natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Finally, we are of the opinion that current plans for fiscal adjustment do not lead to a completely efficient policy within the context of the EU. 
Konačno, smatramo da sadašnji planovi za fiskalnu prilagodbu ne vode (potpuno) efikasnoj fiskalnoj politici u sklopu EU-a.
There is an intermediate key according to which a certain percentage of revenue from VAT is paid into the EU budget. 
I Postoji posredan ključ prema kojemu se u proračun EU-a uplaćuje određeni postotak prihoda od PDV-a.
Inflation of 3% is not essentially greater than the indirectly targeted inflation of the EU, and yet also allows space for adjustment of relative prices in the remaining protected sectors, and the working of the Balassa-Samuelson effect (which comes out particularly in the transition countries with an intensive growth of productivity). 
II Inflacija od 3% nije bitno veća od posredno ciljane inflacije u EU, a istodobno ostavlja prostor za prilagodbe relativnih cijena u ostalim “zaštićenim" sektorima, te za djelovanje Balassa-Samuelsonova učinka (koji se osobito očituje u tranzicijskim zemljama s intenzivnim rastom proizvodnosti).
We recall that the Balassa-Samuelson effect arises when growth of productivity within a sector of internationally marketable goods rises faster than the rate ofproduction within the sector of international non-marketable goods, which in turn assuming mobility of labour brings about a wage cost rise, and then of prices in the internationally non-marketable goods sector. 
Podsjetimo da Balassa-Samuelsonov učinak nastaje kada rast proizvodnosti unutar sektora međunarodno utrživih dobara raste brže od rasta proizvodnosti unutar sektora međunarodno neutrživih dobara, što nadalje, uz pretpostavku mobilnosti rada, rezultira povećanjem plaća, a onda i cijena u sektoru međunarodno neutrživih dobara.
The value of the proportion of imports in GDP from countries with which Croatia has made free trade agreements has remained unchanged (about 80%) irrespective of the making of these treaties. 
Stoga je moguće pretpostaviti da se ti udjeli neće mijenjati ni u bliskoj budućnosti, tj. da neće doći do značajnog djelovanja učinka skretanja trgovine.
There are good reasons for expecting a reduction of the rate in the next four years (the EU is negotiating with several countries about free trade) but since we can only guess how much this might come to in the end, it seems most appropriate to work with the current rate, 2.6%. 
iv Postoje valjani razlozi za očekivanje snižavanja te stope u iduće četiri godine (EU pregovara s nekoliko zemalja o slobodnoj trgovini), no s obzirom na to da možemo samo nagađati koliko bi ona “na kraju ” mogla iznositi, čini se najispravnijim “raditi” s trenutačnom stopom od 2,6%.
POVERTY, INEQUALITY AND SOCIAL EXCLUSION IN THE EUROPEAN UNION AND CROATIA 
SIROMAŠTVO, NEJEDNAKOST I SOCIJALNA ISKLJUČENOST U EUROPSKOJ UNIJI I HRVATSKOJ
Believing that reunited Europe intends to continue along this path of civilisation, progress and prosperity, for the good of all its inhabitants, including the weakest and most deprived. 
Vjerujemo da ujedinjena Europa teži daljnjem razvoju civilizacijskih tekovina, napretka i prosperiteta za dobrobit svih svojih građana, uključujući i najslabije i najlišenije.
The European Council meeting in Thesaloniki on 20 June 2003; Draft Treaty establishing a Constitution for Europe 
Sastanak Europskog vijeća u Solunu 20. lipnja 2003; Nacrt Ugovora o europskom ustavu
The issue of co-ordination in welfare policy in the European Union (EU) has been the subject of many analyses and discussions, but still it has not attained the same level of importance given to the coordination of economic policy. 
Pitanje koordinacije socijalne politike u Europskoj uniji (EU) predmet je mnogih razmatranja i rasprava, ali ono još uvijek nije dobilo podjednaki značaj kao koordinacija ekonomske politike.
