natgillin/translations-raw huggingface dataset:
xx For details, see World Bank (2004) and two recent strategies for the health care sector: Office for the Strategy of Development of Croatia (2002) and MZSS (2006). 
xx Detaljnije vidjeti World Bank (2004) i dvije strategije reforme zdravstva razrađene posljednjih godina: Ured za strategiju razvitka RH (2002) i MZSS (2006).
xxi Trend decline in the provision of preventative services was noted already several years ago: in 2000 there were 79% fewer check-ups of adults, 41% fewer checkups at patients' homes and 89% fewer home visits than in 1990 (Office for the Strategy of Development of Croatia, 2002:11). 
xxi Tendencija pada broja preventivnih usluga uočena je još prije nekoliko godina: tijekom 2000. godine zabilježeno je 79%o manje sistematskih, periodičnih i kontrolnih pregleda odraslih, 41% manje pregleda u kući i 89% manje kućnih posjeta nego 1990. godine (Ured za strategiju razvitka RH, 2002:11).
xxii Each primary care doctor is expected to carry at least about 1,700patients per year on a roster. 
xxii Od svakog liječnika opće prakse očekuje se da ima najmanje 1.700 pacijenata na godinu.
This is relatively low compared with EUaverage (2,000-2,500patients per primary care doctor) and indicates that a considerable potential for “pilingup” ofpatients does exist. 
To je relativno malo u usporedbi s europskim prosjekom (2.000-2.500 pacijenata po liječniku na godinu) i pokazuje da realni potencijal za “gomilanje” pacijenata zaista postoji.
The lower figure was apparently chosen deliberately in order to encourage physicians to work in under-served areas, where they could earn more under the system of capitation payments. 
Relativno nizak broj pacijenata po liječniku u Hrvatskoj utvrđen je kako bi se liječnike stimuliralo da rade u područjima s nedovoljnim brojem liječnika, gdje uz sustav “glavarina” mogu više zaraditi.
xxiii There are some solid indications that patients in Croatia have a tendency towards excessive use of medicines; see Vjesnik, 10 October 2005. 
xxiii Postoje i neki čvrsti pokazatelji da su pacijenti u Hrvatskoj skloni pretjeranom uzimanju lijekova; vidjeti Vjesnik, 10. listopada 2005.
xxiv See Article 17 of the Health Insurance Law (www.hzzo-net.hr). 
Zakona o zdravstvenom osiguranju (www.hzzo-net.hr).
xxv These include children and students, retirees, the unemployed, people receiving minimum income, recruits in mandatory military service and war veterans. 
xxv Plaćanja participacije oslobođena su djeca i studenti, umirovljenici, nezaposleni, zaposleni koji primaju minimalni dohodak, invalidi, osobe na služenju vojnog roka i branitelji.
xxvi See DZS (2006). 
xxvi Vidjeti DZS (2006).
xxvii For instance, the 2001 Household Budget Survey shows that for about 7% of retiree households, health costs represented more than 10% of total spending (World Bank, 2004:41). 
xxvii Prema anketi o potrošnji kućanstava iz 2001. godine, za otprilike 7% kućanstava umirovljenika zdravstveni troškovi čine više od 10% ukupne potrošnje (World Bank, 2004:41).
xxix This includes employees in private and public sectors, the self-employed and farmers. 
xxviii Vidjeti npr Večernji list, 17. srpnja 2006. i 2. kolovoza 2006.
However, one can assume that health care contributions increase the cost of labour regardless of who pays them. 
No može se sa sigurnošćupretpostaviti da doprinosi povećavaju trošak rada bez obzira na to tko ih plaća.
Out-ofpocket payments are thus 17.5% on average (=0.25x0.70), which is somewhat higher than in Croatia (16.4% in 2003). 
