natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The meeting, chaired by Deputy Managing Director Slađana Miočić, proved that there is a new momentum for change and determination to accelerate foreign investments in Croatia. 
Sastanak, koji je vodila zamjenica direktora Slađana Miočić, pokazao je da postoji novi zamah prema promjenama i odlučnosti da se ubrzaju strana ulaganja u Hrvatsku.
Director of the Sector for Investments Zdenko Lucić used the opportunity to present investment incentives, and Director of the Sector for Competitiveness Andrea August briefed the Finnish delegation about the industry cluster policy in Croatia. 
Direktor Sektora za ulaganja Zdenko Lucić iskoristio je ovu priliku kako bi predstavio investicijske poticaje, a direktorica Sektora za konkurentnost Andrea August izvijestila je finsku delegaciju o politici poslovnih klastera u Hrvatskoj.
In 2012 Finland's exports to Croatia were EUR 53.4 million and imports from Croatia EUR 16.5 million. 
U 2012. godini Finski izvoz u Hrvatsku iznosio je 53,4 milijuna eura, a uvoz iz Hrvatske 16,5 milijuna eura.
Despite the economic recession Finnish companies have had a growing interest in the Croatian market. 
Unatoč gospodarskoj recesiji interes finskih tvrtki za hrvatsko tržište je rastao.
In late 2012, several Finnish players entered Croatia's market: Alma Media acquired Croatia's leading job portal MojPosao, the Stockmann Group's fashion chain Lindex opened franchise store in Zagreb, and Lindström began providing its B-to-B textile services. 
Krajem 2012. nekoliko finskih tvrtki ušlo je na tržište u Hrvatskoj: Alma Media je kupila vodeći hrvatski portal za traženje posla Moj Posao, modni lanac Lindex grupe Stockmann otvorio je dućan u Zagrebu, a Lindström je počeo pružati svoje B-to-B tekstilne usluge.
Sending Santa letters in Finnish Lapland - Embassy of Finland, Zagreb : Current Affairs : News 
Pisma Djedu Mrazu u finskoj Laponiji - Veleposlanstvo Finske, Zagreb : Aktualnosti : Vijesti iz veleposlanstva
Sending Santa letters in Finnish Lapland 
Pisma Djedu Mrazu u finskoj Laponiji
More than 30,000 letters, cards and parcels arrive at Santa's Main Post Office each day during the Christmas season. 
Svaki dan više od 30 000 pisama, razglednica i paketa stiže u glavni poštanski ured Djeda Mraza u vrijeme Božića.
Do you ever wonder where all those letters that children write to Santa Claus wind up? 
Pitate li se ikada gdje završe sva ta pisma koja djece pišu Djedu Mrazu?
In Finnish Lapland, of course, at Santa's Main Post Office - and right next door, you can meet Santa himself. 
U finskoj Laponiji, naravno, u glavnom poštanskom uredu Djeda Mraza - gdje možete upoznati i samog djedicu, i gdje smo ga i mi upoznali.
In Finnish Lapland, of course, at Santa's Main Post Office - and right next door, you can meet Santa himself. 
Pošta se nalazi nedaleko od grada Rovaniemi u finskoj Laponiji.
He gets more than 30,000 a day during the holiday season. 
Za vrijeme božićnih blagdana Djed Mraz primi oko 30 000 pošiljaka.
As everyone knows, Santa Claus makes his home farther north in Finland, on a mountain called Korvatunturi. 
Svi znaju da se pravi dom Djeda Mraza nalazi još sjevernije u Finskoj, na planini Korvatunturi.
However, his special magic also allows him to be in Rovaniemi much of the time, all year round, for people to meet him. 
Međutim, posebna čarolija Djeda Mraza omogućuje mu da boravi u Rovaniemiju velik dio vremena tijekom cijele godine, kako bi ljudi imali priliku upoznati ga.
Writing to Santa 
Pismo Djedu Mrazu
Santa Claus takes a break after reading a pile of letters in his post office in Finnish Lapland. 
Djed Mraz se odmara nakon što je pročitao hrpu pisama u svom poštanskom uredu u finskoj Laponiji.
The letter to Santa represents a genre unto itself, with subgenres ranging from messages from kids who have just learned to write (“Dad, how do you spell ‘Santa Claus'?”) to longer compositions by somewhat older children. 
