natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This tax deferral under the regime of Law 218/1990 was indeed consistent with the founding principles of company taxation according to which income taxation is applied to all revenues and gains realised by any company, and the realised gains were not recognised because there was no corresponding stepped-up tax basis for the assets concerned, so that taxation could still take place at a later stage.
A 218/1990 sz. törvényben meghatározott program értelmében azonban az adófizetés fentiek szerinti elhalasztása összeegyeztethető volt a társaságok adófizetési alapelveivel – amelyek szerint a jövedelem adóztatása bármely társaságban minden realizált eredményre és nyereségre vonatkozott –, ám a realizált tőkenyereséget adózási szempontból mindaddig nem írták jóvá, amíg nem volt regisztrálható az érintett eszközök adóértékének ugyanilyen szintű növekedése, úgyhogy az adófizetési kötelezettség a későbbiekben jelentkezhetett.
In the light of the foregoing, the Commission confirms the initial assessment made in its Decision opening the formal investigation procedure that both (a) the non-recognition of 85 % of the capital gains realised in the transactions governed by Law 218/1990, and (b) the non-recognition of the gains realised in the transactions governed by D.Lgs. 358/1997 are not State aid because the fiscal values of the assets exchanged remained unaltered [20], so that the fiscal gains did not materialise and no tax advantage was in conclusion granted.
A fentiek tükrében a Bizottság fenntartja a hivatalos eljárás megindításakor megfogalmazott kezdeti értékelését, és kijelenti, hogy a) sem a 218/1990 sz. törvény értelmében végrehajtott tranzakciók keretében realizált tőkenyereség 85 %-ának el nem ismerése, b) sem pedig a 358/1997 sz. törvényerejű rendelet értelmében végrehajtott tranzakciók keretében realizált tőkenyereség el nem ismerése nem képez állami támogatást, amennyiben az átruházott adóértékek változatlanok maradtak [20], és az adózási tőkenyereség nem materializálódott, azaz semmilyen előny nem jött létre.
As the realised gains were frozen, the relative earnings could not be distributed, nor could the correspondingly increased value of the assets be depreciated, amortised or otherwise deducted from the taxable income of the companies resulting from such transactions.
Mivel a realizált tőkenyereséget befagyasztották, a hozzá kapcsolódó nyereséget nem lehetett szétosztani, s a társaságnál az ilyen módon keletkezett eszközök értéknövekedett hányada nem volt leírható, nem veszíthetett értékéből, illetve semmilyen módon nem lehetett azt levonni az adóköteles jövedelemből.
The Commission therefore concludes that the tax neutrality was justified by the inherent logic of the tax system and does not constitute State aid.
A Bizottság tehát arra a következtetésre jut, hogy az alkalmazott adósemlegességhez kapcsolódó halasztott adózás az adórendszer belső logikájából következik és nem minősül állami támogatásnak.
By contrast, the tax realignment scheme foreseen by Article 2(26) of Law 350/2003 gave right to basis step-up, for which the ordinary company tax would have been paid, should a special substitute tax payable like the one in review not have been available.
Ezzel szemben a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdésében meghatározott adókiigazítási rendszer lehetővé tette az adóérték növekedését, amely után rendes társasági adót kellene fizetni, ha nem áll rendelkezésre egy azt helyettesítő külön adó, mint amilyen a vizsgált pótadó.
The Commission understands that to facilitate the taxation of capital gains, the national legislator may apply a substitute tax at a more convenient rate than the ordinary tax.
A Bizottság úgy véli, hogy a tőkenyereség adóztatásának megkönnyítése érdekében a nemzeti jogalkotó alkalmazhat a rendes adóhányadnál kedvezőbb pótadót.
Since the tax on disposition is generally paid up front but the tax benefits of the stepped-up basis in the assets being transferred arise over time through their periodic depreciation or at the time of disposition of the assets, ordinary taxation of such gains would generally lead to an increase in the net aggregate tax of the transferor-company and the transferee-company.
Mivel az átruházás során keletkező adót általában azonnal ki kell fizetni, ám az átruházott eszközök megnövekedett adóalapjából származó adóelőnyök csak idővel jelentkeznek – az időszakos értékcsökkenés miatti levonás vagy az ilyen eszközök átruházása révén –, az ilyen természetű eszközök normális adóztatása során általában az átruházó társaság és a vásárló társaság szintjén a teljes nettó adó növekszik.
Thus, a lower substitute tax on the gains realised from company reorganisations could be justified in principle as a technical measure to facilitate capital gain recognition.
