natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Therefore, a conclusion that there are significant and clinically relevant differences in diagnostic performance between two GdCAs needs to be supported by robust evidence from clinical studies including evidence on a better clinical outcome and patient management, which is currently lacking; the impact on diagnostic thinking and patient management was not proven.
Ezért azt a következtetést, hogy szignifikáns és klinikailag releváns különbségek vannak a diagnosztikai teljesítmény terén két GdCA között, klinikai vizsgálatokból származó robusztus bizonyítékokkal kell alátámasztani, többek között a jobb klinikai kimenetelt és betegmenedzselést alátámasztó bizonyítékokkal, amelyek jelenleg nem állnak rendelkezésre; a diagnosztikai gondolkodásra és a betegmenedzselésre gyakorolt hatás nem bizonyított.
Also the restriction of the number of doses administered during the lifetime of a patient raises practical difficulties and therefore would not be effective.
A beteg élete során beadott dózisok számának korlátozása szintén gyakorlati nehézségekbe ütközik, ezért nem volna hatékony.
There is also a concern that gadolinium deposits in some tissues, particularly bone, could be released at a later stage for example during loss of bone density in aging or pregnancy/breastfeeding, exposing patients to further systemic distribution of gadolinium.
Az az aggály is felmerült, hogy a gadolínium-lerakódások bizonyos szövetekből, különösen a csontból, felszabadulhatnak egy későbbi fázisban, például a csontsűrűség csökkenése során az öregedés vagy a terhesség/szoptatás alatt, ami a gadolínium további szisztémás eloszlásának teszi ki a beteget.
Toxicity of GdCAs has primarily been attributed to the dissociation of Gd from the chelated complexes.
A GdCA-k toxicitását elsősorban a Gd kelátkomplexekről való leválásának tulajdonítják.
• In addition to NSF, there is also evidence that other harmful outcomes are associated with exposure to linear GdCAs, in particular gadolinium-associated skin plaques.
• Az NSF mellett arra is van bizonyíték, hogy a lineáris GdCA-expozícióhoz egyéb káros kimenetelek kapcsolódnak, különösen gadolínium-asszociált bőrplakkok.
The available data in humans support a conclusion that while impaired renal function is not a necessary precondition for signal hyperintensity increases in the brain, impaired renal function does increase the extent of brain accumulation and signal hyperintensity.
A rendelkezésre álló, emberekre vonatkozó adatok azt a következtetést támasztják alá, amely szerint a károsodott vesefunkció ugyan nem szükségszerű előfeltétele az agyi hiperintenzitás növekedésének, viszont a károsodott vesefunkció növeli az agyi felhalmozódás mértékét és a hiperintenzitást.
• PRAC considered options for risk minimisation measures.
• A PRAC mérlegelte a kockázatminimalizáló intézkedések lehetőségeit.
The PRAC also noted that in contrast, for NSF a specific patient group (renal insufficiency and patients in the perioperative liver transplantation period) could be identified, and avoidance of use in these populations appears to have minimised the risk of NSF.
A PRAC azt is megjegyezte, hogy ezzel szemben az NSF esetében egy adott betegcsoport (veseelégtelenségben szenvedők, májtranszplantáción áteső betegek a perioperatív időszakban) azonosítható, és az alkalmazás elkerülése ezen populációk körében minimalizálni látszik az NSF kockázatát.
Final benefit-risk balance
Végleges előny-kockázat profil
Many preparations especially of linear Gd-based contrast agents contain free chelator in surplus in order to rapidly catch liberated Gd.
Több készítmény, különösen a lineáris Gd-alapú kontrasztanyagok közül, szabad kelátort tartalmaz feleslegben, hogy az gyorsan megkösse a felszabadult Gd-ot.
Therefore, it can be concluded that renal impairment is not a requirement for Gd deposition, but it may however increase the amount of Gd deposited in the brain.
Ezért levonható az a következtetés, hogy a vesekárosodás nem szükségszerű a Gd-lerakódáshoz, de ugyanakkor növelheti a lerakódott Gd mennyiségét az agyban.
