natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It should be recalled that in their earlier submission on 20 December 2005, the Greek authorities, at a time when the nominal VRS was estimated at EUR 1161,0 million, had calculated the NPV of the VRS at EUR 863 million using as a discount rate OTE’s WACC (weighted averaged cost of capital) estimated at 7,83 %.
Emlékeztetőül meg kell jegyezni, hogy a görög hatóságok korábbi, 2005. decemberi beadványukban, amelyben az önkéntes korengedményes nyugdíjprogram névértékét 1161,0 millió EUR-ra becsülték, a nyugdíjprogam nettó jelenértékét 863 millió EUR-ra hozták ki, leszámítolási rátaként az OTE 7,8 %-ra becsült WACC-értékét (súlyozott átlagos tőkeköltség) alkalmazva.
See footnote 13.
Lásd a 13. lábjegyzetet.
This was also the approach taken by the Greek authorities in their submissions of 4 November 2005.
Ezt a megközelítést követték a görög hatóságok is a 2005. november 4-i beadványukban.
In this respect, CRA International is in line with the certified accounts of OTE by KPMG, which also used a discount rate of 3 %.
E tekintetben a CRA International véleménye összhangban van a KPMG által hitelesített OTE-elszámolásokkal, amelyeknél a KPMG szintén 3 %-os leszámítolási rátát alkalmazott.
Having only the responsibility to verify OTE’s pre-tax accounts, KPMG did not need to calculate the post-tax NPV of the nominal VRS.
Mivel a KPMG csak az OTE adózás előtti elszámolásainak ellenőrzését vállalta, így az önkéntes korengedményes nyugdíjprogram adózás utáni névleges értékét nem kellett kiszámítania.
These extra costs are broken down as follows: burden to OTE of the permanent status: EUR 322,9 million, and burden to OTE of higher salaries: EUR 147,0 million.
E többletköltségek a következőképpen oszlanak el: az OTE-ra a végleges státus miatt háruló 322,9 millió EUR, valamint a magasabb fizetések miatti 147,0 millió EUR.
According to the Greek authorities, OTE, like all other private companies, pays compulsory employer’s unemployment contributions as required under the applicable social security legislation.
A görög hatóságok szerint az OTE a többi magánvállalkozáshoz hasonlóan a jelenleg hatályos társadalombiztosítási jogszabályoknak megfelelően fizeti a kötelező munkaadói járulékot.
This amounts to 2,76 %, while an additional 1,33 % is paid by the employee.
Ez 2,76 %, amelyen túl még a munkavállaló is fizet 1,33 %-ot.
The Greek authorities also state that Article 24 of the recent Law No 3470/2006 clearly provides that OTE and other telecom service providers no longer enjoy a specific status that gives them the right to be exempted from the advertising tax.
A görög hatóságok azt is kijelentették, hogy a közelmúltban hozott 3470/2006. törvény 24. cikke egyértelműen kimondja, hogy az ΟΤΕ és a többi távközlési szolgáltató már nem élvez olyan különleges státust, amely mentesítené őket a reklámadó alól.
Pursuant to Law No 1264/1982, public companies or utilities are exempted from the advertising tax only if their share capital belongs by absolute majority to the Greek State.
Az 1264/1982. törvény értelmében az állami vállalatok és közszolgáltatók csak akkor mentesülnek a reklámadó alól, ha jegyzett tőkéjük abszolút többsége a görög állam tulajdonában van.
Accordingly, OTE and all other telecom providers are now liable to pay the advertisement tax.
Következésképpen az ΟΤΕ és a többi távközlési szolgáltató köteles reklámadót fizetni.
According to the Greek authorities, the Administrative Court concluded that the characterization of a company as a public utility does not relate to its legal status, or to the legal framework within which it operates, but depends solely on the nature of the services it provides.
A görög hatóságok szerint a Közigazgatási Bíróság állásfoglalása értelmében egy társaság közszolgáltatói jellege nem áll kapcsolatban sem a jogállásával, sem pedig a jogi kerettel, amelyen belül tevékenységét folytatja, hanem kizárólag az általa nyújtott szolgáltatások jellegétől függ.
Therefore, according to the Court, undertakings offering goods and services deemed vital for society, such as telecommunications, water supply and energy, constitute utilities.
