natgillin/translations-raw huggingface dataset:
32 It is to be noted in that regard that Articles 274 EC and 279 EC, and also the provisions of the Financial Regulation, determine, inter alia, the powers of the institutions to establish and implement the budget. By contrast, Article 282 EC confers legal capacity on the Community and governs the way it is represented, inter alia, before the courts of the Member States. The question of Community representation before those courts is distinct from the question concerning measures for budgetary implementation adopted by a Community institution. For that reason, the principle lex specialis generalibus derogat is of no relevance here. 
32 U tom pogledu valja utvrditi da članci 274. UEZ-a i 279. UEZ-a i odredbe Financijske uredbe određuju osobito ovlast institucija za utvrđivanje i izvršenje proračuna. Suprotno tome, članak 282. UEZ-a povjerava Zajednici pravnu sposobnost i uređuje način zastupanja Zajednice osobito pred sudovima država članica. Pitanje zastupanja Zajednice pred tim sudovima nije isto što i pitanje o mjerama koje za izvršenje proračuna donosi institucija Zajednice. Zbog toga načelo „lex specialis generalibus derogat” u ovom predmetu nije relevantno.
35 So far as Article 335 TFEU is concerned, it is to be noted that the FEU Treaty contains no transitional provisions concerning the representation of the EU in proceedings which were brought before the courts of the Member States prior to that Treaty’s entry into force but which were still pending thereafter. In those circumstances, the relevant provision governing that representation is Article 282 EC, since the main proceedings were commenced before the entry into force of the FEU Treaty. 
35 Što se tiče članka 335. UFEU-a, valja utvrditi da Ugovor o funkcioniranju Europske unije ne sadržava prijelaznu odredbu u pogledu zastupanja Unije u postupcima koji su pred pred sudovima država članica pokrenuti prije stupanja toga Ugovora na snagu, nego koji su nakon što je Ugovor stupio na snagu još uvijek u tijeku. U tim uvjetima relevantna odredba kojom se uređuje to zastupanje je članak 282. UEZ-a, budući da je spor u glavnom postupku započet prije stupanja na snagu Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
38 In particular, the referring court entertains doubts, in the first place, as to whether, in such an action, the right to a fair hearing, laid down in Article 47 of the Charter and Article 6 of the ECHR, is infringed on account of the fact that, under Article 16(1) of Regulation No 1/2003, a Commission decision relating to a proceeding under Article 81 EC is binding on that court. The referring court states that a decision adopted by one of the parties to the dispute requires it to accept the finding of an infringement of Article 81 EC, which thus prevents the national court from considering in its absolute discretion one of the elements conferring entitlement to compensation, namely the occurrence of an event giving rise to damage (a ‘harmful event’). 
38 Konkretno, Sud koji je uputio zahtjev pita se, kao prvo, je li u takvoj tužbi pravo na pošteno suđenje, utvrđeno u članku 47. Povelje i članku 6. EKLJP-a, povrijeđeno zbog toga što je na temelju članka 16. stavka 1. Uredbe br. 1/2003 odluka Komisije o postupku primjene članka 81. UEZ-a obvezujuća za taj sud. Ustvari, nametnuto mu je utvrđenje povrede članka 81. UEZ-a, i to odlukom jedne od stranaka u sporu, čime je nacionalni sud spriječen da suvereno ispita jedan od elemenata na temelju kojih nastaje pravo na naknadu štete, tj. nastanak štetnog događaja.
40 The Court has already had occasion to state that any person can rely on a breach of Article 81 EC before a national court and therefore rely on the invalidity of an agreement or practice prohibited under that article (see Joined Cases C-295/04 to C-298/04 Manfredi and Others [2006] ECR I-6619, paragraph 59). 
40 Sud je već imao priliku naglasiti da svaka osoba ima pravo pozivati se pred sudom na povredu članka 81. UEZ-a i time isticati nevaljanost sporazuma ili prakse koje taj članak zabranjuje (presuda od 13. srpnja 2006., Manfredi i dr., od C-295/04 do C-298/04, Zb., str. I-6619., t. 59.).
41 As regards, in particular, the possibility of seeking compensation for loss caused by a contract or conduct liable to restrict or distort competition, it should be recalled that the full effectiveness of Article 81 EC and, in particular, the practical effect of the prohibition laid down in Article 81(1) EC would be put at risk if it were not open to any person to claim damages for loss caused to him by a contract or conduct liable to restrict or distort competition (see Case C-453/99 Courage and Crehan [2001] ECR I-6297, paragraph 26, and Manfredi and Others, paragraph 60). 
