés különbségről van szó, ugyanis a 90-es években történetileg az újonnan alapított hitelintézetekre átruházott eszközök nagy része minősített üzletrészekből tevődött ki, ezért a fent ismertetett 2003-as adóreform nyomán szinte teljesen adómentesnek nyilvánulnak.
Finally, Italy considers that even if the Commission should conclude that the tax rate paid under Article 2(26) of Law 350/2003 was more favourable than the one which would have been paid under the ‘general’ realignment scheme under Article 2(25) of the same Law, the concrete difference would be minimal and should be considered as de minimis aid.
Végezetül az olasz hatóságok annak a véleményüknek adnak hangot, hogy, még ha a Bizottság arra a következtetésre is jut, hogy a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdésében meghatározott adókiigazítási rendszer kedvezőbb lenne az ugyanezen törvény 2. cikkének 25. albekezdésében meghatározott „általános” adókiigazítási rendszernél, a tényleges különbség elhanyagolható, és „de minimis” támogatásnak kell minősíteni.
358/1997 and the Merger Directive.
Kiemelték, hogy olyan könyveléstechnikai rendelkezésről van szó, amely egy adott, egyedi helyzetre érvényes, s célja a bankszektorban végrehajtott tevékenység-átszervezés során átruházott aktívumokra vonatkozó meghatározott adóértékek kiigazítási kérdésének megoldása; kiemelték, hogy egy ilyen természetű rendelkezés nem juttatná előnyhöz a kérdéses bankcsoportokat, hiszen a valóságban olyan plusz befizetésekről van szó, amelyeket a 358/1997 sz. törvényerejű rendelet és a gazdasági társaságok egyesüléséről szóló irányelv által meghatározott adósemlegesség keretében végrehajtott, hasonló átszervezésekben részt vevő gazdasági társaságoknak nem kell megfizetni.
The interested parties in essence claim that the scheme in review is not selective because it is justified by the specificities of the banking sector and more particularly by the specificities of the banking restructurings in Italy.
Az érdekelt felek a lényeget tekintve azt állítják, hogy a vizsgált program nem szelektív, hiszen a bankszektor és különösen a kérdéses hitelintézetek átszervezésének egyedi jellemzői igazolják létezését.
The Commission would have already considered the partial tax-neutrality scheme foreseen by Law 218/1990 as compatible with the common market in its prior practice, such as, for example, its Decision 2002/581/EC of 11 December 2001 on the tax measures for banks and banking foundations implemented by Italy [14], which further refers to its Notice opening the formal investigation procedure on the aid granted by Italy to Banco di Napoli [15].
Az érdekelt felek azt is hangoztatják, hogy például a 2001. december 11-i, a bankszektornak nyújtott olasz állami támogatásról szóló 2002/581/EK határozatában a Bizottság korábban már a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánította a 218/1990 számú, a részleges adósemlegességről szóló törvényt [14], s ez a határozat az Olaszország által a Banco di Napoli-nak nyújtott állami támogatásra vonatkozó hivatalos eljárást indító bizottsági közleményre utal [15].
The interested parties also claim that there would be no specific advantage in favour of the restructured banks, should one compare the substitute tax paid to realign their gains and the tax payable by other companies having undergone similar tax-neutral reorganisations.
Ezen túlmenően az érdekelt felek azt állítják, hogy a kérdéses átszervezésben részt vevő hitelintézetek semmilyen különös előnyben sem részesültek, amint azt a kérdéses bankok által tőkenyereségük után fizetett pótadó és az adósemlegesség rendszerében hasonló átszervezésen átesett többi gazdasági társaság által fizetendő adóösszeg összevetése tanúsítja.
The different tax rates applied in 2003 to the restructured banks as opposed to other companies can be explained by the different tax regimes for the two sets of restructurings. The parties observed that while the unrecognised gains resulting from the D.Lgs.
A többi gazdasági társaságtól eltérő, 2003-tól az átszervezésen átesett bankokra alkalmazott adóhányadok meghatározását az átszervezések két hulláma során hatályban lévő adórendszerek közötti különbségek magyarázzák.
