natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2. Article 9 of Directive 95/46 is to be interpreted as meaning that the activities referred to at points (a) to (d) of the first question, relating to data from documents which are in the public domain under national legislation, must be considered as activities involving the processing of personal data carried out ‘solely for journalistic purposes’, within the meaning of that provision, if the sole object of those activities is the disclosure to the public of information, opinions or ideas. Whether that is the case is a matter for the national court to determine. 
2. Članak 9. Direktive 95/46 treba tumačiti tako da aktivnosti iz točaka od (a) do (d) prvog pitanja, u odnosu na podatke iz dokumenata koji su na temelju nacionalnog zakonodavstva u javnoj domeni, treba smatrati aktivnostima koje uključuju obradu osobnih podataka koje se provode „isključivo u novinarske svrhe” u smislu te odredbe ako je jedini cilj tih aktivnosti otkrivanje informacija, mišljenja ili ideja javnosti. Na nacionalnom sudu je da utvrdi je li to slučaj u ovom predmetu.
3. Activities involving the processing of personal data such as those referred to at points (c) and (d) of the first question and relating to personal data files which contain solely, and in unaltered form, material that has already been published in the media, fall within the scope of application of Directive 95/46. 
3. Aktivnosti koje uključuju obradu osobnih podataka, kao što su one iz točaka (c) i (d) prvog pitanja i u odnosu na evidencije s osobnim podacima koje sadržavaju isključivo, i u neizmijenjenom obliku, informacije koje su već objavljene u medijima, obuhvaćene su područjem primjene Direktive 95/46.
* Language of the case: Finnish. 
Jezik postupka: finski.
19 May 2009 (*) 
19. svibnja 2009. (*)
(Freedom of establishment – Article 43 EC – Public health – Pharmacies – Provisions restricting the right to operate a pharmacy to pharmacists alone – Justification – Reliability and quality of the provision of medicinal products to the public – Professional independence of pharmacists) 
„Sloboda poslovnog nastana – Članak 43. UEZ-a – Javno zdravlje – Ljekarne – Odredbe koje pravo vođenja ljekarni ograničavaju samo na farmaceute – Opravdanje – Sigurna i kvalitetna opskrba stanovništva lijekovima – Profesionalna neovisnost farmaceutaˮ
In Joined Cases C-171/07 and C-172/07, 
U spojenim predmetima C-171/07 i C-172/07,
Saarland, 
Saarland,
having regard to the written procedure and further to the hearing on 3 September 2008, 
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 3. rujna 2008.,
– the Apothekerkammer des Saarlandes, Ms Schneider, Mr Holzapfel, Mr Trennheuser and Deutscher Apothekerverband eV, by J. Schwarze, assisted by C. Dechamps, Rechtsanwalt, 
– za Apothekerkammer des Saarlandes, M. Schneider, M. Holzapfel, F. Trennheuser i Deutscher Apothekerverband eV, J. Schwarze, uz asistenciju C. Dechamps, Rechtsanwalt,
– Ms Neumann-Seiwert, by H.-U. Dettling, Rechtsanwalt, 
– za H. Neumann-Seiwert, H.-U. Dettling, Rechtsanwalt,
– Saarland and the Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales, by W. Schild, acting as Agent, assisted by H. Kröninger, Rechtsanwalt, 
– za Saarland i Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales, W. Schild, u svojstvu agenta, uz asistenciju H. Kröningera, Rechtsanwalt,
– DocMorris NV, by C. König, assisted by F. Diekmann, Rechtsanwältin, 
– za DocMorris NV, C. König, profesor, uz asistenciju F. Diekmann, Rechtsanwältin,
– the German Government, by M. Lumma and C. Schulze-Bar, acting as Agents, 
– za njemačku vladu, M. Lumma i C. Schulze-Bar, u svojstvu agenata,
– the Greek Government, by E. Skandalou, acting as Agent, 
– za grčku vladu, E. Skandalou, u svojstvu agenta,
– the French Government, by G. de Bergues and B. Messmer, acting as Agents, 
– za francusku vladu, G. de Bergues i B. Messmer, u svojstvu agenata,