The aim of the paper is to determine the situations and actions in Croatia and the EU in the eradication of poverty and social exclusion. 
Cilj rada je razmotriti stanje i aktivnosti u ublažavanju siromaštva i socijalne isključenosti u Hrvatskoj i u EU.
The paper starts with the theoretical and methodological framework, which is followed by an account of the states of affairs in EU member-states. 
Rad započinje teorijskim i metodološkim okvirom, nakon čega slijedi opis stanja u članicama EU-a.
After the description of the situation in Croatia, especially of its advantages and disadvantages as compared to other transitional countries and future members of the EU, the paper ends with a conclusion and proposals for improvement. 
Nakon izlaganja situacije u Hrvatskoj, posebice njezinih prednosti i slabosti u odnosu prema drugim tranzicijskim zemljama i budućim članicama EU-a, rad završava zaključkom i preporukama za poboljšanje stanja.
poverty, inequality, social exclusion, European Union, Croatia 
siromaštvo, nejednakost, socijalna isključenost, Europska unija, Hrvatska
Debates about a common social and welfare policy and common actions have long been held at a national level and are slowly but surely taking shape at the European level. 
Rasprave o zajedničkoj socijalnoj politici i politici socijalne skrbi već se dugo vode na nacionalnim razinama te polako ali sigurno dobivaju na značenju na razini EU-a.
In political terms, Europe has achieved its greatest successes in fields other than social policy, with the creation of a common market and the transition to phase three of economic and monetary union with the introduction of the euro. 
Političkim rječnikom, Europa je postigla znatne uspjehe na ostalim područjima osim socijalne politike, stvaranjem zajedničkog tržišta i prelaskom na treću fazu ekonomske i monetarne unije, kao i uvođenjem eura.
This is, of course, not to say that these successes are not also of social significance. 
Naravno, ne može se reći da ti uspjesi nemaju i odgovarajuće socijalno značenje.
But it is often said that they have created more social problems than they have solved, thus prompting action at a European level. 
Ipak, često se navodi da su stvorili veće socijalne probleme nego što ih mogu riješiti, pa to onda zahtijeva djelovanje na europskoj razini.
The issue of co-ordination in welfare policy in the EU has been the subject of many analyses and discussions, but still has not managed to attain the same importance assigned to the co-ordination of economic policy. 
Pitanje koordinacije socijalne politike u EU predmet je mnogih razmatranja i rasprava, ali ono još uvijek nije dobilo podjednaki značaj kao koordinacija ekonomske politike.
One of the most important reasons for intentions to harmonise social policy is the wish to enable and enhance labour force mobility because there is a belief that the (non)existence of an adequate safety net is an important factor in worker mobility. 
Jedan od najvažnijih razloga za željeno usklađivanje socijalne politike jest nastojanje da se omogući i olakša pokretljivost radne snage jer se smatra da je (ne)postojanje odgovarajuće sigurnosne mreže važan čimbenik mobilnosti radnika.
On the other hand, EU members often mention that because of the different levels of economic development it is very hard or almost impossible to harmonise different welfare systems. 
Usto, članice EU-a često navode da je zbog nejednakog stupnja gospodarskog razvoja vrlo teško ili gotovo nemoguće uskladiti različite sustave socijalne skrbi.
Harmonisation would require huge financial resources that are at present not available. 
Njihovo bi usklađivanje zahtijevalo velika financijska sredstva koja zasad ne postoje.
The aim of this paper is to determine the situations in the EU and Croatia and actions taken to eradicate poverty and social exclusion. 
Cilj rada je razmatranje stanja i aktivnosti za ublažavanje siromaštva i socijalne isključenosti u Hrvatskoj i u EU.
We start with a brief explanation of the theoretical and methodological framework. 
Članak počinje kratkim teorijskim i metodološkim objašnjenjima.
