natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients had never experienced virological failure on a previous antiretroviral therapy, had no known HIV-1 mutations that confer resistance to any of the three components within Atripla, and had been virologically suppressed for at least three months at baseline.
U pacijenata nikada nije došlo do virološkog neuspjeha u prethodnim antiretrovirusnim liječenjima, nisu imali nikakve poznate mutacije virusa HIV-1 odgovorne za rezistenciju na bilo koju od tri komponente od kojih se sastoji Atripla i u početku su imali virološku supresiju od najmanje tri mjeseca.
Patients had positive PD-L1 expression (tumour proportion score [TPS]  1% based on the PD-L1 IHC 22C3 pharmDxTM Kit).
Bolesnici su imali pozitivnu ekspresiju PD-L1 (udio tumorskih stanica s ekspresijom [engl. tumour proportion score, TPS] ≥ 1%, određen pomoću seta PD-L1 IHC 22C3 pharmDxTM).
Patients had previously been treated with NSAIDs (86%), DMARDs (80%), and corticosteroids (24%).
Bolesnici su prethodno bili liječeni s NSAID (86%), DMARD (80%) ili kortikosteroidima (24%).
Patients had primary pulmonary hypertension (10 patients) or pulmonary arterial hypertension related to congenital heart diseases (9 patients) and were in WHO functional class II (n = 15 patients, 79%) or class III (n = 4 patients, 21%) at baseline.
Obuhvaćeno je 10 bolesnika s primarnom plućnom arterijskom hipertenzijom i 9 bolesnika s plućnom arterijskom hipertenzijom povezanom s kongenitalnom srčanom bolesti koji su bili u WHO funkcionalnog stupnja II (n = 15 bolesnika; 79%) ili stupnja III (n = 4 bolesnika, 21%) na početku studije.
Patients had primary pulmonary hypertension (10 patients) or pulmonary arterial hypertension related to congenital heart diseases (9 patients) and were in WHO functional class II (n = 15 patients, 79%) or class III (n = 4 patients, 21%) at baseline.
Obuhvaćeno je 10 bolesnika s primarnom plućnom arterijskom hipertenzijom i 9 bolesnika s plućnom hipertenzijom povezanom s kongenitalnom srčanom bolesti koji su bili WHO funkcionalnog stupnja II (n = 15 bolesnika; 79%) ili stupnja III (n = 4 bolesnika, 21%) na početku studije.
Patients had primary pulmonary hypertension (10 patients) or pulmonary arterial hypertension related to congenital heart diseases (9 patients) and were in WHO functional class II (n = 15 patients, 79%) or class III (n = 4 patients, 21%) at baseline.
Obuhvaćeno je 10 bolesnika s primarnom plućnom hipertenzijom i 9 bolesnika s plućnom arterijskom hipertenzijom povezanom s kongenitalnom srčanom bolesti koji su bili WHO funkcionalnog stupnja II (n = 15 bolesnika; 79%) ili stupnja III (n = 4 bolesnika, 21%) na početku studije.
Patients had prior exposure to a median of 6 NRTIs, 1 NNRTI, and 4 PIs.
Medijan prethodno rabljenih NRTI-a iznosio je 6, NNRTI-a 1 i IP-a 4.
Patients had received a median of 14 months of prior IFN therapy at doses  25 x 106 IU/week and were all in late chronic phase, with a median time from diagnosis of 32 months.
Bolesnici su prethodno primali IFN terapiju u medijanu trajanja od 14 mjeseci u dozama ≥25 x 106 IU/tjedan i svi su bili u završnoj kroničnoj fazi, sa medijanom vremena od postavljanja dijagnoze od 32 mjeseca.
Patients had received a median of 5 prior lines of therapy.
Medijan prethodnih terapijskih linija koje su bolesnici primili bio je 5.
Patients had the opportunity to receive open-label aprepitant in subsequent cycles (Optional Cycles 2-6); however efficacy was not assessed in these optional cycles.
