natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In three phase III active-controlled clinical trials in patients with advanced malignancies involving bone, hypocalcaemia was reported in 9.6% of patients treated with XGEVA and 5.0% of patients treated with zoledronic acid.
U tri aktivno kontrolirana klinička ispitivanja faze III u bolesnika s uznapredovalim malignim bolestima koje zahvaćaju kosti hipokalcijemija je zabilježena u 9,6% bolesnika koji su primali lijek XGEVA i u 5,0% bolesnika koji su primali zoledronatnu kiselinu.
In three placebo-controlled clinical trials (Finland, India and Bangladesh), in which Rotarix was administered alone (administration of routine paediatric vaccines was staggered), the incidence and severity of the solicited events (collected 8 days post-vaccination), diarrhoea, vomiting, loss of appetite, fever, irritability and cough/runny nose were not significantly different in the group receiving Rotarix when compared to the group receiving placebo.
U tri placebom kontrolirana klinička ispitivanja (Finska, Indija i Bangladeš), u kojima je Rotarix primijenjen kao jedino cjepivo (rutinsko cijepljenje drugim pedijatrijskim cjepivima je bilo odloženo), incidencija i težina događaja kao što su proljev, povraćanje, gubitak apetita, vrućica, razdražljivost i kašalj/curenje nosa, prikupljenih poticanim prijavljivanjem (prikupljene kroz 8 dana nakon cijepljenja), nije se značajnije razlikovala u skupini koja je primila Rotarix u usporedbi sa skupinom koja je primila placebo.
In three short-term (4 to 6 weeks) placebo-controlled trials involving 1,228 schizophrenic adult patients, presenting with positive or negative symptoms, oral aripiprazole was associated with statistically significantly greater improvements in psychotic symptoms compared to placebo.
U tri kratkotrajna (4-6 tjedana), placebom kontrolirana ispitivanja koja su uključila 1228 odraslih bolesnika s pozitivnim ili negativnim simptomima shizofrenije, oralni aripiprazol je bio povezan sa statistički značajno većim poboljšanjima psihotičnih simptoma u usporedbi s placebom.
In three specific drug-drug interaction studies, the alpha-blocker doxazosin (4 mg and 8 mg) and oral sildenafil (25 mg, 50 mg, or 100 mg) were administered simultaneously to patients with benign prostatic hyperplasia (BPH) stabilized on doxazosin therapy.
U tri specifična ispitivanja interakcija između lijekova alfa-blokator doksazosin (4 mg i 8 mg) i sildenafil (25 mg, 50 mg ili 100 mg peroralno) su istovremeno primijenjeni bolesnicima s benignom hiperplazijom prostate (BHP), stabiliziranima na terapiji doksazosinom.
In three specific drug-drug interaction studies, the alpha-blocker doxazosin (4 mg and 8 mg) and sildenafil (25 mg, 50 mg, or 100 mg) were administered simultaneously to patients with benign prostatic hyperplasia (BPH) stabilized on doxazosin therapy.
U tri specifična ispitivanja interakcija između lijekova alfa-blokator doksazosin (4 mg i 8 mg) i sildenafil (25 mg, 50 mg ili 100 mg) su istovremeno primijenjeni bolesnicima s benignom hiperplazijom prostate (BHP), stabiliziranima na terapiji doksazosinom.
In timed function tests (TFTs), tests of time to run/walk 10 meters, time to climb 4 stairs, and time to descend 4 stairs, ataluren-treated patients demonstrated smaller increases in the time it takes to run/walk 10 meters, climb 4 stairs, and descend 4 steps, indicating slowing of nmDMD progression relative to placebo.
U mjerljivim funkcijskim testovima, testovima vremena trčanja/hodanja na 10 metara, vremena potrebnog za uspinjanje uz 4 stepenice i vremena za silaženje niz 4 stepenice, bolesnici liječeni atalurenom pokazali su manje povećanje vremena koje je potrebno za trčanje/hodanje na 10 metara, uspinjanje uz 4 stepenice i silazak niz 4 stepenice, ukazujući na usporavanje progresije DMD-a s besmislenom mutacijom u odnosu na placebo.
In toddlers erythema and tenderness were the most commonly reported solicited local reactions; irritability and unusual crying were the most commonly reported solicited systemic reactions.
