natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The study design and patient demographics are presented in Table 2.
Dizajn studije i demografija bolesnika su prikazani u tablici 2.
The study designs and baseline characteristics are presented in Table 3.
Dizajn ispitivanja i početne značajke prikazane su u Tablici 3.
The study did not meet either primary objective of demonstrating a reduction in risk for all-cause mortality or cardiovascular morbidity (darbepoetin alfa vs placebo; HR 1.05, 95% CI (0.94, 1.17)), or all-cause mortality or end stage renal disease (ESRD) (darbepoetin alfa vs placebo; HR 1.06, 95% CI (0.95, 1.19)).
Studija nije dosegla primarne ishode sniženja rizika za sve uzroke mortaliteta ili kardiovaskularnog morbiditeta (darbepoetin alfa naspram placeba; HR 1,05, 95% Cl (0,94; 1,17) niti sniženja rizika svih uzroka mortaliteta ili terminalnog stadija kroničnog zatajenja bubrega (darbepoetin alfa naspram placeba; HR 1,06, 95% CI (0,95; 1,19)).
The study did not meet its primary objective of demonstrating a reduction in risk of all-cause mortality or cardiovascular events including myocardial infarction, hospitalization for unstable angina, heart failure or peripheral vascular event (HR 0.93; 95% CI: 0.85, 1.02; p = 0.112).
Ispitivanje nije postiglo primarni cilj da pokaže smanjenje rizika od mortaliteta svih uzroka ili kardiovaskularnih događaja uključujući infarkt miokarda, hospitalizaciju zbog nestabilne angine, zatajenje srca ili periferni krvožilni događaj (HR 0,93; 95% CI: 0,85, 1,02; p = 0,112).
The study did not meet the primary efficacy endpoint (progression-free-survival [PFS]) and the overall survival (OS) interim analysis numerically favoured the placebo plus depot octreotide arm.
U ispitivanju nije postignuta mjera primarnog ishoda za djelotvornost (preživljenje bez progresije bolesti [eng. progression-free-survival - PFS]), a interim analiza ukupnog preživljenja brojčano je govorila u prilog skupine koja je primala placebo i depo preparat oktreotida.
The study did not show statistically significant results on the primary efficacy parameter at month 12 (15-letter responder rate 62.7% versus 55.0%, p=0.150; 30-letter responder rate 84.0% versus 83.3%, p=0.868) or at month 24 (15-letter responder rate 53.3% versus 47.5%, p=0.300; 30- letter responder rate 77.5% versus 75.0%, p=0.602).
Ispitivanje nije pokazalo statistički značajne rezultate s obzirom na primarni parametar djelotvornosti nakon 12 mjeseci (stopa bolesnika koji su izgubili manje od 15 slova bila je 62,7% u odnosu na 55,0%, p=0,150; stopa bolesnika koji su izgubili manje od 30 slova bila je 84,0% u odnosu na 83,3%, p=0,868) ili nakon 24 mjeseca (stopa bolesnika s odgovorom za 15 slova bila je 53,3% u odnosu na 47,5%, p=0,300; stopa bolesnika s odgovorom za 30 slova bila je 77,5% u odnosu na 75,0%, p=0,602).
The study efficacy results for these patients are summarised in Table 21.
Rezultati ispitivanja djelotvornosti za te bolesnike sažeti su u tablici 21.
The study employed historical controls from the same centre as patients who received asfotase alfa and who had been subject to a similar protocol of clinical management.
Kao kontrola, u ispitivanju su poslužili prijašnji bolesnici čiji su podaci bili prikupljeni u prošlosti i koji su u istom ispitivačkom centru primali asfotazu alfa i bili podvrgnuti sličnom protokolu kliničkog liječenja.
The study enrolled 183 patients, 133 with INI-resistance at Screening and 50 with only historical evidence of resistance (and not at Screening).
U ispitivanje je uključeno 183 bolesnika, od kojih je pri probiru njih 133 imalo rezistenciju na inhibitore integraze, dok je ostalih 50 bolesnika imalo samo dokaze ranije postojeće rezistencije (ali ne i rezistenciju pri probiru).
The study enrolled 269 patients with CLL.
Ispitivanje je uključivalo 269 bolesnika s KLL.
The study enrolled a total of 123 previously treated male patients (12 to 71 years of age) with severe haemophilia B (≤ 2% endogenous FIX activity).
