natgillin/translations-raw huggingface dataset:
• Croatia needs accelerated privatisation and restructuring of state and local public enterprises, decreasing state intervention in the economy, restructuring social services, deregulation of markets, particularly of services and more flexible and open labour markets, all aiming at increasing competitiveness of the economy. 
• Nužno je ubrzati privatizaciju i restrukturiranje državnih i lokalnih javnih poduzeća, smanjiti državnu intervenciju u gospodarstvu, restrukturirati socijalne usluge, deregulirati tržišta, posebice usluga, težiti fleksibilnijem i otvorenijem tržištu rada, a sve s ciljem poticanja konkurentnosti gospodarstva.
• Improvements in education and training not necessarily heading to increased expenditures but reforms oriented towards enabling conditions for the long-term modernization of curricula and diminishing the mismatch of labour force demand and supply will be crucial. 
• Potrebno poboljšanje obrazovanja ne mora nužno značiti i veće izdatke za obrazovanje, već reforme usmjerene na postizanje uvjeta za dugoročnu modernizaciju školskih programa i za smanjenje disproporcija ponude i potražnje na tržištu rada.
• Key words mentioned as lacking in almost all chapters of the book are implementation, enforcement and action plans. 
• Ključne riječi koje se spominju u gotovo svim poglavljima ove knjige jesu nedostatak primjene, provedbe i akcijskih planova.
• Depoliticization and political determination, competency and will to undertake substantial reforms and changes will be crucial, particularly in circumstances when political elites are dominant and citizens apathetic and alienated. 
• Depolitizacija i politička odlučnost, kompetentnost i volja da se poduzmu sveobuhvatne reforme i promjene bit će ključne pretpostavke, posebice u uvjetima kad su političke elite dominantne, a građani apatični i otuđeni.
This is necessarily connected to a capacity to develop a public administration capable of mastering new procedures and selling reforms to the citizens. 
Na to se nadovezuje i sposobnost izgradnje javne uprave koja će biti kadra usvojiti nove postupke i “prodati” reforme građanima.
Success will depend on leadership that does not produce only plans, agendas and proclamations but visible results in the form of economic growth, a functioning market economy and the capacity to withstand competition on the one hand and a functioning administration that will protect and enhance the values of democracy and the rule of law on the other. 
Za uspjeh je potrebno vodstvo koje neće donositi samo planove i proklamacije, već će postizati i vidljive rezultate u obliku ekonomskog rasta i izgrađenoga tržišnoga gospodarstva, sposobnoga da se nosi s konkurencijom, te javna uprava koja će štititi i poticati vrijednosti demokracije i vladavine prava.
Reforms are always painful and one could expect that for example public sector employees who are extremely protected in comparison with the majority of those employed in the private sector will obstruct changes. 
Reforme su uvijek bolne i lako je zamisliti kako će se promjenama oduprijeti npr. zaposlenici u javnom sektoru koji su ionako povlašteni u usporedbi s većinom zaposlenika u privatnom sektoru.
They will think twice whether to support changes that might benefit the unemployed or young. 
Zaposlenici u javnom sektoru dobro će promisliti prije nego što podrže promjene koje bi mogle koristiti nezaposlenima ili mladima.
The willingness of all citizens - trade unions, employers, pensioners or patients - who will besides their own interests have to have in mind the interests of their children and grandchildren, particularly those already looking for employment and those that will be joining this group in future, their ability to obtain loans and buy apartments, will be crucial. 
Ključna će biti spremnost svih građana - sindikata, poslodavaca, umirovljenika ili pacijenata - koji bi, osim na vlastite interese, trebali misliti i na interese svoje djece i unučadi, posebice onih koji već traže zaposlenje i onih koji će im se priključivati u budućnosti, na njihove mogućnosti da dobiju zajmove i kupe stanove.
Of course, the courage of politicians to undertake the risk of losing at the next elections will be important too. 
