natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patients who have taken more Olazax than they should, have experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Bolesnici koji su uzeli više Olazax tableta nego što su trebali imaju sljedeće simptome: ubrzani rad srca, uznemirenost/agresivnost, poteškoće s govorom, neuobičajene pokrete (osobito lica ili jezika) i sniženu razinu svijesti.
Patients who have taken more ZYPREXA VELOTAB than they should have experienced the following symptoms: rapid beating of the heart, agitation/aggressiveness, problems with speech, unusual movements (especially of the face or tongue) and reduced level of consciousness.
Bolesnici koji su uzeli više lijeka ZYPREXA VELOTAB nego što su trebali imaju sljedeće simptome: ubrzan rad srca, uznemirenost/agresivnost, poteškoće s govorom, neuobičajene pokrete (osobito lica ili jezika) i sniženu razinu svijesti.
Patients who have taken very high doses of AMMONAPS experienced:
Bolesnici koji su uzeli vrlo veliku dozu AMMONAPS granula imale su sljedeće simptome:
Patients who have taken very high doses of AMMONAPS experienced:
Bolesnici koji su uzeli vrlo veliku dozu lijeka AMMONAPS imali su sljedeće simptome:
Patients who have taken very high doses of sodium phenylbutyrate experienced:
U bolesnika koji su uzeli vrlo visoke doze natrijevog fenilbutirata pojavila se:
Patients who have undergone very extensive prior myelosuppressive therapy may not show sufficient mobilisation of PBPC to achieve the recommended minimum yield (2.0 x 106 CD34+ cells/kg) or acceleration of platelet recovery to the same degree.
Bolesnici koji su prethodno primali mijelosupresivno liječenje visokim dozama možda neće postići dovoljnu mobilizaciju progenitorskih stanica periferne krvi kojom bi se postigao preporučeni minimalni prinos (2,0 x 106 CD34+ stanica/kg) ili ubrzao oporavak trombocita do istog stupnja.
Patients who have undergone very extensive prior myelosuppressive therapy may not show sufficient mobilisation of PBPC to achieve the recommended minimum yield (2.0 x 106 CD34+ cells/kg) or acceleration of platelet recovery to the same degree.
U bolesnika koji su prethodno primali ekstenzivnu mijelosupresijsku terapiju, mobilizacija progenitorskih stanica periferne krvi možda neće biti dovoljna da se dobije preporučeni minimalni broj stanica (2,0 x 106 CD34+ stanica/kg) ili da se u jednakom stupnju ubrza oporavak broja trombocita.
Patients who have undergone very extensive prior myelosuppressive therapy may not show sufficient mobilisation of PBPC to achieve the recommended minimum yield (≥ 2.0 x 106 CD34+ cells/kg) or acceleration of platelet recovery to the same degree.
U bolesnika koji su prethodno primali vrlo opsežnu mijelosupresivnu terapiju možda neće doći do dovoljne mobilizacije PBPC-ova kako bi se postigao preporučeni minimalni prinos (≥ 2,0 x 106 CD34+ stanica/kg) ili ubrzanje oporavka trombocita do istog stupnja.
Patients who have undergone very extensive prior myelosuppressive therapy may not show sufficient mobilisation of PBPC to achieve the recommended minimum yield (≥ 2.0 x 106 CD34+ cells/kg) or acceleration of platelet recovery, to the same degree.
U bolesnika koji su prethodno bili podvrgnuti opsežnoj mijelosupresivnoj terapiji mobilizacija KMSPK možda neće biti dovoljna za postizanje minimalnog prinosa (≥ 2,0 x 106 CD34+ stanica/kg) ili da se u jednakom stupnju ubrza oporavak broja trombocita.
Patients who have undetectable HCV-RNA at treatment week 12, treatment should be continued for another nine month period (i.e., a total of 48 weeks).