Dakle, zdravstvena potrošnja “iz džepa ” u EU iznosi prosječno 17,5% (=0,25x0,70), što je nešto više nego u Hrvatskoj (16,4% u 2003).
xxxii See Poslovni dnevnik, 12 April 2006. 
xxxii Vidjeti Poslovni dnevnik, 12. travnja 2006.
xxxiii Under the system of found-holding, financial resources for health care are allocated on a per capita basis and are held in a fund, with the general practitioner usually deciding on the allocation of resources in the fund. 
xxxiii U foundholding sustavu financijska se sredstva za zdravstvenu zaštitu alociraju, slično “glavarini”, prema broju pacijenata, ali se slijevaju u fond kojim upravlja liječnik opće prakse odnosno ravnatelj bolnice.
The financial incentives offered by this scheme are in the form of control over budgets to be spent on patient care and not in the form ofpersonal financial incentives. 
Prednost tog sustava je da liječnik ima veću kontrolu nad potrošnjom doznačenih sredstava, a ne u tome da osobno dobiva veće financijske poticaje.
A disadvantage of this system (noted in the United Kingdom) is that it might introduce some inequities in the provision of health care. 
Nedostatak sustava (uočen u Velikoj Britaniji, gdje se sustav foundholdinga već dulje primjenjuje) jest to da može dovesti do određenih nepravednosti u pružanju zdravstvene zaštite.
xxxiv Under payment system based on diagnostic groups, patients are categorised on the basis of diagnoses and resources needed for their hospital treatment. 
xxxiv U sustavu dijagnostičkih grupa pacijenti se svrstavaju prema dijagnozi i sredstvima potrebnima za njihovo bolničko liječenje.
This system can help reduce costs to the health insurance compared with the fee-for-service scheme, but introduces other incentives that might give rise to high costs, such as categorising patients into more complex and therefore expensive diagnostic groups (so-called “code creep”). 
Taj sustav omogućuje smanjenje troškova u usporedbi sa sustavom naplate prema pruženim uslugama, ali može dovesti do nekih problema koji povećavaju troškove, poput svrstavanja pacijenata u složenije i stoga skuplje dijagnostičke grupe.
xxxv See OECD (2006) and European Commission (2006). 
xxxv Vidjeti OECD (2006) i European Commission (2006).
xxxvi This model is often referred to as Bismarckian, named after the greatest German statesman of the 19th century Otto von Bismarck (1815-1898). 
xxxvi Model socijalnog osiguranja često se naziva Bismarckovim modelom, prema najvećem njemačkom državniku 19. stoljeća Ottu von Bismarcku (1815-1898), koji je uveo prvi sustav socijalnog osiguranja u Europi.
The social security system was financially viable because average life expectancy at the time was around 55 years (see Oeppen and Vaupel, 2002). 
Sustav socijalnog osiguranja bio je u Bismarckovo doba financijski održiv jer je očekivano trajanje života u najrazvijenijim zemljama iznosilo manje od 50 godina (v. Oeppen and Vaupel, 2002).
xxxvii The authorities have made some progress in this regard by gradually reducing the contribution rate from 18% in 1998 to 15% in 2004. 
xxxvii Vlast je na tom području ostvarila određeni napredak postupnim snižavanjem stope obveznog doprinosa s 18% u 1998. na 15% u 2004. godini.
Despite the reduction in rates, more revenue was collected from contributions, suggesting that a combination of improved collection and reduced exemptions had a positive effect. xxxviii For instance, in 2002 the central budget transfer to HZZO dropped to 9%o of HZZO revenues, down from 16% in 2001. 
Iako je stopa doprinosa smanjena, prikupljeno je više prihoda, što upućuje na mogućnost povećanja prihoda boljom poreznom administracijom i manjim brojem izuzetaka. xxxviii U 2002. godini sredstva središnjega državnog proračuna činila su 9% prihoda HZZO-a, a u 2001. 16%.
At the same time, the government borrowed 820 million kuna (6% of HZZO revenues) to pay back the old arrears vis-a-vis health care suppliers (World Bank, 2004:40). 