A társasági átszervezések nyomán realizált tőkenyereség utáni – a rendes adóhányadnál kedvezőbb – pótadó elvben igazolható tehát, amennyiben olyan technikai megoldásról van szó, ami megkönnyíti az értéktöbblet adóalappá válását.
Such a favourable tax realignment may however only be justified if it is objectively open to all similar recognitions of capital gains, such as those resulting from other reorganisations not covered by Law 218/1990 including those relating to other banks.
Az ilyen természetű kedvezményes adóérték-kiigazítás azonban csak abban az esetben igazolható, ha ugyanolyan feltételek mellett elfogulatlan módon minden összevethető tőkenyereség adójóváírása esetén alkalmazható, mint például a nem a 218/1990 sz. törvény keretében végrehajtott egyéb átszervezések esetében, beleértve az egyéb hitelintézetek átalakítását is.
The Commission considers that the realignments provided for by Laws 342/2000 and 448/2001 allowed the undertakings concerned with the reorganisations governed by both Law 218/1990 and Legislative Decree 358/1997 to recognise the historical gains realised by payment of a substitute tax set at the same level for all the undertakings concerned.
A Bizottság úgy véli, hogy a 342/2000 és a 448/2001 sz. törvényekben előírt adókiigazítások a 218/1990 sz. törvény és a 358/1997 törvényerejű rendelet vonatkozásában minden kérdéses vállalkozás esetén egységes pótadó megfizetésével ismerik el a történeti tőkenyereséget.
The Commission therefore concludes that the possibility to realign was a general tax measure and the reduced substitute tax as opposed to the ordinary company tax applicable at the time did not provide any competitive advantage to the companies in question because it was applied under identical conditions to all undertakings choosing to recognise the historical gains realised but temporarily non-recognised under the relevant provisions of Law 218/1990 or Legislative Decree 358/1997.
Ezért a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az ilyen természetű adókiigazítások általános adórendelkezéseket jelentenek, s az abban az időszakban alkalmazott rendes társasági adóhoz viszonyítva csökkentett formában alkalmazott pótadó semmilyen előnyt sem jelentett a kérdéses gazdasági társaságok számára, lévén ugyanolyan feltételek szerint minden olyan vállalkozás igénybe vehette, amelyik úgy döntött, hogy elismeri a realizált történeti tőkenyereséget, amelyet a 218/1990 sz. törvény, illetve a 358/1997 sz. törvényerejű rendelet akkor nem ismert el.
The Commission therefore concludes that such realignments are general measures justified by the logic of the tax system and do not constitute State aid.
A Bizottság tehát arra a következtetésre jut, hogy ezek a kiigazítások általános adórendelkezések, melyek logikusan következnek az adórendszer belső logikájából, és nem minősülnek állami támogatásnak.
By contrast the Commission considers that the tax realignment foreseen by Article 2(26) of Law 350/2003 was not a general measure because it was only applicable to the capital gains derived by certain banks from the reorganisations effected under Law 218/1990.
Ezzel szemben a Bizottság fenntartja azt a véleményét, miszerint a 350/2003 218/1990 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdése nem általános rendelkezés, amennyiben kizárólag egyes hitelintézetek által a 218/1990 sz. törvény értelmében végrehajtott átszervezés során keletkezett tőkenyereségre volt alkalmazható.
The Commission considers in particular that the tax scheme in review provided an advantage represented by the difference between the tax effectively paid to realign the value of the assets and the tax which would have been normally paid if the same realignment would have been made in the absence of the same Article 2(26) of Law 350/2003.
A Bizottság különösen hangoztatja, hogy a vizsgálat tárgyát képező adórendszer olyan mértékű előnnyel járt, mint az eszközök értékének kiigazítása érdekében ténylegesen fizetett adó és a rendes adó közötti különbözet, amelyet ugyanilyen kiigazítás esetén a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdése hiányában fizetni kellett volna.
The effective tax rate applicable in 2004 on such gains would have been 37,25 % (including 33 % company tax and 4,25 % local business tax), while the substitute tax effectively paid was 9 % (excluding the allowance for deferred payments).
2004-ben az ilyen jellegű nyereség után fizetendő adóhányad 37,25 % lett volna (amelyet a 33 % társasági adó és a 4,25 % iparűzési adó tesz ki), míg a megfelelő pótadó mértéke 9 % volt (a halasztott adófizetésből származó levonás nélkül).
The Commission further considers that, under Law 350/2003, the substitute tax was payable in three instalments (50 % in 2004, 25 % in 2005 and 25 % in 2006) without interests, while the tax which would ordinarily have been applied in the absence of Article 2(26) of Law 350/2003 would have been payable in 2004.