In the second part we discuss the situation in EU memberstates regarding poverty and inequality, as well as activities at the EU level for reducing these unfavourable situations. 
U drugom se dijelu izlaže situacija u smislu siromaštva i nejednakosti u članicama EU-a te opisuju aktivnosti za ublažavanje neželjenog stanja.
Section three describes the situation in Croatia, especially its advantages and disadvantages as compared to other transitional countries and future members of EU. 
Treći je dio posvećen situaciji u Hrvatskoj, posebice njezinim prednostima i slabostima u odnosu prema drugim tranzicijskim zemljama i budućim članicama EU-a.
The paper ends with a conclusion and proposals for improvement. 
Rad završava zaključkom i preporukama za poboljšanje.
THEORETICAL FRAMEWORK AND METHODOLOGICAL ISSUES 
TEORIJSKA I METODOLOŠKA OBJAŠNJENJA
To understand poverty, it is essential to examine the economic and social context, including the institutions of the state, markets, communities, and households. 
Za razumijevanje siromaštva presudno je spoznati postojeće ekonomske i socijalne uvjete, uključujući državne institucije, tržište, zajednice i kućanstva.
The persistence of poverty is linked to its interlocking multidimensionality: it is dynamic, complex, institutionally embedded, and also a gender and location-specific phenomenon. 
Postojanje siromaštva povezano je s njegovom višedimenzionalnošću: ono je dinamično, složeno, određeno postojećim institucijama te prostorno i spolno uvjetovano.
The patterns and shape of poverty vary by social group, season, location, and country. 
Uvjeti i pojavni oblik siromaštva razlikuju se prema socijalnim skupinama, vremenu, mjestu i zemlji.
Poverty differences cut across gender, ethnicity, age, location (rural versus urban), and income source. 
Siromaštvo se može razlikovati prema spolu osoba, etnitetu, dobi, mjestu (ruralno nasuprot urbanome), te prema izvoru dohotka.
Usually, in households, children and women suffer more than men. 
Obično su u kućanstvima djeca i žene izloženiji siromaštvu od muškaraca.
Poverty outcomes are the result of a complex interaction between policies and institutions in the economic and the political spheres. 
Na siromaštvo utječu složeni međuodnosi politike, mjera i institucija u ekonomskoj i političkoj sferi.
Poverty outcomes depend not only on what happens with the national income, but more fundamentally on how these changes in the national income translate into changes in household measures, and on what happens to the distribution of this consumption. 
Značenje siromaštva ne ovisi samo o tome što se događa s nacionalnim dohotkom, već je važnije kako se promjene nacionalnog dohotka odražavaju na položaj kućanstava, te što se zbiva u raspodjeli potrošnje dohotka.
It is very important to fix on the manner of measuring poverty because this determines (or confuses) attempts to formulate sensible policies for helping the poor and for the redistribution of income. 
Vrlo je bitno kako se siromaštvo mjeri jer to određuje (ili otežava) pokušaje utvrđivanja odgovarajuće politike pomoći siromašnima te raspodjelu dohotka.
The most commonly used way for measuring poverty is based on income or consumption levels (for the main indicators and explanation, see Box 1. 
Najuobičajeniji načini mjerenja temelje se na razini raspoloživog dohotka ili potrošnje (za glavne pokazatelje i objašnjenja pogledati okvir 1).
Information on consumption and income is obtained through sample surveys, during which households are asked to answer detailed questions on their spending habits and sources of income. 
Informacije o dohotku ili potrošnji dobivaju se odgovarajućim istraživanjima reprezentativnog uzorka stanovništva, kada se članove kućanstva pita o pojedinostima njihovih potrošačkih navika i izvorima dohotka.
Such surveys are conducted more or less regularly in most countries. 
Ta se ispitivanja provode u većini zemalja.
These sample survey data collection methods are increasingly being complemented by participatory methods, where people are asked what their basic needs are and what poverty means for them. 