– Ireland, by D. O’Hagan, acting as Agent, assisted by A. Collins SC and N. Travers BL, 
– za Irsku, D. O’Hagan, u svojstvu agenta, uz asistenciju A. Collinsa, SC i N. Traversa, BL,
– the Netherlands Government, by Y. de Vries, acting as Agent, 
– za nizozemsku vladu, Y. de Vries, u svojstvu agenta,
– the Austrian Government, by C. Pesendorfer and T. Kröll, acting as Agents, 
– za austrijsku vladu, C. Pesendorfer i T. Kröll, u svojstvu agenata,
– the Polish Government, by E. Ośniecka-Tamecka and M. Kapko, acting as Agents, 
– za poljsku vladu, E. Ośniecka-Tamecka i M. Kapko, u svojstvu agenata,
– the Finnish Government, by J. Himmanen and A. Guimaraes-Purokoski, acting as Agents, 
– za finsku vladu, J. Himmanen i A. Guimaraes-Purokoski, u svojstvu agenata,
– the Commission of the European Communities, by E. Traversa and H. Krämer, acting as Agents, 
– za Komisiju Europskih zajednica, E. Traversa i H. Krämer, u svojstvu agenata,
after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 16 December 2008, 
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 16. prosinca 2008.,
"2 The references were made in two actions, brought by the Apothekerkammer des Saarlandes (Saarland Pharmacists’ Association), Ms Schneider, Mr Holzapfel, Mr Trennheuser and Deutscher Apothekerverband eV (German Pharmacists’ Association) (C-171/07) and Ms Neumann-Seiwert (C-172/07) against Saarland and the Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales (Ministry for Justice, Health and Social Affairs; ‘the Ministry’), concerning national legislation which allows only persons who have the status of pharmacist to own and operate pharmacies." 
"2 Zahtjevi za prethodnu odluku upućeni su u okviru dvaju sporova koje su pokrenuli Apothekerkammer des Saarlandes (Saarland Pharmacists’ Association), M. Schneider, M. Holzapfel, F. Trennheuser i Deutscher Apothekerverband eV (German Pharmacists’ Association) s jedne strane (predmet C-171/07) kao i H. Neumann-Seiwert s druge strane (predmet C-172/07) protiv savezne države Saarland i Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales (Ministarstvo pravosuđa, zdravlja i socijalne skrbi; u daljnjem tekstu: Ministerium), u vezi s nacionalnim propisom koji dozvoljava posjedovanje ljekarni i upravljanje ljekarnama samo osobama koje imaju status farmaceuta."
‘This Directive does not coordinate all the conditions for access to activities in the field of pharmacy and the pursuit of these activities. In particular, the geographical distribution of pharmacies and the monopoly for dispensing medicines should remain a matter for the Member States. This Directive leaves unchanged the legislative, regulatory and administrative provisions of the Member States forbidding companies from pursuing certain pharmacists’ activities or subjecting the pursuit of such activities to certain conditions.’ 
„Ovom se Direktivom ne usklađuju svi uvjeti pristupa ljekarničkim djelatnostima i njihovog obavljanja. Zemljopisni raspored ljekarni i pitanje monopola u području izdavanja lijekova ostaju u nadležnosti država članica. Ova Direktiva ne dira u zakonske i druge propise država članica koji društvima zabranjuju obavljanje određenih ljekarničkih djelatnosti ili koji određuju uvjete za obavljanje tih djelatnosti.ˮ
5 Paragraph 1 of the Law on Pharmacies (Gesetz über das Apothekenwesen) in the version published in BGBl. 1980 I, p. 1993, as amended by the regulation of 31 October 2006 (BGBl. 2006 I, p. 2407) (‘the ApoG’), provides as follows: 
5 Članak 1. Zakona o ljekarnama (Gesetz über das Apothekenwesen) u verziji objavljenoj u BGBl. 1980 I, str. 1993., kako je izmijenjen uredbom od 31. listopada 2006. (BGBl. 2006 I, str. 2407.) (u daljnjem tekstu „ApoGˮ), predviđa kako slijedi:
‘(1) The obligation in the public interest to ensure proper provision of medicinal products to the public shall be incumbent on pharmacies. 
„(1) U skladu s općim interesom ljekarne moraju osigurati opskrbu stanovništva lijekovima poštujući zakonodavstvo.