A Bizottság arra is felhívja a figyelmet, hogy a 350/2003 sz. törvény értelmében fizetett pótadót három részletben kellett megfizetni kamatok nélkül (2004-ben 50 %, 2005-ben 25 % és 2006-ban 25 %), míg a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdése hiányában fizetendő rendes adó teljes összegét 2004-ben kellett volna megfizetni.
The Commission therefore notes that the grant equivalent value of the tax effectively paid by the nine beneficiaries of the scheme in review was EUR 185505996, while the tax ordinarily payable would have been EUR 771991022 (37,25 % of the realised gain totalling over EUR 2059 millions).
A Bizottság tehát azt az észrevételt teszi, hogy egyenértékű szubvencióra átszámítva a program kilenc kedvezményezettje által ténylegesen befizetett adóösszeg 185505996 euro, míg a rendes adóösszeg 771991022 euro lett volna (a realizált nyereség 37,25 %-a, ami több mint 2059 millió eurónak felel meg).
As a result, the difference between the tax ordinarily payable and the tax paid amounts to EUR 586485026.
A rendes és a ténylegesen megfizetett adóösszeg közötti különbség tehát 586485026 euro.
The Commission considers that the above advantage was effectively limited to the sole banks concerned with the transactions governed by Law 218/1990, while other banks and other companies concerned with equivalent transactions governed by D.Lgs. 358/1997 could not benefit from the same tax realignment scheme and its favourable conditions.
A Bizottság azon a véleményen van, hogy a fenti előny ténylegesen csak a 218/1990 sz. törvény értelmében végrehajtott tranzakciókban érintett hitelintézetekre korlátozódik, míg a 358/1997 sz. törvényerejű rendelet értelmében hasonló átszervezésen átesett többi hitelintézet és egyéb érintett vállalkozás nem részesülhetett ugyanilyen adókiigazítási rendszerből és az ahhoz kapcsolódó előnyös feltételekből.
The Italian authorities and the interested parties have observed that none of the nine beneficiaries of the scheme would have ever accepted to realign the value of their assets had they known that they would have been subject to the ordinary company tax on the gains so recognised.
Az olasz hatóságok és az érdekelt felek annak az észrevételüknek adtak hangot, hogy a kilenc kedvezményezett közül egyik sem lett volna kész saját eszközei értékének kiigazítására, amennyiben ezzel az elismert tőkenyereséget sújtó rendes társasági adót kellett volna megfizetniük.
Furthermore, as explained by the Italian authorities, the other companies not concerned by the reorganisations effected under Law 218/1990 would have benefited from the implicit tax realignment scheme of Article 2(25) of Law 350/2003 at the substantively equivalent conditions generally set by Article 17 of Law 342/2000.
Ezen túlmenően az olasz hatóságok által szolgáltatott magyarázat szerint azok a társaságok, amelyek átszervezését nem érintette a 218/1990 sz. törvény, a 342/2000 sz. törvény 17. cikkében meghatározott általános, alapvetően egyenértékű módozat szerint implicit módon részesültek a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 25. albekezdésében meghatározott adókiigazítási rendszerből.
For the Italian authorities and the interested parties, to rightly compute the advantage in question, account should be taken of the taxes paid at the time of the initial contributions at a global tax rate of over 40 %.
Az olasz hatóságok és az érdekelt felek azon a véleményen vannak, hogy a kérdéses előny helyes kiszámításához figyelembe kell venni az eredeti átruházások idején, azaz a 218/1990 sz. törvény hatálya alatti adófizetést, amelynek teljes hányada meghaladta a 40 %-ot.
The combined effective taxation on the capital gains in question in 1990 and 2004 would have largely exceeded the general rate for realignments applied in 2000 and therefore there would be no advantage.
Az 1990-ben, még inkább mint 2004-ben, a kérdéses tőkenyereség után fizetett tényleges teljes adóösszeg jóval magasabb volt, mint a 2000-ben általánosan alkalmazott kiigazítási adóhányad, s ebből kifolyólag semmilyen előnnyel sem járhatott.
The Commission maintains however that the scheme provided for by Article 2(25) of Law 350/2003 was not a tax realignment of values misaligned following tax neutral reorganisations but rather a tax revaluation scheme which permitted to realise the hidden gains deriving from the adjustment of the tax value of the assets held by the beneficiary companies to their current value.
A Bizottság azonban visszautasítja azt a nézetet, miszerint a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 25. albekezdésében meghatározott program nem képezi adósemleges átszervezésekből adódó nem kiigazított értékek adókiigazítását, hanem olyan adókiigazítási rendszer, amely a kedvezményezett gazdasági társaságok eszközeinek folyó adóértéken való kiigazítása nyomán lehetővé tette a látens tőkenyereség elismerését.
