natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The paper looks at the experience and practice in the field of communication and refers to evidence of how the EU, its member states, candidate countries as well as Croatia have so far communicated European issues to their publics. 
U radu se analiziraju dosadašnja iskustva i praksa Europske unije, njegovih država članica, država kandidatkinja i Hrvatske u prenošenju europskih pitanja javnosti.
The findings suggest several conclusions. 
Analiza navodi na nekoliko zaključaka.
Firstly, the practices resorted to so far have had an impact on the democratic feature of the EU and the public support it has acquired, but also on its practical everyday functioning. 
Prvo, dosadašnja praksa jednako je utjecala na demokratsko obilježje Europske unije i na dobivanje potpore javnosti, kao i na svakodnevno funkcioniranje Unije.
Secondly, there are numerous elements that account for the difficulties that exist in making the communication of Europe truly successful. 
Drugo, brojni su čimbenici kojima se objašnjavanju poteškoće pri ostvarivanju uspješne komunikacije Europe.
Thirdly, the Europeanisation of communication should be taken into consideration as a way of contributing to the filling of the communication gap. 
Treće, kao mogućnost premošćivanja komunikacijskog jaza valjalo bi uzeti u obzir europeizaciju komunikacije.
communication, information, democratic deficit, communication deficit, Europeanisation, Constitution (European Union Constitutional Treaty), European Union, Croatia 
komunikacija, informacija, demokratski deficit, komunikacijski deficit, europeizacija, Ustav (Ugovor o Ustavu za Europu), Europska unija, Hrvatska
From the beginning of the European integration process until the mid 90s, in line with the perception of the EU as an elitist project, communication with the public was marginalised and carried out on an ad hoc basis. 
Od samih početaka procesa europskih integracija do sredine 1990-ih godina EU je doživljavan kao elitistički projekt te je, primjereno tome, komuniciranje prema javnosti velikim dijelom bilo marginalizirano i nije se provodilo sustavno.
During the last decade, due to the evolution of the process (increase of EU competences, broadening of its scope of action) and the rise of public awareness, various general and topic-oriented communication strategies were adopted. 
Tijekom posljednjeg desetljeća, usred razvoja procesa (širenja ovlasti EU i opsega područja njegova djelovanja) i jačanja osvješćivanja javnosti, usvajale su se različite opće komunikacijske strategije i one usmjerene na specifične sadržaje.
So far, communications have not been entirely successful because they were not based on principles of good communication. 
Komunikacije do sada nisu bile sasvim uspješne jer se nisu temeljile na načelima dobre komunikacije.
Instead of focusing on citizens' interests and needs, the EU and its members presented the information they wanted to distribute. 
Umjesto da su se usredotočile na interese i potrebe građana, EU i države članice pružale su informacije koje su same željele prikazati.
At the same time the implementation of communication strategies was inadequate and fragmented. 
Istodobno, provedba komunikacijskih strategija bila je neprimjerena i rascjepkana.
In recent years, partly due to internal events such as the 2004 enlargement and the Constitutional Treaty (hereafter the Constitution) ratification, communication has become an important item on the priority lists of EU institutions (e.g. the Barroso Commission was the first one to have nominated a special vice-president for communication), of presidencies, such as the Irish, Dutch, and Austrian, as well as of member states. 
Posljednjih godina, djelomično zahvaljujući unutarnjim događanjima u EU, poput proširenja 2004. godine i ratifikacije Ustavnog ugovora (dalje u tekstu Ustav), komunikacija je postala važna stavka na listi prioriteta institucija EU (primjerice, Barrosova komisija prva je imenovala posebnog potpredsjednika za komunikaciju), predsjedništava poput irskoga, nizozemskoga i austrijskoga, te država članica.
i The EU has adopted a new approach to information and communication and introduced specific proposals to enhance openness, transparency, accountability and the participation of European citizens in decisions about the future Europe. 
i EU je usvojio nov pristup informiranju i komuniciranju te predstavio nove prijedloge vezane za jačanje otvorenosti, transparentnosti, odgovornosti i sudjelovanja europskih građana u donošenju odluka o budućnosti Europe.
Nevertheless, due to various reasons and obstacles, the EU's success in communicating Europe is still limited in scope. 
Unatoč tome, zbog različitih razloga i prepreka uspjeh komuniciranja Europe još je uvijek ograničen.
The paper touches upon five communication-related issues. 
Rad obrađuje pet pitanja vezanih za komunikaciju.
Firstly, it introduces the concept of democratic and communication deficit. 