Bolesnici su imali priliku na otvoren način primati aprepitant u daljnjim ciklusima (od 2. do ciklusa po izboru); međutim, djelotvornost nije bila procijenjena u tim ciklusima u kojima se aprepitant uzimao po izboru.
Patients had to be on either their first or second antiretroviral regimen with no history of virologic failure, have no current or past history of resistance to any of the three components of Eviplera, and must have been stably suppressed (HIV-1 RNA < 50 copies/mL) for at least 6 months prior to screening.
Pacijenti su morali biti na ili svom prvom ili na drugom antivirusnom režimu bez anamneze virološkog neuspjeha, nisu smjeli imati sadašnju ili prethodnu rezistenciju ni na koju od tri komponente lijeka Eviplera i morali su imati stabilnu supresiju virusa (HIV-1 RNK < 50 kopija/ml) tijekom najmanje 6 mjeseci prije probira.
Patients had to have been stably suppressed (HIV-1 RNA < 50 copies/mL) for at least 6 months prior to screening.
U bolesnika je virus morao biti stabilno suprimiran (HIV-1 RNK < 50 kopija/ml) tijekom najmanje 6 mjeseci prije probira.
Patients had to have no clinical evidence of hyperammonaemia at enrolment and were not allowed to receive medicinal products known to increase ammonia levels (e.g., valproate), increase protein catabolism (e.g., corticosteroids), or significantly affect renal clearance (e.g., probenecid).
Bolesnici nisu smjeli imati kliničke dokaze hiperamonemije kod uključenja i nisu smjeli primati lijekove za koje se zna da povećavaju razinu amonijaka (npr. valproat), povećavaju katabolizam proteina (npr. kortikosteroidi), ili značajno utječu na bubrežni klirens (npr. probenecid).
Patients had to have previously only received efavirenz/emtricitabine/tenofovir disoproxil as their first antiretroviral regimen for at least three months, and wished to switch regimens due to efavirenz intolerance.
Pacijenti su morali prethodno primati samo efavirenz/emtricitabin/tenofovirdizoproksil kao prvi režim antivirusnog liječenja tijekom barem tri mjeseca, a željeli su promijeniti režime zbog nepodnošenja efavirenza.
Patients had undergone treatment with two or more regimens of platinum-based chemotherapy, and they had had a durable response (the cancer had not progressed for at least 6 months) before the last regimen.
Bolesnice u ispitivanju podvrgnute su dvama ili više režimima kemoterapije temeljene na platini, te su prije posljednjeg režima imale trajni odgovor (karcinom nije uznapredovao u posljednjih 6 mjeseci).
Patients have developed exfoliative cutaneous reactions, such as Stevens-Johnson syndrome, during treatment with VFEND.
Tijekom primjene lijeka VFEND u bolesnika javljale su se eksfolijativne kožne reakcije, poput Stevens-Johnsonovog sindroma.
Patients have developed exfoliative cutaneous reactions, such as Stevens-Johnson syndrome, during treatment with voriconazole.
Tijekom primjene vorikonazola u bolesnika javljale su se eksfolijativne kožne reakcije, poput Stevens- Johnsonovog sindroma.
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with VFEND.
Bolesnici su tijekom primjene lijeka VFEND razvijali ozbiljne kožne reakcije, uključujući Stevens-Johnsonov sindrom (manje često), toksičnu epidermalnu nekrolizu (rijetko) i multiformni eritem (rijetko).
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with voriconazole.
Bolesnici su tijekom primjene vorikonazola razvijali ozbiljne kožne reakcije, uključujući Stevens-Johnsonov sindrom (manje često), toksičnu epidermalnu nekrolizu (rijetko) i multiformni eritem (rijetko).
Patients have developed serious cutaneous reactions, including Stevens-Johnson syndrome (uncommon), toxic epidermal necrolysis (rare) and erythema multiforme (rare) during treatment with voriconazole.