Pisma Djedu Mrazu predstavljaju žanr za sebe, s pod-žanrovima koji se protežu od poruka Djedu Mrazu od mališana koji su tek naučili pisati (“Tata, kako se piše „Djed Mraz?”), do dužih sastavaka nešto starije djece.
Although the specific content of the letters Santa receives is of course confidential, our elf sources tell us that subjects often range beyond the obvious holiday gift wishlists. 
Iako je sadržaj pisama koja Djed Mraz prima povjerljiv, jedan od vilenjaka nam se povjerio da pisma sadrže više od običnih lista želja.
Writers trust Santa with their thoughts about life and whatever troubles the world is experiencing at the time of writing, and some also ask for advice. 
Mali pisci pisama povjeravaju Djedu Mrazu svoje misli o životu i o svim svjetskim problemima, neki također pitaju za savjet.
Our contacts among the elves also say that grown-ups, not just kids, are interested in Santa. 
Naš vilenjak nam je također rekao kako su i odrasli, a ne samo djeca, zainteresirani za Djeda Mraza.
People of all ages write to extend holiday greetings or to express profound wishes that go beyond Christmas presents, such as world peace. 
Ljudi svih dobi pišu i šalju božićne čestitke, ili izražavaju želje koje su puno dublje od želja za božićnim darovima, poput želje za mir u svijetu.
On a lighter note, if you visit Santa's Main Post Office you will find out that a great many toddlers have - at the suggestion of their parents, no doubt - sent their soothers (also known as “pacifiers” or “dummies”) to Santa Claus as a sign that they have outgrown them. 
Osim toga, ako posjetite poštanski ured Djeda Mraza saznat će koliko je sitne dječice, sigurno na nagovor svojih roditelja, poslalo svoje dude Djedu mrazu kako bi pokazali da im više ne trebaju.
Something about Santa strikes a chord that is appreciated by people of all nationalities - he has received mail from 198 different countries to date. 
Ima nešto u Djedu Mrazu što privlači ljude širom svijeta - do današnjeg dana on je primio poštu iz 198 različitih zemalja.
Perhaps because of this, he and his elves form an impressively multilingual bunch. 
Možda su baš zbog toga on i njegovi vilenjaci pravi poligloti.
Meeting Santa 
Susret s Djedom Mrazom
Depending on your viewpoint, this video is either cute or too sugary, but it does show you what Santa's office looks like. 
Glavna pošta Djeda Mraza je dio sela Djeda Mraza.
Santa's Main Post Office makes up part of a cluster of buildings known as Santa Claus Village. 
Arktički krug prolazi centrom sela i naslikan je na pločniku.
The Arctic Circle cuts through the middle - it is painted onto the pavement. 
U jednoj od zgrada nalazi se „ured“ Djeda Mraza.
Labelled “Earth's Rotational Speed Regulator,” this enormous piece of clockwork gives you an impression of the magic and mystery Santa draws upon in order to get around the globe and deliver billions of presents on a tight deadline. 
Ovaj ogromni satni mehanizam ostavlja dojam magije i misterije koju Djed Mraz koristi kako bi obišao cijeli svijet i dostavio milijarde darova na vrijeme.
He greets the kids and gives the grown-ups a hearty Finnish handshake. 
Pozdravlja djecu i snažno se finski rukuje s odraslima.
When the author of this article visited with a group consisting of about 20 people from as many different countries, Santa chatted with us in a wide variety of languages. 
Kada sam ja bio u posjeti Djeda Mrazu, tamo je bila i grupa ljudi iz puno različitih zemalja i razgovarali su s Djeda Mrazom na mnogo različitih jezika.
You don't need Santa's magical insight to figure out that everyone who passes through will want a photo opportunity. 
Svi se žele slikati s djedicom, te je tu i vilenjak fotograf koji će ovjekovječiti vaš susret s Djedom Mrazom .
Božić s obitelji Sibelius - Embassy of Finland, Zagreb : Current Affairs 
Božić s obitelji Sibelius - Veleposlanstvo Finske, Zagreb : Aktualnosti
Christmas with the Sibelius family Sibelius 
Napisala Rebecca Libermann, prosinac 2012.
By Rebecca Libermann, prosinac 2012. 
Fotografija: Pekka Sakki
Jean Sibelius, Finland's most famous composer, also wrote some of Finland's most beloved Christmas carols, although he dreaded the darkest time of the year. 