Načini i metode prikupljanja podataka na temelju uzorka vrlo su složeni, a obično se ispituje koje su temeljne životne potrebe ispitanika i što za njih znači siromaštvo.
Interestingly, recent research shows a high degree of concordance between poverty lines based on objective and subjective assessments of needs. 
Zanimljivo je istaknuti da novija istraživanja pokazuju velik stupanj podudarnosti granica siromaštva utemeljenoga na objektivnim i subjektivnim utvrđivanjima potreba.
It is common to measure inequality in living standards using income or expenditure across individuals in a given month. 
Obično se nejednakost životnog standarda mjeri upotrebom raspoloživog dohotka ili rashoda u promatranome mjesecu.
However, due to problems in measuring poverty, income or expenditure in a given month is only an imprecise measure of the living standard of a household. 
Ipak, s obzirom na probleme u mjerenju siromaštva, dohodak ili rashodi u promatranome mjesecu tek su približna mjera životnog standarda kućanstva.
In order to obtain a more representative approximation of inequality, it is better (and more complicated) to reckon poverty and inequality using data over a longer period (presumably over four periods like, for example, the average in the current month, 12, 24 and 36 months ago) than data for a single month. 
Za dobivanje pouzdanijih spoznaja o nejednakosti bolje je (i znatno složenije) računati siromaštvo i nejednakost upotrebom pokazatelja za dulje vremensko razdoblje (npr. pomoću četiri serije podataka za tekući mjesec, te za razdoblje prije 12, 24 i 36 mjeseci) nego na temelju podataka samo za jedan mjesec.
Especially for countries in transition, researchers mostly use measures of poverty and inequality based on consumption (money expenditures plus the value of food produced on the household plot). 
U izračunima siromaštva i nejednakosti, posebice za zemlje u tranziciji, koriste se većinom pokazatelji utemeljeni na potrošnji (novčani izdaci i vrijednost prehrambenih proizvoda proizvedenih u vlastitoj okućnici).
Grootaert and Braithwaite (1998) believe that this measure is more accurate than income due to the high volatility of current income, since people are paid very irregularly, with several months of wage arrears being common. 
Grootaert i Braithwaite (1998) vjeruju da je to pouzdanija mjera zbog velike promjenjivosti tekućeg dohotka jer zaposleni često neredovito dobivaju plaću, s uobičajenim zaostacima (kašnjenjima) od nekoliko mjeseci.
Furthermore, income underreporting is widespread, because survey respondents are not willing to fully disclose illegal or semi-legal income sources. 
Nadalje, vrlo je često zatajivanje ostvarenog dohotka jer ispitanici nisu voljni reći punu istinu o nezakonitim ili poluzakonitim izvorima dohotka.
Finally, produce from the household plot has become a mainstay of food consumption and this is not a standard component of money income. 
Konačno, proizvodnja prehrambenih proizvoda u vlastitoj okućnici postala je najvažniji izvor prehrane, a to nije standardna (uobičajena) sastavnica novčanog dohotka.
While consumption may be a more accurate measure of material well-being, examining income inequality offers two benefits. 
Dok potrošnja može biti pouzdaniji pokazatelj materijalnog blagostanja, mjerenje nejednakosti dohotka ipak nudi dvije prednosti.
First, it is easier to make international comparisons using income inequality since income inequality statistics are available for more countries. 
Prvo, lakše je provoditi međunarodne usporedbe pomoću dohodovne nejednakosti jer o tome u većini zemalja postoje potrebni statistički pokazatelji.
Box 1 Main indicators of poverty, inequality and social exclusion 
Najvažniji pokazatelji siromaštva, nejednakosti i socijalne iskljucenosti
Absolute poverty measures the proportion of a population surviving on less than a specific amount of income. 
Apsolutno siromaštvo pokazuje postotak stanovništva koji živi ispod određenog iznosa raspoloživog dohotka.
This specific amount is the poverty line. 