The Commission considers that the two schemes a not comparable, nor was the tax revaluation scheme of Article 2(25) of Law 350/2003 equivalent to the tax realignment provided for by Article 2(26) of Law 350/2003, considering the difference between the statutory substitute tax rates foreseen by the two schemes.
A Bizottság szerint a két rendszer nem vethető össze, s felhívja a figyelmet, hogy a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 25. albekezdésében meghatározott adó-újraértékelési rendszer nem egyezik meg ugyanezen 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdésében meghatározott adókiigazítási rendszerrel, hiszen a két rendszerben eltérő a pótadóhányad mértéke.
The Commission therefore concludes that the companies having realigned the tax bases of their assets pursuant to Article 2(26) of Law 350/2003 benefited from a specific tax advantage consisting in the difference between the ordinary tax rate on the gains recognised and the special substitute tax on the same gains.
A Bizottság ezért arra a következtetésre jut, hogy azok a gazdasági társaságok, amelyek a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdése értelmében igazították ki adóértékeiket, jelentős specifikus előnyhöz jutottak, ami ugyanazon elismert nyereség rendes adóhányad, illetve pótadóhányad szerinti adóztatása közötti különbségből ered.
The interested parties have objected that the lower substitute tax rate used by Article 2(26) of Law 350/2003 was not selective because it was justified by the legal and factual specificities of the taxation of the capital gains resulting from the reorganisations effected under Law 218/1990.
Az érintett felek azzal az ellenvetéssel éltek, hogy a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdésében meghatározott, a rendes adóhányadnál alacsonyabb pótadóhányad nem szelektív, hiszen a 218/1990 sz. törvény értelmében végrehajtott átszervezések nyomán keletkezett értéktöbblet adóztatásának különös elvi és gyakorlati megfontolásai igazolják létét.
Furthermore, they argued that Italy would not have been entitled to recognise these gains as taxable after so many years under the same conditions applicable to the capital gains resulting from other company reorganisations.
Az érintett felek annak is hangot adtak, hogy ennyi év után Olaszország nem adóztathatta volna meg jogosan ezeket a tőkenyereségeket úgy, ahogyan a többi ágazati átszervezésből adódó tőkenyereségek esetén tette.
The Commission takes note of the fact that the reorganisations effected under Law 218/1990 provided specific conditions and provision to defer the fiscal recognition of the gains realised following such reorganisations, as also indicated by the said Risoluzione.
A Bizottság elfogadja, hogy a 218/1990 sz. törvény értelmében végrehajtott átszervezések sajátos feltételek és rendelkezések életbe léptetését tették szükségessé annak érdekében, hogy az ezen átszervezések nyomán keletkezett tőkenyereség elismerését adózási szempontból megkülönböztesse, amint ez az olasz Pénzügyminisztérium szándéknyilatkozatában is olvasható.
It nonetheless considers that the partial tax neutrality regime provided by Law 218/1990 was in essence equivalent to the full tax neutrality regime provided by D.Lgs. 358/1997, as to the capital gains realised but not fiscally recognised.
Ennek ellenére a Bizottság úgy véli, hogy a 218/1990 sz. törvény által előírt részleges adósemlegességi rendszer lényegét tekintve az adózási szempontból nem elismert, ám realizált tőkenyereség tekintetében megegyezik a 358/1997 sz. törvényerejű rendelet által előírt teljes adósemlegességi rendszerrel.
Since the two situations were indeed comparable they should have been treated alike when the legislator in 2003 provided for the fiscal recognition of the suspended gains.
Mivel a két rendszer ténylegesen összevethető, a jogalkotónak 2003-ban ugyanolyan bánásmódban kellett volna részesítenie őket, amikor a felfüggesztett tőkenyereség adózási szempontú elismeréséről rendelkezett.
The Commission further considers that the lower tax rate applied did not merely offset the harsher tax treatment of distributions to shareholders of the gains deriving from the banking restructurings of Law 218/1990 vis-à-vis the distributions of the gains relating to other tax-neutral reorganisations in the case of the distribution of the capital gains to shareholders, as indicated by the said Risoluzione.
A Bizottság ezen túlmenően úgy tartja, hogy a fent említett állásfoglalással szemben egy alacsonyabb adóhányad alkalmazását nem lehet leegyszerűsíteni a bankszektor átszervezéséből adódó, osztalék formájában a részvényesek között kiosztott tőkenyereség szigorúbb, a 218/1990 sz. törvény szerinti megadóztatására szemben az adósemlegesség rendszerében végrehajtott egyéb átalakítások nyomán osztalék formájában a részvényesek között kiosztott tőkenyereség enyhébb adóztatásával.