Jean Sibelius, najslavniji finski skladatelj, i autor nekih od najomiljenijih božićnih pjesama u Finskoj, osobno se užasavao najtamnijeg doba godine.
The Sibelius household nonetheless celebrated a jolly Christmas with lots of music (playlist link below). 
Bez obzira na to, obitelj Sibelius je slavila veseli Božić s obiljem glazbe (listu izvođenja možete naći na linku na kraju teksta).
I know exactly how it feels to have a composer in the family at Christmas time. 
Ja znam kako izgleda Božić kada imate skladatelja u obitelji.
The entire, big rambunctious household gathers around the piano after a sumptuous dinner with all the Finnish trimmings and around the man who dominates the house. 
Cijela velika i glasna obitelj sakupi se oko glasovira nakon obilne finske božićne večere, oko čovjeka koji dominira kućanstvom.
The fervent but sometimes dissonant singing of traditional and, better still, self-composed carols melts the ice outside. 
Žarko ali ponekad disonantno pjevanje tradicionalnih i, još bolje, friško skladanih pjesama topi led pred kućom.
For 20 years, I experienced these unforgettable high-spirited holidays with my father-in-law, the Finnish composer Tauno Marttinen, in the cosy wooden house where he and his wife, Ilmi, lived in Hämeenlinna. 
Nekih 20 godina imala sam priliku iskusiti ovakve nezaboravne božićne praznike s mojim svekrom, finskim skladateljem Taunom Marttinenom, u udobnoj drvenoj kući, gdje je živio zajedno sa svojom suprugom Ilmi u Hämeenlinni.
This city also forms the birthplace of Finland's most famous composer, Jean Sibelius, whose carols Finns love to sing on Christmas Eve. 
Ovaj grad je također rodno mjesto najpoznatijeg finskog skladatelja, Jeana Sibeliusa, čije pjesme Finci vole pjevati na Badnjak.
Joy and melancholy 
Radost i melankolija
Photo: Pekka Sakki 
Fotografija: Pekka Sakki
View from the piano: Aino and Jean played the piano (foreground) while the family sang Christmas carols. 
Pogled sa glasovira: Aino i Jean svirali su glasovir (prednji plan) dok je obitelj pjevala božićne pjesme.
I imagine that at idyllic Lake Tuusula, where Sibelius lived most of his life with his wife Aino and their five daughters, the atmosphere must have been a bit like ours in that music, composer and family were brought together and joy prevailed. 
Zamišljam kako je na idiličnom jezeru Tuusula, gdje je Sibelius živio većinu svog života sa suprugom Aino i njihovih pet kćeri, atmosfera bila pomalo poput atmosfere u našoj obitelji, u smislu da su glazba, skladatelj i obitelj bili zajedno i da je radost prevladala.
Sibelius seemed not to have been very religious, and talked about his Christianity only as the “faith of my ancestors,” but it is known that he went to church at least once a year, on Christmas morning. 
Izgleda da Sibelius nije bio jako religiozan, te je govorio o svom kršćanstvu jedino kao o "vjeri svojih predaka", ali poznato je da je išao u crkvu barem jednom godišnje, na Božićno jutro.
He was not especially fond of Christmas time, in any case. 
U svakom slučaju, nije osobito volio razdoblje oko Božića.
“The darkest weeks of the year from my birthday [December 8] until Christmas, when the sun is at its lowest, are always a difficult time for me,” he confided to his secretary, Santeri Levas. 
"Najmračniji tjedni u godini, od mog rođendana [8. prosinca] do Božića, kada je sunce na najnižoj razini, uvijek su teško razdoblje za mene", povjerio se svojoj tajnici, Santeri Levas.
“Immediately after Christmas is over, things improve and life is fun once more.” 
"Odmah nakon Božića, stanje se poboljša, a život je ponovo zabavan."
Musical Christmas gifts from Sibelius 
Sibeliusevi glazbeni božićni darovi
Ainola overlooks Lake Tuusula near Järvenpää, about 40 kilometres north of Helsinki. 
Ainola gleda na jezero Tuusula u blizini Järvenpää, nekih 40 kilometara sjeverno od Helsinkija.
Winter doldrums aside, by all accounts the composer enjoyed the time spent with his family when he gave them and their friends compositions as Christmas presents. 
Bez obzira na zimsku potištenost, po svemu sudeći skladatelj je uživao u vremenu provedenom sa svojom obitelji kad je njima i njihovim prijateljima poklanjao skladbe kao božićne darove.