41 Osobito što se tiče mogućnosti da se zahtijeva naknada štete uzrokovane ugovorom ili ponašanjem koji bi mogli ograničiti ili narušiti tržišno natjecanje, valja podsjetiti da se puna djelotvornost članka 81. UEZ-a i, osobito, korisni učinak zabrane utvrđene u članku 81. stavku 1. UEZ-a dovode u pitanje ako nema svaka osoba mogućnost tražiti naknadu štete uzrokovane ugovorom ili ponašanjem koji bi mogli ograničiti ili narušiti tržišno natjecanje (presude od 20. rujna 2001., Courage i Crehan, C-453/99, Zb., str. I-6297., t. 26. i prethodno navedena, Manfredi i dr., t. 60.).
42 Such a right in fact strengthens the working of the EU competition rules and discourages agreements or practices, frequently covert, which are liable to restrict or distort competition. From that point of view, actions for damages before national courts can make a significant contribution to the maintenance of effective competition in the EU (Courage and Crehan, paragraph 27). 
42 To pravo zapravo jača funkcioniranje pravila Unije o tržišnom natjecanju i destimulira često prikrivene sporazume ili praksu koji bi mogli ograničiti ili narušiti tržišno natjecanje. S tog stajališta tužbe za naknadu štete pred nacionalnim sudovima mogu značajno doprinijeti održavanju učinkovitog tržišnog natjecanja u Uniji. (presuda Courage i Crehan, prethodno navedena, t. 27.).
45 When that right is exercised, however, the fundamental rights of the defendants, as safeguarded, inter alia, by the Charter, must be observed. The provisions of the Charter are addressed, pursuant to Article 51(1) thereof, both to the institutions, bodies, offices and agencies of the EU and to the Member States when they are implementing EU law. 
45 Međutim, to se pravo ostvaruje uz poštovanje temeljnih prava tuženika kako su zajamčena, između ostalog, Poveljom. Na temelju članka 51. stavka 1. Povelje, odredbe te Povelje odnose se na institucije, tijela, urede i agencije Unije, te na države članice kada provode pravo Unije.
"46 It must be borne in mind in that regard that the principle of effective judicial protection is a general principle of EU law, to which expression is now given by Article 47 of the Charter (see Case C-279/09 DEB [2010] ECR I-13849, paragraphs 30 and 31; order in Case C-457/09 Chartry [2011] ECR I-0000, paragraph 25; and Case C-69/10 Samba Diouf [2011] ECR I-0000, paragraph 49)." 
"46 U tom pogledu valja podsjetiti da je načelo djelotvorne sudske zaštite opće načelo prava Unije, koje je danas izraženo u članku 47. Povelje (vidjeti presudu od 2. prosinca 2010., DEB, C-279/09, Zb., str. I-13849. t. 30. i 31.; rješenje od 1. ožujka 2011., Chartry, C-457/09, Zb., str. I-819. t. 25., kao i presudu od 28. srpnja 2011., Samba Diouf, C-69/10, Zb., str. I-7151., t. 49.)."
47 Article 47 of the Charter secures in EU law the protection afforded by Article 6(1) of the ECHR. It is necessary, therefore, to refer only to Article 47 (Case C-386/10 P Chalkor v Commission [2011] ECR I-0000, paragraph 51). 
47 Spomenuti članak 47. Povelje u pravu Unije osigurava zaštitu dodijeljenu člankom 6. stavkom 1. EKLJP-a. Stoga se valja pozivati isključivo na tu prvu odredbu (presuda od 8. prosinca 2011., Chalkor/Komisija, C-386/10 P, Zb., str. I-13085., t. 51.).
"48 The principle of effective judicial protection laid down in Article 47 of the Charter comprises various elements; in particular, the rights of the defence, the principle of equality of arms, the right of access to a tribunal and the right to be advised, defended and represented." 
48 Načelo djelotvorne sudske zaštite utvrđeno u članku 47. Povelje obuhvaća različite elemente, a posebno pravo na obranu, načelo jednakosti oružja, pravo pristupa pravosuđu i pravo da bude savjetovan, branjen i zastupan.
49 With regard, in particular, to the right of access to a tribunal, it must be made clear that, for a ‘tribunal’ to be able to determine a dispute concerning rights and obligations arising under EU law in accordance with Article 47 of the Charter, it must have power to consider all the questions of fact and law that are relevant to the case before it. 
49 Osobito što se tiče pristupa pravosuđu, valja pojasniti da „sud”, kako bi mogao odlučiti o sporu u pogledu prava i obveza koji proizlaze iz prava Unije u skladu s člankom 47. Povelje, treba imati nadležnost ispitati sve činjenične i pravne elemente relevantne za predmet koji se vodi pred njim.