Naravno, važna će biti i hrabrost političara da preuzmu rizik gubitka vlasti na sljedećim izborima.
Without liberalization, diminishing the role of the state in the economy, changed role of the government, redirection of state aid from vertical to horizontal purposes, better education, accepting modern technologies and entrepreneurship in a world characterized by globalization and liberalization of capital and labour markets, Croatia could encounter problems coping with more competitive countries. 
Bez liberalizacije, smanjenja uloge države u gospodarstvu, promijenjene uloge države, preusmjeravanja državne pomoći iz vertikalnih u horizontalne namjene, boljeg obrazovanja, prihvaćanja suvremenih tehnologija i poduzetništva, u svijetu globalizacije i liberalizacije tržišta kapitala i rada Hrvatska bi mogla imati problema pri suočavanju s konkurentnijim zemljama.
Briefly said, we need readiness of citizens to support changes and willingness ofpoliticians to undertake the risk, plus a public administration capable of reforming first itself, then the whole public sector. 
Najkraće rečeno, potrebna nam je spremnost svih građana da podrže promjene i volja političara da preuzmu rizik, te javna uprava sposobna reformirati najprije samu sebe, a zatim i cijeli javni sektor.
Faster privatisation not only of big systems like the postal bank or oil industry, but also of numerous state owned shares on all levels of government could accelerate the process. 
Taj bi se proces mogao ubrzati privatizacijom ne samo velikih sustava poput Hrvatske poštanske banke ili INA-e već i brojnih državnih udjela na svim razinama države.
Real emphasis on an efficient judiciary, the fight against corruption and transparency of the public sector, briefly, a real depoliticization of all aspects of the society, is needed. 
Stvarni naglasak treba biti na efikasnom sudstvu, borbi protiv korupcije i na transparentnosti javnog sektora, odnosno na stvarnoj depolitizaciji svih oblika društva.
ii As defined by Vidas, PSSA is an area that needs special protection through action by the International Maritime Organization because of its significance for ecological, socio-economic or scientific reasons, and because it may be vulnerable to damage by international shipping activities. 
ii Vidas osobito osjetljivo morsko područje (Particularly Sensitive Sea Area, PSSA) definira kao područje koje zahtijeva posebnu zaštitu putem Međunarodne pomorske organizacije zbog značajnih ekoloških, društveno-ekonomskih ili znanstvenih razloga te stoga što može biti izloženo rizicima međunarodne pomorske plovidbe.
In a second step, the findings will be put into the wider context of the political consequences of the negotiation strategy, providing recommendations for alternative modes of domestic organising. 
U drugom koraku dobiveni se nalazi stavljaju u širi kontekst političkih posljedica strategije pregovaranja te se predlažu alternativni oblici nacionalnog organiziranja pregovora.
It will be argued that the Croatian negotiation structure is streamlined in order to match ambitions to complete negotiations in a very short time. 
Utvrdit će se da je hrvatska pregovaračka struktura osmišljena radi zaključivanja pregovora u vrlo kratkom vremenu.
However, this institutional set-up concentrates one-dimensionally on executive expertise and reinforces problems in domestic representation and legitimisation. 
Međutim, takav institucionalni postav jednodimenzionalno je koncentriran na administrativnu ekspertizu i samo pojačava probleme u zastupanju i legitimaciji na unutarnjopolitičkom planu.
It therefore fails to accommodate to new strategic developments like enlargement-fatigue in the European Union and “euro-fatigue” in Croatia. 
On se stoga ne uspijeva prilagoditi novome strateškom razvoju događaja koji obuhvaća zamor proširenjem u Europskoj uniji i “eurozamor” u Hrvatskoj.
European Union, Croatia, accession negotiations, negotiation team, democratic deficit 
Europska unija, Hrvatska, pregovori o pridruživanju, pregovarački tim, demokratski deficit
The first part of the paper examines the process of the accession talks, since awareness of the structural conditions of negotiations is a prerequisite for further analysis. 