Eritem i pojačana osjetljivost bili su najčešće prijavljene izazvane lokalne reakcije u male djece, a razdražljivost i neuobičajena plačljivost bile su najčešće prijavljene izazvane sistemske reakcije.
In toddlers erythema and tenderness were the most commonly reported solicited local reactions; irritability and unusual crying were the most commonly reported solicited systemic reactions.
Eritem i pojačana osjetljivost bili su najčešće prijavljene izazvane lokalne reakcije u male djece; razdražljivost i neuobičajena plačljivost bile su najčešće prijavljene izazvane sistemske reakcije.
In total 1623 patients were enrolled into the study, with 535 patients randomized to Rd, 541 patients randomized to Rd18 and 547 patients randomized to MPT.
U ispitivanje je bilo uključeno ukupno 1623 bolesnika, s tim da je 535 bolesnika randomizirano na Rd, 541 bolesnik bio je randomiziran na Rd18, a 547 bolesnika bilo je randomizirano na MPT.
In total 21,988 administrations of CEPROTIN have been given.
Ukupno je bilo 21 988 primjena lijeka CEPROTIN.
In total 3,434 women, aged 18-50, were enrolled and completed 33,828 cycles.
Ukupno su bile uključene 3434 ispitanice u dobi od 18 do 50 godina koje su dovršile ukupno
In total 459 patients were enrolled into the study, with 152 patients randomized to MPR+R, 153 patients randomized to MPR+p and 154 patients randomized to MPp+p.
U ispitivanje je bilo uključeno ukupno 459 bolesnika, s tim da je 152 bolesnika bilo randomizirano na MPR+R, 153 bolesnika bilo je randomizirano na MPR+p, a 154 bolesnika bilo je randomizirano na MPp+p.
In total about 67 % of patients exposed to at least one dose of rivaroxaban were reported with treatment emergent adverse events.
Nuspojave liječenja prijavljene su u ukupno oko 67 % bolesnika koji su bili izloženi najmanje jednoj dozi rivaroksabana.
In total about 67% of patients exposed to at least one dose of rivaroxaban were reported with treatment emergent adverse events.
Nuspojave liječenja prijavljene su u ukupno oko 67 % bolesnika koji su bili izloženi najmanje jednoj dozi rivaroksabana.
In total about 67% of patients exposed to at least one dose of rivaroxaban were reported with treatment emergent adverse events.
Nuspojave liječenja prijavljene su u ukupno oko 67% bolesnika koji su bili izloženi najmanje jednoj dozi rivaroksabana.
In total eight studies, conducted in various countries across Europe, in Chile and in the Philippines, have evaluated the immunogenicity of Synflorix after a three-dose primary series (N=3,089) according to different vaccination schedules (6-10-14 weeks, 2-3-4, 3-4-5 or 2-4-6 months of age).
Ukupno je provedeno osam ispitivanja u raznim zemljama širom Europe, u Čileu i na Filipinima, koja su ocjenjivala imunogenost cjepiva Synflorix nakon primarne imunizacije s 3 doze (N=3089) prema različitim rasporedima cijepljenja (u dobi od 6-10-14 tjedana, 2-3-4, 3-4-5 ili 2-4-6 mjeseci).
In total there were 60 primary events on linagliptin and 62 on comparators.
Ukupno je bilo 60 primarnih događaja uz linagliptin i 62 uz komparatore.
In total, 14 relevant cases, all from post-marketing sources, were identified.
Ukupno je bilo identificirano 14 relevantnih slučajeva, svi iz izvora nakon stavljanja lijeka u promet.
In total, 199 patients with GIST were randomized 2:1 to receive either 160 mg regorafenib plus Best Supportive Care (BSC; N=133) orally once daily or matching placebo plus BSC (N=66) for 3 weeks on therapy followed by 1 week off therapy.
Ukupno je 199 bolesnika s GIST-om bilo randomizirano u omjeru 2:1 da prima 160 mg regorafeniba uz najbolju potpornu njegu (N=133) peroralno jedanput na dan ili odgovarajući placebo uz najbolju potpornu njegu (N=66) tijekom 3 tjedna terapije, a zatim je slijedio 1 tjedan bez terapije.
In total, 22 % of patient with atrial fibrillation treated for the prevention of stroke and SEE (long-term treatment for up to 3 years) , 14 % of patients treated for DVT/PE and 15 % of patients treated for DVT/PE preventionexperienced adverse reactions.