U bolesnika koji imaju nemjerljivu HCV-RNK u 12. tjednu liječenje treba nastaviti još sljedećih 9 mjeseci (tj. ukupno 48 tjedana).
patients who have unstable angina (chest pain caused by poor blood flow to the heart, that may occur at rest or without an obvious trigger); patients who have already had a non-Q-wave myocardial infarction (a type of heart attack), with chest pain in the last 24 hours and with abnormalities on the electrocardiogram (ECG) or signs of heart problems in the blood.
u bolesnika koji imaju nestabilnu anginu (bol u prsima uzrokovana slabim protokom krvi do srca, koja se može javiti pri mirovanju ili bez nekog očitog uzroka); u bolesnika koji su već imali infarkt miokarda bez formiranog Q zupca (vrsta srčanog udara), s bolovima u prsima u posljednja 24 sata i s abnormalnostima na elektrokardiogramu (EKG-u) ili znakovima srčanih problema u krvi.
Patients who ingested more than the recommended dose should be closely monitored and given appropriate supportive treatment.
Bolesnici koji su unijeli više od preporučene doze moraju se pažljivo nadzirati, te im se mora pružiti odgovarajuće potporno liječenje.
Patients who lose response on dosing every 12 weeks may benefit from an increase in dosing frequency to every 8 weeks (see section 5.1).
Bolesnike koji izgube odgovor na doziranje svakih 12 tjedana mogu imati korist od povećanja učestalosti doziranja na svakih 8 tjedana (vidjeti dio 5.1).
Patients who maintained PASI 75 response at Week 33 and were originally randomised to active therapy in Period A, were re-randomised in period C to receive 40 mg Humira every other week or placebo for an additional 19 weeks.
Bolesnici u kojih se do 33. tjedna održao odgovor ≥ PASI 75, a koji su u razdoblju A bili randomizirani za terapiju aktivnim lijekom, ponovno su randomizirani u razdoblju C tako da su tijekom dodatnih 19 tjedana primali ili lijek Humira 40 mg svaki drugi tjedan ili placebo.
Patients who maintained PASI 75 response at Week 33 and were originally randomised to active therapy in Period A, were re-randomised in period C to receive 40 mg Humira every other week or placebo for an additional 19 weeks.
Bolesnici u kojih se do 33. tjedna održao odgovor PASI 75, a koji su u razdoblju A bili randomizirani za terapiju aktivnim lijekom, ponovno su randomizirani u razdoblju C tako da su tijekom dodatnih 19 tjedana primali ili lijek Humira 40 mg svaki drugi tjedan ili placebo.
Patients who may be at higher risk of DKA include patients with a low beta-cell function reserve (e.g. type 2 diabetes patients with low C-peptide or latent autoimmune diabetes in adults (LADA) or patients with a history of pancreatitis), patients with conditions that lead to restricted food intake or severe dehydration, patients for whom insulin doses are reduced and patients with increased insulin requirements due to acute medical illness, surgery or alcohol abuse.
Bolesnici koji mogu biti pod većim rizikom od DKA uključuju bolesnike s niskom rezervom funkcije beta-stanica (npr. bolesnici s šećernom bolešću tipa 2 koji imaju nisku razinu C-peptida ili bolesnici s latentnom autoimunom šećernom bolešću u odraslih (engl. latent autoimmune diabetes in adults, LADA) ili bolesnici s pankreatitisom u anamnezi), bolesnike sa stanjima koja dovode do ograničenog unosa hrane ili teške dehidracije, bolesnike kojima su snižene doze inzulina i bolesnike s povećanim zahtjevima za inzulinom zbog akutne bolesti, kirurškog zahvata ili zlouporabe alkohola.
Patients who miss a dose should be advised to inject the next dose of Cimzia as soon as they remember and then continue injecting subsequent doses as originally instructed.
Bolesnicima koji su zaboravili dozu preporučuje se da sljedeću dozu Cimzije injiciraju čim se sjete i da nastave injicirati sljedeće doze kako su inicijalno upućeni.
Patients who need high volumes of parenteral nutrition may benefit from a significant reduction, whereas patients in need of low amounts may have the chance to be weaned off completely.
Bolesnici kojima je potrebna velika količina parenteralne prehrane mogu imati koristi od značajnog smanjenja, dok bolesnici kojima su potrebne manje količine imaju priliku u potpunosti ukinuti parenteralnu prehranu.
Patients who participated in the 2NN study and were still under active follow-up at week 48 when the study closed and were still being treated at the study clinic, were asked to participate in this study.
