natgillin/translations-raw huggingface dataset:
64 As to the objection raised by the defendants in the main proceedings that the power of review is conferred on the Court of Justice, whose independence they claim is undermined on the ground that the Court is itself an EU institution, suffice it to state that it is wholly unfounded in the light of all the safeguards laid down in the Treaties, which ensure the independence and impartiality of the Court of Justice, and the fact that all judicial bodies necessarily form part of the State or supranational organisation to which they belong, a fact which on its own is not capable of entailing an infringement of Article 47 of the Charter or Article 6 of the ECHR. 
64 Što se tiče prigovora koji su istaknuli tužitelji u glavnom postupku, da je ovlast nadzora dodijeljena Sudu, za čiju neovisnost oni tvrde da je dovedena u pitanje time što je i sam Sud institucija Unije, dostatno je utvrditi da je potpuno neutemeljen s obzirom na, s jedne strane, sva jamstva ugrađena u Ugovore koja osiguravaju neovisnost i nepristranost Suda i, s druge strane, činjenice da sva sudska tijela nužno čine dio državne ili nadnacionalne organizacije kojoj pripadaju, a to je činjenica koja sama po sebi ne može imati za posljedicu povredu članka 47. Povelje ni članka 6. EKLJP-a.
65 Finally, a civil action for damages, such as the action before the referring court, requires, as can be seen from the order for reference, not only that a harmful event be found to have occurred, but also that loss and a direct link between the loss and that harmful event be established. 
65 Konačno, važno je napomenuti da parnični postupak za naknadu štete, kao što je onaj u glavnom postupku, podrazumijeva, kao što to proizlazi iz odluke kojom se upućuje zahtjev, ne samo utvrđenje nastanka štetnog događaja nego i postojanje štete i postojanje izravne veze između štete i štetnog događaja.
Whilst it is true that, because of its obligation not to take decisions running counter to a Commission decision finding an infringement of Article 101 TFEU, the national court is required to accept that a prohibited agreement or practice exists, the existence of loss and of a direct causal link between the loss and the agreement or practice in question remains, by contrast, a matter to be assessed by the national court. 
Iako je točno da obveza nacionalnog suda da ne donosi odluke suprotne odluci Komisije o povredi članka 101. UFEU-a svakako tom sudu nameće obvezu da prihvati postojanje zabranjenog sporazuma ili zabranjene prakse, valja pojasniti da postojanje štete i postojanje izravne uzročne veze između te štete i dotičnog sporazuma ili dotične prakse ipak ocjenjuje nacionalni sud.
66 Indeed, even when the Commission has in its decision determined the precise effects of the infringement, it still falls to the national court to determine individually the loss caused to each of the persons to have brought an action for damages. 
66 Doista, čak i ako je Komisija u svojoj odluci točno odredila učinke povrede, i dalje je na nacionalnom sudu da pojedinačno odredi štetu uzrokovanu svakoj od osoba koje su pokrenule tužbe za naknadu štete.
Such an assessment is not contrary to Article 16 of Regulation No 1/2003. 
Takva ocjena nije u suprotnosti s člankom 16. Uredbe br. 1/2003.
67 In view of all the foregoing considerations, the Commission cannot be regarded as judge and party in its own cause in the context of a dispute such as that in the main proceedings. 
67 S obzirom na sva prethodna razmatranja, u okviru spora kao što je onaj u glavnom postupku Komisiju se ne može smatrati sucem i strankom u vlastitom predmetu.
68 The referring court asks, in the second place, whether, in a civil action such as the one before it, there is a breach of the principle of equality of arms because the Commission itself conducted the investigation relating to the infringement in question. 
68 Sud koji je uputio zahtjev pita se, kao drugo, ima li u parničnom postupku, kao što je onaj koji se vodi pred njim, povrede načela jednakosti oružja budući da je Komisija sama vodila istragu o dotičnoj povredi.