U prvom dijelu rada razmatra se proces pregovora o pridruživanju jer je razumijevanje strukturnih uvjeta pregovora preduvjet za daljnju analizu.
Subsequently, a comparative analysis of past institutional set-ups is provided, focusing on individual advantages and shortcomings.” 
Nakon toga se poduzima komparativna analiza prošlih institucionalnih aranžmana, s naglaskom na njihovim prednostima i nedostacima.”
The Croatian negotiation structure will be subsequently projected against these findings, identifying potential problem areas in the domestic communication and decision-making chain.iii The paper concludes with recommendations concerning the lay-out of the negotiation strategy and alternative modes of domestic organisation. 
Zatim se u svjetlu tih nalaza prikazuje pregovaračka struktura u Hrvatskoj te identificiraju potencijalna problematična područja u unutarnjopolitičkom komuniciranju i lancu odlučivanja/” U zaključku se iznose preporuke za planiranje pregovaračke strategije i alternativnih načina nacionalnog organiziranja.
Accession negotiations from the perspective of the acceding country are governed by different underlying norms.iv In this article attention is drawn to the conflicting norms “integration speed”, “democratic control” and “stakeholder participation” which played a prominent role in the experiences of the countries of the last enlargement wave. 
Iz perspektive zemlje pristupnice pregovori o pridruživanju vode se različitim temeljnim normama.iv U radu se pažnja usmjerava na sukobljene norme - brzinu integracije, demokratsku kontrolu i sudjelovanje zainteresiranih strana, koje su imale važnu ulogu u iskustvima zemalja posljednjeg vala proširenja.
Their realisation poses a dilemma to policy-makers in weighing normative arguments against each other in order to find a trade-off between these contradictory goals. 
Njihovo ostvarenje stavlja kreatore politike pred dilemu; oni trebaju odvagnuti normativne argumente kako bi našli kompromis između tih kontradiktornih ciljeva.
At the same time, increasing the participation of stakeholders in order to raise expertise and networking skills runs at the cost of “democratic control” as these actors are not elected representatives of the public. 
U isto bi vrijeme povećano sudjelovanje interesnih grupa, kako bi se povećala stručnost i sposobnosti umrežavanja, išlo na štetu demokratske kontrole jer ti akteri nisu izabrani predstavnici javnosti.
Against this background it will be argued firstly that the Croatian negotiation structure is streamlined in order to fit ambitions to complete negotiations in record time. 
S obzirom na sve to, može se ustvrditi da je hrvatska pregovaračka struktura osmišljena kako bi se pregovori zaključili u rekordnom roku.
This institutional set-up however, concentrates one-dimensionally on executive expertise, reinforcing problems in domestic representation and legitimisation and also failing to accommodate to new strategic developments like enlargement-fatigue in the EU and “euro-fatigue” in Croatia. 
Takav institucionalni postav, jednodimenzionalno koncentriran na administrativnu ekspertizu, pojačava probleme unutarnjopolitičkog predstavljanja i legitimacije, ali se usto ne uspijeva uskladiti s novim strateškim razvojem događaja, koji obuhvaća zamor proširenjem u EU i eurozamor u Hrvatskoj.
This leads to the conclusion that strategic changes in the domestic negotiation set-up should be implemented, in order to ensure better representation by the parliament and a less pressured approach to accession - a project which means nothing much less than the complete recreation of Croatia's political system. 
To navodi na zaključak da treba provesti strateške promjene u organizaciji pregovora u Hrvatskoj radi bolje uključenosti parlamenta i smanjenja pritiska primanja u punopravno članstvo, što je projekt koji ne znači mnogo manje od potpune preobrazbe hrvatskoga političkog sustava.