(3) The licence shall cover only the pharmacist to whom it is granted and the premises identified in the licence certificate.’ 
(3) Dozvola vrijedi samo za farmaceuta kojem je izdana i za prostore navedene u dozvoli.”
‘(1) A licence is to be granted, on application, if the applicant: 
„(1) Dozvola se izdaje na zahtjev podnositelja zahtjeva, ako je podnositelj:
"1. is German within the meaning of Article 116 of the Basic Law (Grundgesetz), a national of one of the other Member States of the European Union or of another State party to the Agreement on the European Economic Area …;" 
"1. njemački državljanin u smislu članka 116. ustava (Grundgesetz), državljanin druge države članice Europske unije ili druge države potpisnice Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru […];"
"2. has full legal capacity;" 
"2. ima punu pravnu sposobnost;"
"3. possesses a German licence to practice as a pharmacist;" 
"3. posjeduje njemačku dozvolu za rad kao farmaceut;"
"4. has the trustworthiness required to operate a pharmacy;" 
"4. posjeduje pouzdanost koja je potrebna za vođenje ljekarne;"
"7. is not physically unfit to manage a pharmacy properly;" 
"7. s aspekta zdravlja sposoban je ispravno voditi ljekarnu;"
(4) A licence to operate several public pharmacies is to be granted, on application, if: 
(4) Dozvola za vođenje više ljekarni izdaje se na zahtjev, ako:
"1. the applicant fulfils the conditions under subparagraphs 1 to 3 above in respect of each of the pharmacies applied for;" 
"1. podnositelj zahtjeva ispunjava zahtjeve određene u gore navedenim podstavcima 1. do 3. u pogledu svake ljekarne koja je predmet zahtjeva;"
2. the pharmacy and branch pharmacies to be operated by him are in the same district (“Kreis”) or town or in neighbouring districts or towns. 
2. se ljekarna i podružnice kojima će on upravljati nalaze unutar istog područja („Kreis”) ili grada ili u susjednim područjima ili gradovima.
"1. the operator is required to manage one of the pharmacies (main pharmacy) personally;" 
"1. voditelj ljekarne osobno upravlja jednom od ljekarni (glavna ljekarna);"
‘The licence shall oblige the holder to manage the pharmacy personally on his own responsibility. …’ 
„Dozvola obvezuje farmaceuta da osobno vodi ljekarnu na svoju vlastitu odgovornost. […]ˮ
"‘A number of persons may operate a pharmacy together only in the form of a civil law partnership or commercial partnership; in such cases, each partner requires a licence. …’" 
"„Više osoba može zajedno voditi ljekarnu samo u obliku jednostavnog društva i društva s neograničenom odgovornošću; u takvim slučajevima svi sudionici moraju dobiti dozvolu. […]ˮ"
‘Following the death of the licence holder, his heirs may entrust the running of the pharmacy to a pharmacist for a maximum of 12 months.’ 
„Nakon smrti nositelja dozvole njegovi nasljednici mogu povjeriti vođenje ljekarne farmaceutu na najviše 12 mjeseci.ˮ
10 Under Paragraph 14 of the ApoG, hospitals have the choice of obtaining their supplies of medicinal products from an internal pharmacy, that is to say, a pharmacy on the premises of the hospital concerned, from the pharmacy of another hospital or from a pharmacy outside hospital premises. A licence to operate an internal pharmacy is granted if the hospital demonstrates inter alia that it has recruited a pharmacist who fulfils the conditions laid down in subparagraphs 1 to 4, 7 and 8 of Paragraph 2(1) of the ApoG. 
10 U skladu s člankom 14. ApoG-a, bolnice mogu povjeriti opskrbu lijekovima internoj ljekarni što znači ljekarni u prostoru dotične bolnice ili ljekarni druge bolnice ili ljekarni otvorenoj izvan bolnice. Dozvola za vođenje interne ljekarne izdaje se ako bolnica dokaže da je zaposlila farmaceuta koji ispunjava uvjete utvrđene u podstavcima 1. do 4., 7. i 8. stavka 1. članka 2. ApoG-a.