U studiji su sudjelovali bolesnici koji su u 48. tjednu 2NN ispitivanja, kada je ispitivanje završeno još uvijek bili na pod aktivnim praćenjem te su nastavili liječenje u klinici uključenoj u studiju.
Patients who presented with cardiac events within 12 months prior to sunitinib administration, such as myocardial infarction (including severe/unstable angina), coronary/peripheral artery bypass graft, symptomatic CHF, cerebrovascular accident or transient ischemic attack, or pulmonary embolism were excluded from sunitinib clinical studies.
Bolesnici koji su u 12 mjeseci prije primjene sunitiniba imali neki srčani događaj, primjerice infarkt miokarda (uključujući tešku/nestabilnu anginu), koronarnu/perifernu arterijsku premosnicu, simptomatsko kongestivno zatajenje srca, cerebrovaskularni incident ili tranzitornu ishemijsku ataku, odnosno plućnu emboliju, nisu bili uključeni u klinička ispitivanja sunitiniba.
Patients who receive concomitant verapamil
Bolesnici koji istovremeno primaju verapamil
Patients who receive concomitant verapamil, amiodarone, quinidine [see Concomitant use of Pradaxa with mild to moderate P-glycoprotein (P-gp) inhibitors, i.e. amidarone, quinidine or verapamil (pVTEp orthopaedic surgery)]
Bolesnici koji istovremeno primaju verapamil, amiodaron, kinidin [vidjeti Istovremena primjena Pradaxe sa blagim do umjerenim inhibitorima P-glikoproteina (P-gp), tj. amidaronom, kinidinom, ili verapamilom (pVTEp u ortopedskoj kirurgiji)]
Patients who receive concomitant verapamil, amiodarone, quinidine [see Concomitant use of Pradaxa with mild to moderate P-glycoprotein (P-gp) inhibitors, i.e. amidarone, quinidine or verapamil (pVTEp orthopaedic surgery)]
Bolesnici koji istovremeno primaju verapamil, amiodaron, kinidin [vidjeti „Istovremena primjena Pradaxe sa blagim do umjerenim inhibitorima P-glikoproteina (P-gp), tj. amidaronom, kinidinom, ili verapamilom (pVTEp u ortopedskoj kirurgiji)]
Patients who receive Humira must be given a special alert card that summarises the safety information about the medicine.
Bolesnici koji primaju lijek Humira moraju primiti posebnu karticu s upozorenjima za bolesnike koja sadrži sažetak informacija o sigurnosti primjene lijeka.
Patients who receive Oncaspar are at increased risk of bleeding and thrombotic disorders.
Bolesnici koji primaju Oncaspar imaju povećani rizik od poremećaja zgrušavanja krvi i tromboze.
Patients who receive Orencia are given a special alert card explaining that Orencia must not be used in patients with certain infections and instructing patients to contact their doctor immediately if they develop an infection during a course of treatment.
Bolesnici koji primaju lijek Orencia dobivaju posebnu karticu s upozorenjem u kojoj se objašnjava kako se lijek Orencia ne smije koristiti u bolesnika s određenim infekcijama i upućuje bolesnike da se odmah obrate svojem liječniku ako razviju infekciju tijekom terapije.
Patients who receive Remsima must be given a special alert card that summarises the safety information about the medicine.
Bolesnici koji primaju lijek Remsima moraju dobiti poseban karton za upozorenje koji sažeto prikazuje sigurnosne informacije o lijeku.
Patients who receive Soliris must be given a special card that explains the symptoms of certain types of infection, instructing them to seek medical care immediately if they experience them.
Bolesnici koji primaju lijek Soliris moraju dobiti posebnu karticu koja sadrži pojašnjenja simptoma određenih tipova infekcija, te ih upućuje da odmah potraže medicinsku pomoć ako uoče znakove tih infekcija.
Patients who receive Tysabri must be given a special alert card that summarises the key safety information about the medicine.
Bolesnici koji primaju lijek Tysabri moraju primiti posebnu karticu s upozorenjima koja sadrži sažetak ključnih sigurnosnih informacija o lijeku.
Patients who received Afinitor and best supportive treatments were compared with patients who received placebo (a dummy treatment) and best supportive treatments to relieve disease symptoms.
