natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In subjects treated with approved doses of etanercept in clinical trials for up to 12 months, cumulative rates of anti-etanercept antibodies were approximately 6% of subjects with rheumatoid arthritis, 7.5% of subjects with psoriatic arthritis, 2% of subjects with ankylosing spondylitis, 7% of subjects with psoriasis, 9.7% of subjects with paediatric psoriasis, and 4.8 % of subjects with juvenile idiopathic arthritis.
U bolesnika liječenih odobrenim dozama etanercepta u kliničkim ispitivanjima do 12 mjeseci kumulativne stope protutijela na etanercept bile su otprilike 6% za osobe s reumatoidnim artritisom, 7,5% za osobe s psorijatičnim artritisom, 2% za osobe s ankilozantnim spondilitisom, 7% za osobe s psorijazom, 9,7% za osobe s psorijazom dječje dobi i 3% za osobe s juvenilnim idiopatskim artritisom.
In subjects treated with approved doses of etanercept in clinical trials for up to 12 months, cumulative rates of anti-etanercept antibodies were approximately 6% of subjects with rheumatoid arthritis, 7.5% of subjects with psoriatic arthritis, 2% of subjects with ankylosing spondylitis, 7% of subjects with psoriasis, 9.7% of subjects with paediatric psoriasis, and 4.8% of subjects with juvenile idiopathic arthritis.
U bolesnika liječenih odobrenim dozama etanercepta u kliničkim ispitivanjima do 12 mjeseci kumulativne stope protutijela na etanercept bile su otprilike 6% za osobe s reumatoidnim artritisom, 7,5% za osobe s psorijatičnim artritisom, 2% za osobe s ankilozantnim spondilitisom, 7% za osobe s psorijazom, 9,7% za osobe s psorijazom dječje dobi i 3% za osobe s juvenilnim idiopatskim artritisom.
In subjects treated with boceprevir who did not achieve SVR and with post-baseline samples analyzed for RAVs, interferon responsiveness was associated with detection of fewer RAVs, with 31% of these subjects having post-baseline RAVs compared to 69% of subjects with < 1-log10 decline in viral load at Treatment Week 4.
U ispitanika liječenih boceprevirom koji nisu postigli trajan virološki odgovor, a čiji su uzorci, uzeti nakon početka ispitivanja, analizirani na prisutnost RAV-ova, odgovor na interferon povezan je s manjim brojem otkrivenih RAV-ova; RAV-ovi su ustanovljeni u 31% ovih ispitanika, u usporedbi sa 69% ispitanika u kojih je u 4. tjednu liječenja zabilježeno smanjenje virusnog opterećenja od < 1-log10.
In subjects treated with boceprevir, interferon responsiveness (as defined by ≥ 1-log10 decline in viral load at Treatment Week 4) was associated with detection of fewer RAVs, with 6% of these subjects having RAVs compared to 41% of subjects with < 1-log10 decline in viral load at Treatment Week 4 (poorly interferon responsive).
U ispitanika koji su primali boceprevir, bolji odgovor na interferon (definiran kao smanjenje virusnog opterećenja od ≥ 1-log10 u 4. tjednu liječenja) povezan je s manjim brojem otkrivenih RAV-ova; RAV-ovi su ustanovljeni u 6% ovih ispitanika, u usporedbi s 41% ispitanika u kojih je u 4. tjednu liječenja zabilježeno smanjenje virusnog opterećenja od < 1-log10 (ispitanici sa slabim odgovorom na interferon).
In subjects treated with Humira with no radiographic progression from baseline to Week 48 (n=102), 84% continued to show no radiographic progression through 144 weeks of treatment.
84% ispitanika liječenih lijekom Humira koji nisu imali radiološku progresiju od početka ispitivanja do 48. tjedna ispitivanja (n=102) nisu imali radiološku progresiju bolesti ni nakon 144 tjedna terapije.
In subjects with < 1-log10 decline in viral load at TW 4 (poor interferon-responsiveness), treatment with the combination of Victrelis with peginterferon alfa-2b and ribavirin resulted in SVR rates of 2838%, respectively, compared to 4% in subjects treated with standard of care.
Među ispitanicima koji su u 4. tjednu liječenja imali smanjenje virusnog opterećenja za < 1-log10 (slab odgovor na interferon), liječenjem kombinacijom lijeka Victrelis s peginterferonom alfa-2b i ribavirinom postignute su stope SVR od 2838%, u usporedbi s 4% ispitanika koji su primali standardnu terapiju.