Vlada se istodobno zadužila za 820 milijuna kuna (6% prihoda HZZO-a) radi podmirenja starih dugova zdravstva prema dobavljačima (World Bank, 2004:40).
xxxix The share ofprivate health insurance companies is calculated from gross health insurance premia paid (amounting to 105 million kuna in 2003, based on HANFA (2006)), and total health expenditure based on WHO (2006). 
xxxix Udio privatnih osiguravajućih društava u financiranju zdravstvenih troškova izračunan je kao iznos bruto premija (105 milijuna kuna u 2003. godini prema podatcima Direkcije za nadzor društava za osiguranje - HANFA, 2006) u ukupnim troškovima zdravstva (7,8% BDP-a u 2003. godini, prema podatcima Svjetske zdravstvene organizacije u tablici A4.
xli See D'Addio and D'Ercole (2005). 
xli Vidjeti D'Addio i d'Ercole (2005).
Among countries with the highest fertility rates in OECD are the Scandinavian countries, France and the United States, which at the same time have some of the highest female employment rates. 
Među zemljama OECD-a s najvišim stopama nataliteta su skandinavske zemlje, Francuska i SAD, koje ujedno imaju i najviše stope zaposlenosti žena.
On the other hand, even though in Italy and Spain only every third woman works, the birth rate is just 1.3 children per woman. xlii See Poslovni dnevnik, 1 June 2006 and 31 July 2006. xliii This insight comes from Vlado Puljiz; see Poslovni dnevnik, 1 June 2006. xliv See the leading article in The Economist, 18 August 2005. 
S druge strane, iako u Italiji i Španjolskoj radi tek svaka treća žena, svaka žena rađa prosječno samo 1,3 djece. xlii Vidjeti Poslovni dnevnik, 1. lipnja 2006. i 31. srpnja 2006. xliii Taj uvid iznio je Vlado Puljiz; vidjeti Poslovni dnevnik, 1. lipnja 2006. xliv Vidjeti uvodnik u The Economist, 18. kolovoza 2005. i Rathwell (2005).
xlv One enduring myth in health care economics is that costs of health care are rising because of the rapid advance and increasing availability of expensive medical technologies. 
xlv Trajni mit u ekonomici zdravstva jest da troškovi zdravstva rastu zbog brzog napretka i veće raspoloživosti skupih medicinskih tehnologija.
However, despite the widespread use of new medical technology, health care costs have followed very different paths in different countries, indicating that much of the increase in costs has been supply-induced (Hsiao, 2000). 
Međutim, iako je primjena suvremene tehnologije u medicini danas vrlo raširena, troškovi zdravstva u različitim zemljama rastu vrlo različitom dinamikom, što pokazuje da je velik dio porasta troškova vezan za organizaciju zdravstvenih ustanova (Hsiao, 2000).
Jones (2005) highlights the importance of increasing demand for health care services as a determinant of rising health care costs. 
Jones (2005) pak naglašava važnost potražnje zdravstvenih usluga kao osnovne determinante porasta troškova u zdravstvu.
xlvi In 2003, only 3 special hospitals and 4 health resorts out of 73 hospitals and health resorts were privately owned. 
xlvi U 2003. godini samo su tri specijalne bolnice i četiri zdravstvena odmarališta od ukupno 73 bolnice u Hrvatskoj bile u privatnom vlasništvu.
Out of a total of 6,660 registered medical practices, about 2,800 were privately-owned, of which as many as 2,400 were dentists' offices. 
Od 6.660 registriranih liječničkih praksi oko 2.800 bilo je u privatnom vlasništvu; od toga je na zubarske ordinacije otpadalo čak 2.400 praksi.
More than half of some 1,100 pharmacies were privately owned (WHO, 2005a). 
Privatni sektor bio je zastupljeniji i u ljekarništvu, s više od polovice ukupnog broja od 1.100 ljekarni u privatnom vlasništvu (WHO, 2005).
xlvii See Poslovni dnevnik, 24 March 2006. 
xlvii Vidjeti Poslovni dnevnik, 24. ožujka 2006.
xlviii See Lider, 17 March 2006; Poslovni dnevnik, 19 May 2006; and Vjesnik, 17 August 2006. 
xlviii Vidjeti Lider, 17. ožujka 2006; Poslovni dnevnik, 19. svibnja 2006. i Vjesnik, 17. kolovoza 2006.
On the development of private health insurance companies see a very useful study by OECD (2004). xlix See World Bank (2004:19-21). 