Particularly zinc, copper and iron (Frenzel et al., 2008) are described as competing metals which can liberate Gd; glycosaminoglycans like heparin may bind Gd and thereby remove it from its pharmacological chelator.
Különösen a cinket, a rezet és a vasat (Frenzel et al., 2008) jellemzik kompetícióra hajlamos fémekként, amelyek felszabadíthatják a Gd-ot; a glükózaminoglikánok, mint a heparin, megköthetik a Gd-ot, és ezáltal eltávolíthatják a farmakológiai kelátorukról.
Elimination of GdCAs is therefore reduced in patient with renal dysfunction.
Ezért a GdCA-k kiürülése csökkent a kóros vesefunkcióval rendelkező betegek esetében.
The precise molecular forms of the soluble macromolecular bound Gd are not known but it is plausible that the macromolecules are bound to a dechelated Gd3+ ion.
Az oldékony makromolekulához kötött Gd pontos molekuláris megjelenése nem ismert, azonban valószínűsíthető, hogy a makromolekulák a dekelatizált Gd3+-ionhoz kötődnek.
With regards to the use of Multihance in the paediatric population, it was noted that, while hepatocellular carcinoma as well as metastatic lesions are frequent in the adult population, liver diseases in children are rather diffuse than focal and tumours are rare.
A Multihance gyermekek körében való alkalmazását illetően megjegyezték, hogy míg a hepatocelluláris karcinóma és az áttétes elváltozások gyakoriak a felnőtt populációban, a gyermekek körében a májbetegségek inkább diffúzak, mint fokálisak, és a tumorok ritkák.
The PRAC also noted that high GdCAs doses were tested (20x2.5 mmol) by McDonald et al., and the study duration is comparably short (e.g. the total doses tested in Frenzel et al 2017 was half that of McDonald et al (10x2.5mmol), while the time period to the last tissue sampling in Frenzel et al 2017 was 24 days instead of 7 days in McDonald 2017.)
A PRAC azt is megjegyezte, hogy McDonald et al. magas GdCA dózisokat (20x2,5 mmol) vizsgáltak, és a vizsgálatok időtartama összehasonlíthatóan rövid (pl. a Frenzel et al. által 2017-ben vizsgált teljes dózis a McDonald et al. által vizsgáltnak a fele volt (10x2,5mmol), míg az utolsó szövetmintavétel időtartama Frenzel et al.
The T1 signal enhancement was documented in several non-clinical as well as clinical studies, demonstrating that the data is consistent across mouse, rat and human, which confirms the robustness of the findings of signal intensity increases.
A T1 jelintenzitás-növekedést számos nem klinikai és klinikai vizsgálatban dokumentálták, ami azt bizonyítja, hogy az adat érvényes az egér, a patkány és az ember esetében egyaránt, ami megerősíti a jelintenzitás-növekedésről szóló eredmények robosztusságát.
Gadolinium-associated plaques
Gadolínium-asszociált plakkok
However, they described the TEM finding of electrondense lumps in the tissues of ProHance-treated animals which at first were assumed to be Gd deposits, obviously because they looked like them.
Ugyanakkor a ProHance-szal kezelt állatok szöveteiben a TEM-mel felfedezett, elektrondenz csomókat írtak le, amelyeket először Gd-lerakódásoknak gondoltak, nyilvánvalóan azért, mert ugyanúgy néztek ki.
Moreover, there is concern that gadolinium deposition could worsen existing inflammatory diseases, as accumulation in inflammatory lesions has been observed.
Ezenkívül felmerült az az aggály, hogy a gadolíniumlerakódás súlyosbíthatja a fennálló gyulladásos betegségeket, mivel felhalmozódást figyeltek meg a gyulladásos léziókban.
In a previous referral under Article 31 of Directive 20010/83/EC finalised in 2010, the Committee for Medicinal Products for Human Use (CHMP) concluded that the use of GdCAs was associated with the risk of nephrogenic systemic fibrosis (NSF), a serious and life-threatening syndrome involving fibrosis of the skin, joints and internal organs in patients with renal impairment.