In 1915, Sibelius compiled five carols from his Christmas songs as Opus 1, composed between 1897 and 1913. 
1915. godine, Sibelius je sakupio svojih pet božićnih pjesama u Opus 1, pjesme su skladane u razdoblju od 1897. do 1913.
One of them was the hymn “En etsi valtaa loistoa” (“Give me no splendour, gold or pomp”) and another is “On hanget korkeat, nietokset” (“High are the snowdrifts”), both of which rank among the best-loved Christmas carols in Finland. 
Jedna od pjesma iz opusa je himna “En etsi valtaa loistoa” (“Ne treba mi sjaj, zlato ni pompa ”) a druga je “On hanget korkeat, nietokset” (“Visoki su snježni nanosi”), to su neke od najpopularnijih božićnih pjesma u Finskoj.
Each year the Sibelius children sang the songs, which played a special role in the holiday traditions of the Sibelius family, because when “Give me no splendour, gold or pomp” was sung, their mother, Aino, was sitting at the piano for once. 
Svake godine Sibeliusova djeca bi pjevala božićne pjesme, koje su bile poseban dio božićne tradicije obitelji Sibelius, jer kada bi pjevali “Ne treba mi sjaj, zlato ni pompa”, njihova majka, Aino, bi za promjenu svirala glasovir.
But it was a signal to the Sibelius children that the Christmas festivities had begun when Jean started to play “High are the snowdrifts.” 
Sibeliusova djeca su znala da je božićna proslava istinski započela kada bi Jean započeo svirati “Visoki su snježni nanosi.”
The importance of the carols to Sibelius is indicated by the fact that he reworked them continuously until just a few years before his death in 1957. 
Važnost božićnih pjesama za Sibeliusa je evidentna jer ih je konstantno prepravljao sve do nekoliko godine prije svoje smrti 1957.
Sibelius composed “Give me no splendour, gold or pomp” soon after he moved in 1904 to Ainola. 
Sibelius je skladao “ Ne treba mi sjaj, zlato ni pompa ” ubrzo nakon što se 1904. uselio u svoju kuću Ainola.
The house was named after his wife and located near Järvenpää, about 40 kilometres north of Helsinki. 
Kuća je dobila ime po njegovoj supruzi i nalazila se u blizini Järvenpää, nekih 40 kilometara sjeverno od Helsinkija.
At his previous home in Kerava, about ten kilometres further south, he had composed “High are the snowdrifts.” 
U svom prethodnom domu u Keravi, nekih 10 km južnije, skladao je “Visoki su snježni nanosi.”
In 1943, that song, with lyrics from a poem by Zacharias Topelius, was given a place in the hymn book of the Finnish Evangelical-Lutheran Church, first in Swedish and later in Finnish. 
1943., ta pjesma, sa stihovima pjesnika Zachariasa Topeliusa, ušla je u knjigu himni finske evangeličko-luteranske crkve, prvo na švedskom jeziku a kasnije i na finskom jeziku.
Boisterous Christmas din 
Glasna božićna buka
At Christmastime Ainola bustled with people. 
Za vrijeme Božića Ainola je bila puna ljudi.
There were the daughters with their growing families, and in-laws and friends dropping in. 
Došle bi odrasle kćeri sa svojim obiteljima, a rodbina i prijatelji bi konstantno navraćali.
The house, normally so quiet one could hear a pin drop, echoed with music and game playing and the patter of children running around. 
Kuća, koja je gotovo uvijek bila izuzetno tiha, odzvanjala bi glazbom, igrama i dječjim koracima dok trče naokolo.
And I imagine that smoke from Sibelius's beloved cigars billowed around them. 
A u mojoj mašti dim iz Sibelusovih omiljenih cigara se nadimao se oko njih.
The house had electricity but no running water - Sibelius didn't want it. 
U kući je bilo struje ali ne i tekuće vode - u skladu sa Sibeliusovim željama.
It must have been a challenge for the women as they prepared the culinary feast for so many. 
To je moralo predstavljati popriličan izazov za žene dok su pripremale kulinarsku gozbu za toliko puno ljudi.
Among the delicacies were Aino's own homemade preserves. 
Među ponuđenim delicijama bila je domaća zimnica koju je radila Aino.
For the children, the high point was the start of Christmas at Ainola. 
Za djecu, vrhunac bi bio početak Božića u Ainoli.