Ukupno, oko 22 % bolesnika s fibrilacijom atrija liječenih radi prevencije moždanog udara i SE-a (dugotrajno liječenje do 3 godine), 14% bolesnika liječenih zbog DVT/PE-a i 15% bolesnika liječenih radi prevencije DVT/PE-a imalo je nuspojave.
In total, 353 patients were evaluated in the MM-009 study; 177 in the lenalidomide/dexamethasone group and 176 in the placebo/dexamethasone group and, in total, 351 patients were evaluated in the MM-010 study; 176 in the lenalidomide/dexamethasone group and 175 in the placebo/dexamethasone group.
Ukupno 353 bolesnika bila su procijenjena u ispitivanju MM-009; 177 u skupini koja je primala lenalidomid/deksametazon i 176 u skupini koja je primala placebo/deksametazon te ukupno 351 bolesnik u ispitivanju MM-010; 176 u skupini koja je primala lenalidomid/deksametazon i 175 u skupini koja je primala placebo/deksametazon.
In total, 760 patients were randomised 2:1 to receive 160 mg regorafenib (4 tablets Stivarga each containing 40 mg regorafenib) orally once daily (N=505) plus Best Supportive Care (BSC) or matching placebo (N=255) plus BSC for 3 weeks on therapy followed by 1 week off therapy.
Ukupno je bilo randomizirano 760 bolesnika u omjeru 2:1 u skupinu koja je primala 160 mg regorafeniba (4 tablete lijeka Stivarga od kojih je svaka sadržavala je 40 mg regorafeniba) peroralno jedanput na dan (N=505) uz najbolju potpornu njegu ili u skupinu koja je primala placebo na isti način (N=255) uz najbolju potpornu njegu tijekom 3 tjedna, nakon kojih je slijedio 1 tjedan bez terapije.
In total, 800 patients were randomised 2:1 to receive Lonsurf (N = 534) plus best supportive care (BSC) or matching placebo (N = 266) plus BSC.
Ukupno je 800 bolesnika bilo randomizirano u omjeru 2:1 ili u skupinu koja je primala Lonsurf (N=534) uz najbolju potpornu njegu (eng. best supportive care, BSC) ili u skupinu koja je primala placebo uz BSC.
In total, 920 patients entered (n=331 continued on 0.5 mg, 289 continued on 1.25 mg, 155 switched from placebo to 0.5 mg and 145 switched from placebo to
Ukupno se uključilo 920 bolesnika (n=331 koji su nastavili primati 0,5 mg, 289 koji su nastavili primati 1,25 mg, 155 koji su prešli s placeba na dozu od 0,5 mg te 145 koji su prešli s placeba na dozu od 1,25 mg).
In total, 99 out of 8956 patients reported an event in the vildagliptin group vs 91 out of 6061 patients in the comparator group.
Ukupno je 99 od 8956 bolesnika prijavilo neki događaj u skupini koja je primala vildagliptin, u odnosu na 91 od 6061 bolesnika u skupini koja je primala komparator.
In TRA 2°P - TIMI 50, in vorapaxar- treated patients, including those with history of stroke, a higher rate of ICH was observed in patients weighing <60 kg compared to patients weighing ≥60 kg.
Među bolesnicima liječenima vorapaksarom u ispitivanju TRA 2ºP - TIMI 50, uključujući one s moždanim udarom u anamnezi, u bolesnika tjelesne težine <60 kg primijećena je viša stopa intrakranijalnog krvarenja nego u bolesnika tjelesne težine ≥60 kg.
In treatment naïve patients, the clinical study data on use of raltegravir are limited to use in combination with two nucleotide reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) (emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate).
U bolesnika koji prethodno nisu bili liječeni podaci iz kliničkog ispitivanja primjene raltegravira ograničeni su na njegovu kombiniranu primjenu s dva nukleozidna inhibitora reverzne transkriptaze (engl. nucleotide reverse transcriptase inhibitors, NRTI) (emtricitabina i tenofovir dizoproksil fumarata).
In treatment-experienced patients
U već liječenih pacijenata
In treatment-experienced patients, Isentress was more effective than placebo: 77% of the patients who took Isentress had viral loads below 400 copies/ml after 16 weeks, compared with 42% of those who took placebo.
U slučaju liječenja bolesnika s iskustvom u terapiji, Isentress je bio djelotvorniji od placeba: 77% bolesnika koji su uzimali lijek Isentress imalo je virusno opterećenje manje od 400 kopija/ml nakon 16 tjedana, u usporedbi sa 42% onih koji su uzimali placebo.