In subjects with all three favourable baseline laboratory values (AFP < 20 ng/mL, platelets ≥ 90 x 109/L, and albumin ≥ 35 g/L), relapse rates were similar in subjects treated for 12 or 24 weeks.
U ispitanika koji su prije početka liječenja ispunjavali kriterije za vrijednosti po sva tri parametra (AFP < 20 ng/ml, broj trombicita ≥ 90 x 109/l i albumin ≥ 35 g/l), stope relapsa bile su slične kod ispitanika iz skupine koja je liječena 12 tjedana kao i kod ispitanika iz skupine koja je liječena 24 tjedna.
In subjects with end-stage renal disease (ESRD) (CrCl < 10 ml/min) requiring haemodialysis, a dose of 16.5 mg tenofovir disoproxil following completion of haemodialysis is predicted to limit tenofovir systemic accumulation to exposures approximately 2-fold compared to those observed in patients with normal renal function receiving tenofovir disoproxil (as fumarate) 245 mg film-coated tablets.
U ispitanika s bolešću bubrega u završnoj fazi (CrCl < 10 ml/min) kojima je potrebna hemodijaliza, doza od 16,5 mg tenofovirdizoproksila nakon dovršetka hemodijalize predviđeno ograničava sustavnu akumulaciju tenofovira na izloženosti od oko 2-struko veće u usporedbi s onim zapaženim u pacijenata s normalnom funkcijom bubrega koji primaju tenofovirdizoproksil (u obliku tenofovirdizoproksilfumarata) 245 mg filmom obloženih tableta.
In subjects with end-stage renal disease (ESRD) requiring haemodialysis, between dialysis drug exposures substantially increased over 72 hours to 53 (19%) μg·h/ml of emtricitabine, and over 48 hours to 42,857 (29%) ng·h/ml of tenofovir.
U ispitanika u terminalnoj fazi bubrežne bolesti kojima je potrebna hemodijaliza, izloženost lijeku između dijaliza znatno se povećala tijekom 72 sata na 53 (19%) µg•h/ml za emtricitabin, a tijekom 48 sati na 42 857 (29%) ng•h/ml za tenofovir.
In subjects with end-stage renal disease (ESRD), the AUC of apixaban was increased by 36% when a single dose of apixaban 5 mg was administered immediately after haemodialysis, compared to that seen in subjects with normal renal function.
U bolesnika u terminalnoj fazi bubrežne bolesti, AUC apiksabana povećao se za 36% kod primjene jednokratne doze od 5 mg apiksabana odmah nakon hemodijalize, u usporedbi s vrijednostima opaženih kod ispitanika s normalnom bubrežnom funkcijom.
In subjects with end-stage-renal disease (ESRD), varenicline was efficiently removed by haemodialysis (see section 4.2).
U bolesnika u terminalnoj fazi bubrežne bolesti vareniklin je djelotvorno uklonjen hemodijalizom (vidjeti dio 4.2).
In subjects with mild (creatinine clearance calculated by the Cockcroft-Gault formula 60-90 ml/min), moderate (creatinine clearance 30-60 ml/min) and severe renal impairment (creatinine clearance 15- 30 ml/min) AUC was increased by 46%, 51% and 87%, respectively.
U ispitanika s blagim (klirens kreatinina 60-90 ml/min izračunat prema Cockcroft-Gaultovoj formuli), umjerenim (klirens kreatinina 30-60 ml/min) i teškim oštećenjem funkcije bubrega (klirens kreatinina 15-30 ml/min) AUC je bio povećan za 46%, 51% i 87%.
In subjects with mild (creatinine clearance  50 - < 80 mL/min) and moderate (creatinine clearance
U bolesnika s blagim (klirens kreatinina  50 - < 80 ml/min) i umjerenim (klirens kreatinina  30
In subjects with mild hepatic impairment (Child-Pugh score of 5-6), the dosage regimen of fosamprenavir 700 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily provided slightly higher plasma amprenavir Cmax (17 %), slightly higher plasma amprenavir AUC(0-12) (22 %), similar plasma total amprenavir C12 values and approximately 117 % higher plasma unbound amprenavir C12 values compared to subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir / ritonavir 700 mg /100 mg twice daily regimen.
