natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In this context the probably most interesting finding from the comparative analysis is that the performance of the similarly streamlined management structure in Hungary with respect to decision making on a negotiating position was comparatively slow (Payne, 2003:33) while relatively quick in Slovenia, where the parliament as an additional veto player confirmed and adopted every draft position. 
U tom kontekstu vjerojatno je najzanimljiviji nalaz ove komparativne analize da je učinak slično usmjerene strukture, u smislu odlučivanja o pregovaračkom stajalištu, u Mađarskoj bio razmjerno spor (Payne, 2002:33), a razmjerno brz u Sloveniji, gdje je parlament kao dodatni veto-igrač potvrđivao i usvajao nacrt svakog stajališta.
The prime minister's role to date has been somewhat similar to that of the “remote” prime minister in Hungary, who was involved only in issues with a significant impact on daily politics. 
Uloga predsjednika Vlade do sada je bila donekle slična “udaljenom” predsjedniku Vlade u Mađarskoj, koji se uključivao samo u teme s velikim utjecajem na dnevnu politiku.
He is informed in a weekly cabinet meeting where EU business is the first item on the agenda (expert interview). 
On dobiva obavijest na tjednom sastanku Vlade, na kojemu su europska pitanja prva na dnevnom redu (stručni intervju).
However, according to the experiences above, with increasing dynamics and a growing agenda the prime minister might see the necessity of becoming more involved in negotiations business. 
Ipak, u svjetlu prikazanih iskustava, s jačanjem dinamike i zgušnjavanjem dnevnog reda predsjednik Vlade mogao bi se aktivnije uključiti u poslove pregovora.
The negotiating team consists of the fifteen negotiators, the Ambassador of the Mission of Croatia to the EU in Brussels (the mission) and is chaired by the Chief Negotiator and his two deputies. 
Pregovarački tim sastoji se od 15 pregovarača, veleposlanika u Misiji pri EU u Bruxellesu (Misija), a vodi ga glavni pregovarač s dvojicom zamjenika.
The Chief Negotiator manages the work of the working groups which participate in screening and draw up the draft proposals of negotiating positions. 
Glavni pregovarač upravlja radnim grupama koje sudjeluju u screeningu i donose nacrte pregovaračkih stajališta.
He has a dual role, which includes preparing the positions and negotiating them directly with the Commission and the member states. 
On ima dvostruku ulogu koja obuhvaća pripremu stajališta i izravno pregovaranje o njima s Komisijom i državama članicama.
The 15 negotiators convene in the weekly “negotiators meeting” where the progress of negotiations is discussed (expert interview). 
Petnaestero pregovarača sastaje se svakog tjedna na pregovaračkom susretu, na kojemu se raspravlja o napretku pregovora (stručni intervju).
As seen in the above examples, the line ministries have a rather indirect but powerful role as their practical expertise results in a leading technical position and high representation among the working group members. 
Kao što se može vidjeti iz opisanih primjera, resorna ministarstva imaju više neizravnu, ali jaku ulogu, jer njihova praktična ekspertiza rezultira vodećim tehničkim položajem i visokom predstavljenošću među članovima radnih grupa.
Most of the higher-positioned members of the negotiation structure originate directly from the state administration or a state-affiliated agency. 
Velika većina visokopozicioniranih službenika u pregovaračkoj strukturi potječe izravno iz državne uprave ili njezinih podružnica.
Out of fifteen negotiators, eleven come from state institutions, two from the scientific sector and two from economic interest groups. 
Od 15 pregovarača 11 ih je iz državnih institucija, dvoje iz znanstvenog sektora i dvoje iz ekonomskih interesnih grupa.
Among the thirty five working group leaders, this ratio amounts to 26:7:1, while one is self-employed (Vlada RH, 2005c). 
Unutar 35 vođa radnih grupa omjer je 26:7:1, dok je jedna osoba samozaposlena (Vlada RH, 2005c).