In treatment-experienced patients, the two randomised clinical studies used the recommended dose of 400 mg twice daily in combination with optimised background therapy (OBT) in 462 patients, in comparison to 237 patients taking placebo in combination with OBT.
U dva randomizirana klinička ispitivanja u prethodno liječenih bolesnika 462 bolesnika primala su preporučenu dozu od 400 mg dvaput na dan u kombinaciji s optimiziranom osnovnom terapijom (engl. optimised background therapy, OBT), u usporedbi s 237 bolesnika koji su primali placebo u kombinaciji s OBT-om.
In treatment-naïve adult subjects
U odraslih ispitanika koji prethodno nisu bili liječeni
In treatment-naïve HIV-1 infected patients
U pacijenata zaraženih virusom HIV-1 koji nisu prije liječeni
In treatment-naïve HIV-1 infected patients
U pacijenata zaraženih virusom HIV-1 koji prethodno nisu bili liječeni
In treatment-naïve MRCC patients receiving IFN-, six (2%) venous thromboembolic events occurred; one patient (<1%) experienced a Grade 3 DVT and five patients (1%) had pulmonary embolisms, all with Grade 4.
U prethodno neliječenih bolesnika koji su za liječenje MRCC-a primali IFN-α zabilježeno je šest (2%) venskih tromboembolijskih događaja; jedan je bolesnik (< 1%) dobio duboku vensku trombozu stupnja 3, dok je u pet bolesnika (1%) došlo do plućne embolije, u svih stupnja 4.
In treatment-naïve patients
U bolesnika koji prethodno nisu bili liječeni
In treatment-naïve patients
U pacijenata koji prethodno nisu bili liječeni
In treatment-naïve patients
U pacijenata koji prije nisu bili liječeni
In treatment-naïve patients, a mean change from baseline of 0.04 ± 0.11 mg/dL (3.5 ± 9.7 μmol/L) was observed after 96 weeks of treatment.
U bolesnika koji prethodno nisu bili liječeni uočena je srednja vrijednost promjene od 0,04  0,11 mg/dl (3,5  9,7 µmol/l) od početne vrijednosti nakon 96 tjedana liječenja.
In treatment-naïve patients, the clinical study data on use of raltegravir are limited to use in combination with two nucleotide reverse transcriptase inhibitors (NRTIs) (emtricitabine and tenofovir disoproxil fumarate).
U bolesnika koji prethodno nisu bili liječeni podaci iz kliničkog ispitivanja primjene raltegravira ograničeni su na njegovu kombiniranu primjenu s dva nukleozidna inhibitora reverzne transkriptaze (engl. nucleotide reverse transcriptase inhibitors, NRTI) (emtricitabina i tenofovir dizoproksil fumarata).
In treatment-naïve patients, the most frequently reported adverse reactions considered possibly or probably related to rilpivirine hydrochloride and emtricitabine/tenofovir disoproxil fumarate were nausea (9%), dizziness (8%), abnormal dreams (8%), headache (6%), diarrhoea (5%) and insomnia (5%) (pooled data from the Phase III clinical studies C209 and C215, see section 5.1).
U pacijenata koji prethodno nisu bili liječeni, najčešće zabilježene nuspojave za koje se smatra da su moguće ili vjerojatno povezane s rilpivirinkloridom i emtricitabinom/tenofovirdizoproksilfumaratom bile su mučnina (9%), omaglica (8%), abnormalni snovi (8%), glavobolja (6%), proljev (5%) i nesanica (5%) (objedinjeni podaci iz III. faze kliničkih ispitivanja C209 i C215, vidjeti dio 5.1).
In treatment-naïve patients, the multi-centre, randomised, double-blind, active-controlled clinical study used the recommended dose of 400 mg twice daily in combination with a fixed dose of emtricitabine 200 mg (+) tenofovir 245 mg in 281 patients, in comparison to 282 patients taking efavirenz (EFV) 600 mg (at bedtime) in combination with emtricitabine (+) tenofovir.