Prvo, uvodi pojam demokratskoga i komunikacijskog deficita.
Secondly, it stresses the importance of the communication concept and policy. 
Drugo, naglašava važnost koncepta komuniciranja i komunikacijske politike.
Thirdly, it gives an overview of what the EU, its members and candidate states as well as Croatia have done so far in this field. 
Treće, daje uvid u to što su EU, njegove članice, države kandidatkinje i Hrvatska do sada učinile na tom području.
Fourthly, it identifies some of the features of communication that often act to its disadvantage and account for its limitations. 
Četvrto, identificira neka obilježja komunikacije koja su često razlog njegovih ograničenja.
Finally, it explores the concept of Europeanisation in relation to communication and its potential improvements. 
Konačno, istražuje koncept europeizacije u kontekstu komunikacije i njezinih mogućih poboljšanja.
DEMOCRACY AND THE COMMUNICATION DEFICIT 
DEMOKRATSKI I KOMUNIKACIJSKI DEFICIT
In recent years there have been debates about the concept of democratic deficit in the EU. 
Posljednjih se godina raspravlja o konceptu demokratskog deficita u EU.
Considerable efforts were put into analysing it and regularly led to the conclusion that an element inherent to this issue is the notion of a lack of legitimacy in the EU. 
Značajni napori koji su se ulagali u njegovu analizu redovito su dovodili do zaključka da se uz taj pojam nužno veže pojam nedostatka legitimiteta EU.
The deficit is reflected in the ideas that power holders are not sufficiently accountable, nor are their decisions responsive to public preferences or subject to their scrutiny (de Vreese, 2003; 2004). 
Taj se nedostatak odražava u činjenici da oni koji posjeduju moć u EU nisu dovoljno odgovorni za svoje odluke koje nisu primjerene željama i potrebama građana niti su podvrgnute kontroli javnosti (de Vreese, 2003; 2004).
These discussions worked as a trigger for changes introduced into the development of the EU, such as direct European Parliament (hereafter Parliament) elections back in 1979 or the Constitution's proposal to link the future choice of European Commission (hereafter the Commission) president to results of the Parliamentary elections. 
Rasprave o toj temi potaknule su uvođenje promjena u razvoj EU, poput izravnih izbora za Europski parlament (dalje u tekstu Parlament) 1979. godine ili prijedloga Ustava da se izbor predsjednika Europske komisije (dalje u tekstu Komisija) ubuduće veže za rezultate izbora za Parlament.
These changes were introduced in order to create a more direct link between the formerly European Communities and latterly European Union institutions and the European public. 
Te su promjene trebale poslužiti stvaranju izravnije veze među institucijama nekada Europskih zajednica, kasnije Europske unije, i europskih građana.
Today, the EU seems equally to be suffering from a communication deficit. 
Danas je, čini se, EU jednako obilježen komunikacijskim deficitom.
Communication is one of the many complex issues that account for the political crisis that Europe is facing at present. 
Komunikacija je jedno od kompleksnih pitanja koja su uzrokovala političku krizu s kojom se Europa danas suočava.
Democracy is more than merely giving citizens the possibility to take a decision in a referendum - it is “not a mechanical process of aggregating preferences and determining majority opinion” (Kurpas, Meyer and Gialoglou, 2004:1). 
Demokracija je više od pukog davanja mogućnosti građanima da donesu odluku na referendumu - ona “nije mehanički proces prikupljanja interesa kojim se definira odluka većine” (Kurpas, Meyer i Gialoglou, 2004:1).
Its requirements can only be fully met when complemented by communication. 
Uvjeti demokracije mogu se ispuniti samo kada su upotpunjeni komunikacijom.
To the extent that European institutions and states provide information, they are well advised to avoid “feeding” citizens knowledge based on propaganda. 
U mjeri u kojoj europske institucije i države pružaju informacije, trebale bi izbjegavati “šopanje” građana znanjem utemeljenim na promidžbi.
Instead they should try and bring European issues home and render them meaningful to people in their daily lives. 
Umjesto toga valjalo bi “udomaćiti” europska pitanja i učiniti ih značajnima za građane i njihov svakidašnji život.
Above all, raising public awareness concerning the EU seems a valuable endeavour, since it contributes to the legitimacy and sustainability of the project. 
Prije svega, svakako bi trebalo podizati svijest javnosti o pitanjima EU, čime bi se pridonijelo legitimitetu i održivosti projekta europskih integracija.
Thus a basis is created on which the public can form an opinion or even engage in governance in an active and responsible way. 