The selection of the negotiators was largely based on criteria of membership in state administration and agencies, and did not exclude those with party alignment, as e.g. in Slovenia. 
Odabir pregovarača bio je uvelike utemeljen na kriterijima članstva u državnoj upravi i državnim agencijama i nije, kao npr. u Sloveniji, isključivao one koji su pripadnici političkih stranaka.
Expert interviews confirmed that in some cases of selecting the negotiators or working group leaders, it was not the person's proficiency level but interpersonal contacts that were the decisive factors. 
Stručni intervjui potvrdili su da su katkad za odabir pregovarača ili vođa radnih grupa bile presudne osobne veze, a ne stručnost.
Still, the European Commission has underlined the proficiency of the team on many occasions. 
Unatoč tome, Europska komisija više je puta istaknula stručnost pregovaračkog tima.
Despite signs of party political involvement in the establishment of the structure, it will probably be possible to keep party politics out of the negotiation team. 
Bez obzira na stranačku involviranost u ustanovljavanju strukture tima, vjerojatno će biti moguće zadržati stranačku politiku izvan pregovaračkog tima.
By contrast, a bigger issue will be whether the negotiation team can be kept out of party politics in the long-run (see below). 
Vice-versa, važnije je pitanje hoće li se pregovarački tim moći zadržati izvan stranačke politike na dugi rok (v. dalje).
The Secretariat of the Negotiation Team is the focal point of process coordination and primarily provides technical and administrative support to the State Delegation, the Negotiating Team and the working groups. 
Tajništvo pregovaračkog tima središte je procesa koordinacije i primarni izvor tehničke i administrativne potpore Državnom izaslanstvu, pregovaračkom timu i radnim grupama.
It is led by an assistant minister of foreign affairs (directly responsible to the minister) who simultaneously acts as a negotiator. 
Vodi ga pomoćnica ministrice vanjskih poslova (izravno odgovorna ministrici), koja istodobno djeluje i kao pregovaračica.
Contacts within the Croatian negotiation structure are strictly channelled through the Secretariat which in some way plays the role of a “dating-service” in finding and connecting the responsible partners between the institutions. 
Komunikacija unutar hrvatske pregovaračke strukture usmjerava se isključivo preko Tajništva, koje na neki način ima ulogu “službe za usamljena srca” jer pronalazi i spaja partnere među institucijama.
It thus acts as network point for horizontal contacts (e.g. between working groups and line ministries) as well as for the vertical communication with EU institutions in Brussels (expert interview). 
Tako djeluje kao žarište mreže za horizontalne kontakte (npr. između radnih grupa i resornih ministarstava), kao i za vertikalnu komunikaciju s institucijama EU u Bruxellesu (stručni intervju).
This system proved to be rigid in Slovenia and Estonia, where it led to time lags and other difficulties in the communication between the national administration and EU civil servants (which the Secretariat seeks to control). 
Takav se sustav pokazao previše krutim u Sloveniji i Estoniji, gdje je doveo do kašnjenja i ostalih poteškoća u komunikaciji između nacionalne administracije i europskih javnih službenika (koju Tajništvo želi kontrolirati).
The Estonian case revealed that weak contacts between the line ministries or working groups and the EU administration can add to the emergence of isolated “islands of excellence” in the domestic administration. 
Primjer Estonije pokazao je da slabi kontakti između resornih ministarstava ili radnih grupa i administracije EU mogu dovesti do stvaranja izoliranih “otoka izvrsnosti” u nacionalnoj administraciji.
Despite the Secretariat's determination to keep control of the information flow, direct and informal communication channels evolved between some of the structure's bodies (e.g. between working group members and civil servants in Brussels), bypassing the Secretariat as a result of pressures of time and the need to simplify procedures. 