O mogućnostima i metodama razvoja privatnog zdravstvenog osiguranja vidjeti studiju OECD-a (2004). xlix Vidjeti World Bank (2004:19-21).
l Statements by some politicians that Croatian citizens are not ready to accept the shift of a part of health care to the market clearly do not help the cause of health care reform (see e.g. Poslovni tjednik, 16 June 2006). 
l Uspjehu zdravstvene reforme sigurno ne pridonose izjave političara da hrvatski građani nisu u stanju prihvatiti prebacivanje dijela zdravstvene zaštite na tržište (v npr Poslovni tjednik, 16. lipnja 2006).
If Croatian citizens are not ready to accept more market-based health care, how can the Croatian state be in a position to accept it? 
Ako hrvatski građani nisu u stanju prihvatiti prebacivanje dijela zdravstvene zaštite na tržište, kako hrvatska država može biti u stanju pormirivati te troškove?
It is interesting to note in this context that Croatians spend on average more on mobile phone bills (about 360 euros per year) than on health care (about 350 euros per year). 
U tom kontekstu posebno valja istaknuti podatak da svaki stanovnik Hrvatske godišnje u prosjeku za račun mobilnog telefona izdvaja 360 eura, 10 eura više nego za liječenje.
One should not question consumer rationality, however, faced with undistorted price of health care, consumers would be certainly be able to choose between spending on health and mobile phones. 
Racionalnost potrošača ne može se podcjenivati: suočeni s neiskrivljenim cijenama i poticajima, potrošači bi sigurno znali je li im pametnije platiti više za zdravstvenu zaštitu ili za mobitel.
li See Pažitny, Zajac and Marcinčin (2005). 
li Vidjeti Pažitny, Zajac i Marcinčin (2005).
THE IMPORTANCE OF ENVIRONMENTAL PROTECTION: CROATIA IN THE EUROPEAN UNION ACCESSION PROCESS 
VAŽNOST ZAŠTITE OKOLIŠA U HRVATSKOJ U PROCESU PRISTUPANJA EUROPSKOJ UNIJI
Central Office for Development Strategy and Coordination of EU funds Zagreb 
Središnji državni ured za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova Europske unije Zagreb
One of the most demanding European Union policy areas, the environment has become important in the accession negotiations process. 
Kao jedna od najzahtjevnijih politika Europske unije, zaštita okoliša ističe se i u procesu pristupnih pregovora.
Transposition of the acquis, ensuring its adequate implementation and absorbing the pre-accession funds constitute an enormous task for any, particularly a small, candidate country. 
Prenošenje pravne stečevine Europske unije, osiguravanje njezine pravilne provedbe i apsorpcija pretpristupnih fondova golem je zadatak za svaku, a pogotovo za malu zemlju kandidatkinju.
Croatia is, in this respect, facing a great challenge and this article shows that there is still a long way to go. 
Hrvatsku u tom smislu očekuje veliki izazov i ovaj članak pokazuje da za usklađivanje treba učiniti još mnogo toga.
The lack of financing strategies and carefully planned timetables for implementation of the obligations sends a clear message that decisions should be made and actions taken immediately. 
Nedostatak financijskih strategija i pažljivo planiranih vremenskih rasporeda provedbe obveza jasna je poruka da se odluke i aktivnosti moraju poduzeti odmah.
Croatia, environment policy, European Union, Environmental Action Plans, Stabilisation and Association Agreement, Accession Partnership, Pre-accession Programmes, negotiations, CARDS, PHARE, ISPA, IPA 
Hrvatska, politika zaštite okoliša, Europska unija, akcijski programi za okoliš, Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, pristupno partnerstvo, pretpristupni programi, pregovori, CARDS, PHARE, ISPA, IPA
The environment is considered a serious social and economic issue that needs to be addressed comprehensively if we are to accomplish and preserve the quality of life for ourselves and the generations to come. 
Zaštita okoliša smatra se ozbiljnim socijalnim i ekonomskim problemom kojemu se mora pristupati holistički želimo li postići i sačuvati kvalitetu života za nas same, kao i za generacije koje dolaze.