69 The defendants in the main proceedings contend that the Commission is, on that account, in a privileged position compared with them, which has enabled it to gather and use information - including information that is confidential and thus protected by business secrecy - which is not available to all the defendants. 
69 Prema mišljenju tuženikâ u glavnom postupku, Komisija se zato nalazi u povlaštenom položaju u odnosu na njih, što joj je omogućilo da prikupi i upotrijebi informacije, uključujući povjerljive informacije i stoga informacije zaštićene poslovnom tajnom, koje nisu dostupne svim tuženicima.
70 The Commission's response, in the context of the present reference, is that, when preparing the action in the main proceedings, it made use only of information in the public version of the decision of 27 February 2007. 
70 Komisija odgovara da je, u okviru ovog zahtjeva za prethodnu odluku, u pripremi tužbe u glavnom postupku upotrijebila samo informacije iz javno dostupne inačice odluke od 27. veljače 2007.
The Commission also explains that the departments responsible for the main proceedings, namely the Offices for `Infrastructure and Logistics' in Brussels and Luxembourg, do not have a right of privileged access to the confidential file of the Directorate-General for Competition. 
Ta institucija osim toga objašnjava da službe odgovorne za glavni postupak, odnosno uredi „Infrastrukture i logistika" u Bruxellesu i u Luxembourgu nisu raspolagali povlaštenim pravom pristupa povjerljivom predmetu Glavne uprave za tržišno natjecanje.
For that reason, the Commission is, it submits, on an equal footing with every other litigant. 
Komisija zato navodi da je izjednačena s drugim strankama u sporu.
71 The principle of equality of arms, which is a corollary of the very concept of a fair hearing (Joined Cases C-514/07 P, C-528/07 P and C-532/07 P Sweden and Others v API and Commission [2010] ECR I-8533, paragraph 88), implies that each party must be afforded a reasonable opportunity to present his case, including his evidence, under conditions that do not place him at a substantial disadvantage vis-à-vis his opponent. 
71 Načelo jednakosti oružja, kao prirodna posljedica samog pojma pravičnog postupka (presuda od 21. rujna 2010., Švedska i dr./API i Komisija, C-514/07 P, C-528/07 P i C-532/07 P, Zb., str. I-8533., t. 88.) uključuje obvezu da se svakoj stranci pruži razumna mogućnost da iznese svoje stajalište u uvjetima koji je u odnosu na protivnu stranu ne stavljaju u znatno slabiji položaj.
72 As the Advocate General has observed in point 58 of his Opinion, the aim of equality of arms is to ensure a balance between the parties to proceedings, guaranteeing that any document submitted to the court may be examined and challenged by any party to the proceedings. 
72 Kako je nezavisni odvjetnik primijetio u točki 58. svojeg mišljenja, jednakost oružja ima za cilj zajamčiti ravnotežu između stranaka u postupku, tako da se osigura da svaka stranka u postupku može ispitati i osporavati svaki dokument podnesen sudu.
Conversely, the harm which a lack of balance will be likely to cause must, as a rule, be proved by the person who has suffered it. 
Suprotno tome, štetu koja bi mogla nastati zbog neravnoteže u načelu mora dokazati onaj tko je trpi.
73 It emerges from the order for reference that the information to which the defendants in the main proceedings refer has not been provided to the national court by the Commission, the latter having also explained that it has relied only on the information available in the non-confidential version of the decision finding an infringement of Article 81 EC. 
73 No iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da informacije na koje se pozivaju tuženici u glavnom postupku sudu nije dostavila Komisija, koja je štoviše izjavila da se oslanjala samo na informacije dostupne u verziji odluke o utvrđenju povrede članka 81. UEZ-a koja nije povjerljiva.
In such circumstances a breach of the principle of equality of arms is therefore precluded. 
Takve okolnosti stoga isključuju povredu načela jednakosti oružja.