U multicentričnom, randomiziranom, dvostruko slijepom, aktivnim lijekom kontroliranom kliničkom ispitivanju u bolesnika koji prethodno nisu bili liječeni 281 bolesnik primao je preporučenu dozu od 400 mg lijeka ISENTRESS dvaput na dan u kombinaciji s fiksnom dozom od 200 mg emtricitabina (+) 245 mg tenofovira, u usporedbi s 282 bolesnika koja su primala efavirenz (EFV) u dozi od 600 mg (navečer prije spavanja) u kombinaciji s emtricitabinom (+) tenofovirom.
In trial SABRINA, severe administration-related reactions (grade≥3) were reported in two patients (2%) following administration of MabThera subcutaneous formulation .
U ispitivanju SABRINA, teške reakcije povezane s primjenom (≥ stupnja 3) prijavljene su u dva bolesnika (2%) nakon primjene formulacije lijeka MabThera za supkutanu primjenu.
In trials in which bortezomib was administered as induction treatment in combination with dexamethasone (study IFM-2005-01), and dexamethasone-thalidomide (study MMY-3010), the incidence of peripheral neuropathy in the combination regimens is presented in the table below:
U ispitivanjima u kojima je bortezomib bio primijenjen kao uvodno liječenje u kombinaciji s deksametazonom (ispitivanje IFM-2005-01), i deksametazonom-talidomidom (ispitivanje MMY- 3010), incidencija periferne neuropatije u kombiniranim režimima prikazana je u tablici dolje:
In trials where the application sites were rotated as reflected in the instructions provided in SmPC and package leaflet, 35.7% of 830 patients using the Leganto transdermal patch, experienced application site reactions.
U ispitivanjima u kojima je mjesto primjene mijenjano u skladu s preporukama koje se nalaze u ovom sažetku opisa svojstava lijeka i uputi o lijeku, u 35,7% od 830 bolesnika koji su primjenjivali Leganto transdermalni flaster zabilježene su reakcije na mjestu primjene.
In trials where the application sites were rotated as reflected in the instructions provided in SmPC and package leaflet, 35.7% of 830 patients using the Neupro transdermal patch, experienced application site reactions.
U ispitivanjima u kojima je mjesto primjene mijenjano u skladu s preporukama koje se nalaze u ovom sažetku opisa svojstava lijeka i uputi o lijeku, u 35,7% od 830 bolesnika koji su primjenjivali Neupro transdermalni flaster zabilježene su reakcije na mjestu primjene.
In trials where the application sites were rotated as reflected in the instructions provided in SmPC and package leaflet, 35.7% of 830 patients using the Neupro transdermal patch, experienced application site reactions.
U ispitivanjima u kojima je mjesto primjene mijenjano u skladu s preporukama koje se nalaze u sažetku opisa svojstava lijeka i uputi o lijeku, u 35,7% od 830 bolesnika koji su primjenjivali Neupro transdermalni flaster zabilježene su reakcije na mjestu primjene.
In trials where the application sites were rotated as reflected in the instructions provided in the SmPC and package leaflet, 34.2% of 748 patients using Neupro, experienced application site reactions.
U ispitivanjima u kojima je mjesto primjene mijenjano u skladu s preporukama koje se nalaze u sažetku opisa svojstava lijeka i uputi o lijeku, u 34,2% od 748 bolesnika koji su primjenjivali Neupro zabilježene su reakcije na mjestu primjene.
In trials with 5 times per week dosing 58% of patients experienced at least one adverse event.
Tijekom ispitivanja primjene kreme 5 puta tjedno 58% ispitanika prijavilo je najmanje jednu nuspojavu.
In TRITON, for every 1000 patients treated with Efient, there were 22 fewer patients with myocardial infarction, and 5 more with non–CABG-related TIMI major haemorrhages, compared with patients treated with clopidogrel.
U ispitivanju TRITON je na svakih 1000 bolesnika liječenih lijekom Efient broj bolesnika s infarktom miokarda bio manji za 22, dok se broj onih sa značajnim krvarenjem (prema TIMI) nevezanim uz CABG povećao za 5 u usporedbi s bolesnicima liječenima klopidogrelom.
In TRYPHAENA, the overall frequency of hypersensitivity/anaphylaxis was highest in the Perjeta and TCH treated group (13.2%), of which 2.6% were NCI-CTCAE v.3 Grade 3-4.
U ispitivanju TRYPHAENA, ukupna učestalost preosjetljivosti/anafilaksije bila je najveća u skupini koja je primala lijek Perjeta i TCH (13,2%), a 2,6% događaja bilo stupnja 3-4 prema verziji 3 NCI-CTCAE kriterija.