Unatoč želji Tajništva da zadrži kontrolu nad tijekom informacija, razvili su se izravni i neformalni komunikacijski kanali između nekih tijela pregovaračke strukture (npr. između članova radnih grupa i javnih službenika u Bruxellesu), koji zaobilaze Tajništvo ne bi li uštedjeli vrijeme i pojednostavnili proceduru.
All countries relied on institutionalising a formal or informal body for interest groups, representing union and employer organisations in the negotiation process. 
Sve zemlje oslonile su se na institucionaliziranje formalnoga ili neformalnog tijela za interesne grupe koje predstavlja organizacije radnika i poslodavaca u procesu pregovora.
This body was in all cases limited to monitoring, spreading information and networking of interest groups with EU institutions in Brussels. 
Takva su tijela u svim slučajevima bila ograničena na nadziranje, širenje informacija i stvaranje interesnih mreža s institucijama EU u Bruxellesu.
In Croatia interest groups are not organised in an extra body, but instead send representatives to the National Parliamentary Committee (however without voting rights). 
Interesne grupe u Hrvatskoj nisu organizirane u izvanjsko tijelo nego šalju predstavnike u nacionalni parlamentarni odbor (no bez prava glasa).
Even though interest groups seem to represent a large deal of the working group members, they are present within the structure and thus are “under control” of the dominating state-associated actors.xii 
Iako se čini da interesne grupe predstavljaju velik dio članova radnih grupa, one djeluju unutar strukture i na taj su način “pod kontrolom” dominirajućih državnih aktera.xiii
The “National Committee for monitoring negotiations for accession to the EU” set up in Parliament is responsible for supervising and giving guidelines on the drafting of positions. 
Nacionalni odbor za praćenje pregovora o pristupanju EU uspostavljen u Hrvatskom saboru, zadužen je za nadziranje i davanje smjernica u donošenju pregovaračkih stajališta.
It consists of the presidents of the Committee of Foreign Affairs, the Committee of European Integration, the Committee for Inter-parliamentary Co-operation as well as five representatives from the ruling and five from the opposition parties and decides by unanimous vote. 
Sastoji se od predsjednika Odbora za vanjske poslove, Odbora za europske integracije, Odbora za međuparlamentarnu suradnju, kao i od petero pripadnika vladajućih i petero pripadnika oporbenih stranaka, a odlučuje jednoglasno.
Its additional members, the representatives of the President's Office, the academic community, the unions and the employer associations have only observer status without any voting rights. 
Njegovi dodatni članovi, predstavnici Ureda predsjednika, akademske zajednice, sindikata i udruga poslodavaca, imaju samo status promatrača, bez prava glasa.
The chairperson of the Committee, who is a representative of the biggest opposition party in parliament, holds regular consultations with the president of the Republic, the prime minister, the president of Parliament, the head of the state delegation and the chief negotiator. 
Predsjedavajući Odbora, koji je predstavnik najveće oporbene stranke u Saboru, redovito se sastaje s predsjednikom Republike, predsjednikom Vlade, predsjednikom Sabora, voditeljicom Državnog izaslanstva i glavnim pregovaračem.
While in expert interviews committee members confirmed that the governmental information policy has been to date satisfactory, the chair expressed discontent with the fact that the Committee only receives “governmentally approved” information (Šarić, 2006). 
Dok su u stručnim intervjuima članovi Odbora potvrdili da je Vladina politika informiranja do tada bila zadovoljavajuća, predsjedavajući je izrazio nezadovoljstvo činjenicom da Odbor prima samo informacije koje je “Vlada odobrila” (Šarić, 2006).
The symptom of a weak parliament is reflected by the tight grip of the Ministry of Foreign Affairs. 
Simptom slabosti parlamenta očituje se u “čvrstom stisku” Ministarstva vanjskih poslova.
The structure's design fits the needs of an ambitious timetable that does not allow for widespread discussion of potentially controversial issues. 
Dizajn strukture uklapa se u potrebe ambiciozno zamišljenoga vremenskog roka koji ne dopušta širenje rasprave o potencijalno kontroverznim temama.