U ispitanika s blagim oštećenjem jetre (Child-Pugh indeks 5-6) režim doziranja fosamprenavirom od 700 mg 2 puta dnevno uz smanjenu učestalost doziranja ritonavirom od 100 mg jednom dnevno davao je nešto višu vrijednost Cmax (17 %) amprenavira u plazmi, nešto višu vrijednost AUC(012) (22 %) amprenavira u plazmi, slične ukupne vrijednosti C12 amprenavira u plazmi i oko 117 % više vrijednosti nevezanog amprenavira C12 od onih kod ispitanika s normalnom funkcijom jetre koji su primali standardni režim doziranja fosamprenavira/ritonavira od 700 mg/100 mg 2 puta dnevno.
In subjects with mild hepatic impairment (Child-Pugh score of 5-6), the dosage regimen of fosamprenavir 700 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily provided slightly higher plasma amprenavir Cmax (17 %), slightly higher plasma amprenavir AUC(0-12) (22 %), similar plasma total amprenavir C12 values and approximately 117 % higher plasma unbound amprenavir C12 values compared to subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir / ritonavir 700 mg /100 mg twice daily regimen.
U ispitanika s blagim oštećenjem jetre (Child-Pugh indeks 5-6), režim doziranja fosamprenavirom od 700 mg 2 puta dnevno uz smanjenu učestalost doziranja ritonavirom od 100 mg jednom dnevno davao je nešto višu vrijednost Cmax (17%) amprenavira u plazmi, nešto višu vrijednost AUC(012) (22%) amprenavira u plazmi, slične ukupne vrijednosti C12 amprenavira u plazmi i oko 117 % više vrijednosti nevezanog amprenavira C12 od onih kod ispitanika s normalnom funkcijom jetre koji su primali standardni režim doziranja fosamprenavira/ritonavira od 700 mg /100 mg 2 puta dnevno.
In subjects with mild hepatic impairment, paritaprevir, ritonavir and ombitasvir mean Cmax and AUC values decreased by 29% to 48%, 34% to 38% and up to 8%, respectively, compared to subjects with normal hepatic function.
U ispitanika s blagim oštećenjem jetrene funkcije, srednje vrijednosti Cmax i AUC-a paritaprevira, ritonavira odnosno ombitasvira smanjile su se za 29% do 48%, 34% do 38% odnosno do 8%, u usporedbi s ispitanicima s normalnom jetrenom funkcijom.
In subjects with mild renal impairment erythromycin (500 mg three times a day) led to a 1.8 fold increase in mean rivaroxaban AUC and 1.6 fold increase in CRmax when compared to subjects with normal renal function.
U ispitanika s blagim oštećenjem funkcije bubrega, eritromicin (500 mg tri puta na dan) je doveo do povećanja srednje vrijednosti AUC rivaroksabana 1,8 puta i do povećanja Cmax 1,6 u usporedbi s ispitanicima s normalnom funkcijom bubrega.
In subjects with mild, moderate and severe renal impairment, dasabuvir mean AUC values were 21% higher, 37% higher and 50% higher, respectively.
U ispitanika s blagim oštećenjem funkcije bubrega srednje vrijednosti AUC-a bile su povišene za 21%, u onih s umjerenim oštećenjem funkcije bubrega za 37% dok su u onih s teškim oštećenjem funkcije bubrega bile povišene za 50%.
In subjects with moderate hepatic impairment (Child-Pugh score of 7-9), a reduced dose of fosamprenavir 450 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily is predicted to deliver similar plasma amprenavir Cmax and AUC(0-12), but approximately 35 % lower plasma total amprenavir C12 values and approximately 88 % higher plasma unbound amprenavir C12 values than achieved in subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
Kod ispitanika s umjerenim oštećenjem jetre (Child-Pugh indeks 7-9) predviđa se da bi smanjena doza fosamprenavira od 450 mg 2 puta dnevno uz smanjenu učestalost doziranja ritonavirom od 100 mg jednom dnevno dala slične vrijednosti Cmax i AUC(0-12) amprenavira u plazmi, ali s oko 35 % nižom ukupnom vrijednosti C12 amprenavira u plazmi i oko 88% višim vrijednostima C12 za nevezani amprenavir od onih koje se postižu kod ispitanika s normalnom funkcijom jetre, a koji primaju standardni režim doziranja fosamprenavirom i ritonavirom 700 mg/100 mg 2 puta dnevno.