11 DocMorris NV (‘DocMorris’) is a public limited company established in the Netherlands whose business includes the selling of medicinal products by mail order. By decision of 29 June 2006, the Ministry granted it, with effect from 1 July 2006, a licence to operate a branch pharmacy in Saarbrücken (Germany), subject to a condition requiring it to recruit a pharmacist who would be entrusted with managing the pharmacy in question personally and on his own responsibility (‘the decision of 29 June 2006’). 
11 DocMorris NV (u daljnjem tekstu: DocMorris) je društvo s ograničenom odgovornošću sa sjedištem u Nizozemskoj čije poslovanje uključuje prodaju lijekova poštanskom narudžbom. Odlukom od 29. lipnja 2006. Ministerium je izdao dozvolu s učinkom od 1. srpnja 2006. za vođenje podružnice u Saarbrückenu (Njemačka) pod uvjetom da to društvo zaposli farmaceuta koji će tu ljekarnu osobno voditi i za nju osobno odgovarati („odluka od 29. lipnja 2006.ˮ).
12 On 2 and 18 August 2006, the claimants in the main proceedings brought actions before the Verwaltungsgericht des Saarlandes (Administrative Court, Saarland) for annulment of the decision of 29 June 2006. 
12 2. i 18. kolovoza 2006. tužitelji u glavnom postupku podnijeli su tužbe pred Verwaltungsgericht des Saarlandes (Upravni sud, Saarland) za poništenje odluke od 29. lipnja 2006.
13 In those actions, they submitted that the decision of 29 June 2006 is contrary to the ApoG because it infringes the ‘Fremdbesitzverbot’, that is to say the principle, as resulting from subparagraph 3 of Paragraph 2(1) in conjunction with Paragraphs 7 and 8 of the ApoG, under which the right to own and operate a pharmacy is restricted to pharmacists alone (‘the rule excluding non-pharmacists’). 
13 U tim tužbama oni su tvrdili da je odluka od 29. lipnja 2006. u suprotnosti s ApoG-om jer krši načelo pod nazivom „Fremdbesitzverbot”, što znači načelo koje proizlazi iz podstavka 3. stavka 1. članka 2. u vezi s člancima 7. i 8. ApoG-a, prema kojima je pravo posjedovanja i vođenja ljekarne ograničeno samo na farmaceute („pravilo o isključenju osoba koje nisu farmaceutiˮ).
14 The Ministry, supported by DocMorris, contended that the decision of 29 June 2006 is valid because the Ministry was obliged to disapply the abovementioned provisions of the ApoG on the ground that they infringe Article 43 EC which guarantees freedom of establishment. In their submission, a capital company lawfully operating a pharmacy in a Member State does not have access to the German pharmacy market and such a restriction is not necessary for achieving the legitimate objective of protection of public health. 
14 Ministerium, kojeg podupire društvo DocMorris, tvrdio je da je odluka od 29. lipnja 2006. valjana, uz obrazloženje da je bio dužan izuzeti iz primjene navedene odredbe ApoG-a zbog toga što krše članak 43. UEZ-a koji jamči slobodu poslovnog nastana. Prema njihovoj tvrdnji, društvo kapitala koje zakonito vodi ljekarnu u državi članici nema pristupa njemačkom tržištu ljekarni, a takvo ograničenje nije nužno za postizanje zakonitog cilja zaštite javnog zdravlja.
‘(1) Are the provisions concerning freedom of establishment for capital companies (Articles 43 EC and 48 EC) to be interpreted as precluding [the rule excluding non-pharmacists], as provided for by subparagraphs 1 to 4 and 7 of Paragraph 2(1), the first sentence of Paragraph 7 and the first sentence of Paragraph 8 of the [ApoG]? 
„(1) Treba li odredbe u vezi sa slobodom poslovnog nastana za društva kapitala (članci 43. UEZ-a i 48. UEZ-a) tumačiti tako da im je protivno [pravilo o isključenju osoba koje nisu farmaceuti] predviđeno u podstavcima 1. do 4. i 7. stavka 1. članka 2., prvoj rečenici članka 7. i prvoj rečenici članka 8. [ApoG-a]?
(2) If the first question is answered in the affirmative: 
(2) Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan:
Having regard in particular to Article 10 EC and to the principle of effectiveness of Community law, is a national authority entitled and obliged under Community law to disapply national provisions it regards as contrary to Community law even if there is no clear breach of Community law and it has not been established by the Court of Justice … that the relevant provisions are incompatible with Community law?’ 