Egy, a 2010/83/EK irányelv 31. cikke szerinti és 2010-ben befejezett, korábbi beterjesztési eljárásban az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek bizottsága (CHMP) megállapította, hogy a GdCA-k alkalmazása összefüggésbe hozható a nefrogén szisztémás fibrózis (NSF) kockázatával, amely veseelégtelenségben szenvedő betegeknél jelentkező, a bőr, az ízületek és a belső szervek fibrózisával járó, súlyos és életet veszélyeztető szindróma.
• No specific patient group with less risk of accumulation in the brain can currently be identified.
• Jelenleg nem lehet azonosítani olyan specifikus betegcsoportot, akiknél az agyi felhalmozódás kockázata alacsonyabb lenne.
In order to address the serious concerns of the potential neurological effects, PRAC considered the feasibility of clinical safety studies, both observational and interventional, and concluded that these would not be feasible within a reasonable period of time.
Annak érdekében, hogy kezeljék a lehetséges neurológiai hatásokkal kapcsolatos, súlyos aggályokat, a PRAC mérlegelte a klinikai biztonságossági vizsgálatok megvalósíthatóságát az obszervációs és az intervenciós vizsgálatok tekintetében is, és megállapította, hogy a vizsgálatok nem valósíthatók meg belátható időn belül.
In addition, PRAC considered that it is not possible to restrict the use of intravenous linear GdCAs to certain indications or certain groups of patients as:
Továbbá a PRAC úgy vélte, hogy nincs lehetőség az intravénás lineáris GdCA-k alkalmazásának korlátozására bizonyos javallatokra vagy bizonyos betegcsoportokra, mivel:
Also PRAC was not able to define a safe threshold level for exposure to gadolinium and retention of gadolinium in the brain, or to define a period of time during which a potential adverse effect would have time to manifest.
Továbbá a PRAC nem tudott a gadolíniumexpozícióra és a gadolínium agyi retenciójára vonatkozóan biztonságos küszöbértéket felállítani, vagy olyan időtartamot meghatározni, amely alatt a lehetséges káros hatásoknak van idejük kifejlődni.
The increased potential to release gadolinium in the brain would be expected with the linear agents, which have a lower kinetic and thermodynamic stability and are thus more prone to release gadolinium in the tissue environment.
A gadolínium felszabadulásának megnövekedett lehetősége a lineáris kontrasztanyagok esetében várható, amelyek alacsonyabb kinetikai és termodinamikai stabilitással rendelkeznek, ezért hajlamosabbak a gadolínium szöveti környezetbe történő leadására.
According to the current knowledge about gadolinium deposition in the brain, linear compounds have been detected in the brain at a higher magnitude than the macrocyclic compounds and they appear to be stored there in a form that does not allow an early washout.
A gadolínium agyi lerakódásával kapcsolatos, jelenlegi ismeretek szerint a lineáris vegyületeket nagyobb mennyiségben találták meg az agyban, mint a makrociklusos vegyületeket, és úgy tűnik, hogy olyan formában raktározódnak, amely nem engedi a korai kimosódást.
Since the finalisation of the referral, several studies in animals and in humans have been published showing accumulation of gadolinium following administration of GdCAs in tissues such as liver, kidney, muscle, skin and bone.
A beterjesztés lezárása óta számos, állatokkal és emberekkel végzett vizsgálatot publikáltak, amelyek a gadolínium felhalmozódását igazolták a GdCA-k alkalmazását követően a szövetekben, például a májban, a vesében, az izomban, a bőrben és a csontban.
For liver imaging, some GdCAs allow the possibility of a delayed phase imaging.
A máj képalkotó vizsgálatánál egyes GdCA-k lehetővé teszik a késői fázisú képalkotást.
Therefore, pursuant to Article 116 of Directive 2001/83/EC, the CHMP recommends the suspension of the marketing authorisations for intravenous medicinal products containing gadodiamide, gadopentetic acid, and gadoversetamide.
Ezért a 2001/83/EK irányelv 116. cikke alapján a CHMP a gadodiamidot, gadopentetinsavat és gadoverszetamidot tartalmazó készítmények forgalombahozatali engedélyeinek felfüggesztését javasolja.