358/1997 restructurings were ‘freely distributable gains’ in that such gains could be distributed to shareholders without further company taxation, the gains realised under Law 218/1990 were ‘suspended’ for both the transferee and the transferor companies until such gains would have been distributed to respective shareholders.
A felek megjegyzik, hogy míg a 358/1997 sz. törvényerejű rendelet értelmében az átszervezésekből következő nem elismert értéktöbbletek „szabadon elosztható értéktöbbletek” voltak abban az értelemben, hogy szabadon el lehetett osztani a részvényesek között anélkül, hogy társasági szinten a későbbiekben adót kellett volna utánuk fizetni, addig a 218/1990 sz. törvény értelmében realizált tőkenyereség „felfüggesztett értéktöbbletnek” minősült mind az átruházó, mind pedig az átruházás címzettje tekintetében, ám csakis addig a pillanatig, amíg a kérdéses tőkenyereséget szét nem osztották a részvényesek között.
The different tax regimes of the realised gains resulting from the two situations would have been interpretatively confirmed by the Risoluzione No 82/2000 of the Italian Ministry of Finance [16], whereby the tax administration would have recognised that the difference between the fair market value of a contributed branch and its tax basis did not give rise to a taxable gain, under the contribution in tax neutrality regime, provided that the tax bases of both the transferor and the transferee were not stepped up to the fair value.
Az érdekelt felek értelmezésében a két eltérő helyzetben realizált tőkenyereségre vonatkozó adórendszer közötti különbséget megerősítette az olasz Pénzügyminisztérium 82/2000 számú állásfoglalása [16], amelyben az adóhatóság elismerte, hogy egy átruházott tevékenységi ágazat piaci és adózási értéke közötti különbség az adósemlegességi rendszerben nem képez adóköteles értéktöbbletet sem az átruházó, sem pedig az átruházás címzettje szintjén, feltéve hogy nem piaci értéken idegenítik el.
The Risoluzione would have further stated in fine that the difference realised from the transfer of the branch had a mere accounting relevance until the assets included in the branch are effectively sold and thus the ‘suspended gain’ was distributable to shareholders without any company tax.
Az olasz adóhatóság álláspontjában egyébiránt arra a következtetésre jut, egy tevékenységi ágazat átruházása kapcsán realizált értékkülönbözet mindaddig tisztán számviteli értéket képez, amíg a kérdéses ágazat tevékenységeit ténylegesen el nem adják, és ebből kifolyólag a „felfüggesztett értéktöbbletet” szét nem osztják a részvényesek között anélkül, hogy ez bármilyen adóalapot képezne társasági szinten.
On the other hand, the accounting difference resulting from a partial tax-neutral contribution following the bank restructurings in question is, pursuant to Article 7(2) of Law 218/1990, expressly taxed not only if the assets are sold but also if the gain is distributed.
Ezzel szemben a 218/1990 sz. törvény 7. cikkének második albekezdése kifejezetten kimondja, hogy a kérdéses hitelintézetek átszervezésekor a részleges adósemlegességi rendszerben történő átruházás során keletkezett számviteli értékkülönbözet után nem csak a tőkenyereség elidegenítése, hanem az értékkülönbözet részvényesek közötti elosztása után is adót kell fizetni.
According to the comments received from interested parties, the fact that the tax rates set under Laws 342/2000 and 448/2001 for gain realignments in 2000 and 2001 were the same for banks and other company restructurings while in 2003 the tax rates were apparently more advantageous for the banks can be explained by the change introduced by the Italian company tax reform enacted in 2003 with the replacement of the tax imputation system with the 95 %-exemption system to avoid double economic taxation of dividends.
Az érdekelt felek észrevételei szerint az a tény, hogy a 342/2000 és a 448/2001 sz. törvényekben meghatározott, 2000-ben és 2001-ben végrehajtott adókiigazítás során alkalmazott adóhányadok ugyanolyan mértékűek a hitelintézetek és más gazdasági társaságok átszervezése esetén, míg 2003-ban az adókiigazítás hányada látszólag előnyösebb volt a bankok esetében, a 2003-ban bevezetett adóreformmal magyarázható, amely az adóhitel elszámolási rendszere helyett a 95 %-os adómentesség rendszerét vezeti be az osztalékok kettős adóztatásának elkerülése érdekében.