Következésképpen a bíróság szerint azon vállalkozások, amelyek a társadalom számára létfontosságú szolgáltatásokat nyújtanak, például távközlési szolgáltatásokat, vizet és áramot, közszolgáltatónak tekintendők.
Case C-305/89 Italy v Commission [1991] ECR I-1603, paragraph 19.
A C-305/89. sz. Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1991., I-1603. o., 19. bekezdés).
Joined Cases C-278/92, C-279/92 and C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103, paragraph 22.
A C-278/92., C-279/92. és C-280/92. sz. Spanyolország kontra Bizottság egyesített ügyekben hozott ítélet (EBHT 1994., I-4103. o., 22. bekezdés).
Case C-305/89, loc. cit., paragraph 22.
A C-305/89. sz. ügyben hozott ítélet, i.h., 22. bekezdés.
See, inter alia, the judgments in Case 30/59 De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg v High Authority [1961] ECR 1; Case C-387/92 Banco Exterior de España [1994] ECR I-877, paragraph 13; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 34; and Case C-256/97 DM Transport [1999] ECR I-3913, paragraph 19.
Lásd többek között a 30/59. sz. De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg kontra High Authority ügyben hozott ítéletet (EBHT 1961.,1. o.), a C-387/92. sz. Banco Exterior de España ügyben hozott ítéletet (EBHT 1994., I-877. o., 13. pont), a C-241/94. sz. Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítéletet (EBHT 1996., I-4551. o., 34. pont) és a C-256/97. sz. DM Transport ügyben hozott ítéletet (EBHT 1999., I-3913. o., 19. pont).
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, recital 15; to the same effect, judgment in Case C-301/87 France v Commission [1990] ECR I-307, recital 41.
A 173/73. sz. Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1974., 709. o., 15. pont); ugyanilyen értelemben a C-301/87. sz. Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1990., I-307. o., 41. pont).
Case T-157/01, loc. cit., recital 57.
A T-157/01. sz. ügyben hozott ítélet, i.h., 57. pont.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 13; Case C-310/85 Deufil [1987] ECR 901, paragraph 8; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 20.
Az 173/73. sz. Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1974., 709. o., 13. bekezdés); a C-310/85. sz. Deufil ügyben hozott ítélet (EBHT 1987., 901. o., 8. bekezdés); a C-241/94. sz. Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1996., I-4551. o., 20 bekezdés).
Case C-387/92 Banco Exterior [1994] ECR I-877, paragraph 13; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraph 34.
A C-387/92. sz. Banco Exterior ügyben hozott ítélet (EBHT 1994. I-877. o., 13. bekezdés); a C-241/94. sz. Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1996., I-4551. o., 34. bekezdés).
Case C-5/01 Belgium v Commission [2002] ECR I-1191, paragraph 39.
A C-5/01. sz. Belgium kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2002., I-1191. o., 39. bekezdés).
Case C-30/59 Gezamenlijke Steenkolenmijnen [1961] ECR 3, paragraphs 29 and 30; Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraphs 12 and 13; Case C-241/94 France v Commission [1996] ECR I-4551, paragraphs 29 and 35; Case C-251/97 France v Commission [1999] ECR I-6639, paragraph 40 and 46-47; see also Case T-109/01 Fleuren Compost [2004] ECR II-127, paragraph 54.
A 30/59. sz. Gezamenlijke Steenkolenmijnen ügyben hozott ítélet (EBHT 1961.,3. o., 29. és 30. bekezdés); a C-173/73. sz. Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1974. 709. o., 12. és 13. bekezdés); a C-241/94. sz. Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1996., I-4551. o., 29. és 35. bekezdés); a C-251/97. sz. Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1999., I-6639. o., 40. és 46–47. bekezdés); és lásd még a T-109/01. sz. Fleuren Compost ügyben hozott ítéletet (EBHT 2004., II-127. o., 54. bekezdés).
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 26; Case C-387/92 Banco Exterior de España [1994] ECR I-877, paragraphs 12 and 13; and Case C-280/00 Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg [2003] ECR I-9919, paragraph 84, and the judgments cited therein.