ACCESSION NEGOTIATIONS: 
PREGOVORI O PRIDRUŽIVANJU:
A PROCEDURAL OUTLINE 
KRATKI PREGLED POSTUPKA
Accession negotiations are “bilateral, state-level negotiations”, with the key interlocutors “at home” being the chief negotiators and their teams, and a relatively small number of ministers (Grabbe, 2001:4). 
Pregovori o pridruživanju su “bilateralni pregovori na državnoj razini”, u kojima su ključni sudionici “kod kuće” glavni pregovarači i njihovi timovi te razmjerno mali broj ministara (Grabbe, 2001:4).
They are not so much political but rather technical talks in a sense of “negotiating harmonisation” (Lajh, 2003:9). 
To nisu toliko politički, već više tehnički pregovori u smislu “pregovaranja o harmonizaciji” (Lajh, 2003:9).
The strategic basis are the Agenda 2000 program for enlargement (European Council, 1999) and the Accession Partnership (Commission, 2005a), concretely specified in the (yearly) National Program for the Integration of the Republic of Croatia into the EU (MFAEI, 2006). 
Njihovu stratešku osnovu čine program za proširenje Agenda 2000 (European Council, 1999) i Pristupno partnerstvo (European Commission, 2005a), konkretizirano u (godišnjim) Nacionalnim programima Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji (npr. MVPEI, 2006).
Real negotiations in the sense of bargaining take place only in three contexts. 
Pravi pregovori u smislu “cjenkanja” vode se samo u tri konteksta.
The largest part of the actual negotiations is carried out “at home” by finding a national position in concert with the societal actors affected. 
Najveći dio pravih pregovora vodi se “kod kuće”, u procesu formiranja nacionalne pozicije koja je usklađena sa stavovima zainteresiranih društvenih aktera.
v Second, according to the principle “nothing is agreed until everything is agreed” in the end phase of the process, a complete package deal has to be achieved with the implication of budgetary issues. 
v Usto, u skladu s načelom “ništa nije dogovoreno ako sve nije dogovoreno”, u posljednjoj fazi procesa kompletan “posao” mora biti sklopljen, što implicira rješavanje financijskih pitanja.
In addition, the candidate has informally to engage in negotiations on open bilateral issues with the concerned member states. 
Također, zemlja pristupnica mora se upustiti u neformalne pregovore o otvorenim bilateralnim pitanjima s pojedinim zemljama članicama.
In its strategy paper, the Commission (2002:13) states that “accession negotiations are based on the principle that candidates accept the acquis and apply it effectively upon accession”. 
Tijekom cijelih pregovora ne smije se podcijeniti ni uloga javnog mnijenja jer ona može značajno utjecati na pregovaračko stajalište zemlje članice ili zemlje pristupnice.
Some exemptions (“transition periods”) are allowed but they have to be “limited in time and scope and be accompanied by a plan clearly defining stages for the application of the acquis”. 
Europska komisija (European Commission, 2002:13) u svome strateškom dokumentu navodi da su “pregovori o pridruživanju [...] temeljeni na načelu da zemlje pristupnice prihvaćaju acquis i da ga po pristupanju efektivno primijene”.
In very rare cases so called “derogations” were put in place which allowed the accessing country long-lasting exemptions from specific regulations of the acquis. 
Dopuštene su neke iznimke (“prijelazna razdoblja”), ali trebaju biti “ograničene vremenom i opsegom i popraćene planom koji jasno određuje etape primjene acquisa”.
Although the Commission negotiates on behalf of the member states, all decisions (such as opening and closing of chapters) have to be made unanimously by the Council. 
Iako u ime država članica pregovore vodi Komisija, sve odluke (kao što su otvaranje i zatvaranje pojedinih poglavlja) mora jednoglasno donijeti Vijeće ministara.
Still, the Commission plays a very important role in negotiations, as its proposal to the Council often predetermines the latter's “Common Position” - the “answer” to the negotiation position of the candidate. 