Environmental policy began in response to local problems, but later spread across national borders, for environmental degradation caused general concern and induced thorough scientific research. 
Politika zaštite okoliša pojavila se kao odgovor na lokalne probleme, ali se kasnije proširila izvan nacionalnih granica - uništavanje okoliša izazvalo je opću zabrinutost i potaknulo temeljito znanstveno istraživanje.
Over the years, the EU has shown a great interest in environmental protection and most probably became a global frontrunner in this issue. 
Tijekom godina EU je pokazao velik interes za zaštitu okoliša te je vrlo vjerojatno u tom smislu postao i uzor u svijetu.
It was realised as early as the 1970s and 1980s that the intergovernmental organisation or supranational body, as it was, would have a great impact on its members. 
Već tijekom 1970-ih i 1980-ih godina postalo je jasno kako bi EU mogao imati velik utjecaj na svoje članice kao međuvladina organizacija odnosno nadnacionalno tijelo.
Since that time, the EU has created an impressive number of legislative documents and policy papers related to the environment. 
Do danas je EU donio impresivan broj pravnih i drugih strateških dokumenata koji se odnose na zaštitu okoliša.
Some of these have been more effective than others, which have been ineffective due to the lack of stringent penalties or to reluctance on the part of governments in EU member states. 
Neki su od njih bili učinkovitiji od drugih ili zbog izostanka strogih kazni ili zbog neodlučnosti vlada pojedinih članica.
Nevertheless, quite a lot has been achieved. 
Ipak, poprilično se toga do danas učinilo.
For the environment, the accession process is a great opportunity and impetus for action. 
Proces pristupanja izuzetna je prilika i poticaj za djelovanje u zaštiti okoliša.
As a candidate for EU membership, Croatia is facing great challenges. 
Kao kandidatkinja za članstvo, Hrvatska se suočava s velikim izazovima.
From institutional to administrative and financial demands, Croatia has to fulfil a great number of goals in a very limited time - the currently available EU funds and programmes might be a useful tool to meet the requirements posed by the EU. 
Od institucionalnih do administrativnih i financijskih uvjeta, Hrvatska mora ispuniti velik broj ciljeva u vrlo ograničenom vremenskom roku - trenutačno dostupni programi i sredstva EU mogli bi biti korisni za postizanje ciljeva koje postavlja EU.
The aim of this article is to present the background and context of the environmental policy in the EU, with the emphasis on the process in Croatia, mainly based on the use of the pre-accession programmes - to present what is yet to come and what needs to be addressed, based on both the current state of affairs as well as the authors' personal knowledge and experience in dealing with both environmental issues and EU affairs. 
Cilj je ovog rada predstaviti pozadinu i kontekst politike zaštite okoliša u EU, s naglaskom na zbivanjima u Hrvatskoj, većinom osvrtanjem na pretpristupne programe - predstaviti što sve trebamo učiniti i čime bi se trebalo pozabaviti s obzirom na trenutačnu situaciju i osobno znanje i iskustvo autorica.
ENVIRONMENTAL POLICY 
POLITIKA ZAŠTITE OKOLIŠA
One might argue that it all started in the late 1960s in Sweden when a decrease of the wood stock was detected, which resulted in a serious analysis of the correlation between industrial activities and forest degradation. 
Moglo bi se reći da je sve započelo u kasnim 1960-im godinama u Švedskoj, kada je otkriveno smanjenje količine drvene građe, što je potaknulo ozbiljno istraživanje o povezanosti industrijskih aktivnosti i uništavanja šuma.
The polluting countries thought they had “solved” their problems by building tall chimneys to ensure that pollutants would be taken into the atmosphere and transported hundreds of kilometres away. 
Zemlje koje su onečišćivale okoliš “rješavale su problem” gradnjom visokih dimnjaka kako bi osigurale da se onečišćivači prenesu u atmosferu i stotinama kilometara daleko.
Scientific research proved that the soil acidification present in Sweden, a country the economy of which relies on the wood stock, was a result of the high industrialisation of the countries in the West - pollutants in the air were carried by air currents across borders (McCormick, 1999). 