50 It is true in that respect that, according to the Court’s case-law (Case C-344/98 Masterfoods and HB [2000] ECR I-11369, paragraph 52), which is now given legislative expression in Article 16 of Regulation No 1/2003, when national courts rule on agreements, decisions or practices under, inter alia, Article 101 TFEU which are already the subject of a Commission decision, they cannot take decisions running counter to the decision adopted by the Commission. 
50 Točno je u tom pogledu da u skladu sa sudskom praksom Suda (presuda od 14. rujna 2000., Masterfoods i HB, C-344/98, Zb., str. I-11369., t. 52.), koju danas nalazimo kodificiranu u članku 16. Uredbe br. 1/2003, kada nacionalni sudovi odlučuju o sporazumima, odlukama ili praksi, koji su obuhvaćeni osobito člankom 101. UFEU-a i koji već jesu predmet odluke Komisije, ti sudovi ne mogu donositi odluke suprotne odluci koju je donijela Komisija.
53 It must be borne in mind in that regard that it is the EU Courts – not the courts of the Member States – which have exclusive jurisdiction to review the legality of the acts of the EU institutions. National courts do not have power to declare such acts invalid (see, to that effect, Case 314/85 Foto-Frost [1987] ECR 4199, paragraphs 12 to 20). 
53 Važno je podsjetiti u tom pogledu da isključiva nadležnost da nadziru zakonitost akata institucija Unije pripada sudovima Unije, a ne nacionalnim sudovima. Potonji nemaju ovlasti da takve akte proglase nevaljanima (vidjeti u tom smislu osobito presudu od 22. listopada 1987., Foto-Frost, predmet 314/85, Zb., str. 4199., t. od 12. do 20.).
57 In this connection, it must be stated that the legality of a Commission decision may be reviewed by the EU Courts under Article 263 TFEU. In this case, the defendants in the main proceedings, to whom the decision had been addressed, did in fact bring actions for the annulment of that decision, as has been recalled in paragraphs 20 to 22 of this judgment. 
57 U vezi s tim važno je utvrditi da odluka Komisije može podlijegati nadzoru zakonitosti koji obavljaju sudovi Unije na temelju članka 263. UFEU-a. U ovom predmetu tužitelji u glavnom postupku, kojima je odluka upućena, ustvari su podnijeli tužbe za poništenje te odluke, kao što je to navedeno u točkama od 20. do 22. ove presude.
59 The Court of Justice has stated in this connection that, whilst, in areas giving rise to complex economic assessments, the Commission has a margin of discretion with regard to economic matters, that does not mean that the EU Courts must refrain from reviewing the Commission’s interpretation of information of an economic nature. Those Courts must, among other things, not only establish whether the evidence relied on is factually accurate, reliable and consistent but also ascertain whether that evidence contains all the information which must be taken into account in order to assess a complex situation and whether it is capable of substantiating the conclusions drawn from it (see Chalkor v Commission, paragraph 54 and case-law cited). 
59 Sud je u vezi s tim izjavio da iako u područjima u kojima je nužno provoditi složene gospodarske ocjene Komisija uživa diskrecijski prostor u gospodarskom dijelu, to ne znači da se sudac Unije dužan uzdržati od nadzora nad tumačenjem ekonomskih podataka od strane Komisije. Naime, sudac Unije ne samo da mora provjeriti materijalnu točnost navedenih dokaznih elemenata, kao i njihovu pouzdanost i dosljednost, već i to predstavljaju li navedeni elementi skup relevantnih podataka koje treba uzeti u obzir prilikom ocjene složene situacije te jesu li oni takve naravi da podupiru zaključke koji su iz njih izvedeni (prethodno navedena presuda Chalkor/Komisija, t. 54. i navedena sudska praksa).
61 The EU Courts must also carry out the review of legality incumbent upon them on the basis of the evidence adduced by the applicant in support of the pleas in law put forward. In carrying out such a review, the Courts cannot use the Commission’s margin of discretion – either as regards the choice of factors taken into account in the application of the criteria mentioned in the Commission notice entitled ‘Guidelines on the method of setting fines imposed pursuant to Article 23(2)(a) of Regulation (EC) No 1/2003’ (OJ 2006 C 210, p. 2) or as regards the assessment of those factors – as a basis for dispensing with the conduct of an in-depth review of the law and of the facts (Chalkor v Commission, paragraph 62). 