Bolesnici koji su primali lijek Afinitor i najbolje dodatno liječenje uspoređeni su s bolesnicima koji su primali placebo (slijepo liječenje) i najbolje dodatno liječenje za ublažavanje simptoma bolesti.
Patients who received asfotase alfa moved to scores of +2 and +3 over the first 6 months of exposure and this was sustained with on-going treatment.
Bolesnici koji su primali asfotazu alfa pomaknuli su se u rezultatima do +2 i +3 u prvih 6 mjeseci izloženosti i to se održalo tijekom trajanja liječenja.
Patients who received at least one dose of study medication and who had a positive culture for Candida species from a normally sterile site before study entry were included in the modified intent- to-treat (MITT) population.
Bolesnici koji su primili najmanje jednu dozu ispitivanog lijeka i koji su prije uključivanja u ispitivanje imali pozitivnu kulturu na vrste Candida iz uobičajeno sterilnih mjesta, uključeni su u modificiranu analizu populacije koja se planirala liječiti (engl. modified intention-to-treat, MITT).
Patients who received Cerdelga also showed an improvement of other signs of the disease such as a reduction in liver size and increased levels of haemoglobin (the protein found in red blood cells that carries oxygen around the body).
Bolesnici koji su primili lijek Cerdelga pokazali su također poboljšanje u drugim znakovima bolesti poput smanjenja u veličini jetre i povećanja u razinama hemoglobina (proteina prisutnog u crvenim krvnim stanicama koje prenose kisik u tijelu).
Patients who received concomitant TMZ and RT in a pilot trial for the prolonged 42-day schedule were shown to be at particular risk for developing Pneumocystis jirovecii pneumonia (PCP).
Bolesnici koji su u pilot istraživanju istodobno primali TMZ i RT prema produljenom 42-dnevnom režimu liječenja bili su izloženi osobitom riziku od razvoja pneumonije uzrokovane Pneumocystis carinii jirovecii.
Patients who received concomitant TMZ and RT in a pilot trial for the prolonged 42-day schedule were shown to be at particular risk for developing Pneumocystis jirovecii pneumonia (PCP).
Bolesnici koji su u pilot istraživanju istodobno primali TMZ i RT prema produljenom 42-dnevnom režimu liječenja bili su izloženi osobitom riziku od razvoja pneumonije uzrokovane Pneumocystis jirovecii..
Patients who received concomitant TMZ and RT in a pilot trial for the prolonged 42-day schedule were shown to be at particular risk for developing Pneumocystis jirovecii pneumonia (PCP).
Bolesnici koji su u pilot istraživanju istodobno primali TMZ i RT prema produljenom 42-dnevnom režimu liječenja bili su izloženi osobitom riziku od razvoja pneumonije uzrokovane s Pneumocystis jirovecii .
Patients who received concomitant TMZ and RT in a pilot trial for the prolonged 42-day schedule were shown to be at particular risk for developing Pneumocystis jiroveciipneumonia (PCP).
Bolesnici koji su u pilot istraživanju istodobno primali TMZ i RT prema produljenom 42-dnevnom režimu liječenja bili su izloženi osobitom riziku od razvoja pneumonije uzrokovane Pneumocystis jirovecii.
Patients who received docetaxel every three weeks demonstrated significantly longer overall survival compared to those treated with mitoxantrone.
Bolesnici koji su primali docetaksel svaka tri tjedna pokazali su značajno dulje sveukupno preživljenje u odnosu na bolesnike liječene mitoksantronom.
Patients who received other treatment for hyponatraemia or medicinal products which increase serum sodium concentration (see section 4.5) prior to initiation of treatment with Samsca should be managed very cautiously.
S bolesnicima koji su primili drugi način liječenja za hiponatremiju ili lijekove koji povećavaju koncentracije serumskog natrija (vidjeti dio 4.5) prije početka liječenja sa Samscom treba postupati vrlo oprezno.
Patients who received other treatment for hyponatraemia or medicinal products which increase serum sodium concentration (see section 4.5) prior to initiation of treatment with Samsca should be managed very cautiously.
S bolesnicima koji su primili drugu terapiju za hiponatremiju ili lijekove koji povećavaju koncentracije serumskog natrija (vidjeti dio 4.5) prije početka liječenja sa Samscom treba postupati vrlo oprezno.