In subjects with moderate hepatic impairment, ombitasvir and ritonavir mean Cmax and AUC values decreased by 29% to 30% and 30 to 33%, respectively, while paritaprevir mean Cmax and AUC values increased by 26% to 62% compared to subjects with normal hepatic function. (see sections 4.2, 4.4, and 4.8).
U ispitanika s umjerenim oštećenjem jetrene funkcije, srednje vrijednosti Cmax i AUC-a ombitasvira i ritonavira smanjile su se za 29% do 30% odnosno za 30% do 33%, srednje vrijednosti Cmax i AUC-a paritaprevira povećale su se za 26% do 62%, u usporedbi s ispitanicima s normalnom jetrenom funkcijom (vidjeti dijelove 4.2, 4.4 i 4.8).
In subjects with multiple sclerosis, two 240 mg doses were administered 4 hours apart as part of a three times a day dosing regimen.
U ispitivanjima s ispitanicima s multiplom sklerozom, dvije doze od 240 mg su primijenjene u razmaku od 4 sata, kao dio rasporeda doziranja od tri puta dnevno.
In subjects with normal renal and hepatic function receiving concomitant administration of potent CYP3A4 inhibitors, the maximum daily dose of TOVIAZ should be 4 mg once daily (see section 4.5).
U osoba s normalnom funkcijom bubrega i jetre koji istovremeno primaju jake inhibitore enzima CYP3A4, maksimalna dnevna doza lijeka TOVIAZ treba biti 4 mg jedanput na dan (vidjeti dio 4.5).
In subjects with RA, maximum plasma concentrations of anakinra occurred at 3 to 7 hours after subcutaneous administration of anakinra at clinically relevant doses (1 to 2 mg/kg; n = 18).
U ispitanika s RA, maksimalne koncentracije anakinre u plazmi pojavile su se 3 do 7 sati nakon supkutane primjene anakinre u dozama od kliničkog značaja (1 do mg/kg; n=18).
In subjects with renal impairment, renal clearance of single doses of zonisamide was positively correlated with creatinine clearance.
Bolesnici s oštećenjem bubrega: bubrežni klirens jednokratnih doza zonisamida pozitivno je korelirao s klirensom kreatinina.
In subjects with severe hepatic impairment (Child-Pugh score of 10-13), a reduced dose of fosamprenavir 300 mg twice daily with a reduced dosing frequency of ritonavir 100 mg once daily delivered 19% lower plasma amprenavir Cmax, 23% lower AUC(0-12), and 38% lower C12 values, but similar unbound plasma amprenavir C12 values than achieved in subjects with normal hepatic function receiving the standard fosamprenavir with ritonavir 700 mg / 100 mg twice daily regimen.
Kod ispitanika s teškim oštećenjem jetre (Child-Pugh indeks 10-13) smanjena doza fosamprenavira od 300 mg 2 puta dnevno uz smanjenu učestalost doziranja ritonavirom od 100 mg jednom dnevno omogućavala je 19% niže vrijednosti Cmax za amprenavir u plazmi, 23% niže vrijednosti AUC(0-12) i 38 % niže vrijednosti C12, ali sa sličnim C12 vrijednostima za nevezani amprenavir u plazmi od onih koje se postižu kod ispitanika s normalnom funkcijom jetre, a koji primaju standardni dozni režim fosamprenavirom i ritonavirom 700 mg/100 mg 2 puta dnevno.
In subjects with severe renal impairment (ClCR ≤ 24 ml/min), plasma concentrations were 2.3 times the levels in healthy subjects (see section 4.2 and 4.4).
U ispitanika s teškim oštećenjem funkcije bubrega (ClCR ≤ 24 ml/min), koncentracije u plazmi bile su 2,3 puta veće od onih u zdravih ispitanika (vidjeti dijelove 4.2 i 4.4).
In subjects with severe renal impairment (creatinine clearance 10–30 ml/min), a 1.3- to 1.8-fold increase in ranolazine exposure was estimated.
Kod ispitanika s teškim oštećenjem bubrega (klirens kreatinina 10–30 ml/min), procijenjeno je da postoji povećanje ekspozicije ranolazinu od 1,3 do 1,8 puta.
In subjects with severe renal impairment (estimated creatinine clearance < 30 ml/min), varenicline exposure was increased 2.1-fold.