61 Na sudovima Unije je, između ostalog, da nadzor zakonitosti izvršavaju na temelju dokaza koje tužitelj iznese u prilog istaknutim tužbenim razlozima. Tijekom tog nadzora sudovi se, kako bi odustali od provođenja dubinskog pravnog i činjeničnog nadzora (presuda Chalkor/Komisija, gore navedena, točka 62.), ne mogu pozvati na diskrecijsku ovlast Komisije, ni u odnosu na izbor dokaza uzetih u obzir prilikom primjene kriterija navedenih u komunikaciji Komisije pod naslovom „Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (SL 2006, C 210, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 58.) ni u odnosu na ocjenu tih dokaza.
62 Finally, the review of legality is supplemented by the unlimited jurisdiction which the EU Courts were afforded by Article 17 of Council Regulation No 17 of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles [81] and [82] of the Treaty (OJ, English Special Edition 1959 to 1962, p. 87) and which is now recognised by Article 31 of Regulation No 1/2003, in accordance with Article 261 TFEU. That jurisdiction empowers the Courts, in addition to carrying out a mere review of the lawfulness of the penalty, to substitute their own appraisal for the Commission’s and, consequently, to cancel, reduce or increase the fine or penalty payment imposed (Chalkor v Commission, paragraph 63 and case-law cited). 
62 Na kraju, nadzor zakonitosti dopunjen je neograničenom nadležnošću koja je sudu Unije priznata člankom 17. Uredbe Vijeća br. 17 od 6. veljače 1962., koja je prva uredba o primjeni članaka 81. i 82. Ugovora (SL 1962., 13., str. 204.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 3., str. 3.), a danas je priznata člankom 31. Uredbe br. 1/2003 u skladu s člankom 261. UFEU-a. Ta nadležnost daje sudu ovlasti da provodi ne samo puki nadzor zakonitosti novčane kazne nego i da ocjenu Komisije zamjeni svojom ocjenom i da, posljedično, ukine, umanji ili uveća izrečenu novčanu kaznu ili periodični penal (gore navedena presuda Chalkor/Komisija, točka 63.).
63 The review provided for by the Treaties thus involves review by the EU Courts of both the law and the facts, and means that they have the power to assess the evidence, to annul the contested decision and to alter the amount of a fine. The review of legality provided for in Article 263 TFEU, supplemented by the unlimited jurisdiction in respect of the amount of the fine, provided for in Article 31 of Regulation No 1/2003, therefore meets the requirements of the principle of effective judicial protection in Article 47 of the Charter (see, to that effect, Chalkor v Commission, paragraph 67). 
63 Nadzor predviđen Ugovorima podrazumijeva da sudovi Unije provode pravni i činjenični nadzor i da su ovlašteni ocjenjivati dokaze, poništiti pobijanu odluku i izmijeniti iznose novčanih kazni. Nadzor zakonitosti predviđen člankom 263. UFEU-a, dopunjen neograničenom nadležnošću u pogledu iznosa novčane kazne iz članka 31. Uredbe br. 1/2003, stoga ispunjava zahtjeve načela učinkovite sudske zaštite iz članka 47. Povelje (vidjeti u tom smislu gore navedenu presudu Chalkor/Komisija, t. 67.).
65 Finally, a civil action for damages, such as the action before the referring court, requires, as can be seen from the order for reference, not only that a harmful event be found to have occurred, but also that loss and a direct link between the loss and that harmful event be established. Whilst it is true that, because of its obligation not to take decisions running counter to a Commission decision finding an infringement of Article 101 TFEU, the national court is required to accept that a prohibited agreement or practice exists, the existence of loss and of a direct causal link between the loss and the agreement or practice in question remains, by contrast, a matter to be assessed by the national court. 
65 Konačno, važno je napomenuti da parnični postupak za naknadu štete, kao što je onaj u glavnom postupku, podrazumijeva, kao što to proizlazi iz odluke kojom se upućuje zahtjev, ne samo utvrđenje nastanka štetnog događaja nego i postojanje štete i postojanje izravne veze između štete i štetnog događaja. Iako je točno da obveza nacionalnog suda da ne donosi odluke suprotne odluci Komisije o povredi članka 101. UFEU-a svakako tom sudu nameće obvezu da prihvati postojanje zabranjenog sporazuma ili zabranjene prakse, valja pojasniti da postojanje štete i postojanje izravne uzročne veze između te štete i dotičnog sporazuma ili dotične prakse ipak ocjenjuje nacionalni sud.