To je ispitivanje uključilo ukupno 123 prethodno liječena muškarca (u dobi od 12 do 71 godine) s teškom hemofilijom B (≤2% aktivnosti endogenog FIX).
The study enrolled a total of 165 previously treated male patients (12 to 65 years of age) with severe haemophilia A. Subjects on prophylaxis regimens prior to entering the study were assigned to the individualised prophylaxis arm.
To je ispitivanje uključilo ukupno 165 prethodno liječenih muškaraca (u dobi od 12 do 65 godina) s teškom hemofilijom A. Ispitanici koji su se profilaktički liječili prije ulaska u ispitivanje bili su raspoređeni u skupinu koja je primala individualiziranu profilaksu.
The study enrolled patients on a stable but virologically failing antiretroviral treatment regimen, with a confirmed HIV-1 RNA plasma viral load
Ispitivanje je uključilo bolesnike sa stabilnom, ali virološki neuspješnom, antiretrovirusnom shemom liječenja s potvrđenim HIV-1 RNK virusnim opterećenjem u plazmi
The study enrolled patients with 4 to 8 clinically typical, visible, discrete non-hypertrophic and non-hyperkeratotic AK lesions within a 25 cm2 contiguous treatment area.
Ispitivanje je uključivalo bolesnike sa 4 do 8 klinički tipičnih, vidljivih, diskretnih nehipertrofičkih i nehiperkeratotičkih lezija aktiničke keratoze unutar okolnog liječenog područja od 25 cm2.
The study enrolled women aged 55 to 80 years, who were at least 5 years postmenopausal, who had a BMD at lumbar spine of 2 to 5 SD below the premenopausal mean (T-score) in at least one vertebra [L1-L4], and who had one to four prevalent vertebral fractures.
U ispitivanju su bile uključene žene od 55 do 80 godina koje su bile u postmenopauzi najmanje pet godina i u kojih je BMD lumbalne kralježnice iznosio od 2 do 5 SD manje od premenopauzalne srednje vrijednosti (T- vrijednost) na barem jednom kralješku [L1-L4], a koje su imale od jednog do četiri postojeća prijeloma kralježaka.
The study evaluated 234 adult patients with active rheumatoid arthritis who had failed therapy with at least one but no more than four disease-modifying antirheumatic drugs (DMARDs).
Ispitivanje je obuhvatilo 234 odrasla bolesnika s aktivnim reumatoidnim artritisom u kojih se nedjelotvornim pokazalo liječenje najmanje jednim, a najviše četirima antireumatskima lijekovima koji modificiraju tijek bolesti (DMARD).
The study examined the long-term effects (2 years) of irbesartan on the progression to clinical (overt) proteinuria (urinary albumin excretion rate (UAER) > 300 mg/day, and an increase in UAER of at least 30 % from baseline).
U studiji su ispitivani dugotrajni uč inci (2 godine) irbesartana na progresiju klinič ki izraž ene proteinurije (brzina izluč ivanja albumina u mokrać u (engl. urinary albumin excretion rate, UAER) >300 mg/dan i porast u vrijednostima UAER najmanje 30% od poč etnih vrijednosti).
The study examined the long-term effects (2 years) of irbesartan on the progression to clinical (overt) proteinuria (urinary albumin excretion rate (UAER) > 300 mg/day, and an increase in UAER of at least 30% from baseline).
U studiji su ispitivani dugotrajni učinci (2 godine) irbesartana na progresiju klinički izražene proteinurije (brzina izlučivanja albumina u mokraću (engl. urinary albumin excretion rate, UAER) >300 mg/dan i porast u vrijednostima UAER najmanje 30% od početnih vrijednosti).
The study excluded patients with autoimmune disease or those receiving immunosuppression; further exclusion criteria were a history of severe or life-threatening immune- related adverse reactions from treatment with ipilimumab, defined as any Grade 4 toxicity or Grade 3 toxicity requiring corticosteroid treatment (> 10 mg/day prednisone or equivalent dose) for greater than 12 weeks; ongoing adverse reactions ≥ Grade 2 from previous treatment with ipilimumab; previous severe hypersensitivity to other monoclonal antibodies; a history of pneumonitis or interstitial lung disease; HIV, hepatitis B or hepatitis C infection and ECOG Performance Status ≥ 2.