U ispitanika s teškim oštećenjem bubrežne funkcije (procijenjeni klirens kreatinina < 30 ml/min) izloženost vareniklinu povećala se 2,1 puta.
In subjects with severe renal impairment (estimated creatinine clearance < 30 ml/min), varenicline exposure was increased 2.1-fold.
U ispitanika s teškim oštećenjem bubrežne funkcije (procijenjeni klirens kreatinina > 30 ml/min) izloženost vareniklinu povećala se 2,1 puta.
In subjects with severe renal impairment (mean estimated CLcr = 21.2 mL/min), dose-adjusted mean AUC0-24h was increased by 110% compared to healthy volunteers.
Kod ispitanika s teškim oštećenjem bubrega (srednja procijenjena vrijednost CLcr = 21,2 ml/min), srednja vrijednost AUC0-24h prilagođena dozi, je bila povećana za 110% u usporedbi sa zdravim dobrovoljcima.
In subjects with severe renal impairment (mean estimated CLcr=21.2 ml/min), dose- adjusted mean AUC0-24h was increased by 110% compared to healthy volunteers.
Kod bolesnika s teškim oštećenjem bubrega (srednja procijenjena vrijednost CLcr = 21,2 ml/min), srednja vrijednost AUC0-24h prilagođena dozi, je bila povećana za 110% u odnosu na zdrave dobrovoljce.
In subjects with severe renal impairment (n=5) increase of exposure was 2.2-fold for Cmax and 3.7-fold for AUC.
U ispitanika s teškim oštećenjem funkcije bubrega (n=5) izloženost se povećala 2,2 puta za Cmax i 3,7 puta za AUC.
In subjects with severe renal impairment (n=6, Cl cr
U ispitanika s teškim oštećenjem funkcije bubrega (n=6,
In subjects with severe renal impairment (n=6, Cl cr
U ispitanika s teškim oštećenjem funkcije bubrega (n=6, CIcr
In subjects with the highest degree of renal impairment inhibition of total CA activity was greater although it was inferior to 90% at steady-state.
Kod ispitanika s najvećim stupnjem oštećenja bubrega inhibicija ukupne aktivnosti CA je bila veća, iako manja od 90 % u stanju dinamičke ravnoteže.
In subjects without clinical symptoms of hepatic injury or jaundice, reinitiation of ambrisentan may be considered following resolution of hepatic enzyme abnormalities.
U bolesnika bez kliničkih znakova i simptoma oštećenja jetre ili žutice, ponovno uvođenje ambrisentana se može razmotriti po normalizaciji jetrenih enzima.
In subjects ≥ 65 years of age, adverse reactions of volume depletion, most commonly reported as hypotension, were reported in 1.7% and 0.8% of dapagliflozin-treated subjects and placebo-treated subjects, respectively (see section 4.4).
U bolesnika u dobi od ≥ 65 godina nuspojave deplecije volumena, najčešće prijavljene u vidu hipotenzije, prijavljene su u 1,7% ispitanika koji su primali dapagliflozin i 0,8% ispitanika koji su primali placebo (vidjeti dio 4.4).
In subsequent studies, in male paediatric patients above the age of 7, a reduction in pain was observed after 9 and 12 months of Replagal therapy compared to pre- treatment baseline.
U narednim studijama, kod pedijatrijskih muških bolesnika starijih od 7 godina primijećeno je smanjenje boli nakon 9 i 12 mjeseci liječenja Replagalom u usporedbi sa stanjem prije primjene liječenja.
In such a case, it is assumed that a significant fraction of the administered dose has been absorbed systemically from the digestive tract.
U takvom slučaju se smatra da je probavni sustav apsorbirao znatan dio primjenjene doze.
In such a case, it is assumed that a significant fraction of the administered dose has been absorbed systemically from the digestive tract.
U takvom slučaju se smatra da je probavni sustav apsorbirao znatan dio propisane doze.
In such a circumstance, the use of supportive measures together with the administration of specific treatment for Clostridium difficile should be considered.
U takvoj okolnosti treba razmotriti primjenu standardnih potpornih mjera zajedno s primjenom specifičnog liječenja za Clostridium difficile.
In such cases
U takvom
In such cases a coagulation test (see sections 4.4 and 5.1) may help to determine whether haemostasis is still impaired.
U takvim slučajevima test koagulacije (vidjeti dijelove i 5.1) može pomoći u određivanju je li hemostaza još uvijek poremećena.