Time se stvara i temelj na osnovi kojega građani mogu oblikovati svoje mišljenje ili se čak aktivno i odgovorno uključiti u upravljanje Unijom.
Throughout the EU history there has been evidence of a communication deficit: the no votes in the referendums (Maastricht Treaty in Denmark in 1992, Nice Treaty in Ireland in 2001, euro in Sweden in 2003, Constitution in France and the Netherlands in 2005); a record low turnout at the last Parliamentary elections (below 50%) and the 2003 accession referendums (e.g. Hungary 46%); a recorded decline in levels of trust in European institutions (European Commission, 2005:19-20); general support for EU membership and evidence of a rise of negative EU sentiments across Europe not only in traditionally eurosceptic countries like Britain and Denmark, but also in founding members such as France and Italy.” 
Povijest EU svjedoči o primjerima komunikacijskog deficita: negativni rezultati referenduma (Ugovor iz Maastrichta u Danskoj 1992, Ugovor iz Nice u Irskoj 2001, uvođenje eura u Švedskoj 2003, Ustav u Francuskoj i Nizozemskoj 2005); rekordno nizak izlazak birača na posljednje parlamentarne izbore (manje od 50%) i referendume o pristupanju Uniji tijekom 2003. (npr. u Mađarskoj 46%); uočava se smanjivanje razine povjerenja građana u europske institucije (European Commission, 2005:19-20); pada opća potpora članstvu u EU i bilježi se porast negativnog mišljenja o EU diljem Europe, ne samo u tradicionalno euroskeptičnim zemljama poput Velike Britanije i Danske, već i u zemljama osnivačicama poput Francuske i Italije.
Inadequate communication is further reflected in different perceptions of the same concept. 
11 Neprimjerena komunikacija odražava se, nadalje, u različitom doživljavanju istog koncepta.
For instance, referring to the same Constitution during ratification referendums, French voters argued that under the Constitution their country's power would diminish, while the Dutch were of the opinion that the big countries, like France, would become stronger (Mulvey, 2005). 
Primjerice, tijekom postupka ratifikacija putem referenduma o jednom te istom Ustavu, francuski su glasači tvrdili da će moć njihove zemlje pod Ustavom oslabiti, dok su Nizozemci upozoravali da će Ustav velikim državama poput Francuske omogućiti da budu još utjecajnije (Mulvey, 2005).
Finally, despite the fact that over the years the citizens' own perception of the extent to which they are informed has become more positive, knowledgerelated questions indicate that citizen awareness and basic knowledge about the EU is still very low (European Commission, 2002:86-99). 
Konačno, usprkos činjenici da se tijekom godina pojačao osjećaj građana o vlastitoj informiranosti, njihovi odgovori na pitanja pokazuju da su svijest građana i njihovo znanje o EU još uvijek relativno niski (European Commission, 2002:86-99).
The communication gap between the EU and its citizens is not new, but today it seems to be greater than ever. 
Komunikacijski jaz između EU i građana nije novost, no danas je, čini se, veći nego ikada.
As the June 2005 European Council showed, it coincides with a general state of a deep crisis in the EU that goes beyond the need to handle the Constitutional issue. 
Kao što svjedoči sastanak Europskog vijeća u lipnju 2005. godine, taj se jaz podudara s općim stanjem duboke krize u EU i nužno zahtijeva hvatanje u koštac s pitanjima koja nisu ograničena samo na ustavna.
What seems to be a big issue is the EU capacity properly to absorb the ten new member states and the general enlargement fatigue. 
Riječ je ponajprije o pitanju sposobnosti EU da uspješno apsorbira deset novih članica te o pitanju općeg zamora proširenjem.
The fact that “old” Europe seems to be saturated by successive accessions partly accounts for some of Europe's current issues, such as the slowing down of the further enlargement process. 
Čini se da je zasićenost “stare” Europe uzastopnim pristupanjima novih zemalja jedan od uzroka nekih aktualnih pitanja poput najava da će se proces daljnjih proširenja usporiti.
However, the fatigue can also be considered a result of insufficient, unsuccessful and often biased communication in the old member states before enlargement. 
Ipak, zamor se može promatrati i kao rezultat nedovoljne, neuspješne i često pristrane komunikacije u starim državama članicama prije proširenja.
In addition, people feel remote from the EU institutions and the decision-making process. 
Nadalje, građani se osjećaju udaljenima od institucija EU i postupka donošenja odluka.
Voter apathy indicates that the importance of Community decisions and their impact on a national policy is not yet established facts among citizens. 