Yet, it should be kept in mind that flexibility (Estonia) and openness (Slovenia) proved to be important factors in successful negotiations. 
No treba imati na umu da su se fleksibilnost (Estonija) i otvorenost (Slovenija) pokazali važnim čimbenicima za uspješnost pregovora.
The concluding section will outline why it might be worthwhile considering a different strategic approach to negotiations, which would enable a more thorough, balanced and integrative approach. 
U zaključnom odjeljku dat ćemo mišljenje zašto bi moglo biti poželjno razmotriti drugačiji strateški pristup pregovorima koji bi omogućio potpuniji, uravnoteženiji i integrativniji pristup.
CONSEQUENCES FOR THE INTEGRATION STRATEGY: 
POSLJEDICE ZA STRATEGIJU INTEGRIRANJA:
QUICK ACCESSION OR GOOD REPRESENTATION? 
BRZO PRIDRUŽIVANJE ILI DOBRO ZASTUPANJE?
The existing negotiation structure reflects the priorities of the integration strategy, originally devised in the context of government change in 2000, focusing on high integration speed. 
Postojeća pregovaračka struktura odraz je prioriteta strategije integracije usmjerene na veliku brzinu integracije, koja je izvorno bila zamišljena u kontekstu promjene vlasti 2000.
Since then, however, the background parameters have changed considerably. 
Otada se, međutim, situacija znatno izmijenila.
While then the possibility of joining the EU together with Romania and Bulgaria seemed an ambitious but still attainable goal, this option is not open any more. 
Dok se u ono vrijeme mogućnost priključivanja EU zajedno s Rumunjskom i Bugarskom činila ambicioznim, ali ipak ostvarivim ciljem, ta opcija više nije otvorena.
On the domestic side, there is a silent preference for ignoring the widespread “euroscepticism” among Croatian citizens, while far-reaching reforms will put even more stresses and strains on the population. 
Na unutarnjopolitičkom području postoji tiho ignoriranje vrlo raširenog “euroskepticizma” među hrvatskim građanima, a dalekosežne reforme nametnut će još veći pritisak i napor hrvatskoj populaciji.
Whereas in 2000 the levels of public support for European integration were encouraging, today polls show a rather unstable picture. 
Dok je 2000. godine razina javne potpore integraciji u EU bila ohrabrujuća, danas ankete daju prilično nestabilnu sliku.
This is even more striking against the background of increasing trends of euroscepticism which could be observed during the negotiation phase in Central and Eastern Europe (CEE). 
To je vrlo ozbiljan problem ako ga se stavi u kontekst jačanja trendova koji su se mogli zamijetiti za vrijeme faze pregovora u srednjoj i istočnoj Europi.
Therefore, public concerns should be taken very seriously, considering the realistic option of an accession treaty being rejected by the population, as happened for instance in Norway.xv Yet, the only prevailing governmental measure to counter this stance seems to be pushing through negotiations as fast as possible. 
Stoga zabrinutost javnosti treba shvatiti vrlo ozbiljno zbog realne mogućnosti da bi Sporazum o pridruživanju mogao biti odbijen na referendumu, što se, primjerice, dogodilo u Norveškoj.xvi Usprkos tome, glavna mjera koju Vlada poduzima da bi se suprotstavila takvom stanju jest pokušaj zaključenja pregovora što je brže moguće.
At the same time, debates within the EU institutions and member states on what is called “enlargement fatigue” reflect the decreasing level of public approval for further enlargement by states from (South) Eastern Europe. 
Istodobno se u raspravama unutar institucija EU i zemalja članica o tzv. zamoru proširenjem odražava smanjenje razine javne potpore daljnjem proširenju državama (jugo)istočne Europe.
One important background reason lies in the unresolved problem of the EU's internal decision structure still drawing on the EU-15 at the time of the Nice Summit in 2000. 