In such cases supportive treatment may be necessary.
U tim slučajevima nužna je potporna terapija.
In such cases topical treatments are recommended, but mouthwashes containing alcohol, hydrogen peroxide, iodine and thyme derivatives should be avoided as they may exacerbate the condition.
U takvim se slučajevima preporučuje topikalno liječenje, ali moraju se izbjegavati vodice za ispiranje usta koje sadrže alkohol, vodikov peroksid, jod i derivate majčine dušice, jer one mogu dovesti do pogoršanja stanja.
In such cases topical treatments are recommended, but mouthwashes containing alcohol, peroxide, iodine and thyme derivatives should be avoided as they may exacerbate the condition.
U takvim se slučajevima preporučuje topikalno liječenje, ali moraju se izbjegavati vodice za ispiranje usta koje sadrže alkohol, perokside, jod i derivate majčine dušice jer one mogu dovesti do pogoršanja stanja.
In such cases treatment with antihistamines i.v. should be considered.
U takvim slučajevima treba razmotriti i.v. liječenje s antihistaminicima.
In such cases where maternally derived antibodies are expected, a third injection may be appropriate from 15 weeks of age.
U slučajevima gdje se očekuju maternalna protutijela preporučuje se treća primjena u uzrastu od 15 tjedna.
In such cases your physician will be informed and may still consider preferable to give the treatment or may select an alternative treatment for you.
U takvim slučajevima Vaš će liječnik o tome biti informiran i može smatrati da je ipak bolje primijeniti liječenje ili odabrati zamjensko liječenje za Vas.
In such cases, a new cartridge yielding a uniform suspension must be used.
U takvim se slučajevima mora upotrijebiti novi uložak s jednolikom suspenzijom.
In such cases, a new pen yielding a uniform suspension must be used.
U takvim se slučajevima mora upotrijebiti nova brizgalica s jednolikom suspenzijom.
In such cases, a new vial yielding a uniform suspension must be used.
U takvim se slučajevima mora upotrijebiti nova bočica s jednolikom suspenzijom.
In such cases, a specialised haemophilia centre should be contacted.
U ovakvim slučajevima potrebno je kontaktirati specijalizirane centre za liječenje hemofilije.
In such cases, a specialised haemophilia centre should be contacted.
U takvim slučajevima potrebno je obratiti se specijaliziranom centru za hemofiliju.
In such cases, an appropriate symptomatic treatment should be provided.
U takvim je slučajevima potrebno odgovarajuće simptomatsko liječenje.
In such cases, death has been attributed to intra-vascular administration of the product or anaphylaxis.
U takvim se slučajevima smrt pripisuje intravaskularnoj primjeni proizvoda ili anafilaksi.
In such cases, it is recommended that a specialised haemophilia centre be contacted.
U takvim slučajevima preporučuje se kontaktirati specijalizirani centar za hemofiliju.
In such cases, it is recommended that a specialised haemophilia centre be contacted.
U takvim slučajevima preporučuje se obratiti specijaliziranom centru za liječenje hemofilije.
In such cases, it is recommended that a specialised haemophilia centre be contacted.
U tim slučajevima preporučuje se kontaktirati specijalizirani centar za liječenje hemofilije.
In such cases, it is recommended that a specialised haemophilia centre be contacted.
U tim slučajevima preporučuje se obratiti specijaliziranom centru za hemofiliju.
In such cases, it is recommended that a specialised haemophilia centre be contacted.
U tim slučajevima preporučuje se obraćanje specijaliziranom centru za liječenje hemofilije.
In such cases, patients should refrain from driving cars and using machines.
U takvim slučajevima bolesnici se moraju suzdržati od upravljanja vozilima i rada sa strojevima.
In such cases, the side effects may be more intense).
U takvim bi slučajevima nuspojave mogle biti pojačane.).
In such cases, the starting dose should be 150 mg every other day (see sections 4.2 and 5.2).
U takvim slučajevima, početna doza treba biti 150 mg svaki drugi dan (vidjeti dijelove 4.2 i 5.2).
In such cases, the starting dose should be 150 mg every other day.
U takvim slučajevima treba primijeniti početnu dozu od 150 mg svaki drugi dan.
In such cases, the starting dose should be 150 mg every other day.
U takvim slučajevima, početna doza treba biti 150 mg svaki drugi dan.