Bolesnici su tijekom primjene vorikonazola razvijali teške kožne reakcije, uključujući Stevens-Johnsonov sindrom (manje često), toksičnu epidermalnu nekrolizu (rijetko) i multiformni eritem (rijetko).
Patients have experienced oedema, erythema nodosum, fatigue, fever, headache, insomnia, nausea, pulmonary infiltrates, rash, vertigo, vomiting, increase in transaminases and weight decrease.
Bolesnici su dobili edemi, erythema nodosum, umor, vrućicu, glavobolju, nesanicu, mučninu, plućne infiltrate, osip, vrtoglavicu, povraćanje, povišenje transaminaza i smanjenje težine.
Patients having a bone marrow transplant after chemotherapy:
Bolesnici koji imaju transplantat koštane srži nakon kemoterapije:
patients having “haemo-dialysis”- where a “dialysis” machine removes waste products from the blood patients who are going to have “haemo-dialysis” in the future.
bolesnici na “hemodijalizi”- pri čemu uređaj za “dijalizu” uklanja štetne tvari iz krvi bolesnici koji će u budućnosti biti na "hemodijalizi".
Patients homozygous for the UGT1A1*28 allele were given a lower initial dose of ONIVYDE (see section 4.2).
Bolesnici homozigoti za alel UGT1A1*28 primili su manju početnu dozu lijeka ONIVYDE (vidjeti dio 4.2).
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Basal for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insulin Human Winthrop Basal i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 15 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insulin Human Winthrop Comb 15 i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 25 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insulin Human Winthrop Comb 25 i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 30 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insulin Human Winthrop Comb 30 i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Comb 50 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insulin Human Winthrop Comb 50 i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Infusat for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insulin Human Winthrop Infusat i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insulin Human Winthrop Rapid for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insulin Human Winthrop Rapid i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insuman Basal for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insuman Basal i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 15 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insuman Comb 15 i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 25 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insuman Comb 25 i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 30 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insuman Comb 30 i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insuman Comb 50 for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insuman Comb 50 i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insuman Implantable for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – if necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insuman Implantable i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili smiju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insuman Infusat for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insuman Infusat i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients hypersensitive to Insuman Rapid for whom no better tolerated preparation is available must only continue treatment under close medical supervision and – where necessary – in conjunction with anti-allergic treatment.
Bolesnici koji su preosjetljivi na Insuman Rapid i za koje ne postoji pripravak koji bi bolje podnosili moraju nastaviti s liječenjem samo pod strogim liječničkim nadzorom i – ako je potrebno – u kombinaciji s antialergijskom terapijom.
Patients in a severely immunocompromised state
Teško imunokompromitirani bolesnici.
Patients in aHUS C10-003 received Soliris for a minimum of 26 weeks.
Bolesnici u ispitivanju aHUS-a C10-003 primali su Soliris najmanje 26 tjedana.
Patients in all treatment groups typically received between 2 and 4 antihypertensive agents (e.g., diuretics, beta blockers, alpha blockers) to reach a predefined blood pressure goal of
Bolesnici u svim liječenim skupinama obično su uzimali između 2 i 4 antihipertenzivna lijeka (npr. diuretike, beta blokatore, alfa blokatore) kako bi postigli unaprijed definirani krvni tlak od
Patients in all treatment groups typically received between 2 and 4 antihypertensive agents (e.g., diuretics, beta blockers, alpha blockers) to reach a predefined blood pressure goal of ≤ 135/85 mm Hg or a 10 mm Hg reduction in systolic pressure if baseline was > 160 mm Hg.
Bolesnici u svim liječenim skupinama obično su uzimali između 2 i 4 antihipertenzivna lijeka (npr. diuretike, beta blokatore, alfa blokatore) kako bi postigli unaprijed definirani krvni tlak od ≤ 135/85 mmHg ili smanjenje sistoličkog tlaka za 10 mmHg ako je početna vrijednost bila > 160 mmHg.