U ispitivanje nisu bili uključeni bolesnici s autoimunom bolešću ni oni koji su primali imunosupresivnu terapiju; dodatni isključni kriteriji bili su prethodne teške ili po život opasne imunološki uzrokovane nuspojave tijekom liječenja ipilimumabom, definirane kao bilo koja toksičnost 4. stupnja ili toksičnost 3. stupnja koja je zahtijevala liječenje kortikosteroidima (>10 mg/dan prednizona ili ekvivalenta) dulje od 12 tjedana; nuspojave ≥2. stupnja koje su nastupile tijekom prethodnog liječenja ipilimumabom i koje su bile u tijeku; prethodna teška preosjetljivost na druga monoklonska protutijela; pneumonitis ili intersticijska bolest pluća u anamnezi; infekcija HIV-om, hepatitisom B ili hepatitisom C te funkcionalni ECOG status od ≥2.
The study failed to meet the primary end point which was the clinical success rate at follow-up (day 12 – 14) for subjects in the Intent to Treat Clinical population (see Table below).
Ispitivanje nije dostiglo primarni ishod koji je bio stopa kliničke uspješnosti (engl. rate) na kontrolnom pregledu (12. - 14. dan) za ispitanike u ITT kliničkoj populaciji (vidjeti tablicu niže).
The study followed an open-label, single arm, non-randomized design and included eligible subjects who had previously received cholic acid through CAC-91-10-10 and newly diagnosed subjects.
Ovo ispitivanje je otvorenog , nerandomiziranog dizajna, na jednoj skupini ispitanika i uključilo je prihvatljive ispitanike koji su prethodno primili kolatnu kiselinu tijekom CAC-91-10-10 kao i novodijagnosticirane ispitanike.
The study had also an extension phase, in which all patients received Revolade.
Ispitivanje je također imalo fazu produžetka tijekom koje su svi bolesnici primali lijek Revolade.
The study in adolescents found that two doses were needed to produce an adequate immune response.
Ispitivanje provedeno u adolescenata pokazalo je da su potrebne dvije doze kako bi se proizveo primjeren imunosni odgovor.
The study in CAPS showed a significant and rapid improvement in symptoms, with a fall in average symptom score from 4.5 to 0.8 within 3 days of starting treatment.
Ispitivanjem CAPS-a utvrđeno je značajno i brzo smanjenje simptoma, pri čemu je prosječni rezultat simptoma pao s 4,5 na 0,8 unutar 3 dana od početka liječenja.
The study in children between 2 and 18 years showed that Isentress was safe in children and levels of the medicine obtained in the blood in children were similar to those obtained in adults.
U ispitivanju djece u dobi od 2 do 18 godina potvrđeno je da je Isentress siguran za primjenu u djece te da su koncentracije lijeka postignute u krvi u djece bile slične onima postignute u odraslih osoba.
The study in children showed similar effectiveness with the combination of Pegasys and ribavirin to that seen in adults treated with Pegasys and ribavirin.
Ispitivanje u djece pokazalo je sličnu djelotvornost s kombinacijom lijeka Pegasys i ribavirina u usporedbi s onom uočenom u odraslih liječenih lijekovima Pegasys i ribavirin.
The study in patients receiving chemotherapy showed that Abseamed was also as effective as Eprex/Erypo when it was injected under the skin.
Ispitivanje provedeno u bolesnika koji su primali kemoterapiju pokazalo je da je Abseamed bio podjednako djelotvoran kao lijek Eprex/Erypo ako je ubrizgan pod kožu.
The study in patients receiving chemotherapy showed that Binocrit was also as effective as Eprex/Erypo when it was injected under the skin.
Ispitivanje provedeno u bolesnika koji su primali kemoterapiju pokazalo je da je Binocrit bio podjednako djelotvoran kao lijek Eprex/Erypo ako je ubrizgan pod kožu.
The study in patients receiving chemotherapy showed that Epoetin Alfa Hexal was also as effective as Eprex/Erypo when it was injected under the skin.
Ispitivanje provedeno u bolesnika koji su primali kemoterapiju pokazalo je da je Epoetin Alfa Hexal bio podjednako djelotvoran kao lijek Eprex/Erypo ako je ubrizgan pod kožu.
The study in patients with chronic kidney failure showed that Abseamed was safe and effective when given under the skin.
Ispitivanje u bolesnika s kroničnim zatajenjem bubrega pokazalo je da je Abseamed siguran i djelotvoran kad se primjenjuje pod kožu.
The study in patients with chronic kidney failure showed that Binocrit was safe and effective when given under the skin.