Taj je određeni iznos granica siromaštva.
Absolute poverty lines set an absolute minimum standard of living and are typically based on a fixed basket of food products (deemed to represent the adequate minimum nutritional intake necessary for good health) plus an allowance for other expenditures (such as housing and clothing). 
Apsolutna granica siromaštva označava apsolutni minimalni životni standard i obično se temelji na točno utvrđenoj potrošačkoj košarici prehrambenih proizvoda (za koju se ocjenjuje da čini odgovarajuće minimalne prehrambene potrebe za očuvanje zdravlja) uvećanu za neke druge troškove (poput stanovanja i odjeće).
Hence absolute lines can vary across countries, depending on the composition of the consumption basket. 
Stoga se apsolutna granica siromaštva može znatno razlikovati među zemljama, ovisno o sadržaju potrošačke košarice.
While there is clearly some arbitrariness in determining what is adequate, the notion of a poverty line still provides a useful benchmark. 
Iako sigurno postoji određena proizvoljnost o tome što je odgovarajuće, tako utvrđena granica siromaštva ipak je svojevrsno uporište za analizu i usporedbe.
Relative poverty lines define poverty relative to national living standards because irrespective of absolute needs, people may consider themselves poor when their living standards are substantially below those of others in their country. 
Relativna granica siromaštva utvrđuje siromaštvo u odnosu prema nacionalnom životnom standardu jer se, bez obzira na apsolutne potrebe, ljudi mogu smatrati siromašnima ako je njihov standard znatno niži od standarda drugih osoba u promatranoj zemlji.
Relative poverty lines are usually set as a fixed percentage of median or mean equivalent household income. 
Relativna granica siromaštva obično se utvrđuje kao određeni postotak medijalnog ili prosječnog dohotka kućanstva.
The World Bank (2000) calculates poverty profiles using 50% of median income as a base for international comparison. 
World Bank (2000) računa siromaštvo upotrebom polovice medijalnog dohotka kao osnovice za međunarodne usporedbe.
The poverty gap measures how much income would have to be transferred to the poor population to raise every household's income to the poverty line (assuming the transfers have no effects on the recipients' work effort). 
Jaz siromaštva pokazuje koliko bi dohotka trebalo transferirati siromašnom stanovništvu da se dohodak kućanstva podigne do granice siromaštva (uz pretpostavku da transferirani dohodak ne utječe na radne napore primatelja).
Gini coefficient is bounded between 0 and 1, with 0 indicating absolute equality and 1 indicating absolute inequality. 
Ginijev koeficijent kreće se u rasponu od 0 do 1, s tim da 0 pokazuje potpunu jednakost, a 1 znači potpunu nejednakost.
Poverty intensity is the common indicator taking into account the number of poor, the depth of poverty and inequality among the poor. 
Intenzitet siromaštva zajednički je pokazatelj broja siromašnih, dubine siromaštva i nejednakosti među siromašnim.
For practical purposes, the percentage change in the poverty intensity can be approximated as the sum of the percentage changes of the poverty rate and the average poverty gap ratio. 
Zbog praktičnih razloga intenzitet siromaštva može se aproksi-mativno uzeti kao zbroj postotnih promjena stopa siromaštva i jaza siromaštva.
Social exclusion is a multidimensional process which weakens the links between individuals and the rest of society. 
Socijalna isključenost višedimenzionalni je proces koji slabi povezanost pojedinca i zajednice.
These links can take on economic, political, socio-cultural and spatial perspectives. 
Te veze mogu biti ekonomske, političke, sociokulturne te prostorne.
The more dimensions by which a person is excluded, the more vulnerable this person becomes. 
Što je više obilježja po kojima je osoba isključena, to ona postaje ranjivija.
The characteristics of exclusion are linked to accessing labour markets, basic services and social networks. 
Obilježja isključenosti vezana su uz pristup tržištu rada, najosnovnijim uslugama i socijalnoj mreži.