This view cannot be followed because the application of different substitute taxes to capital gains cannot always be imputed to a distribution of the capital gains suspended.
Ezt a kijelentést nem lehet igazolni, hiszen a tőkenyereségre kivetett többféle pótadót nem lehet mindig a felfüggesztett értéktöbblet osztalék formájában való kiosztása során alkalmazott eltérő adóteherrel igazolni.
The Commission considers that accepting this justification would effectively result into allowing the application of different effective company tax rates to some companies solely because these took part to certain types of reorganisations preferred by the State.
A Bizottság azt az észrevételt teszi, hogy ha elfogadna egy hasonló magyarázatot, akkor a társasági adótól eltérő adóhányad kivetése igazolható lenne csupán az által, hogy az adott gazdasági társaság az állam által előnyben részesített átszervezési típusban vett részt.
The Commission considers that the tax advantage resulting from the application of the tax realignment scheme foreseen by Article 2(26) of Law 350/2003 was not de-minimis.
A Bizottság szerint a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdésében meghatározott adókiigazítási rendszer alkalmazásából származó adóelőny t nem lehet elenyésző mértékűnek, azaz „de minimis”-nek tekinteni.
In determining the presence of an aid, the Commission shall indeed compare the nominal taxation applied under the scheme in review and the tax which would have been applied had the scheme in review not been available, and had the beneficiary banks stepped-up the tax bases of their assets and distributed the capital gains resulting from such fiscal realignments to their shareholders.
A támogatás fennállásának meghatározására a Bizottságnak ténylegesen össze kell vetnie a vizsgálat tárgyát képező programban alkalmazott (csökkentett) nominális adót azzal az adóösszeggel, amelyet a fenti program hiányában alkalmaztak volna, melynek hiányában a kedvezményezett hitelintézetek eszközeik adóalapjait igazították volna, és az ebből a kiigazításból keletkező tőkenyereséget a részvényeseik között kiosztották volna.
Furthermore the Commission considers that the alleged reduced amount of an advantage may not per se be sufficient to exclude its aid character.
A Bizottság azt is kifejti, hogy az állam által adott pénzügyi előny feltételezett minimális volta önmagában nem elégséges indok arra, hogy az ilyen típusú előnyt ne értékelje támogatásnak.
The Commission also notes that the de minimis exclusion provided by the Commission Regulation (EC) No 1998/2006 of 15 December 2006 on the application of Articles 87 and 88 of the Treaty to de minimis aid [21] cannot be invoked because the measure gives rise to non-transparent aid as postulated by the Regulation and because the Italian authorities have not complied with the conditions of this Regulation.
A Bizottság megjegyzi, hogy nem lehet a „de minimis” kivételre hivatkozni – amelyet a Szerződés 87. és 88. cikkének a de minimis támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2006. december 15-i 1998/2006/EK bizottsági rendelet tartalmaz [21] -, amennyiben a vizsgálat tárgyát képező rendelkezés nem tartalmaz átlátható támogatást, mint ahogyan azt a fent említett rendelet előírja, tehát az olasz hatóságok nem felelnek meg ezen rendelet által előírt feltételeknek.
Justification by the Nature of the Scheme
A program természetére vonatkozó bizonyítás
The Italian authorities and the interested parties have observed that the realignment scheme provided by Article 2(26) of Law 350/2003 would be justified by the peculiarities of the banking sector and for this reason it would not be State aid.
Az olasz hatóságok és az érintett felek szerint a 350/2003 sz. törvény 2. cikkének 26. albekezdésében meghatározott adókiigazítási rendszert a bankszektorra jellemző egyedi jellemzők igazolják, ezért nem minősíthető állami támogatásnak.
Under the case law of the Court, a tax measure is specific only if it unreasonably discriminates between situations being legally and factually comparable in the light of the objectives set by the tax system [22] and ‘the fact that undertakings are treated differently does not automatically imply the existence of an advantage for the purposes of Article 92(1) of the Treaty’ [23].
A Bíróság joggyakorlata szerint egy adórendelkezés csak akkor minősül szelektívnek, ha az adórendszer által kitűzött célok tükrében [22] a tényállás szerint és jogi szempontból összevethető helyzetek között igazolatlanul megkülönböztetést tesz, és „az EK–Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében létező előnyt nem lehet automatikusan az érintett vállalkozások között fennálló bánásmódbeli különbségre korlátozni” [23].