Uzimajući u obzir članak 10. UEZ-a i načelo korisnog učinka prava Zajednice, ima li nacionalno tijelo pravo i obvezu na temelju prava Zajednice izuzeti iz primjene nacionalne odredbe za koje smatra da su protivne pravu Zajednice čak i ako se ne radi o očitoj povredi prava Zajednice i ako Sud […] nije ustanovio nespojivost predmetnih odredbi s pravom Zajednice?ˮ
18 First, it is clear, both from the case-law of the Court and from Article 152(5) EC and recital 26 in the preamble to Directive 2005/36, that Community law does not detract from the power of the Member States to organise their social security systems and to adopt, in particular, provisions intended to govern the organisation of health services such as pharmacies. In exercising that power, however, the Member States must comply with Community law, in particular the provisions of the Treaty on the freedoms of movement, including freedom of establishment. Those provisions prohibit the Member States from introducing or maintaining unjustified restrictions on the exercise of those freedoms in the healthcare sector (see, to this effect, Case C-372/04 Watts [2006] ECR I-4325, paragraphs 92 and 146, and Case C-169/07 Hartlauer [2009] ECR I-0000, paragraph 29). 
18 Prvo, iz sudske prakse Suda i iz članka 152. stavka 5. UEZ-a kao i iz uvodne izjave 26. Direktive 2005/36 proizlazi da pravo Zajednice ne zadire u nadležnost država članica da urede sustave socijalne sigurnosti, a posebno da donose odredbe koje su namijenjene uređenju i organizaciji zdravstvenih službi kao što su ljekarne. U izvršenju te nadležnosti države članice međutim moraju poštovati pravo Zajednice, a posebno odredbe Ugovora o slobodnom kretanju, uključujući slobodu poslovnog nastana. Te odredbe sadrže zabranu za države članice da uvode ili zadržavaju neopravdana ograničenja provedbe tih sloboda u sektoru zdravstvene zaštite (vidjeti u tom smislu presude od 16. svibnja 2006., Watts, C-372/04, Zb., str. I-4325., t. 92. i 146., i od 10. ožujka 2009., Hartlauer, C-169/07, Zb., str. I-1721., t. 29.).
"19 When assessing whether that obligation has been complied with, account must be taken of the fact that the health and life of humans rank foremost among the assets and interests protected by the Treaty and that it is for the Member States to determine the level of protection which they wish to afford to public health and the way in which that level is to be achieved. Since the level may vary from one Member State to another, Member States must be allowed discretion (see, to this effect, Case C-322/01 Deutscher Apothekerverband [2003] ECR I-14887, paragraph 103; Case C-141/07 Commission v Germany [2008] ECR I-0000, paragraph 51; and Hartlauer, paragraph 30)." 
"19 Pri procjeni poštovanja te obveze treba uzeti u obzir činjenicu da su zdravlje i životi ljudi na prvom mjestu vrijednosti i interesa koje štiti Ugovor, a da je u ovlasti država članica donošenje odluke o tome na kojoj će razini osigurati zaštitu javnog zdravlja, kao i način na koji će postići tu razinu. Kako ta razina može biti različita od jedne države članice do druge, državama članicama treba priznati određenu marginu prosudbe (vidjeti u tom smislu presudu od 11. prosinca 2003., Deutscher Apothekerverband, C-322/01, Zb., str. I-14887., t. 103.; od 11. rujna 2008. Komisija/Njemačka, C-141/07, Zb., str. I-06935., t. 51.; i prethodno navedenu presudu Hartlauer, t. 30.)."
20 Second, neither Directive 2005/36 nor any other measure implementing the freedoms of movement guaranteed by the Treaty lays down conditions governing access to activities in the pharmacy field that specify the category of persons who are entitled to operate a pharmacy. Consequently, the national legislation must be examined in the light of the provisions of the Treaty alone. 
20 Drugo, valja utvrditi da ni Direktiva 2005/36 ni bilo koja druga mjera kojom se provode slobode kretanja zajamčene Ugovorom ne predviđaju uvjete pristupa djelatnostima farmaceutskog sektora koji bi precizirali kategoriju osoba s pravom vođenja ljekarne. Slijedom toga, nacionalni propis treba ispitati samo s obzirom na odredbe Ugovora.