According to the comments received from interested parties, the restructured companies (unlike the restructured banks) could have distributed their historical gains without payment of any company tax. Under the imputation system applicable until 31 December 2003, however, the relative dividends would have been taxable at the level of the beneficiary-shareholder.
Az érdekelt felek azt is kifejtik, hogy az átszervezett hitelintézetektől eltérően az átszervezett gazdasági társaságok szétoszthatták az átszervezés történetéből keletkezett tőkenyereséget anélkül, hogy bármilyen formában erre társasági adót kellett volna fizetni, ám a 2003. december 31-ig hatályos adózási rendszer értelmében az ebből származó osztalékok után a kedvezményezett-részvényes szintjén adót kellett fizetni.
In case a substitute company tax was imposed to recognise such gains (like in the case of the tax realignment schemes of 2000 and 2001), the tax paid would have been credited against the tax payable by the shareholder upon receipt of the dividend.
Abban az esetben, ha az ilyen jellegű tőkenyereség adózási szempontú elismerése céljából egy társaságra pótadót vetettek volna ki (amint ez 2000-ben és 2001-ben az adókiigazítási rendszerben megtörtént), a befizetett adót az osztalék kiosztásakor adóhitel címén számították volna be.
Thus, under the old imputation system, the shareholder-level tax would have in any event absorbed the company tax possibly paid and therefore would have equalised the tax treatment of any realignment schemes. This would have justified the same substitute tax rate applicable to both restructured banks and other reorganised companies at that time.
Az előző adózási rendben tehát a részvényesi szinten fizetett adó minden esetben magába foglalta volna előlegként megfizetve az esetlegesen a társaságra kivetett adót, ennek következményeként kiegyenlítette volna a bármely adókiigazítási rendszerben befizetett adóösszeget: ez már önmagában is megmagyarázta volna, miért volt ugyanakkora a pótadóhányad az átszervezett hitelintézetek és az átszervezés idején érdekelt bármely gazdasági társaság esetén.
The situation would have substantively changed after 31 December 2003 with the 95 %-dividend exemption system applicable to gains being further distributed as dividends.
2003. december 31. után az átszervezések nyomán felfüggesztett, majd osztalék formájában szétosztott tőkenyereségre alkalmazott, az osztalékok 95 %-os adómentességének bevezetésével az érdekelt felek szerint jelentős mértékben megváltozott a helyzet.
As of 2004, the tax on the gains realised from company reorganisations and further distributed as dividends would have been only applicable on 5 % of the gain distributed as dividend, with the latter being the only tax applicable (in the absence of any substitute tax), while the ordinary company tax rate would have applied to the gains of the reorganised banks in case distributed (also in the absence of any substitute tax).
2004-től kezdve a nem a kérdéses bankoknál megvalósuló társasági átszervezés nyomán realizált és azt követően osztalék formájában kiosztott tőkenyereség adóztatása csak az osztalék formájában kiosztott tőkenyereség 5 %-át érintette, s csak ez az egy fajta adó sújtotta (ebben az esetben nem került sor pótadó kivetésére), ezzel szemben az átszervezésen átesett bankok által realizált tőkenyereséget – amennyiben ezt a nyereséget kiosztották – a rendes társasági adó sújtotta (mely esetben nem került sor pótadó kivetésére).
To correct this difference of treatment, the legislator would have provided the nominal substitute tax rate set forth by Article 2(26) of Law 350/2003 to recognise the gains suspended with sole respect of the reorganised banks in question, while excluding the gains suspended under D.Lgs. 358/1997 because they were less severely taxed upon distribution (95 % excluded from taxation at the level of the recipient).
Ennek az eltérő bánásmódnak az orvoslására az olasz jogalkotó a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdése értelmében bevezette a (csökkentett) nominális adóhányadú pótadót, s ezzel kizárólag az átszervezésen átesett kérdéses bankok számára tette lehetővé a felfüggesztett értéktöbblet elismerését, s kizárta a 358/1997 sz. törvényerejű rendelet értelmében felfüggesztett értéktöbbletet, hiszen amennyiben ezt a tőkenyereséget osztalék formájában kiosztják, kevesebb adót kellene utána megfizetni (95 %-os adómentesség a részesülő fél adóköteles osztalékára).