Ispitivanje u bolesnika s kroničnim zatajenjem bubrega pokazalo je da je Binocrit siguran i djelotvoran kad se primjenjuje pod kožu.
The study in patients with chronic kidney failure showed that Epoetin Alfa Hexal was safe and effective when given under the skin.
Ispitivanje u bolesnika s kroničnim zatajenjem bubrega pokazalo je da je Epoetin Alfa Hexal siguran i djelotvoran kad se primjenjuje pod kožu.
The study in patients with stable cardiovascular disease described above was included in the meta-analysis.
U meta-analizu je bilo uključeno i prethodno opisano ispitivanje s bolesnicima sa stabilnom kardiovaskularnom bolešću.
The study in women over 60 kg had an additional main effectiveness measure which was the number of women with a successful early pregnancy.
Ispitivanje provedeno u žena s tjelesnom težinom većom od 60 kg imalo je dodatnu glavnu mjeru učinkovitosti, a to je bio broj žena s uspješnom ranom trudnoćom.
The study included 5 subjects with cirrhosis and 4 were in the Victrelis arm.
U ispitivanje je uključeno 5 ispitanika s cirozom, od kojih su 4 liječena lijekom Victrelis).
The study included 69 patients aged 6 years and above.
Studijom je obuhvaćeno 69 bolesnika od šest godina i starijih.
The study included 8 subjects with normal renal function (CrCl ≥ 80 mL/min), 8 subjects with mild renal impairment (CrCl 50 mL/min to < 80 mL/min),
Ispitivanje je uključilo 8 ispitanika s normalnom funkcijom bubrega (CrCl ≥ 80 mL/min), 8 ispitanika s blagim oštećenjem bubrega (CrCl 50 mL/min do < 80 mL/min), 8 ispitanika s umjerenim oštećenjem bubrega (CrCl 30 mL/min do < 50 mL/min),
The study included a 10 week placebo-controlled acute phase, followed by an 18 week extension treatment period.
Ispitivanje se sastojalo od 10 tjedne akutne faze kontrolirane placebom, iza koje je slijedilo 18-tjedno razdoblje produžetka liječenja.
The study included a control group consisting of 7 HIV-infected patients with normal hepatic function matched with the hepatically impaired patients for age, gender, weight and tobacco use.
Ispitivanje je imalo i kontrolnu skupinu od 7 bolesnika zaraženih HIV-om s normalnom jetrenom funkcijom, koji su se s bolesnicima s oštećenjem jetre slagali po dobi, spolu, tjelesnoj masi i uporabi duhanskih proizvoda.
The study included patients over 65 years of age, as well as younger patients who could not be treated with high-dose chemotherapy.
U ispitivanju su sudjelovali bolesnici stariji od 65 godina te mlađi bolesnici koji nisu mogli primati visoke doze kemoterapije.
The study included patients whose cancer cells produced high levels of PD-L1 as well as patients whose cancer cells produced low levels of PD-L1.
Ispitivanje je obuhvatilo bolesnike čije su stanice raka proizvodile visoke koncentracije bjelančevine PD-L1, kao i one bolesnike čije su stanice raka proizvodile niske koncentracije bjelančevine PD-L1.
The study included patients with renal impairment classified on the basis of creatinine clearance as mild (50 to < 80 mL/min), moderate (30 to < 50 mL/min), and severe (< 30 mL/min), as well as patients with end-stage renal disease (ESRD) on haemodialysis.
U ispitivanje su uključeni bolesnici s oštećenjem funkcije bubrega klasificiranim na temelju klirensa kreatinina na blago (50 do < 80 ml/min), umjereno (30 do < 50 ml/min) i teško (< 30 ml/min), kao i bolesnici na hemodijalizi u završnoj fazi bubrežne bolesti (ESRD).
The study included patients with renal impairment classified on the basis of creatinine clearance as mild (50 to < 80 ml/min), moderate (30 to < 50 ml/min), and severe (< 30 ml/min), as well as patients with end-stage renal disease (ESRD) on haemodialysis.
U ispitivanje su uključeni bolesnici s oštećenjem funkcije bubrega klasificiranim na temelju klirensa kreatinina na blago (50 do < 80 ml/min), umjereno (30 do < 50 ml/min) i teško oštećenje (< 30 ml/min), kao i bolesnici na hemodijalizi u završnoj fazi bubrežne bolesti (engl. end stage renal disease, ESRD).
The study included three treatment arms and was designed to compare each of the palifermin arms (pre- and pre/post-) to placebo.