PRAC also considered the two linear GdCAs, gadoxetic acid (Primovist) and gadobenic acid (Multihance).
A PRAC szintén értékelt két lineáris GdCA-t, a gadoxetinsavat (Primovist) és a gadobénsavat (Multihance).
Toxicity has been seen in other tissues where it accumulates (including NSF, skin plaques) and in non-clinical data.
Toxicitás igazolódott az egyéb szövetekben, ahol felhalmozódik (például NSF, bőrplakkok), valamint a nem klinikai adatok szerint.
The evidence strongly suggests a correlation between the potential for release of gadolinium from the ligand and the extent of retention in these tissues and organs.
A bizonyítékok erősen a gadolínium kötésből való felszabadulásának lehetősége és az ezen szövetekben és szervekben való retenció mértéke közötti korrelációt sugallnak.
Gadolinium containing contrast agents (GdCAs) are complexes of paramagnetic gadolinium (III) with different types of organic chelators.
A gadolíniumtartalmú kontrasztanyagok (GdCA-k) a paramágneses gadolínium (III) különböző típusú szerves kelátorokkal képzett komplexei.
PRAC also considered limiting the number of doses for patients and concluded that there are practical difficulties for limiting the number of doses as it is not possible to ascertain which contrast agent was previously administered to patients, and it would not be possible to ensure effective restriction of number of doses administered during the lifetime of a patient.
A PRAC mérlegelte a betegnek adható dózisok számának korlátozását is, és megállapította, hogy gyakorlati nehézségekbe ütközik a dózisok számának korlátozása, mivel nem lehet kideríteni azt, hogy melyik kontrasztanyagot adták be korábban a betegnek, és nem volna lehetséges biztosítani a beteg élete során kapott dózisok számának korlátozását.
Such studies are considered unlikely to be feasible in view of the heterogeneity of the patient population that undergoes MRI.
Ezeknek a vizsgálatoknak a megvalósíthatóságát valószínűtlennek ítélték az MR-vizsgálaton áteső betegpopuláció heterogenitása miatt.
Enhancement after gadobenate dimeglumine (Multihance) or gadopentetate dimeglumine (Magnevist) appeared more progressively compared with gadodiamide.
A jelintenzitásnövekedés gadobenát-dimeglumin (Multihance) vagy gadopentetát-dimeglumin (Magnevist) alkalmazását követően progresszívebbnek bizonyult a gadodiamidhoz képest.
• the significance of the study by Welk et al. (2016) is limited and the conclusion that these results do not indicate an association between exposure to GdCAs and the development of parkinsonism is premature.
(2016) vizsgálatának jelentősége korlátozott, valamint korai a kijelentés, hogy az eredmények nem jeleznek összefüggést a GdCA-kkal történő expozíció és a parkinzonizmus megjelenése között.
The major route of excretion for GdCAs is renal, and prolonged elimination time due to severely impaired renal function could theoretically increase the potential for accumulation in brain tissue.
A GdCA-k kiválasztásának fő útja a vesén keresztül zajlik, és a súlyosan károsodott vesefunkció miatt elhúzódó kiürülés elméletileg növelheti az agyszövetben való felhalmozódás esélyét.
It is reasonable to suppose that gadolinium can de-chelate from linear GdCAs and bind to macromolecules in human brains similarly as what is observed in rodent brains.
Feltételezhető, hogy a gadolínium képes dekelatizálódni a lineáris GdCA-król, és makromolekulákhoz kötődni az emberi agyban, hasonlóan ahhoz, ahogy a rágcsálóagy esetében megfigyelték.
The study also found that changes in signal intensity were strongly correlated with the amount of gadolinium detected by ICP-MS.
A vizsgálat arra is rávilágított, hogy a jelintenzitás-változás erősen korrelál az ICP-MS-sel kimutatott gadolínium mennyiségével.
PRAC also maintained its conclusions that benefits of the intra-articular presentation of the linear GdCA Magnevist outweigh their risks (subject to changes to the product information) as they are administered at very low doses and present a low risk of tissue accumulation.