Patients in an autologous blood predonation programme
Bolesnici u programu predonacije autologne krvi
Patients in both study arms were fully supplemented with folic acid and vitamin B12.
Provedena je analiza podskupina bolesnika koji su za cijelog trajanja liječenja u ispitivanju primali nadomjestak folatne kiseline i vitamina B12 (potpun nadomjestak).
Patients in both study arms were permitted to switch to oral fluconazole after at least 10 days of intravenous therapy, provided that they were able to tolerate oral medication and were afebrile for at least 24 hours, and that the most recent blood cultures were negative for Candida species.
Bolesnicima u obje skupine bilo je dopušteno prijeći na peroralni oblik flukonazola nakon najmanje 10 dana intravenske terapije, pod uvjetom da su mogli primati lijek kroz usta, da nisu imali vrućicu najmanje 24 sata i da su zadnje hemokulture bile negativne na vrste Candida.
Patients in both treatment arms were to receive 7 weeks of CRT following induction chemotherapy with a minimum interval of 3 weeks and no later than 8 weeks after start of the last cycle (day 22 to day 56 of last cycle).
Bolesnici u obje liječene skupine primali su CRT 7 tjedana nakon završetka indukcijske kemoterapije s minimalnim intervalom od 3 tjedna i ne kasnijim od 8 tjedana nakon početka posljednjeg ciklusa kemoterapije (dan 22 do dana 56 posljednjeg ciklusa).
Patients in controlled clinical trials in MS had serum samples collected 1, 3, and 12 months after each treatment course for determination of anti-alemtuzumab antibodies.
U kontroliranim kliničkim ispitivanjima multiple skleroze u bolesnika su 1, 3 i 12 mjeseci nakon svakog ciklusa liječenja, prikupljeni uzorci seruma radi utvrđivanja prisutnosti protutijela na alemtuzumab.
Patients in each treatment group were maintained at their optimal dose for 6 months.
Bolesnici u obje skupine održavani su na njihovoj optimalnoj dozi kroz 6 mjeseci.
Patients in each treatment group were maintained at their optimal dose for 6 months.
Bolesnici u obje skupine održavani su na njihovojoptimalnoj dozi kroz 6 mjeseci.
Patients in each treatment group were maintained at their optimal dose for 6 months.
Bolesnici u svakoj terapijskoj skupini su održavani na njihovim optimalnim dozama tijekom 6 mjeseci.
Patients in each treatment group were maintained for 6 months.
Bolesnici u svim skupinama zatim su 6 mjeseci primjenjivali odgovarajuću terapijsku dozu.
Patients in each treatment group were maintained for 6 months.
Bolesnici u svim skupinama zatim su 6 mjeseci primjenjivali optimalnu dozu.
Patients in part II (double-blind) received either Ilaris 4 mg/kg or placebo every 4 weeks until 37 flare events occurred.
Bolesnici u drugom dijelu (dvostruko slijepom) primali su ili Ilaris 4 mg/kg ili placebo svaka 4 tjedna dok se nije dogodilo 37 događaja razbuktavanja bolesti.
Patients in PIX 301 were required to have been sensitive to prior anthracycline therapy (confirmed or unconfirmed CR or PR).
Za bolesnike uključene u ispitivanje PIX 301 traženo je da budu osjetljivi na prethodnu terapiju antraciklinom (s potvrđenim ili nepotvrđenim potpunim [CR - complete response] ili djelomičnim [PR- partial response] odgovorom).
Patients in response were followed for an additional 24 weeks off- treatment.
Bolesnici s odgovorom praćeni su još dodatna 24 tjedna bez liječenja.
Patients in rheumatoid arthritis studies I, II and III were tested at multiple time points for anti- adalimumab antibodies during the 6 to 12 month period.