Ispitivanje je uključivalo 3 terapijske skupine s ciljem uspoređivanja skupina koje su primale palifermin (prije i prije/nakon kemoterapije) sa skupinom koja je primala placebo.
The study involved 343 patients with ALK-positive NSCLC and compared Xalkori with other cancer medicines (pemetrexed with either cisplatin or carboplatin).
Ispitivanje je obuhvatilo 343 bolesnika s ALK pozitivnim NSCLC-om, a Xalkori je uspoređen s drugim lijekovima protiv raka (pemetreksed u kombinaciji s cisplatinom ili karboplatinom).
The study involved 347 patients with ALK-positive NSCLC and compared Xalkori with 1 of 2 cancer medicines (either pemetrexed or docetaxel).
Ispitivanje je obuhvatilo 347 bolesnika s ALK pozitivnim NSCLC-om, a Xalkori je uspoređen s jednim ili dva lijeka protiv raka (ili pemetreksedom ili docetakselom).
The study involved 39 patients over 6 years of age and compared Kalydeco with placebo.
Ispitivanje je obuhvatilo 39 bolesnika starijih od 6 godina i usporedilo je lijek Kalydeco s placebom.
The study involved 392 adult patients with differentiated thyroid carcinoma that had shown signs of progression in the previous year and did not respond to treatment with radioactive iodine.
Ispitivanje je obuhvatilo 392 odrasla bolesnika s diferenciranim rakom štitnjače koji je pokazao znakove progresije u prethodnoj godini i nije odgovorio na terapiju radioaktivnim jodom.
The study looked at bodyweight and the amount of chloride in sweat, both of which are reduced in patients with cystic fibrosis.
U studiji je proučavana tjelesna težina i količina klorida u znoju, a obje su te vrijednosti smanjene u bolesnika s cističnom fibrozom.
The study looked at the blood levels and the safety of Isentress.
Ispitivanje je istražilo razine u krvi i sigurnost lijeka Isentress.
The study looked at the duration of severe neutropenia during the patients’ first cycle of cytotoxic chemotherapy.
Ispitivanje je istražilo trajanje teške neutropenije tijekom bolesnikovog prvog ciklusa citotoksične kemoterapije.
The study looked at the safety and effectiveness of Aptivus, and at the levels of the medicine in the patients’ blood.
Ispitivanje je istražilo sigurnost i djelotvornost lijeka Aptivus te koncentracije lijeka u krvi bolesnika.
The study looking at the rapid vaccination course found that a 7-day accelerated vaccination course did not produce lower protection than the standard 4-week vaccination course.
Ispitivanje kojim je istražen tijek brzog cijepljenja utvrdilo je da sedmodnevni ubrzani tijek cijepljenja nije proizveo smanjenu razinu imunizacije u odnosu na standardni četverotjedni tijek cijepljenja.
The study met its primary endpoint and showed a statistically significant improvement in PFS in the pemetrexed arm over the placebo arm (N = 581, independently reviewed population; median of 4.0 months and 2.0 months, respectively) (hazard ratio = 0.60,95% CI = 0.49-0.73, p < 0.00001).
Ispitivanje je ispunilo primarni ishod i pokazalo statistički značajno poboljšanje PFS-a u skupini koja je primala pemetreksed u odnosu na skupinu koja je primala placebo (N =581, neovisno procijenjena populacija; medijan od 4 odnosno 2 mjeseca) (omjer hazarda = 0,60, 95% CI = 0,49-0,73, p < 0,00001).
The study met its primary objective and a higher proportion of patients in the Jakavi group achieved the primary composite endpoint and each of its individual components.
Ispitivanje je ispunilo svoj primarni cilj i veći udio bolesnika u skupini koja je primala Jakavi postigao je primarni kompozitni ishod i svaku od njegovih pojedinačnih komponenti.
The study met its primary objective of statistically significantly improved PFS for olaparib maintenance monotherapy compared with placebo in the overall population (HR 0.35; 95% CI
Ispitivanje je postiglo primarni cilj statistički značajnog poboljšanja PFS-a uz monoterapiju održavanja olaparibom u odnosu na placebo u ukupnoj populaciji (HR 0,35; 95% CI 0,25-0,49; p<0,00001).
The study of the “Effects of Irbesartan on Microalbuminuria in Hypertensive Patients with type 2 Diabetes Mellitus (IRMA 2)” shows that irbesartan 300 mg delays progression to overt proteinuria in patients with microalbuminuria.