66 Indeed, even when the Commission has in its decision determined the precise effects of the infringement, it still falls to the national court to determine individually the loss caused to each of the persons to have brought an action for damages. Such an assessment is not contrary to Article 16 of Regulation No 1/2003. 
66 Doista, čak i ako je Komisija u svojoj odluci točno odredila učinke povrede, i dalje je na nacionalnom sudu da pojedinačno odredi štetu uzrokovanu svakoj od osoba koje su pokrenule tužbe za naknadu štete. Takva ocjena nije u suprotnosti s člankom 16. Uredbe br. 1/2003.
69 The defendants in the main proceedings contend that the Commission is, on that account, in a privileged position compared with them, which has enabled it to gather and use information – including information that is confidential and thus protected by business secrecy – which is not available to all the defendants. 
69 Prema mišljenju tuženikâ u glavnom postupku, Komisija se zato nalazi u povlaštenom položaju u odnosu na njih, što joj je omogućilo da prikupi i upotrijebi informacije, uključujući povjerljive informacije i stoga informacije zaštićene poslovnom tajnom, koje nisu dostupne svim tuženicima.
70 The Commission’s response, in the context of the present reference, is that, when preparing the action in the main proceedings, it made use only of information in the public version of the decision of 27 February 2007. The Commission also explains that the departments responsible for the main proceedings, namely the Offices for ‘Infrastructure and Logistics’ in Brussels and Luxembourg, do not have a right of privileged access to the confidential file of the Directorate-General for Competition. For that reason, the Commission is, it submits, on an equal footing with every other litigant. 
70 Komisija odgovara da je, u okviru ovog zahtjeva za prethodnu odluku, u pripremi tužbe u glavnom postupku upotrijebila samo informacije iz javno dostupne inačice odluke od 27. veljače 2007. Ta institucija osim toga objašnjava da službe odgovorne za glavni postupak, odnosno uredi „Infrastrukture i logistika” u Bruxellesu i u Luxembourgu nisu raspolagali povlaštenim pravom pristupa povjerljivom predmetu Glavne uprave za tržišno natjecanje. Komisija zato navodi da je izjednačena s drugim strankama u sporu.
72 As the Advocate General has observed in point 58 of his Opinion, the aim of equality of arms is to ensure a balance between the parties to proceedings, guaranteeing that any document submitted to the court may be examined and challenged by any party to the proceedings. Conversely, the harm which a lack of balance will be likely to cause must, as a rule, be proved by the person who has suffered it. 
72 Kako je nezavisni odvjetnik primijetio u točki 58. svojeg mišljenja, jednakost oružja ima za cilj zajamčiti ravnotežu između stranaka u postupku, tako da se osigura da svaka stranka u postupku može ispitati i osporavati svaki dokument podnesen sudu. Suprotno tome, štetu koja bi mogla nastati zbog neravnoteže u načelu mora dokazati onaj tko je trpi.
73 It emerges from the order for reference that the information to which the defendants in the main proceedings refer has not been provided to the national court by the Commission, the latter having also explained that it has relied only on the information available in the non-confidential version of the decision finding an infringement of Article 81 EC. In such circumstances a breach of the principle of equality of arms is therefore precluded. 
73 No iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da informacije na koje se pozivaju tuženici u glavnom postupku sudu nije dostavila Komisija, koja je štoviše izjavila da se oslanjala samo na informacije dostupne u verziji odluke o utvrđenju povrede članka 81. UEZ-a koja nije povjerljiva. Takve okolnosti stoga isključuju povredu načela jednakosti oružja.
75 Nor does the fact that both the decision of 27 February 2007 and the decision to bring the action for damages in the main proceedings were taken by the College of Commissioners call the foregoing considerations in question, since EU law contains a sufficient number of safeguards to ensure that the principle of equality of arms is observed in such an action – for example, the safeguards deriving from Article 339 TFEU, Article 28 of Regulation No 1/2003 and point 26 of the Commission Notice on the co-operation between the Commission and the courts of the EU Member States in the application of Articles 81 and 82 EC. 
75 Isto tako okolnost da je i odluku od 27. veljače 2007. i odluku o podizanju tužbe za naknadu štete u glavnom postupku donio kolegij Komisije ne dovodi u pitanje prethodna razmatranja budući da pravo Unije sadržava dostatna jamstva kojima se osigurava poštovanje načela jednakosti oružja u okviru takve tužbe, kao što su jamstva koja proizlaze iz članaka 339. UFEU-a i 28. Uredbe br. 1/2003., kao i točke 26. komunikacije Komisije o suradnji između Komisije i nacionalnih sudova u primjeni članaka 81. i 82. Ugovora o EZ-u.