Apatičnost glasača pokazuje da se važnost odluka Zajednice i njihov utjecaj na nacionalne politike još uvijek nisu ukorijenili među građanima.
Views differ on how to resolve the problem of reconciling global competitiveness and innovation with social security and environmental sustainability. 
Različita su viđenja kako riješiti problem pomirenja globalne konkurentnosti i inovacije sa socijalnom sigurnošću i održivom zaštitom okoliša.
There is a sense of uncertainty about the finality of the European project and a virtual collapse of a shared, common view on what the basic purpose and objectives of the EU should be (Palmer, 2005). 
Nejasna je vizija konačnosti europskog projekta i bezuspješno se pokušava stvoriti zajedničko stajalište prema svrsi i ciljevima EU (Palmer, 2005).
All this puts the issue of communication at the heart of the European crisis. 
Sve to stavlja pitanje komunikacije u središte europske krize.
IMPORTANCE OF COMMUNICATION 
VAŽNOST KOMUNIKACIJE
The importance of communicating Europe is multifold. 
Važnost komuniciranja Europe višestruka je.
Secondly, the right to information, freedom of expression and communication among citizens and power holders are at the heart of democracy in Europe and underpin political systems at the European and national levels.iii In line with these principles, all European citizens have the right to fair and full information about the EU, to access information in their own language, to express their views, to be heard and to have an opportunity for a dialogue with the decision-makers. 
Drugo, pravo na informaciju, sloboda izražavanja i komunikacija među građana i vlastodržaca srž su demokracije u Europi i potporanj političkih sustava na europskoj i nacionalnoj razini.iii U skladu s tim načelima, svi europski građani imaju pravo na nepristrane i potpune informacije o EU, pristup informacijama na materinskom jeziku, izražavanje stavova, priliku da ih se sasluša i mogućnost dijaloga s donositeljima odluka.
After all, EU decisions have impacts on various areas of public life and accordingly merit close public scrutiny and involvement (Kurpas, Meyer and Gialoglou, 2004:2). 
U konačnici, odluke EU utječu na različita područja javnog života i stoga zaslužuju kontrolu javnosti i njezinu uključenost (Kurpas, Meyer i Gialoglou, 2004:2).
Although sometimes used as synonyms, there is a clear distinction between information and communication. 
Iako se katkad upotrebljavaju kao istoznačnice, postoji jasna razlika između informacije i komunikacije.
Information is a oneway flow of facts and figures whereby a certain policy or particular measure and their implementation are presented (often associated with a top-down approach). 
Informacija podrazumijeva jednosmjeran tijek činjenica i brojeva kojim se predstavlja određena politika, pojedina mjera i njihova provedba (često se vežu za pristup “odozgo prema dolje”).
Communication, on the other hand comprises information presented in the form of key messages adapted to particular audiences, and requires an interactive approach. 
Komunikacija se, pak, sastoji od informacija koje se predočuju u obliku ključnih poruka i prilagođavaju se određenoj publici te stoga zahtijevaju interaktivni pristup.
In the EU context this two-way process is reflected in the fact that Brussels both disseminates and receives information. 
U kontekstu EU taj se dvosmjerni proces odražava u činjenici da Bruxelles istodobno šalje i prima informacije.
Thirdly, communication is crucial for the provision of the kind of knowledge about the EU capable of bolstering support for the institution. 
Treće, komunikacija je nužna kako bi se pružilo takvo znanje o EU koje može ojačati potporu Uniji.
As the first Irish referendum on the Nice Treaty showed, the anti-EU camp had successfully taken advantage of the lack of knowledge by putting forward a simple but powerful line: If you don ' understand it, say no. As European issues are increasingly becoming salient, holding referenda may become a new trend. 
Kao što je pokazao prvi irski referendum o Ugovoru iz Nice, anti-EU strana spretno je iskoristila nedostatak znanja odaslavši jednostavnu ali snažnu poruku: Ako ne razumijete, recite ne.
Ignorance of the electorate can prove risky to future political decisions. 
Budući da su europska pitanja sve važnija, održavanje referenduma mogao bi postati novi trend.
Fourthly, communication is a tool with which to win support for certain measures that have been adopted and to enhance the chances of their successful implementation. 
Četvrto, komunikacija je jedan od instrumenata kojim se pridobiva potpora za određene usvojene mjere i povećava vjerojatnost njihove uspješne provedbe.
There is a growing trend of public protests and referendums for the expression of views and decision making on issues such as membership, key policies, endorsement of treaties and constitutional documents. 