Ipak, Komisija ima vrlo važnu ulogu u pregovorima jer njezin prijedlog Vijeću obično predodređuje njegovo “zajedničko stajalište” - “odgovor” na pregovaračku poziciju zemlje pristupnice.
Usually two position exchanges complete one chapter, although more difficult issues can demand three (or rarely more) rounds. 
Dvije razmjene stajališta obično zaključuju jedno poglavlje iako teži problemi mogu zahtijevati tri runde pregovora (rijetko i više).
A chapter is closed only preliminarily until all chapters are negotiated. 
Poglavlje se zaključuje samo preliminarno, dok se ne zaključe pregovori o svim poglavljima.
In contrast to the last enlargement wave, the closure of chapters is now seen to depend to a greater extent on the implementation of their contents and not so much on their mere adoption. 
Nasuprot prethodnom valu proširenja, zaključivanje poglavlja više ovisi o primjeni njihovih sadržaja nego o pukom usvajanju.
This qualitative difference means that Croatia will have to work more thoroughly in closing the chapters, while it gives the EU wider leeway in rating Croatia's progress. 
To je bitna razlika koja znači da se Hrvatska treba temeljitije potruditi pri zaključivanju poglavlja, dok EU ima šire “odstupnice” u procjeni napretka Hrvatske.
The enlargement sessions are held at intergovernmental (or: negotiation-) conferences twice during an EU presidency, one time at the level of deputies (Committee of the Permanent Representatives on the EU side, chief negotiators on side of the candidate) and one time at the level of ministers. 
Sjednice o proširenju održavaju se na međuvladinim (ili pregovaračkim) konferencijama dva puta za vrijeme predsjednikovanja jedne zemlje članice, jedanput na razini pomoćnika ministara (u ime EU, a glavni pregovarači u ime zemlje pristupnice) i jedanput na ministarskoj razini.
In particular, focus is placed on the progress achieved by the candidate countries which is monitored by the Commission through progress reports and peer reviews. 
Posebna se pozornost pridaje napretku zemalja pristupnica, koji nadgleda Komisija putem izvješća o napretku i stručne procjene.
Since the EU is a rigid negotiating partner with very limited space to manoeuvre, the negotiation process is qualified by “conditionality” (the need to meet EU requirements) and “hierarchy” (Grabbe, 1999). 
Kako je EU nepopustljiv pregovarač s vrlo ograničenim prostorom za manevriranje, proces pregovaranja obilježen je “uvjetovanošću” (potrebom da se udovolji zahtjevima EU) i “hijerarhijom” (Grabbe, 1999).
Accordingly, the next section will deal with the question of how three countries, Estonia, Slovenia and Hungary, organised their management with respect to leading negotiations on EU accession. 
Stoga ćemo se u idućem dijelu rada pozabaviti pitanjem kako su tri zemlje - Estonija, Slovenija i Mađarska - organizirale svoje vođenje pregovora za pristupanje EU.
NEGOTIATION MANAGEMENT STRUCTURES IN COMPARISON 
PREGOVARAČKE STRUKTURE U KOMPARATIVNOJ PERSPEKTIVI
Estonian negotiation management 
Estonija
Estonian negotiation management was characterised by a comparatively flexible and informal structure with a strong overview from the central government (Payne, 2003:30). 
Estonsko vođenje pregovora obilježila je razmjerno fleksibilna i neformalizirana struktura s jakim nadzorom središnje vlasti (Payne, 2003:30).
The negotiation structure was decentralised, with strong line ministries being responsible for the harmonisation of law, the implementation of the accession agenda and advising the relevant working group of the negotiation team (Drechsler [et al.], 2002). 
Pregovaračka struktura bila je decentralizirana, s jakom ulogom resornih ministarstava koja su bila odgovorna za usklađivanje zakona, ispunjavanje zahtjeva za pridruživanje i savjetovanje odgovarajućih radnih grupa pregovaračkog tima (Drechsler i sur.,
This led to a floating centre of policy coordination, split between the prime minister's State Chancellery and the Ministry of Foreign Affairs. 