A 173/73. sz. Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1974., 709. o., 26. bekezdés); a C-387/92. sz. Banco Exterior de España ügyben hozott ítélet (EBHT 1994., I-877. o., 12. és 13. bekezdés és a C-280/00. sz. Altmark Trans és Regierungspräsidium Magdeburg ügyben hozott ítélet (EBHT 2003. I-9919. o., 84. bekezdés) és az ott felsorolt ítéletek.
Case C-482/99 France v Commission [2002] ECR I-4397, paragraph 40.
A C-482/99. sz. Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2002., I-4397. o., 40. bekezdés.
Case T-187/99 Agrana Zucker und Stärke AG v Commission [2001] ECR I-1587, paragraph 74.
A T-187/99. sz. Agrana Zucker und Stärke AG kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2001. I-1587. o., 74. bekezdés.
These obstacles are due to the fact that entry to the Greek electronic communications market through the acquisition of OTE is prevented, to date, by the extremely inflexible employment conditions applied in OTE and by the fact that OTE employees enjoy a de facto permanent status, which prevents OTE from being taken over by other business groups.
Ezen akadályok annak tudhatók be, hogy a görög elektronikus piacra való bejutás az OTE-ban történő részesedésszerzés révén jelenleg akadályozott az OTE-nál meglévő rendkívül rugalmatlan alkalmazási feltételek, valamint a munkavállalók de facto végleges státusa miatt, ami gátolja, hogy az OTE-t más üzleti csoportok átvegyék.
On the other hand, and for the same reasons, exit from the market, in the form of a relinquishment by the State of its control, seems at present extremely unlikely.
Másrészről és ugyanezen okokból kifolyólag a piacról való kivonulás oly módon, hogy az állam eladja részesedését a vállalkozásban, jelenleg rendkívül valószínűtlennek tűnik.
For instance, employees with 30 years of service (right to a pension) could continue to work until they reached the age of 58 or completed 35 years of service, whichever happened first.
Például a 30 év szolgálati idővel (nyugdíjazási jogosultság) rendelkezők tovább dolgozhatnak, amíg el nem érik 58. életévüket, vagy a 35 év szolgálati időt, attól függően, hogy melyik következik be előbb.
Such employees would rather choose to continue working until mandatory retirement in order to increase the calculation base of their pension.
Az ilyen alkalmazottak valószínűleg inkább dolgoznának még a kötelező korhatár eléréséig, hogy magasabb legyen a nyugdíjuk kiszámításához alkalmazott alap.
As the Greek authorities pointed out, salaries grow at a higher rate than pensions, and OTE employees generally prefer to continue working for the company since pensions are calculated by reference to the last salary.
Ahogyan a görög hatóságok rámutattak, a bérek gyorsabb ütemben növekednek, mint a nyugdíjak, és az OTE alkalmazottai inkább továbbdolgoznak még a vállalatnál, mivel nyugdíjukat utolsó bérük alapján számítják majd ki.
As mentioned in recital 56, the ‘regular’ VRS concerns only employees who have already acquired pension rights but have not yet fulfilled the conditions for mandatory retirement.
Ahogyan az (56) preambulumbekezdésben említettük, a rendes önkéntes korengedményes nyugdíjprogram csak azokat az alkalmazottakat érinti, akik már megszerezték a nyugdíjjogosultságot, de még nem tesznek eleget a kötelező nyugdíjazás feltételeinek.
The regular VRS does not involve ‘notional’ years and therefore its costs are not covered by the Greek State’s contribution.
A rendes önkéntes korengedményes nyugdíjprogramban nem szerepel fiktív szolgálati idő elismerése, így költségeit nem fedezi a görög állam hozzájárulása.
See footnote 34.
Lásd a 34. lábjegyzetet.
See above, footnote 17.
Lásd a 17. lábjegyzetet.
Reference should also be made to the Commission’s decision in the EDF case (see footnote 16).
Utalnunk kell a Bizottság EDF-ügyben hozott határozatára is (lásd a 16. lábjegyzetet).
In EDF, the Commission declared compatible a measure whereby the French State relieved enterprises in the French electricity and gas sectors of the payment of some of the specific pension rights the employees had acquired in the past, at a time when companies were operating under a legal monopoly.