74 The defendants in the main proceedings argue that the balance between the parties has been jeopardised because the Commission conducted the investigation into the infringement of Article 101 TFEU with the aim of subsequently claiming compensation for the loss sustained as a result of that infringement. That argument is belied by the prohibition, set out in Article 28(1) of Regulation No 1/2003, on using information gathered in the course of the investigation for purposes other than those of the investigation. 
74 Argumentacija tužiteljâ u glavnom postupku, prema kojoj je ravnoteža između stranaka ugrožena zbog činjenice da je Komisija vodila istragu o povredi članka 101. UFEU-a s ciljem da slijedom toga zahtijeva naknadu štete pretrpljene zbog te povrede, protivna je zabrani određenoj u članku 28. stavku 1. Uredbe br. 1/2003 da se informacije sakupljene u istrazi ne smiju upotrebljavati osim u svrhu zbog koje su prikupljene.
75 Nor does the fact that both the decision of 27 February 2007 and the decision to bring the action for damages in the main proceedings were taken by the College of Commissioners call the foregoing considerations in question, since EU law contains a sufficient number of safeguards to ensure that the principle of equality of arms is observed in such an action - for example, the safeguards deriving from Article 339 TFEU, Article 28 of Regulation No 1/2003 and point 26 of the Commission Notice on the co-operation between the Commission and the courts of the EU Member States in the application of Articles 81 and 82 EC. 
75 Isto tako okolnost da je i odluku od 27. veljače 2007. i odluku o podizanju tužbe za naknadu štete u glavnom postupku donio kolegij Komisije ne dovodi u pitanje prethodna razmatranja budući da pravo Unije sadržava dostatna jamstva kojima se osigurava poštovanje načela jednakosti oružja u okviru takve tužbe, kao što su jamstva koja proizlaze iz članaka 339. UFEU-a i 28. Uredbe br. 1/2003., kao i točke 26. komunikacije Komisije o suradnji između Komisije i nacionalnih sudova u primjeni članaka 81. i 82. Ugovora o EZ-u.
76 Finally, nor can the Court accept the arguments which the defendants in the main proceedings base on the judgment in Yvon v France, No 44962/98, ECHR 2003-V. 
76 Konačno, argumenti koje tužitelji u glavnom postupku temelje na presudi Yvon/Francuska (Sud za ljudska prava, presuda od 24. travnja 2003., Recueil des arrêts et décisions 2003-V) nisu prihvatljivi.
The factors which led the European Court of Human Rights to make a finding of infringement of Article 6 ECHR - which include, inter alia, the considerable impact of the Government Commissioner's submissions on the assessment of the court dealing with expropriation cases and the rules concerning the Government Commissioner's access to, and use of, relevant information - were not accompanied, unlike the factors characterising the case in the main proceedings here, by judicial review or safeguards comparable or equivalent to those mentioned in paragraphs 63 and 75 of this judgment. 
Ustvari, elementi koji su Sud za ljudska prava naveli da utvrdi povredu članka 6. EKLJP-a, a ti elementi uključuju osobito važan utjecaj mišljenja povjerenika vlade na ocjenu suda o eksproprijaciji kao i pravila o pristupu povjerenika vlade relevantnim informacijama i njegovoj uporabi tih informacija, nisu, za razliku od elemenata koji karakteriziraju ovaj glavni postupak, obuhvaćali sudski nadzor ili jamstva usporediva s ili ekvivalentna jamstvima spomenutima u točkama 63. odnosno 75. ove presude.
77 In view of the foregoing considerations, the answer to the second question is that Article 47 of the Charter does not preclude the Commission from bringing an action before a national court, on behalf of the EU, for damages in respect of loss sustained by the EU as a result of an agreement or practice which has been found by a decision of the Commission to infringe Article 81 EC or Article 101 TFEU. 