To je dovelo do “plivajućeg” centra koordinacije politike, podijeljenoga između Državnog ureda, predsjednika Vlade i Ministarstva vanjskih poslova.
™ This development also partly originated from the fact that relations with the EU started as international relations and evolved into domestic affairs. 
™ Takav razvoj događaja djelomično je proizišao iz činjenice da su odnosi s EU počeli kao međunarodni odnosi, a postali su unutarnjim poslovima.
The prime minister directed the whole process and was responsible for coordination at the highest level at a weekly and informal “European meeting” at which the cabinet discussed EU issues. 
Predsjednik Vlade usmjeravao je cijeli proces i bio je odgovoran za koordinaciju na najvišim razinama na neformalnom tjednom “europskom susretu”, na kojemu je Vlada raspravljala o temama vezanim za EU.
This coordination role varied to a large extent by the self-definition of the respective government and its system and was rather the result of situational factors than a planned move™ A newly established cabinet committee at ministerial level (Commission of Ministers for EU Affairs) acted as a discussion body for preparing negotiating positions to be adopted in government (Brusis [et al.], 2000:5). 
Ta koordinacijska uloga znatno je varirala ovisno o pojedinoj Vladi, pa je ona više ishod situacijskih čimbenika nego planirani potez™ Novoustanovljeni Vladin odbor na ministarskoj razini (Ministarsko povjerenstvo za europske poslove) djelovao je kao tijelo za raspravu o pripremi pregovaračkih stajališta koje će Vlada usvojiti (Brusis i Emmanouilidis, 2000:5).
It was chaired by the prime minister and consisted of the core ministers. 
Njime je predsjedavao predsjednik Vlade, a sastojao se od najvažnijih temeljnih ministarstava.
The Office of European Integration was a structural unit of the State Chancellery, subordinate to the prime minister; it coordinated national preparations, mainly providing policy cooperation between the line ministries. 
Ured za europske integracije bio je strukturna jedinica Državnog ureda, podređena predsjedniku Vlade, koja je koordinirala nacionalne pripreme, uglavnom osiguravajući suradnju resornih ministarstava u donošenju politika.
The Office chaired the Council for Senior Civil Servants which prepared and approved the presented material and acted as a coordinating body, providing solutions to more complex inter-ministerial issues. 
Državni ured bio je nadređen Povjerenstvu visokih državnih službenika, koje je pripremalo i provjeravalo prezentirane materijale i djelovalo kao koordinirajuće tijelo u kojemu su pronalažena rješenja za složenije probleme međusobnog usklađivanja ministarstava.
The foreign minister's Bureau for Negotiations was responsible for overall process related coordination and synchronisation of the work of the Negotiations Delegation and the working groups. 
Ured za pregovore ministra vanjskih poslova bio je zadužen za opći proces koordiniranja i sinkroniziranja rada izaslanstva za pregovore i radnih grupa.
In the beginning of the process it channelled all communication between the national and the EU level until this was deemed to be counterproductive as it led to time lags and weak contacts between the line ministries and the EU. 
U počecima procesa posredovalo je pri cjelokupnoj komunikaciji između nacionalne razine i razine EU, dok to nije procijenjeno kontraproduktivnim jer je rezultiralo kašnjenjem i slabim vezama između resornih ministarstava i EU.
The role of the parliament was to provide acceptance and to rubberstamp the government's EU policy. 
Uloga parlamenta bila je pristajanje i “davanje blagoslova” Vladinoj politici prema EU.
The European Affairs Committee had twelve members from all political parties, in addition to members from all the standing committees. 
Odbor za europske poslove imao je dvanaest članova iz svih političkih stranaka, kao i članove iz svih djelatnih odbora.