Az EDF-ügyben a Bizottság a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánított egy intézkedést, amellyel Franciaország mentesítette az ország villamosenergia- és gázipari szektorának vállalkozásait olyan különleges nyugdíjjogosultságok teljesítése alól, amelyeket az alkalmazottak a múltban szereztek, amikor a vállalatok még jogszerűen működtek monopolhelyzetben.
The Commission considered that at that time the companies were shielded from any intra-industry competition and could thus bear the higher pension rights without suffering any significant economic disadvantage.
A Bizottság véleménye szerint akkoriban e vállalatok még védve voltak mindenféle ágazaton belüli versenytől, így viselni tudták a különleges nyugdíjjogosultságokkal járó magasabb terheket anélkül, hogy ebből bármiféle jelentősebb gazdasági hátrányuk származott volna.
The Commission acknowledged that these ‘past liabilities’ represented a significant difficulty for these enterprises, once they were operating in competition with other electricity or gas enterprises that did not have to bear similar costs from the past (recital 143 of the Decision).
A Bizottság elismerte, hogy e múltbeli kötelezettségek jelentős nehézséget jelentettek a vállalatok számára, mihelyt a többi olyan áram- és gázszolgáltatóval versenyben kellett szolgáltatást nyújtaniuk, amelyeknek nem kellett hasonló múltbeli költségeket viselniük (a határozat (143) preambulumbekezdése).
The Commission regarded the aid granted ‘with the view to such sectoral reorganization’ as necessary and proportionate on the grounds that the other aspects of the sectoral reform did not involve any State aid (recital 146 of the Decision).
A Bizottság a támogatást „az ilyen szektorszintű átszervezésre” tekintettel szükségesnek és arányosnak találta azon az alapon, hogy az ágazati reform egyéb aspektusai tekintetében nem került sor állami támogatásra ((146) preambulumbekezdés).
Although in the present case the Greek State does not compensate OTE for past pension liabilities, nor is the measure aimed at a wider sectoral reorganisation, the principles laid down in EDF are applicable by analogy.
Még ha a jelen ügyben a görög állam nem is múltbeli nyugdíjjogosultságokból eredő kötelezettségekért kártalanítja az OTE-t, és az intézkedés célja nem az ágazat széles körű átalakítása, az EDF-ügyben lefektetett elveket analógia útján alkalmazni lehet.
Namely, 19623315,16 × OTE share price.
Azaz 19623315,16 × OTE-részvényár.
Quite the reverse, by a series of legislative acts from 1994 to 2001 (Laws No 2257/1994, 2768/1999, 2843/2000 and 2937/2001), the Greek State required OTE to make certain ad hoc (capped) payments to TAP-OTE in order to cover the pension fund’s operating deficits.
Éppen ellenkezőleg, 1994-től egészen 2001-ig számos jogalkotási aktus révén (2257/1994., 2768/1999., 2843/2000., 2873/2000. és 2937/2001. törvény) kötelezte a görög állam az OTE-t, hogy teljesítsen bizonyos ad hoc (maximalizált) fizetéseket az OTE Magánbiztosítási Alapja számára, hogy így fedezze a nyugdíjalap működési hiányát.
More particularly, in 2001 OTE was obliged by law to pay a lump sum of GDR 120 billion (around EUR 4 billion) to cover TAP-OTE’s deficits calculated for the years 2002-2011.
2001-ben például az OTE-t törvényben kötelezte arra, hogy fizessen 120 milliárd drachma (kb. 4 milliárd EUR) összegű egyszeri juttatást az OTE Magánbiztosítási Alapja becsült 2002–2011. évi hiánya fedezésére.
Since OTE had no obligation whatsoever to guarantee the viability of TAP-OTE, these were payments made over and above OTE’s own pension contributions as an employer.
Tekintve, hogy az OTE-t semmi sem kötelezi az OTE Magánbiztosítási Alapja likviditásának fenntartására, ezeket a juttatásokat az OTE mint munkáltató saját nyugdíjhozzájárulásain felül teljesítette.