77 S obzirom na prethodna razmatranja, na drugo pitanje valja odgovoriti da članku 47. Povelje nije protivno da Komisija u ime Unije pred nacionalnim sudom podnese tužbu za naknadu štete nanesene Uniji zbog sporazuma za koji ili prakse za koju je odlukom te institucije utvrđeno da su protivni članku 81. UEZ-a ili članku 101. UFEU-a.
1. European Union law must be interpreted as meaning that, in circumstances such as those at issue in the main proceedings, the European Commission is not precluded from representing the European Union before a national court hearing a civil action for damages in respect of loss caused to the European Union by an agreement or practice prohibited by Articles 81 EC and 101 TFEU which may have affected certain public contracts awarded by various institutions and bodies of the European Union, there being no need for the Commission to have authorisation for that purpose from those institutions and bodies. 
1. Pravo Unije treba tumačiti tako da mu u uvjetima kao što su oni u glavnom postupku nije protivno da Komisija zastupa Europsku uniju pred nacionalnim sudom u parničnom postupku za naknadu štete koja je Uniji prouzročena sporazumom ili praksom koji su zabranjeni člancima 81. UEZ-a i 101. UFEU-a, a mogli su utjecati na određene ugovore o javnoj nabavi koje su sklopile razne institucije i razna tijela Unije, iako za zastupanje dotičnih drugih institucija ili tijela nema ovlaštenje.
2. Article 47 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union does not preclude the European Commission from bringing an action before a national court, on behalf of the European Union, for damages in respect of loss sustained by the Union as a result of an agreement or practice which has been found by a decision of the Commission to infringe Article 81 EC or Article 101 TFEU. 
2. Članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima nije protivno da Europska komisija u ime Europske unije pred nacionalnim sudom podnese tužbu za naknadu štete koja je Uniji prouzročena sporazumom za koji ili praksom za koju je odlukom te institucije utvrđeno da su protivni članku 81. UEZ-a ili članku 101. UFEU-a.
‛Right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States -- Directive 2004/38/EC -- Article 27 -- Administrative prohibition on leaving the territory on account of failure to pay a debt owed to a private legal person -- Principle of legal certainty with regard to administrative acts which have become final -- Principles of equivalence and effectiveness' 
„Pravo građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravak na području država članica -- Direktiva 2004/38/EZ -- članak 27. -- Upravna mjera zabrane napuštanja državnog područja zbog neplaćanja duga pravnoj osobi privatnog prava -- Načelo pravne sigurnosti u vezi s upravnim aktima koji su postali konačni -- Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti"
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 267 TFEU from the Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria), made by decision of 9 May 2011, received at the Court on 19 May 2011, in the proceedings 
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad (Upravni sud, Sofija, Bugarska), odlukom od 9. svibnja 2011., koju je Sud zaprimio 19. svibnja 2011., u postupku
Hristo Byankov 
Hristo Byankov
v Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti, 
protiv Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti,
composed of J.N. Cunha Rodrigues, President of the Chamber, U. Lõhmus, A. Ó Caoimh (Rapporteur), A. Arabadjiev and C.G. Fernlund, Judges, 
u sastavu: J. N. Cunha Rodrigues, predsjednik vijeća, U. Lõhmus, A. Ó Caoimh (izvjestitelj), A. Arabadjiev i C. G. Fernlund, suci,
Registrar: A. Calot Escobar, 
tajnik: A. Calot Escobar,
the European Commission, by C. Tufvesson and V. Savov, acting as Agents, 
za Europsku komisiju, C. Tufvesson i V. Savov, u svojstvu agenata,
1 This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 4(3) TEU, read in conjunction with Articles 20 TFEU and 21 TFEU, of Article 52(1) of the Charter of Fundamental Rights of the European Union (`the Charter') and of Articles 27(1) and 31(1) and (3) of Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC (OJ 2004 L 158, p. 77, and corrigenda OJ 2004 L 229, p. 35, and OJ 2005 L 197, p. 34). 