Važan pozadinski razlog tome jest neriješena unutarnja struktura odlučivanja u EU, koja se još temelji na EU-15 iz vremena samita u Nici 2000. godine.
While attempts at reform failed with the rejection of the Constitutional Treaty in France and the Netherlands, the EU will first need to adjust its decision-making system to the enlarged Union before it is prepared to admit new members.xvi,xvii This is reflected in the debates on “enlargement capacity”, in which voices calling for freezing enlargement after the accession of Bulgaria and Rumania find more and more acceptance.xviii Resolving this fundamental problem will require a difficult and probably long process in which public opinion in the member states will play a decisive role. 
Kako su pokušaji reforme pali zajedno s odbijanjem Ustavnog ugovora u Francuskoj i Nizozemskoj, EU će morati prilagoditi svoj sustav odlučivanja prije no što bude spremna prihvatiti nove članice.xvii, xviii To se očituje u raspravama o “kapacitetu za proširenje”, u kojima glasovi koji pozivaju na zamrzavanje proširenja nakon pridruživanja Bugarske i Rumunjske dobivaju sve veću potporu.xix Rješavanje tog temeljnog problema težak je i najvjerojatnije dug proces u kojemu će javno mnijenje u državama članicama imati odlučujuću ulogu.
In this context the lessons of the rejection of the Constitutional Treaty as a project imposed “top-down” should illustrate the danger of political elites ignoring adequate electorate representation and failing to generate the legitimacy necessary to engage in such large scale reform. 
U tom kontekstu treba izvući pouku iz odbijanja Ustavnog ugovora kao projekta nametnutoga odozgo, koje pokazuje opasnosti što nastaju kada političke elite zanemaruju predstavljanje u izbornom tijelu i ne uspijevaju stvoriti legitimnost, nezaobilaznu pri planiranju reformi velikih razmjera.
The overall focus on quick accession at any cost is part of the dominating norms that govern enlargement. 
Opća usmjerenost na što brže pridruživanje svim mogućim sredstvima dio je dominantnih normi procesa proširenja.
This focus rests on the shaky presumption that a slower tempo would endanger the whole transition process. 
Ta se usmjerenost temelji na labavoj postavci da će sporiji tempo ugroziti cijeli proces tranzicije.
On the contrary, however, especially small states in the past lacked the capacity to meet the tight timetable and to draft qualitative reform. 
Međutim, upravo suprotno - u prošlosti je upravo malim državama nedostajalo kapaciteta da zadovolje vremenski raspored i provedu kvalitativnu reformu.
In the case of Estonia “the overload and time pressure were major reasons for the poor quality of legislation and insufficient policy analysis” (Raik, 2004:588), while Agh (1998) sees the management of EU accession in CEE as “a typical case of state or government overload, therefore it has been [...] politically counterproductive [...]”. 
U primjeru Estonije “preopterećenje i vremenski pritisak bili su glavni razlozi za slabu kvalitetu zakonodavstva i nezadovoljavajuću kvalitetu analize politika” (Raik, 2004:588), dok Agh (1999) upravljanje pristupanjem EU u srednjoj i istočnoj Europi vidi kao “tipičan slučaj preopterećenja države ili vlade, koji je stoga bio [...] politički kontraproduktivan [...]”.
The above mentioned development in Croatia, with the Ministry of Foreign Affairs showing signs of problems with coordination capacity through the declining number of laws harmonised should be seen in this context. 
Opisanu situaciju u Hrvatskoj, s Ministarstvom vanjskih poslova koji, smanjujući broj harmoniziranih zakona, pokazuje da ima poteškoća s kapacitetima za koordinaciju, treba shvatiti upravo u tom kontekstu.
At a more basic level the persisting “need for speed” of the accession strategy collides with the goal of fostering democracy (see, among others: Beichelt, 2003) by exerting pressures to streamline the domestic negotiation process, rendering it the “hour of the executive” (Lippert [et al.], 2001:994). 