“It really had to dazzle you with its brightness. 
“Moralo vas je zaslijepiti svojom svjetlošću.
He played ‘High are the snowdrifts,' and he played so loud, with the pedal down, as if he were playing the organ. 
On bi svirao ‘Visoki su snježni nanosi,' i svirao bi tako glasno, stišćući pedalu do kraja, gotovo kao da svira orgulje.
It was as if he would have liked to have had an orchestra there as well. 
Kao da je priželjkivao da ima pratnju orkestra u tom trenutku.
We sang this song and then we sang ‘Give me no splendour, gold or pomp.' 
Pjevali bi tu pjesmu, a zatim i ‘Ne treba mi sjaj, zlato ni pompa.'
This was all very jolly. 
Sve je bilo jako veselo.
It wasn't pious or gloomy at all.” 
Nimalo pobožno ili tmurno.”
See also on thisisFINLAND: 
Saznajte više na thisisFINLAND:
Christmas Eve in a candlelit cemetery - Embassy of Finland, Zagreb : Current Affairs 
Badnjak na svijećama osvijetljenom groblju - Veleposlanstvo Finske, Zagreb : Aktualnosti
Christmas Eve in a candlelit cemetery 
Badnjak na svijećama osvijetljenom groblju
By Fran Weaver 
Napisala Fran Weaver
Photo: Jaakko Avikainen/Lehtikuva 
Fotografija: Jaakko Avikainen/Lehtikuva
Visiting the local cemetery is very much a part of many Finnish families' Christmas rituals. 
Posjeta lokalnom groblju je dio božićne tradicije mnogih obitelji u Finskoj.
Hey, it's not as morbid as it might sound. 
Ustvari, to nije uopće morbidno iako se možda tako čini na prvu ruku.
Although going to a graveyard might seem an unlikely activity for the festive season, the sight of hundreds of graveside candles glowing in the snow in a serene wooded cemetery can be surprisingly uplifting. 
Iako obilazak groblja ne zvuči kao dio božićnog raspoloženja, pogled na stotine svijeća koje svijetle na grobovima u snijegu na mirnom groblju pored šume može biti iznenađujuće pozitivan doživljaj.
Placing candles on the graves of deceased relatives at Christmastime is a deep-rooted tradition followed by non-churchgoers and members of the Orthodox faith, as well as believers from the majority Evangelical Lutheran Church of Finland. 
Paljenje svijeća na grobovima bližnjih u božićno doba duboko je ukorijenjena tradicija koju slijede nevjernici, pripadnici pravoslavne vjere, kao i vjernici većinske Evangeličke luteranske crkve u Finskoj.
“As many as three-quarters of Finnish families visit a cemetery at Christmas, mostly on Christmas Eve, and we even have to make special traffic arrangements to accommodate the crowds,” says Risto Lehto, who manages six cemeteries run by the Parish Union of Helsinki. 
"Čak tri četvrtine finskih obitelji posjetiti groblje na Božić, uglavnom na Badnjak, a mi moramo uspostaviti posebnu organizaciju prometa kako bi izbjegli gužve", kaže Risto Lehto, upravitelj šest groblja Župne unije Helsinki.
Lehto explains that many people stroll in their local graveyards at Christmas even if none of their relatives are buried there, just to enjoy the tranquil candlelit scene. 
Lehto objašnjava kako mnogi ljudi dođu prošetati svojim lokalnim grobljima na Božić, čak i ako nitko od njihovih rođaka nije pokopan tamo, samo kako bi uživali u mirnom okružju osvijetljenom svijećama.
“Our cemeteries also have memorial features where people can light candles for those buried elsewhere.” 
"Naši groblja također imaju spomen obilježja gdje ljudi mogu zapaliti svijeće za one pokopane na drugim mjestima."
Light in the darkness 
Svijetlo u tami
Photo: Heikki Saukkomaa/Lehtikuva 
Fotografija: Heikki Saukkomaa/Lehtikuva
People come to the cemetery to pay their respects or just to reflect quietly on the candlelit scene. 
Ljudi dolaze na groblja kako bi odali počast ili kako bi jednostavno razmišljali u tišini okruženi svijetlom svijeća.
Though the cemetery may be crowded, the atmosphere is silent and solemn as people quietly reflect on the candlelit scene, and their lost loved ones. 