See Commission Decisions (no comments), Case EL/2006/0493: call origination on the public telephone network provided at fixed location, Case EL/2006/0494: call origination on individual public telephone networks provided at fixed location, and Case EL/2006/0495: transit services in the fixed public telephone network. http://circa.europa.eu/Public/irc/infso/ecctf/library?l=/ellda/adopted_measures&vm = detailed&sb = Title
Lásd a Bizottság következő határozatait (megjegyzés nélkül): EL/2006/0493. ügy – híváskezdeményezés helyhez kötött nyilvános telefonhálózatból; EL/2006/0494. ügy – híváskezdeményezés helyhez kötött egyéni nyilvános telefonhálózatból; és EL/2006/0495. ügy – tranzitszolgáltatások a helyhez kötött nyilvános telefonhálózatban http://circa.europa.eu/Public/irc/infso/ecctf/library?l=/ellda/adopted_measures&vm = detailed&sb = Title
Commission Decision (no comments) Case EL/2006/0372: wholesale broadband access in Greece.
A Bizottság határozata (megjegyzés nélkül): EL/2006/0372. ügy – nagykereskedelmi szélessávú hozzáférés Görögországban.
Commission Decision (no comments) Case EL/2006/0491: the minimum set of leased lines in Greece.
A Bizottság határozata (megjegyzés nélkül): EL/2006/0491. ügy – bérelt vonalak minimális készlete Görögországban.
Pursuant to Article 7(3) of Directive 2002/21/EC, the Commission has also examined the above mentioned decisions and remedies imposed by the regulatory authority on OTE and has not expressed any serious doubts as to their compatibility with Community law and in particular with the objectives referred to in Article 8(2)(b) of the Framework Directive, including the obligation on national regulatory authorities to ensure, through their decision-making powers ‘that there is no distortion or restriction of competition in the electronic communications market’.
A 2002/21/ΕΚ irányelv 7. cikkének (3) bekezdése értelmében a Bizottság megvizsgálta a fenti határozatokat és intézkedéseket is, amelyeket a szabályozó hatóság rendelt el az ΟΤΕ-val szemben, és nem fogalmazott meg komolyabb kételyeket a közösségi joggal való összeegyeztethetőséget illetően, különös tekintettel a keretirányelv 8. cikke (2) bekezdésének b) pontjában említett célkitűzésekre, ideértve a nemzeti szabályozó hatóság azon kötelezettségét, hogy döntéshozatali jogkörében biztosítsa, „hogy az elektronikus hírközlési ágazatban ne legyen versenytorzulás vagy versenykorlátozás”.
Thus, on 29 November 2006, the regulatory authority fined OTE a total of EUR 3 million, that is EUR 1000000 for breach of the existing regulatory framework (carrier pre-selection) and EUR 2000000 for an abuse of a dominant position (refusal to provide network access, leverage of market power, and abuse of a relation of economic dependency).
Így 2006. november 29-én a szabályozó hatóság összesen 3 millió EUR-ra bírságolta az OTE-t, azaz 1000000 EUR-ra a jelenlegi szabályozási keret megsértése miatt (szolgáltatók előválogatása) és 2000000 EUR-ra a piaci vezető szereppel való visszaélés miatt (hálózati hozzáférés megtagadása, piaci erő átvitele és a gazdasági függéssel kapcsolatos visszaélés).
Finally, on 2 March 2007, in the context of an injunction relief procedure, the authority issued two temporary orders, following a request filed by a number of alternative providers which OTE threatened with interconnection interruption, invoking the fact that these providers allegedly owed OTE significant debts.
Végül 2007. március 2-án büntetés végrehajtását felfüggesztő eljárás keretében a szabályozó hatóság két ideiglenes végzést bocsátott ki több egyéb alternatív szolgáltató kérelmére, akiket az OTE azzal fenyegetett meg, hogy megszakítja a hálózati kapcsolatukat arra hivatkozva, hogy e szolgáltatók állítólag jelentős összegekkel tartoznak neki.
The measure temporarily prohibits OTE from interrupting the interconnection until the authority has decided on whether OTE’s claims are founded in the context of a dispute settlement procedure in accordance with the current regulatory framework.
A szóban forgó intézkedés ideiglenesen megtiltotta az OTE-nak, hogy megszakítsa e szolgáltatók hálózati kapcsolatát mindaddig, amíg a hatóság a jelenlegi szabályozási keretnek megfelelően zajló vitarendezési eljárás keretében dönteni nem tud, hogy vajon az OTE panasza megalapozott-e.