Patients who respond to induction treatment (i.e. the initial 6 treatment cycles) with Gazyvaro in combination with bendamustine or have stable disease should continue to receive Gazyvaro 1,000 mg as single agent maintenance therapy once every 2 months for two years or until disease progression (whichever occurs first).
Bolesnici koji odgovore na uvodno liječenje (tj. na prvih 6 ciklusa liječenja) lijekom Gazyvaro u kombinaciji s bendamustinom ili koji imaju stabilnu bolest trebaju nastaviti primati monoterapiju lijekom Gazyvaro u dozi od 1000 mg kao terapiju održavanja jedanput svaka 2 mjeseca tijekom dvije godine ili do progresije bolesti (što god nastupi ranije).
Patients who respond to induction treatment (i.e. the initial 6 treatment cycles) with Gazyvaro in combination with bendamustine or have stable disease should continue to receive Gazyvaro 1,000 mg as single agent maintenance therapy once every 2 months for two years or until disease progression (whichever occurs first).
Bolesnici koji odgovore na uvodno liječenje (tj. na prvih 6 ciklusa liječenja) lijekom Gazyvaro u kombinaciji s bendamustinom ili koji imaju stabilnu bolest, trebaju nastaviti primati monoterapiju lijekom Gazyvaro u dozi od 1000 mg kao terapiju održavanja jedanput svaka 2 mjeseca tijekom dvije godine ili do progresije bolesti (što god nastupi ranije).
Patients who respond to treatment, may continue to receive 1,000 mg Gazyvaro once every two months for two years or as long as they benefit from it.
Bolesnici u kojih je zabilježen odgovor na liječenje mogu nastaviti primati 1 000 mg lijeka Gazyvaro jednom svaka dva mjeseca tijekom dvije godine ili sve dok imaju koristi od lijeka.
Patients who responded to treatment were then given either Ilaris or placebo (a dummy treatment) every eight weeks for the next 24 weeks.
Bolesnici koji su odgovorili na liječenje primali su Ilaris ili placebo (prividno liječenje) svakih osam tjedana tijekom razdoblja od 24 tjedna.
Patients who show signs or symptoms of dehydration resulting from prolonged vomiting or diarrhoea can be managed with intravenous fluids and dose reduction or discontinuation if recognised and treated promptly.
Bolesnici u kojih se pojave znakovi ili simptomi dehidracije zbog dugotrajnog povraćanja ili proljeva, mogu se zbrinuti intravenskom nadoknadom tekućine te smanjenjem doze ili prekidom liječenja, ako se prepoznaju i brzo liječe.
Patients who still have detectable levels of HCV-RNA despite an initial 24 weeks of therapy, should discontinue therapy, as it is unlikely they will be able to achieve a sustained virological response with continued therapy.
Bolesnici koji još uvijek imaju mjerljivu razinu HCV-RNK unatoč početna 24 tjedna terapije trebaju prekinuti liječenje jer nije vjerojatno da će s nastavkom liječenja uspjeti postići trajan virološki odgovor.
Patients who stop taking Tyverb after developing severe liver problems should not start to take the medicine again.
Bolesnici koji prestanu uzimati Tyverb nakon što razviju teške probleme s jetrom, ne smiju početi ponovno uzimati lijek.
Patients who switched
Bolesnici koji su prešli s
Patients who take Tracleer must be given the special reminder card that summarises the safety information about the medicine.
Bolesnicima koji uzimaju lijek Tracleer treba dati posebnu karticu s podsjetnikom koja sadrži sažetke sigurnosnih informacija o lijeku.
Patients who terminate treatment should also have an echocardiogram.
Bolesnici koji prekidaju liječenje također trebaju obaviti ultrazvuk srca.
Patients who tolerate the infusions well for several months in a clinic may be able to start having them at home.
Bolesnici koji dobro podnose infuzije tijekom nekoliko mjeseci u klinici, mogu ih početi dobivati kod kuće.