Iako groblja mogu biti krcata, atmosfera je tiha i svečana dok posjetitelji tiho razmišljaju okruženi svijećama i preminulim voljenim osobama.
“In truth cemeteries are for the living and not for the dead,” says Lehto. 
"Ustvari groblja su za žive ljude, a ne za mrtve", kaže Lehto.
“In Finland we really take care of our cemeteries as scenic parks with grand old trees. 
"U Finskoj mi zaista vodimo brigu o našim grobljima kao slikovitim parkovima s velikim starim drvećem.
They're places where people can enjoy a peaceful stroll, as well as remembering the deceased. 
Groblja su mjesta gdje se ljudi mogu prisjećati pokojnika ali isto tako i uživati u mirnoj šetnji.
Grieving can be a long process, and we like to provide settings where people can gain comfort. 
Tugovanje može biti dug proces, a mi želimo pružiti mjesto gdje se ljudi mogu naći utjehu.
Our cemeteries are nothing like the scary derelict graveyards you see in horror films!” 
Naša groblja nimalo ne liče na zastrašujuća, zapuštena groblja koja možete vidjeti u filmovima strave!”
The myriad graveside candles certainly bring light and joy to the scene on a midwinter afternoon, making a secluded cemetery look like a mystic fairy dell. 
Bezbroj svijeća na grobovima zasigurno donose svijetlost i radost u tamno zimsko popodne, te čini da osamljeno groblje izgleda poput tajnovitog staništa vila.
Some people make picturesque natural lanterns around their candles using piles of snowballs or icy covers made of water that has been frozen in a bucket. 
Neki ljudi izrađuju slikovite prirodne lampione oko svojih svijeća koristeći grude snijega ili ledene pokrove napravljene od vode smrznute u kantama.
Lehto explains that the tradition of putting candles by graves only became widespread in Finland in the 1920s, when candles became affordable. 
Lehto objašnjava kako se tradicija paljenja svijeća na grobovima raširila Finskom tijekom 1920-ih godina, kada su si ljudi mogli priuštiti svijeće.
However, the custom of paying seasonal respect to the dead probably dates back much further, and may even have its roots in pre-Christian times - like the pagan tradition of lighting midsummer bonfires, which is nowadays associated with the Christian feast of St John's Day (Juhannus in Finnish). 
Međutim, običaj sezonskog odavanja poštovanja prema mrtvima vjerojatno datira mnogo prije, a možda čak ima korijene u pretkršćanskim vremenima - poput poganske tradicije paljenja ivanjskih krjesova, koja se danas veže s kršćanskim blagdanom svetog Ivana (Juhannus na finskom).
A hectic time of peace 
Užurbano vrijeme mira
The sight of hundreds of graveside candles glowing in the snow in a serene wooded cemetery can be surprisingly uplifting. 
Pogled na stotine svijeća koje svijetle na grobovima u snijegu na mirnom groblju pored šume može biti iznenađujuće pozitivan doživljaj.
“In the post-war 1950s, when people wanted to remember those who died fighting to preserve Finland's independence, putting candles on graves became more common on Independence Day (December 6) as well,” says Lehto. 
"U poslijeratnim 1950-im, kada su se ljudi htjeli željeli sjećati onih koji su poginuli boreći se za očuvanje nezavisnosti Finske, stavljanje svijeća na grobove postalo je uobičajeno također i na Dan neovisnosti (6. prosinca)" kaže Lehto.
All Saints' Day (November 1) is another day when Finnish cemeteries radiate with soft candlelight. 
Svi sveti (1. studenoga) je još jedan dan kada su finska groblja osvijetljena nježnom svjetlosti svijeća.
“The tradition of visiting the cemetery certainly fits in well with our idea that Christmas is a family festivity, and a time of peace,” says Lehto. 
"Tradicija posjeta groblju svakako se dobro uklapa u naše poimanje Božića kao obiteljskog blagdana i doba mira," kaže Lehto.
Special interview with Siiri Alakorva-Balagović - Embassy of Finland, Zagreb : Current Affairs : News 
Razgovor sa Siiri Alakorva-Balagović - žena koja je obogatila lektiru osmoškolaca u Hrvatskoj - Veleposlanstvo Finske, Zagreb : Aktualnosti : Vijesti iz veleposlanstva
Special interview with Siiri Alakorva-Balagović 
Razgovor sa Siiri Alakorva-Balagović -žena koja je obogatila lektiru osmoškolaca u Hrvatskoj