Trenutačno postoji rastući trend održavanja javnih prosvjeda i referenduma kao načina da se izrazi stav i donese odluka o pitanjima članstva, ključnih politika, odobravanja ugovora i dokumenata vezanih za Ustav.
In this context public opinion has become an important benchmark for political decisions and is often likely to be incorporated in policy making (de Vreese, 2004:3). 
U tom je kontekstu javno mnijenje postalo važno mjerilo za političke odluke i često se uzima u obzir prilikom kreiranja politika (de Vreese, 2004:3).
It can be noted that resort to direct democracy rather than reliance on parliamentary representation and dissatisfaction with party politics are evident trends in almost all European countries. 
U gotovo svim europskim državama opaža se tendencija prema izravnoj demokraciji na štetu parlamentarne reprezentacije, kao i nezadovoljstvo stranačkom politikom.
This may, therefore, not be an EU-specific problem, but it still underlines the general value of communication - communication matters, because public opinion does. 
Samim time to prestaje biti isključivo problemom EU, no istodobno naglašava općenitu vrijednost komunikacije - komunikacija je važna zato što je važno javno mnijenje.
The challenge put before communication is to facilitate exchange, the learning process and dialogue (European Commission, 2006:13). 
Stoga je izazov komunikacije olakšati razmjenu, postupak učenja i dijalog (European Commission, 2006:13).
It can be debated whether there is a direct correlation between communication policies and public support for the EU. 
O tome postoji li izravna korelacija između komunikacijskih politika i javne potpore EU može se raspravljati.
One could also contest the assumption that a well-informed citizen would necessarily be pro-EU. 
Također se može dovesti u pitanje i pretpostavka da dobro informiran građanin nužno podupire EU.
Nevertheless, for the sake of argument, our working hypothesis is that a (good) communication strategy and sound knowledge will tend to make the EU more acceptable. 
Za potrebe ove rasprave opća je pretpostavka da (dobra) komunikacijska strategija i znanje pozitivno utječu na prihvaćanje EU.
Communicating Europe in the European Union 
Komuniciranje Europe u Europskoj uniji
Although the project is over 50 years old, and was initiated by democratic Western European states, an analysis of information and communication policy in the EU shows that the process of integration was not really communicated until relatively recently. 
Iako je projekt integriranja što su ga pokrenule zapadnoeuropske demokratske države započeo prije više od pedeset godina, analiza informiranja i komunikacijske politike u EU pokazuje da se proces europskih integracija većim dijelom svog razvoja nije komunicirao sve donedavno.
The circumstances in which the project was launched (the aftermath of the Second World War, the beginning of the Cold War) enabled the integration process to start without any direct popular influence or approval. 
Uvjeti u kojima je proces pokrenut (poraće Drugoga svjetskog rata, početak hladnog rata) omogućili su da proces započne bez izravnog odobrenja ili utjecaja građana.
Over the course of time, European cooperation had a positive effect on economic and political stability. 
S vremenom je europska suradnja počela pozitivno utjecati na gospodarsku i političku stabilnost.
All of a sudden, citizens were encouraged to require information about national politics and to be involved in the national decision-making process. 
Građane se poticalo da zahtijevaju pravo da budu informirani o nacionalnoj politici i uključeni u proces donošenja odluka.
However, for quite some time European integration was considered a project of the European political elite, while citizens showed little interest in European issues and were not involved in the development of different integration aspects (enlargements, treaties, policies, etc). 
Međutim, europska se integracija dugo smatrala projektom europske političke elite, dok su građani pokazivali malo interesa za europska pitanja i nisu bili uključeni u razvoj različitih integracijskih aspekata (proširenja, ugovore, politike itd.).
After the initial negative Danish referendum on the Maastricht Treaty, stronger emphasis was put on “getting Europe across”. 
Nakon negativnoga danskog referenduma o Ugovoru iz Maastrichta pojačano se nastojalo “učiniti Europu shvatljivom”.
The idea was to stimulate a debate on Community matters, improve public participation in the decision-making process and strengthen public confidence in European administration. 
Ideja je bila potaknuti raspravu o pitanjima Zajednice, poboljšati sudjelovanje javnosti u procesu donošenja odluka i jačati povjerenje u europsku administraciju.
However, until the mid 90s the creation and implementation of policy related to communicating Europe was mainly within the remit of European institutions, and their approach to activities was limited. 
Ipak, do sredine 90-ih godina za stvaranje i provedbu politike vezane za komuniciranje Europe bile su uglavnom odgovorne europske institucije čiji je spektar aktivnosti bio ograničen.