Patients who underwent transplant after alternative therapy or relapse*
Bolesnici koji su transplantirani nakon zamjenskog liječenja ili relapsa bolesti
Patients who underwent transplant while in continued remission*
Bolesnici koji su transplantirani dok su bili u kontinuiranoj remisiji
Patients who use TOBI Podhaler during pregnancy, or become pregnant while taking TOBI Podhaler, should be informed of the potential hazard to the foetus.
Bolesnice koje koriste TOBI Podhaler tijekom trudnoće, ili koje zatrudne dok uzimaju TOBI Podhaler, moraju biti obaviještene o potencijalnoj opasnosti za plod.
Patients who weigh more than 100 kilograms (kg) may start on a dose of 90 mg instead of 45 mg.
Bolesnici teži od 100 kilograma (kg) mogu početi s dozom od 90 mg umjesto 45 mg.
Patients who were already taking other so-called ‘small-molecule DMARDs’ such as the medicine methotrexate continued this treatment during the study.
Bolesnici koji su već uzimali druge takozvane „male molekule DMARD-ova“ poput lijeka metotreksata nastavili su s ovim liječenjem tijekom ispitivanja.
Patients who were at least 18 years of age with histologically-proven MCL and CT-measurable disease were enrolled.
Uključeni su bili bolesnici u dobi od najmanje 18 godina s histološki dokazanim limfomom plaštenih stanica i bolešću mjerljivom CT-om.
Patients who were eligible for these studies had prior exposure to at least 3 antiretroviral medicinal product classes [≥1 nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NRTI), ≥1 non-nucleoside reverse transcriptase inhibitors (NNRTI), ≥2 protease inhibitors (PI), and/or enfurvirtide] or documented resistance to at least one member of each class.
Da bi zadovoljili kriterije za uključivanje u ove studije bolesnici su trebali biti prethodno liječeni s lijekovima iz najmanje tri skupine antiretrovirusnih lijekova 1 nukleozidni inhibitor reverzne transkriptaze (NRTI), 1 nenukleozidni inhibitor reverzne transkriptaze (NNRTI), 2 inhibitora proteaze (IP), i/ili enfurvirtid ili su imali dokazanu rezistenciju na najmanje jedan lijek iz svake skupine.
Patients who were given eliglustat showed an average reduction of 28% in spleen size, compared with a 2% increase in those given placebo (a dummy treatment) after 9 months of treatment.
Nakon 9 mjeseci terapije, u bolesnika koji su primili terapiju eliglustatom utvrđeno je prosječno smanjenje od 28% u veličini slezene, u usporedbi s 2% povećanja u bolesnika koji su primili placebo (lažno liječenje).
Patients who were given Opdivo plus ipilimumab lived for another 11.5 months without their disease getting worse and patients given only Opdivo lived for another 6.9 months without their disease getting worse.
Bolesnici koji su primili lijek Opdivo s ipilimumabom živjeli su dodatnih 11,5 mjeseci bez pogoršanja bolesti, a bolesnici koji su primili samo Opdivo živjeli su dodatnih 6,9 mjeseci bez pogoršanja bolesti.
Patients who were HSV-1 seronegative at baseline were reported to have a greater incidence of pyrexia, chills, and influenza-like illness compared with those who were HSV-1 seropositive at baseline, especially within the period of the first 6 treatments (see section 4.8).
Prijavljena je veća učestalost pireksije, zimice i bolesti nalik gripi u bolesnika koji su na početku liječenja bili seronegativni na HSV-1 usporedbi s onima koji su na početku liječenja bili seropozitivni na HSV-1, posebno unutar perioda prvih 6 liječenja (vidjeti dio 4.8).
Patients who were immunocompromised and patients with severe neutropenia were excluded from clinical trials.
U klinička ispitivanja nisu bili uključeni imunokompromitirani bolesnici ni bolesnici s teškom neutropenijom.
patients who were platelet transfusion dependent at baseline and achieved transfusion independence on treatment, the median duration of platelet transfusion independence was 10.8 months in the Vidaza group and 19.2 months in the CCR group.
U bolesnika koji su na početku bili ovisni o transfuzijama trombocita i postigli neovisnost o transfuzijama uz liječenje, medijan trajanja neovisnosti o transfuzijama trombocita bio je 10,8 mjeseci u skupini liječenoj Vidazom i 19,2 mjeseca u skupini liječenoj CCR-om.