21 Third, the regime applicable to persons entrusted with the retail supply of medicinal products varies from one Member State to another. Whereas, in certain Member States, only self-employed pharmacists can own and operate pharmacies, other Member States accept that persons not having the status of self-employed pharmacist may own a pharmacy while entrusting its management to employed pharmacists. 
21 Treće, valja naglasiti da se režim koji se primjenjuje na osobe odgovorne za distribuciju lijekova na malo razlikuje od jedne države članice do druge. Dok u određenim državama članicama samo samozaposleni farmaceuti mogu posjedovati i voditi ljekarne, druge države članice prihvaćaju da osobe koje nemaju status samozaposlenog farmaceuta mogu posjedovati ljekarnu, a upravljanje povjeriti zaposlenim farmaceutima.
22 According to settled case-law, Article 43 EC precludes any national measure which, even though it is applicable without discrimination on grounds of nationality, is liable to hinder or render less attractive the exercise by Community nationals of the freedom of establishment that is guaranteed by the Treaty (see, in particular, Case C-19/92 Kraus [1993] ECR I-1663, paragraph 32, and Case C-299/02 Commission v Netherlands [2004] ECR I-9761, paragraph 15). 
22 U skladu s ustaljenom sudskom praksom članku 43. UEZ-a protivna je svaka nacionalna mjeri koja, čak i kada se primjenjuje bez diskriminacije na temelju državljanstva, državljanima Zajednice može otežati ili učiniti manje privlačnim ostvarivanje slobode poslovnog nastana zajamčene Ugovorom (vidjeti posebno presudu od 31. ožujka 1993., Kraus, C-19/92, Zb., str. I-1663., t. 32., i od 14. listopada 2004., Komisija/Nizozemska, C-299/02, Zb., str. I-9761., t. 15.).
23 Legislation which makes the establishment in the host Member State of an economic operator from another Member State subject to the issue of a prior authorisation and allows self-employed activity to be pursued only by certain economic operators who satisfy predetermined requirements, compliance with which is a condition for the issue of that authorisation, constitutes a restriction within the meaning of Article 43 EC. Such legislation deters or even prevents economic operators from other Member States from pursuing their activities in the host Member State through a fixed place of business (see, to this effect, Hartlauer, paragraphs 34, 35 and 38). 
23 Ograničenje u smislu članka 43. UEZ-a je propis koji nastan gospodarskog subjekta iz druge države članice u državi članici domaćinu uvjetuje izdavanjem prethodnog odobrenja i koji dozvoljava samostalnu djelatnost samo određenim gospodarskim subjektima koji zadovoljavaju unaprijed određene zahtjeve čije ispunjenje je uvjet za izdavanje tog odobrenja. Takav propis destimulira, odnosno sprečava, gospodarske subjekte iz drugih država članica, da svoje djelatnosti u državi članici domaćinu obavljaju putem stalne poslovne jedinice (vidjeti u tom smislu gore navedenu presudu Hartlauer, t. 34., 35. i 38.).
30 It is important that, where there is uncertainty as to the existence or extent of risks to human health, a Member State should be able to take protective measures without having to wait until the reality of those risks becomes fully apparent. Furthermore, a Member State may take the measures that reduce, as far as possible, a public-health risk (see, to this effect, Case C-170/04 Rosengren andOthers [2007] ECR I-4071, paragraph 49), including, more specifically, a risk to the reliability and quality of the provision of medicinal products to the public. 
30 Važno je da kad postoji nesigurnost o postojanju ili opsegu rizika za zdravlje ljudi, država članica mora biti u stanju poduzeti zaštitne mjere ne čekajući da se ti rizici u potpunosti manifestiraju. Osim toga država članica može donijeti mjere koje smanjuju koliko je god to moguće rizik za javno zdravlje (vidjeti u tom smislu presudu od 5. lipnja 2007., Rosengren i drugi, C-170/04, Zb., str. I-4071., t. 49.), uključujući rizik u vezi sa sigurnom i kvalitetnom opskrbom stanovništva lijekovima.