In tuberous sclerosis complex syndrome, inactivating mutations in either the TSC1 or the TSC2 gene lead to hamartoma formation throughout the body.
U sklopu sindroma kompleksa tuberozne skleroze, inaktivacijska mutacija bilo gena TSC1, bilo gena TSC2, dovodi do stvaranja hamartoma na brojnim mjestima u organizmu.
In two 12-month studies, the effect on lung function and the rate of exacerbation (defined as courses of oral steroids and/or course of antibiotics and/or hospitalisations) in patients with severe COPD was evaluated.
U dva ispitivanja u trajanju od 12 mjeseci, kod bolesnika s teškom KOPB, procijenjen je učinak na plućnu funkciju i stopu egzacerbacije (definirana kao liječenje peroralnim steroidima i/ili liječenje antibioticima i/ili hospitalizacije).
In two 12-week studies the effect on lung function of budesonide/formoterol was equal to that of the free combination of budesonide and formoterol, and exceeded that of budesonide alone.
U dva ispitivanja u trajanju 12 tjedana učinak kombinacije budezonida/formoterola na funkciju pluća bio je istovjetan onom slobodne kombinacije budezonida i formoterola te se pokazao većim od učinka samog budezonida.
In two 12-week, placebo controlled studies (200109 and 200110), the addition of Incruse to fluticasone furoate/vilanterol (FF/VI) (92/22 micrograms) once daily in adult patients with a clinical diagnosis of COPD, resulted in statistically significant and clinically meaningful improvements in the primary endpoint of trough FEV1 at Day 85 compared to placebo plus FF/VI (124 mL (95% CI 93, 154, p<0.001) and 122 mL (95%CI 91, 152, p<0.001)).
U dva 12-tjedna, placebom kontrolirana ispitivanja (200109 i 200110), dodavanje lijeka Incruse kombinaciji flutikazonfuorat/vilanterol (FF/VI) (92/22 mikrograma) jedanput dnevno, u odraslih bolesnika s kliničkom dijagnozom KOPB-a, ishodilo je statistički značajnim i kliničkim bitnim poboljšanjima najnižih vrijednosti FEV1 (primarna mjera ishoda) nakon 85 dana u usporedbi s placebom uz FF/VI (124 ml (95% CI 93, 154, p<0,001) i 122 ml (95% CI 91, 152, p<0,001)).
In two 12-week, placebo- and active-controlled monotherapy trials in patients with a manic or mixed episode of Bipolar I Disorder, with or without psychotic features, aripiprazole demonstrated superior efficacy to placebo at week 3 and a maintenance of effect comparable to lithium or haloperidol at week 12.
U dva placebom kontrolirana i aktivno kontrolirana ispitivanja monoterapije u trajanju od 12 tjedana u bolesnika s maničnom ili miješanom epizodom bipolarnog poremećaja tipa I sa ili bez psihotičnih značajki, aripiprazol je pokazao nadmoćnu djelotvornost u odnosu na placebo u 3. tjednu, a održanje učinka bilo je usporedivo s onim litija ili haloperidola u 12. tjednu.
In two 12-week, placebo-controlled studies a total of 1,062 patients with inadequately controlled type 2 diabetes and hypertension (despite pre-existing stable treatment with an ACE-I or ARB in one study and an ACE-I or ARB plus one additional antihypertensive treatment in another study) were treated with dapagliflozin 10 mg or placebo.
U dva 12-tjedna, placebom kontrolirana ispitivanja ukupno su 1062 bolesnika s nedovoljno dobro reguliranom šećernom bolešću tipa 2 i hipertenzijom (unatoč postojećoj stabilnoj terapiji ACE- inhibitorom ili blokatorom angiotenzinskih receptora u jednom ispitivanju, odnosno ACE-inhibitorom ili blokatorom angiotenzinskih receptora uz još jedan dodatni antihipertenziv u drugom ispitivanju) liječena dapagliflozinom u dozi od 10 mg ili placebom.
In two 6-month, double-blind, placebo-controlled studies, clinically relevant augmentation was observed in 1.5% of rotigotine-treated patients versus 0.5% of placebo treated patients.
U dva 6-mjesečna, dvostruko slijepa, placebom kontrolirana ispitivanja, primijećena je klinički značajna augmentacija kod 1,5% bolesnika koji su liječeni rotigotinom naspram 0,5% bolesnika koji su primali placebo.