Depending on the general level of development of an economy, the following dimensions can be of relevance: exclusion from goods and services, from labour market, from security and from human rights. 
Ovisno o cjelokupnom ekonomskom razvoju, osobe mogu biti isključene iz dobara i usluga, iz tržišta rada i iz ljudskih prava.
However, the above discussion suggests that it might be fruitful to consider income and expenditure not as alternative, but rather as complementary, measures of well-being. 
Ipak, možda spomenuta rasprava upućuje na to da bi bilo korisno razmotriti dohodak i potrošnju ne kao alternativne mjere blagostanja, nego kao komplementarne.
Support for this approach is provided by Atkinson (1989), who distinguishes between two conceptions of poverty: a standard-of living approach, which emphasises minimum levels of consumption of goods and leads naturally to an expenditure-based measure, and a minimum-rights approach, which emphasises the provision of minimum incomes but does not prescribe how they should be spent. 
Tako Atkinson (1989) navodi potvrdu tom pristupu razlikujući koncepte siromaštva pomoću pristupa životnom standardu, u kojemu se naglašava minimalna razina potrošnje robe i dobara i, naravno, upućuje na mjerenje potrošnje, te pristupa minimalnim pravima, pri čemu se naglašava važnost minimalnog dohotka, ali se ne propisuje kako se on treba potrošiti.
POVERTY, INEQUALITY AND SOCIAL EXCLUSION IN THE EUROPEAN UNION 
SIROMAŠTVO, NEJEDNAKOST I SOCIJALNA ISKLJUČENOST U EUROPSKOJ UNIJI
The drive for solidarity and social integration found its initial expression in the Single European Act (1987), and subsequently in the Protocol on Social Policy in the Maastricht Treaty (signed 1992, applied from 1993). 
Težnja za solidarnošću i socijalnom uključenošću izvorno je navedena u Jedinstvenom europskom ugovoru (The Single European Act iz 1987), te je slijedom toga navedena u Protokolu o socijalnoj politici iz Ugovora u Maastrichtu (The Protocol on Social Policy in the Maastricht Treaty, potpisanog 1992, a na snazi od 1993).
The idea was to refine social protection systems in order to improve everybody's chances in general without losing sight of the goal of more equal opportunities. 
Ideja je bila utvrđivanje socijalne zaštite kako bi se svim članovima društva poboljšale mogućnosti bez zanemarivanja cilja jednakih mogućnosti.
The Treaty of Amsterdam (entry into force: 1st May 1999) gave concrete expression to this concern by including a title on employment and incorporating the protocol on social policy. 
Ugovor iz Amsterdama (The Treaty of Amsterdam, stupio na snagu 1. svibnja 1999) donio je neposredne mjere u ostvarivanju tih želja uključujući i dionicu o zapošljavanju, te prihvaćanju protokola o socijalnoj politici.
This gave the Community some scope for action in the field of social policy, though this was somewhat restricted and bound by the principle of subsidiarity. 
To je Uniji omogućilo djelovanje na području socijalne politike, iako je djelomično bilo ograničeno i određeno načelima supsidijarnosti.
Since then, the Commission and the Member States have had to review the employment situation annually and draw up employment policy guidelines. 
Nakon toga Komisija i zemlje članice trebale su svake godine ocjenjivati stanje u zapošljavanju te donositi smjernice politike zapošljavanja.
This has brought social policy much further into the limelight of European politics. 
Time je socijalna politika mnogo više približena središtu pozornosti europske politike i djelovanja.
In late 1997, when the situation in virtually all labour markets was giving cause for concern, the Luxembourg employment summit was held. 
Krajem 1997. godine u svim je članicama bilo loše stanje na tržištu rada, te je u Luxembourgu održan sastanak o zapošljavanju.
Measures were decided on to stimulate the efficiency of labour markets. 
Na njemu su utvrđene mjere za poticanje učinkovitosti tržišta rada.