In sum, according to interested parties, the 2003 tax realignment scheme did not provide an advantage to the restructured banks but it was a measure to readjust the disparity between the considerably harsher tax realignment regime of restructured banks under Law 218/1990 and the more generous regime of gains distributed by reorganised companies under the general regime of D.Lgs. 358/1997.
Összefoglalásképpen, az érdekelt felek szerint a 2003-ban végrehajtott adókiigazítás nem nyújtott előnyt az átszervezett bankok számára, hanem olyan rendelkezésről van szó, amelynek célja a 218/1990 sz. törvény által az átszervezett hitelintézetek számára előírt, lényegesen kedvezőtlenebb adókiigazítási rendszer, illetve a 358/1997 sz. törvényerejű rendelet által bevezetett, adózás szempontjából általában véve az átszervezett társaságok szétosztott tőkenyereségével szemben kevésbé szigorú rendszer közötti egyenlőtlenség orvoslása.
Finally, the interested parties have subordinately suggested that even if the Commission were to conclude that the tax realignment scheme of Article 2(26) of Law 350/2003 provided a specific advantage only of the banks having taken part to the restructurings under Law 218/1990, the advantage would not amount to that preliminarily identified by the Commission. The advantage would in fact only consist in the difference between the realignment tax paid and the distinct tax payable to revaluate single depreciable or non-depreciable assets pursuant to Article 2(25) of Law 350/2003.
Végezetül pedig az érdekelt felek azt az észrevételt tették, hogy amennyiben a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdésében meghatározott adókiigazítási rendszer különös előnyhöz juttatta kizárólag azokat a hitelintézeteket, amelyek átszervezése a 218/1990 sz. törvény értelmében történt, ez az előny nem olyan mértékű, mint ahogyan az a Bizottság előzetes számításaiból kiderül, hanem mindössze arról a különbségről lehet szó, ami az adókiigazítás címén fizetett adó és az ugyanezen 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 25. albekezdése értelmében a törleszthető és a nem törleszthető különálló és különböző adó megfizetése között állhat fenn.
Such difference would total a fraction of the tax on the revaluation made and should even be reduced by the tax in excess paid to realign assets that do not give rise to taxable gains if sold (assets the transfer of which gives rise to exempt capital gains).
Ez a különbség a végrehajtott újraértékelés után fizetett adó töredékét teszi ki, sőt levonható a túlfizetett adó összegéből az átruházás során adóköteles tőkenyereséget nem meghatározó eszközök kiigazítása céljából (olyan javak esetében, amelyek átruházása eredetileg nem teremt tőkenyereséget).
State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty
Az EK–Szerződés 87. cikke (1) bekezdése értelmében juttatott állami támogatások
Under the settled case law of the Court [17], to be considered State aid, a measure must fulfil all the criteria set by Article 87(1) of the EC Treaty; that is the measure must be granted by the State or through State resources, provide an advantage selectively favouring certain undertakings or productions without there being a justification deriving from the logic of the tax scheme, distort or threaten to distort competition and affect trade.
A Bíróság bevett joggyakorlatában [17] állami támogatásnak minősül minden olyan intézkedés, amely megfelel az EK–Szerződés 87. cikke (1) bekezdésében meghatározott valamennyi feltételnek, azaz az állam folyósítja vagy költségvetési forrásból származik, bizonyos vállalkozásokat vagy bizonyos áruk termelését olyan szelektív előnyhöz juttatja, amelyben az adórendszer belső logikája szerint nem részesülnének, és végül a versenytorzulásával jár vagy azzal fenyeget, illetve hatással van a tagállamok közötti kereskedelemre.
The Commission considers that the scheme in review is clearly financed through State resources as the payment of a nominal substitute tax in lieu of the ordinary company tax on the gains recognised by effect of Article 2(26) of Law 350/2003 amounts to a relief from the company tax that should have been paid, at the expense of the State treasury.