A PRAC fenntartotta a következtetéseit arra vonatkozóan is, hogy a lineáris GdCA Magnevist intraartikuláris alkalmazásában az előnyök meghaladják a kockázatokat (a terméktájékoztató módosításai mellett), mivel nagyon alacsony dózisban alkalmazzák, illetve a szöveti felhalmozódás kockázata alacsony.
For the linear agents evaluated in non-clinical studies the T1 signal intensity in the DCN has been shown to persist for at least 1 year without any reduction in intensity.
A nem klinikai vizsgálatok során értékelt lineáris kontrasztanyagok esetében a mély kisagyi magvakban mért T1-jelintenzitás legalább egy éven keresztül perzisztált az intenzitás csökkenése nélkül.
The experts also stated that it is plausible that adverse clinical consequences could be associated with gadolinium retention in the brain.
A szakértők azt is megállapították, hogy valószínűsíthető a káros klinikai következmények összefüggése az agyi gadolíniumretencióval.
With regards to the claim that virtually no Gd becomes liberated from gadodiamide in the body, PRAC noted that at 37°C in human serum Gd rapidly dissociates from its chelator in vitro (Frenzel et al. 2008).
Azt az állítást illetően, amely szerint a gadodiamidból gyakorlatilag egyáltalán nem szabadul fel Gd a szervezetben, a PRAC megjegyezte, hogy 37°C hőmérsékleten az emberi szérumban a Gd gyorsan disszociál a kelátorról in vitro (Frenzel et al.
Gadolinium bound to macromolecules is expected to have a higher relaxivity and would be capable of generating a T1-weighted signal at low concentration.
A makromolekulákhoz kötött gadolínium feltételezhetően magasabb relaxivitással rendelkezik, és képes lehet T1-súlyozott jel generálására alacsony koncentrációban.
Therefore, data shows that linear agents are deposited in the brain and are retained and persist for up to one year or longer.
Tehát az adatok azt mutatják, hogy a lineáris kontrasztanyagok lerakódnak az agyban, valamint visszamaradnak és perzisztálnak akár egy éven vagy hosszabb időn keresztül.
Therefore, the PRAC considered that the benefits of these products outweigh their risks.
Ezért a PRAC úgy ítélte meg, hogy ezeknek a készítményeknek az előnyei meghaladják a kockázatokat.
• Gadolinium has been measured in the brain, both indirectly by studies showing signal intensity increases, and directly by studies measuring gadolinium concentrations with mass spectrometry, including methods that allow localisation in the brain (LA-ICP-MS) and separation of Gd species (GPC-MS).
• Megmérték a gadolínium mennyiségét az agyban indirekt módon, a jelintenzitás növekedését mutató vizsgálatokkal, valamint direkt módon, a gadolíniumkoncentrációkat tömegspektrometriával mérő vizsgálatokkal, beleértve olyan módszereket is, amelyek lehetővé tették az agyi lokalizációt (LA-ICP-MS) és a Gd különböző típusainak elkülönítését (GPC-MS).
Another study showed that administration of the linear GdCAs gadodiamide and gadobenic acid directly into the cerebrospinal fluid (CSF) resulted in increased signal intensity in the DCN in rats up to 5 weeks after administration.
Egy másik vizsgálat azt mutatta, hogy a lineáris GdCA-k közé tartozó gadodiamid és gadobeninsav közvetlenül a cerebrospinális folyadékba (CSF) történő beadása megnövekedett jelintenzitást eredményezett a mély kisagyi magvakban patkányokban a beadást követően akár öt héten keresztül.
PRAC conclusions on grounds for re-examination
A PRAC következtetései a felülvizsgálat indoklásával kapcsolatosan
This relationship further strengthens the interpretation of the MRI studies as evidence that accumulation of gadolinium in the brain is causally related to exposure to GdCAs.
Ez a kapcsolat tovább erősíti az MR-vizsgálatok annak bizonyítékaként való értelmezését, hogy a gadolínium felhalmozódása az agyban ok-okozati összefüggésben áll a GdCA-kkal történt expozícióval.
PRAC considered potential clinical studies to be conducted in order to fully address the serious concerns of plausible neurological effects.