Na dubljoj je razini ustrajanje na pristupnoj strategiji tipa “tko će prije” u sukobu s ciljem jačanja demokracije (vidi, između ostalih, Beichelt, 2003) jer stvara pritisak na proces pregovora na unutarnjem planu, čineći ga “ekskluzivom izvršne vlasti” (Lippert, Umbach i Wessels, 2001:994).
Consequently, the democratic deficitxix of the EU institutional system, itself overloaded with executive decision power, weak parliamentary control and long legitimacy chainsxx (for an overview see: Fullesdal, 2004) is being exported to Croatia - rather silently, in the form of adaptation pressures to the EU decision making process.xxl This in turn happens at the risk of sacrificing participation and control of the stakeholders concerned, above all citizens and their parliamentary representatives. 
Posljedica toga je činjenica da se demokratski deficitxx institucionalnog sustava EU, koji je sam preopterećen pretjeranom moći odlučivanja egzekutive, slabom parlamentarnom kontrolom i dugim “lancima legitimacije”xxi (za pregled v. Fullesdal, 2004), na mala vrata izvozi u Hrvatsku u obliku pritiska za prilagođivanje procesu odlučivanja u EU,xxii a to se događa uz rizik isključivanja svih zainteresiranih strana, ponajprije građana i njihovih predstavnika u parlamentu.
This problem was partially addressed by the establishment of the National Committee.xxii As seen above, however, this body has no veto power and rather resembles a “debate club”. 
Djelomičan odgovor na taj problem bilo je osnivanje Nacionalnog odbora.xxiii Kako je navedeno, to tijelo nema pravo veta i više nalikuje “debatnom klubu”.
This is in line with the Parliament's “traditional” politically marginalised position in the political system, despite the improvements in the last decade (Zakošek, 2002:90). 
To je u skladu s “tradicionalnom” političkom marginaliziranošću Sabora u političkom sustavu Hrvatske, unatoč poboljšanjima u posljednjem desetljeću (Zakošek, 2002:97).
Its weak integration in the accession process continues this tradition by respective path-dependencies, similar to the Hungarian prime minister's claim that “in practice it is frequently not the Parliament that is controlling government, but the reverse” (cited after Bessenyey Williams, 2001:31). xxiii 
Slaba uključenost Sabora u proces pridruživanja nastavlja tu tradiciju odgovarajućom ovisnošću o povijesnom trendu, koju dobro ilustrira izjava mađarskog predsjednika Vlade da “.u praksi često nije parlament taj koji kontrolira vladu, već je upravo obratno” (Bessenyey Williams, 2001: 31).xiv
While older member states were able to develop mechanisms of national parliamentary scrutiny of the government incrementally as responses to step-by-step European integration, accession countries like Croatia have to adapt to the political system of the EU in a very short time. 
Dok su stare zemlje članice imale priliku postupno razviti mehanizme parlamentarne kontrole rada vlade na nacionalnoj razini kao odgovor na postupnu europsku integraciju, zemlje pristupnice poput Hrvatske prilagođuju se političkom sustavu EU u vrlo kratkom vremenu.
This, however, does not leave room for a responsive adaptation of legislative control, as path-dependent institutional processes require a wider time horizon. 
To, međutim, ne ostavlja prostora za dobru prilagodbu zakonodavne kontrole jer institucionalni procesi ovisni o preuzetom putu (pathdependent) zahtijevaju dulje vremensko razdoblje.
In turn, low degree of responsibility vested in parliamentary representatives in the negotiation process will lead to temptations to abuse negotiation issues by politicisation instead of problem focused discussion. 
Također, mala odgovornost parlamentarnih zastupnika u procesu pregovora dovest će do iskušenja da se pitanja pregovora zlorabe u političke svrhe umjesto da se vodi ozbiljna rasprava usmjerena na rješavanje problema.