Klinič ka studija «Uč inak irbesartana na mikroalbuminuriju u hipertenzivnih bolesnika sa š eć ernom bolesti tipa 2 (IRMA 2)» pokazuje da 300 mg irbesartana odgađ a progresiju izraž ene proteinurije u bolesnika s mikroalbuminurijom.
The study of the “Effects of Irbesartan on Microalbuminuria in Hypertensive Patients with type 2 Diabetes Mellitus (IRMA 2)” shows that irbesartan 300 mg delays progression to overt proteinuria in patients with microalbuminuria.
Klinička studija «Učinak irbesartana na mikroalbuminuriju u hipertenzivnih bolesnika sa šećernom bolesti tipa 2 (IRMA 2)» pokazuje da 300 mg irbesartana odgađa progresiju izražene proteinurije u bolesnika s mikroalbuminurijom.
The study of the “Effects of Irbesartan on Microalbuminuria in Hypertensive Patients with type 2 Diabetes Mellitus (IRMA 2)” shows that irbesartan 300 mg delays progression to overt proteinuria in patients with microalbuminuria.
Klinička studija «Učinak irbesartana na mikroalbuminuriju u hipertenzivnih bolesnika sa šećernom bolešću tipa 2 (IRMA 2)» pokazuje da 300 mg irbesartana odgađa progresiju izražene proteinurije u bolesnika s mikroalbuminurijom.
The study of the “Effects of Irbesartan on Microalbuminuria in Hypertensive Patients with type 2 Diabetes Mellitus (IRMA 2)” shows that irbesartan 300 mg delays progression to overt proteinuria in patients with microalbuminuria.
Kliničko ispitivanje «Učinak irbesartana na mikroalbuminuriju u hipertenzivnih bolesnika sa šećernom bolešću tipa 2 (IRMA 2)» pokazuje da 300 mg irbesartana odgađa progresiju do izražene proteinurije u bolesnika s mikroalbuminurijom.
The study population consisted of approximately 48% antimuscarinic treatment naïve patients as well as approximately 52% patients previously treated with antimuscarinic medication.
Ispitivana populacija sastojala se od oko 48% bolesnika koji prethodno nisu primali antimuskarinsku terapiju, te oko 52% bolesnika koji su ranije liječeni s antimuskarinskim lijekovima.
The study population consisted of generally healthy post-menopausal women between 41 to 80 years of age (mean age = 59 years), who at baseline had ≤ 5.0% superficial cells in the vaginal smear, a vaginal pH >5.0 and were required to have at least one moderate or severe VVA symptom, where patients had to choose the symptom that was the most bothersome (MBS).
Populacija u ispitivanju sastojala se općenito od zdravih žena u postmenopauzi u dobi između 41 i 80 godina (srednja dob = 59 godina), koje su na početku ispitivanja u vaginalnom razmazu imale ≤5,0% površinskih stanica, vaginalni pH >5,0 i koje su imale najmanje jedan umjereni ili teški simptom VVA, a od kojih su bolesnice morale izabrati onaj simptom koji ih najviše smeta.
The study population included 2,004 patients ≥ 75 years of age and 3,324 patients with renal impairment (eGFR < 60 mL/min/1.73 m2).
Ispitivana populacija uključivala je 2004 bolesnika u dobi od ≥ 75 godina te 3324 bolesnika s oštećenjem funkcije bubrega (eGFR < 60 ml/min/1,73 m2).
The study population included those ≥ 65 years (n=8561) and ≥ 75 years (n=2330), with normal or mild renal impairment (n=13,916) as well as moderate (n=2240) or severe (n=336) renal impairment.
Ispitivana populacija uključivala je osobe u dobi od ≥ 65 godina (n=8561) i ≥ 75 godina (n=2330) s normalnom ili blago oštećenom bubrežnom funkcijom (n=13 916), kao i one s umjereno (n=2240) ili teško (n=336) oštećenom bubrežnom funkcijom.
The study population included those ≥ 65 years (n=8561) and ≥ 75 years (n=2330), with normal or mild renal impairment (n=13,916) as well as moderate (n=2240) or severe (n=336) renal impairment.
≥ 65 godina (n=8561) i ≥ 75 godina (n=2330) s normalnom ili blago oštećenom bubrežnom funkcijom (n=13 916), kao i one s umjerenim (n=2240) ili teškim (n=336) oštećenjem bubrežne funkcije.