U bolesnika u ispitivanjima kod reumatoidnog artritisa I, II i III, između 6. i 12. mjeseca terapije u više vremenskih točaka vršene su pretrage kako bi se utvrdila prisutnost protutijela na adalimumab.
Patients in steroid-free remission for > = 90 daysa
Bolesnici u remisiji bez primjene steroida >= 90 danaa
Patients in steroid-free remission for >=90 daysa
Bolesnici u remisiji bez primjene steroida >= 90 danaa
Patients in studies I – V had a mean Disease Activity Score (DAS28) of 6.5–6.8 at baseline.
Bolesnici u ispitivanjima I – V imali su na početku ispitivanja srednji indeks aktivnosti bolesti (engl.
Patients in studies MCL-002 and MCL-001 that experienced Grade 1 and 2 TFR were treated with corticosteroids, non-steroidal anti-inflammatory drugs (NSAIDs) and/or narcotic analgesics for management of TFR symptoms.
U bolesnika s reakcijom razbuktavanja tumora 1. i 2. stupnja u ispitivanjima MCL-002 i MCL-001, simptomi reakcije razbuktavanja tumora su liječeni kortikosteroidima, nesteroidnim protuupalnim lijekovima (NSAIL) i/ili opioidnim analgeticima.
Patients in study 7 were aged 2 to less than 6 years (mean age 3 years).
Bolesnici u ispitivanju 7 bili su u dobi od 2 do manje od 6 godina (srednja dob: 3 godine).
Patients in study SC-I had a mean Disease Activity Score (DAS28) at baseline of 6.6 and 6.7 on the subcutaneous and intravenous arms, respectively.
Srednji indeks aktivnosti bolesti (DAS28) na početku ispitivanja SC-I iznosio je 6,6 u skupini liječenoj supkutanom formulacijom te 6,7 u skupini liječenoj intravenskom formulacijom lijeka.
Patients in the alirocumab 300 mg every 4 weeks treatment group received alternating placebo injections to maintain blinding in regard to injection frequency.
Bolesnici u skupini liječenoj s dozom od 300 mg alirokumaba svaka 4 tjedna primili su naizmjenično injekcije s placebom kako bi se održalo zasljepljivanje s obzirom na učestalost injiciranja.
Patients in the BR-CAP treatment arm received bortezomib (1.3 mg/m2; on days 1, 4, 8, 11, rest period days 12-21), rituximab 375 mg/m2 IV on day 1; cyclophosphamide 750 mg/m2 IV on day 1; doxorubicin 50 mg/m2 IV on day 1; and prednisone 100 mg/m2 orally on day 1 through day 5 of the 21 day bortezomib treatment cycle.
Bolesnici u skupini liječenoj s BR-CAP primili su bortezomib (1,3 mg/m2; na 1., 4., 8., 11. dan, period odmora 12.-21. dan), rituksimab 375 mg/m2 i.v. na 1. dan; ciklofosfamid 750 mg/m2 i.v. na 1. dan; doksorubicin 50 mg/m2 i.v. na 1. dan i prednizon 100 mg/m2 peroralno na 1. do 5. dan 21-dnevnog ciklusa liječenja bortezomibom.
Patients in the BzDx group received four 21 day cycles, each consisting of bortezomib (1.3 mg/m2 administered intravenously twice weekly on days 1, 4, 8, and 11), and oral dexamethasone (40 mg/day on days 1 to 4 and days 9 to 12, in Cycles 1 and 2, and on days 1 to 4 in Cycles 3 and 4).
Bolesnici u BzDx skupini primili su četiri 21 dnevna ciklusa, od kojih je svaki uključivao bortezomib (1,3 mg/m2 primijenjen intravenski dva puta na tjedan 1., 4., 8. i 11. dana), i oralni deksametazon (40 mg/dan od 1. do 4. i 9. do 12. dana, u 1. i 2. ciklusu, te 1. do 4. dan u 3. i 4. ciklusu).