A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a vizsgált intézkedés finanszírozása egyértelműen állami forrásból származik, amennyiben a rendesen fizetendő társasági adó megfizetése helyett a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdése értelmében elismert értéktöbblet utáni (csökkentett mértékű) nominális pótadó megfizetése a társasági adó könnyítésének felel meg a költségvetés terhére.
Presence of a selective advantage
Szelektív előny fennállása
The Italian authorities and the interested parties have observed that, in its prior Decisions 2000/600/EC [18] on the conditional approval of the aid granted by Italy to the public banks Banco di Sicilia and Sicilcassa, and 1999/288/EC [19] on the conditional approval of the aid granted by Italy to Banco di Napoli, the Commission would have examined and approved the partial tax-neutrality scheme of Law 218/1990 because it concluded that the measure did not constitute State aid.
Az olasz hatóságok és az érdekelt felek azt hangoztatták – hivatkozva az Olaszország által a szicíliai állami bankok, a Banco di Sicilia és a Sicilcassa részére juttatott támogatás feltételes jóváhagyásáról szóló 2000/600/EK határozatra [18], valamint az Olaszország által a Banco di Napoli részére juttatott támogatás jóváhagyásáról szóló 1999/288/EK határozatra [19] –, hogy a Bizottság megvizsgálta és jóváhagyta a részleges adósemlegességről szóló 218/1990 sz. törvényt, miután arra a következtetésre jutott, hogy az ilyen jellegű intézkedés nem minősül állami támogatásnak.
For this reason, the scheme in review would also not constitute State aid as it would be the natural outcome of the tax suspension scheme set forth by Law 218/1990.
Tehát a vizsgált program sem képez állami támogatást, hiszen mindössze a fent említett 218/1990 sz. törvény által kimondott adófelfüggesztési rendszer természetes következményének tekinthető.
The Commission considers that Article 7(2) of Law 218/1990 provided that the transfers of assets and stocks effected in the context of the banking reorganisations in question were treated as partially tax neutral.
A 218/1990 sz. törvény 7. cikkének 2. albekezdése kimondja, hogy a szóban forgó bankágazati átszervezés keretében végrehajtott eszköz- és részvényátruházások részleges adósemlegességben részesülnek.
This implied the partial non-recognition of gains realised from the transfer of the banking branches both for the transferor and the transferee entities, provided that the assets composing the transferred branch take the same tax basis they had in the hands of the transferor (carried-over basis) and the stock received by the transferor takes the same basis of the assets transferred (substituted basis).
Ez magában foglalta a bankszektorban a tevékenységi ágazatok átruházása nyomán realizálódó értéktöbblet részleges el nem ismerését mind az átruházó fél, mind pedig az átruházás kedvezményezettje tekintetében azzal a feltétellel, hogy az átruházott tevékenységi ágazat eszközei ugyanolyan adóértéket képviseljenek, mint amikor az átruházó tulajdonában voltak (átruházott adóérték) és az átruházott részvények is ugyanolyan adóértéket képviseljenek, mint az átruházott eszközök adóértéke (pótadó-érték).
Under that regime, since there was no step-up in the tax bases of the assets and stocks exchanged, there was no tax advantage granted to the reorganising parties and the taxation of the gain realised from the transfer was only temporarily deferred for future recognition (such as the sale of the assets by the transferee or the stocks by the transferor).
E program keretében, mivel az átruházott eszközök és részvények jegyzett értékében nem történt növekedés, nem jutottak előnyhöz az átszervezésben részes szervezetek, és az átruházásból következően realizált nyereség adóztatása mindössze időben tolódott el (például addig, amíg az átruházás címzettje el nem adja eszközeit, vagy az átruházó szervezet vagy társaság el nem adja részvényeit).
As there was no basis step-up both for the transferor and of the transferee, there was no aid resulting from deferring the company-level gain recognition.
Tekintettel arra, hogy sem az átruházó, sem pedig az átruházás kedvezményezettje oldalán nem keletkezik adóköteles növekedés, semmilyen támogatási intézkedésre sem került sor, amelyet a társasági szinten realizálódó nyereség jóváírásának elhalasztása határozott volna meg.