See press release issued by EETT on 2 March 2007.
Lásd a szabályozó hatóság által 2007. március 2-án kibocsátott sajtóközleményt.
As the Greek authorities have confirmed, even if it is true that OTE did not pay the tax in the past, it has always been in the same position as its competitors since no other telecommunication service provider was liable to pay the tax under Greek law.
Miként a görög hatóságok megerősítették, ugyan igaz, hogy az OTE a múltban nem fizetett reklámadót, mégis mindig azonos helyzetben volt versenytársaival, mivel a görög törvények értelmében egyetlen más távközlési szolgáltató sem fizetett reklámadót.
In accordance with Article 19(2) of Law No 1264/1982, public undertakings or utilities were exempted from the payment of the advertisement tax.
Az 1264/1982. törvény 19. cikkének (2) bekezdése értelmében az állami vállalkozások és közszolgáltatók mentesülnek a reklámadó fizetése alól.
In 2005, the Administrative Court of First Instance (Decision No 9564/2005), ruled that the notions of ‘public service’ and ‘utilities’ in Law No 1264/1982 should be interpreted as meaning that any licensed telecoms operator providing telecommunications services is eligible for exemption from the advertising tax irrespective of its status as a public or private company.
2005-ben az Elsőfokú Közigazgatási Bíróság (9564/2005. határozat) úgy rendelkezett, hogy az 1264/1982. törvényben szereplő „közszolgáltatás” és „közmű” kifejezést úgy kell értelmezni, hogy valamennyi bejegyzett, távközlési szolgáltatásokat nyújtó távközlési szolgáltató mentesül a reklámadó megfizetése alól, függetlenül attól, hogy állami vagy magánvállalkozás-e.
As a result, the exemption did not put OTE in any advantageous position vis-à-vis its competitors.
Következésképpen e mentesítés nem hozta előnybe az OTE-t piaci versenytársaival szemben.
Under this scenario, the extra burden increases to EUR 540,2 million when using the OTE’s WACC, and to EUR 643,4 million when using the risk-free discount rate of 3 %.
Ekkor a többletköltség 540,2 millió EUR-ra nő, ha az OTE WACC-értékével, és 643,4 millió EUR-ra, ha a kockázatmentes 3 %-os leszámítolási rátával számolnak.
In its submission, the third party stated that OTE has been exempted from the payment of the advertisement tax that other companies have to pay for every advertisement they place on any medium.
Az érdekelt harmadik fél beadványában azt állította, hogy az OTE mentesül a reklámadó megfizetése alól, amelyet minden más vállalkozás megfizet, bármilyen reklámhordozón szeretne is hirdetni.
The Commission considers that in principle such measures should be examined separately and not in the context of this procedure.
A Bizottság úgy véli, hogy az ilyen intézkedéseket külön-külön kell megvizsgálni, és nem ezen eljárás keretén belül.
At current prices, the costs would amount to approximately EUR 1,2 billion [10].
Ez mai áron számítva kb. 1,2 milliárd EUR-t jelent [10].
Based on the assumption that OTE could provide an early retirement package equal to 150 % of the legal requirement for a redundancy, but with private salaries (in other words 33 % lower than those of OTE), CRA International concludes that the NPV of such a scheme would be EUR 314,4 million.
Feltételezve, hogy az OTE a törvényben előírt végkielégítés 150 %-ának megfelelő korengedményes nyugdíjcsomagot ajánlana, de a magánszektor fizetései mellett (vagyis 33 %-kal alacsonyabban, mint az OTE által adott fizetések), akkor a CRA International arra a következtetésre jutott, hogy egy ilyen nyugdíjprogram nettó jelenértéke 314,4 millió EUR lenne.
It follows that the extra burden on OTE is EUR 390,4 million (EUR 704,8 – EUR 314,4 = EUR 390,4).
A fentiek alapján az OTE többletköltsége 390,4 millió EUR-t tesz ki (704,8 millió EUR – 314,4 millió EUR = 390,4 millió EUR).
In 2005 the expected costs of the scheme were estimated at around EUR 500 million.
A program 2005. évi várható költségét körülbelül 500 millió EUR-ra becsülték.