A PRAC mérlegelte az annak érdekében elvégzendő, lehetséges klinikai vizsgálatokat, hogy behatóan megvizsgálják a valószínűsíthető neurológiai hatásokkal kapcsolatos, súlyos aggályokat.
The approved indications for GdCAs are general and relate to the whole body scanning/imaging, which includes all organs, with the exception of GdCAs with targeted indications related to the specific physicochemical properties that allow the enhancement of specific features.
A GdCA-k elfogadott javallatai általánosak, és a teljes test képalkotó vizsgálatához kapcsolódnak, beleértve az összes szervet; kivételt jelentenek azok a célzott javallattal alkalmazott GdCA-k, amelyek különleges fizikokémiai tulajdonságai specifikus képletek kontrasztfokozását teszik lehetővé.
Perfusion imaging in MRI is typically performed both at rest and during pharmacological stress (for example, with adenosine or dipyridamole), and utilizes a dynamic imaging technique in which signal intensity in the myocardium is evaluated during the passage of the contrast bolus.
A perfúziós MRI vizsgálatot jellemzően nyugalomban és farmakológiai stressz (például adenozinnal vagy dipiridamollal) során is elvégzik, és dinamikus képalkotó technikát alkalmaznak, amely során a szívizom jelintenzitását a kontrasztbólus keresztülhaladása alatt értékelik.
Spontaneous release of Gd from its chelator, competition of Gd with other metals (e.g. in metal rich areas of the brain), and competition of the chelator with other chelators (e.g. macromolecules) can occur in the body.
A Gd spontán felszabadulása a kelátoráról, a Gd kompetíciója más fémekkel (pl. az agy fémekben dús területein), valamint a kelátor kompetíciója más kelátorokkal (pl. makromolekulákkal) fordulhat elő a szervezetben.
Hypersensitivity or anaphylactoid reactions with GdCAs can manifest as a range of clinical signs and symptoms.
A GdCA-k alkalmazásával kapcsolatos túlérzékenység vagy anafilaxiás reakciók számos klinikai jel és tünet formájában jelenhetnek meg.
• CHMP considered options for risk minimisation measures.
• A CHMP mérlegelte a kockázatkezelő intézkedések lehetőségeit.
Intravenous linear Gadolinium-containing contrast agents (GdCAs)
Intravénás, lineáris, gadolíniumot tartalmazó kontrasztanyagok (GdCA-k)
However, these data should be considered in the context of the non-clinical studies showing higher levels of gadolinium in brain tissue after exposure to linear GdCAs, compared with exposure to macrocyclic GdCAs.
Ugyanakkor ezeket az adatokat a nem klinikai vizsgálatokkal összefüggésben kell értelmezni, amelyek magasabb gadolíniumszinteket mutattak az agyszövetben a lineáris GdCAexpozíciót követően a makrociklusos GdCA-expozícióhoz képest.
Furthermore, recent publications have shown that gadolinium also accumulates in the brain.
Továbbá a közelmúltban megjelent publikációk kimutatták a gadolínium agyban történő felhalmozódását is.
The benefit of GdCAs has been demonstrated based on their ability to improve the quality of imaging for MRIs compared to unenhanced MRI scans by supporting the diagnostic performance of such scans in the detection of disease, prognosis and patient management in order to achieve a particular clinical outcome.
A GdCA-k előnyeit azon képességük alapján igazolták, hogy javítják az MR-képalkotás minőségét a natív MR-felvételekhez képest azáltal, hogy hozzájárulnak az ilyen vizsgálatok diagnosztikus hatékonyságához a betegség felismerése, a prognózis, valamint a betegmenedzselés terén az adott klinikai kimenetel elérése érdekében.
Gadolinium-associated plaques with sclerotic bodies on histology have been reported with some gadolinium-containing contrast agents in patients who do not otherwise have symptoms or signs of nephrogenic systemic fibrosis.
A szövettani vizsgálat során szklerotikus testekkel járó, gadolínium-asszociált plakkokról számoltak be egyes gadolíniumtartalmú kontrasztanyagok esetében olyan betegeknél, akiknél egyébként nem jelentkeztek tünetei vagy jelei a nefrogén szisztémás fibrózisnak.