Znanstvenici su dokazali da je kiselost tla u Švedskoj, čije se gospodarstvo zasniva na drvnoj građi, rezultat industrijalizacije u zemljama na zapadu - onečišćivači u zraku prenosili su se strujama preko državnih granica (McCormick, 1999).
The protection of the environment is an ideal example of how certain policies need to be addressed on the international level, although specific problems are raised locally (Connelly and Smith, 1999). 
Zaštita okoliša idealan je primjer kako je neke politike nužno rješavati na međunarodnoj razini, iako se zasnivaju na lokalnim problemima (Connely i Smith, 1999).
The outcome of the growing concern and interest in the environment was the United Nations Conference on the Human Environment held in Stockholm in 1972. 
Rezultat sve veće zabrinutosti i interesa za stanje okoliša bila je Konferencija Ujedinjenih naroda o ljudskom okolišu u Stockholmu 1972. godine.
This was the starting point of the global environmental protection policy: the international community recognised the importance of the problem of the depletion of natural resources as well the significance in relation to the future development of the world. 
Bio je to začetak svjetske politike zaštite okoliša: međunarodna zajednica prepoznala je problem uništavanja prirodnih resursa i važnosti te činjenice za budućnost svijeta.
They stressed the need for a common approach in solving global problems, such as climate change or water pollution, as well as, and most importantly, consciousness of the co-dependency of the living world on this planet. 
Tijekom Konferencije naglašena je nužnost zajedničkog pristupa rješavanju svjetskih problema kao što su klimatske promjene ili onečišćenje voda te, što je još važnije, svijest o međuovisnosti cjelokupnoga živog svijeta na Zemlji.
One of the most important dates in environmental history is surely 1992, when the UN conference in Rio was held. 
Jedan od najvažnijih datuma u “povijesti zaštite okoliša” zasigurno je 1992. godina, kada je održana UN-ova Konferencija u Riju.
At that moment, the whole world was involved in the discussion on the mutual dependence of economic development and environmental protection. 
U tom trenutku cijeli je svijet bio uključen u raspravu o međusobnoj ovisnosti ekonomskog razvitka i zaštite okoliša.
Not only did government representatives, academia and scientists participate, but the non-governmental organisation (NGO) community as well. 
Ne samo da su u raspravi sudjelovali predstavnici vlada, uglednici i znanstvenici, već i nevladine organizacije.
It was a truly global conference. 
Bila je to zaista svjetska konferencija.
The conclusion was that environmental protection should not be a limiting factor for economic development but its integral part and impetus and that the balance between them was necessary and also possible. 
Zaključili su da zaštita okoliša ne bi smjela biti ograničavajući činitelj ekonomskog razvoja, već njegov integralni dio i poticaj te da je nužno i moguće postići ravnotežu među njima.
Consequently, the environment has become an increasingly popular topic not only for academia and professionals, but for the public as well - today being environmentally conscious is practically even synonymous with being trendy. 
Naposljetku, okoliš je postao vrlo popularna tema ne samo za stručnu i znanstvenu zajednicu, već i za javnost - danas osviještenost za zaštitu okoliša gotovo znači isto što i biti u trendu!
At the same time, the movement has outgrown the borders of states and even continents, and the idea of protecting the planet against reckless and thoughtless destruction has become part of our everyday lives. 
Jednako je tako pokret za zaštitu okoliša prerastao granice zemalja, čak i kontinenata, te je ideja o očuvanju planeta od nesavjesnoga i nemarnog uništavanja postala dio našega svakodnevnog života.
The optimism and idealism of the 1990s has been overshadowed by concerns about globalisation. 
Optimizam i idealizam 1990-ih godina zasjenjen je brigom o globalizaciji.
For that reason the 2002 UN conference in Johannesburg dedicated to the achievements in creating and maintaining sustainable development was a great disappointment (IEEP, 2005). 
Upravo je stoga bila razočaravajuća UN-ova Konferencija 2002. godine u Johannesburgu, posvećena postignućima u stvaranju i očuvanju održivog razvitka (IEEP, 2005).