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 4. stavka 3. UEU-a u vezi s člancima 20. UFEU-a i 21. UFEU-a, članka 52. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (dalje u tekstu: Povelja) i članka 27. stavka 1. i članka 31. stavaka 1. i 3. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište [boravak] na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158, str. 77., i ispravci SL L 229, str. 35., i SL L 197, str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.).
2 The reference has been made in proceedings between Mr Byankov and the glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti (Principal Secretary of the Ministry of the Interior) concerning the refusal to reopen an administrative procedure and to annul an administrative measure prohibiting Mr Byankov from leaving Bulgaria on account of his failure to pay a private debt. 
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između Byankova i glaven sekretara na Ministerstvo na vatreshnite raboti (glavni tajnik Ministarstva unutarnjih poslova) koji se odnosi na odbijanje ponovnog otvaranja upravnog postupka i poništenja upravne mjere kojom se Byankovu zabranjuje napuštanje Bugarske zbog neplaćanja privatnog duga.
EU legislation 
Pravo Unije
3 Recital 31 in the preamble to Directive 2004/38 states that the directive respects the fundamental rights and freedoms and observes the principles recognised in particular by the Charter. 
3 U uvodnoj izjavi 31. Direktive 2004/38 navedeno je da je ta Direktiva u skladu s temeljnim pravima i slobodama, te načelima koja su priznata osobito u Povelji.
4 Under Article 3(1) thereof, Directive 2004/38 applies to all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members who accompany or join them. 
4 U skladu s člankom 3. stavkom 1. Direktive 2004/38, ta se Direktiva primjenjuje na sve građane Unije koji se useljavaju ili borave u državi članici različitoj od one koje su državljani i na članove njihovih obitelji koji ih prate ili im se pridružuju.
5 Article 4(1) of Directive 2004/38 reads as follows: 
5 Članak 4. stavak 1. Direktive 2004/38 glasi:
`Without prejudice to the provisions on travel documents applicable to national border controls, all Union citizens with a valid identity card or passport ... shall have the right to leave the territory of a Member State to travel to another Member State.' 
„Ne dovodeći u pitanje odredbe o putnim ispravama koje se primjenjuju pri nadzoru državne granice, svi građani Unije s važećom osobnom iskaznicom ili putovnicom [...] imaju pravo napustiti područje države članice i putovati u drugu državu članicu."
6 Article 27 of Directive 2004/38, which is contained in Chapter VI of the directive, `Restrictions on the right of entry and the right of residence on grounds of public policy, public security or public health', provides in paragraphs 1 and 2: 
6 Člankom 27. Direktive 2004/38 iz poglavlja VI. Direktive pod naslovom „Ograničenja prava ulaska i prava boravka u svrhu zaštite javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja" utvrđuje se u stavcima 1. i 2.:
`1. Subject to the provisions of this Chapter, Member States may restrict the freedom of movement and residence of Union citizens and their family members, irrespective of nationality, on grounds of public policy, public security or public health. 
„1. U skladu s odredbama iz ovog poglavlja, države članice mogu ograničiti slobodu kretanja i boravišta [boravka] građanima Unije i članovima njihovih obitelji, bez obzira na njihovo državljanstvo, u svrhu zaštite javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja.
2. Measures taken on grounds of public policy or public security shall comply with the principle of proportionality and shall be based exclusively on the personal conduct of the individual concerned. 
2. Mjere poduzete zbog javnog poretka ili javne sigurnosti u skladu su s načelom proporcionalnosti i temelje se isključivo na osobnom ponašanju pojedinca.
Previous criminal convictions shall not in themselves constitute grounds for taking such measures. 
Postojanje ranije kaznene osude sama [samo] po sebi ne predstavlja razlog za poduzimanje takvih mjera.
The personal conduct of the individual concerned must represent a genuine, present and sufficiently serious threat affecting one of the fundamental interests of society. 
Osobno ponašanje dotičnog pojedinca mora predstavljati stvarnu, trenutačnu i značajnu opasnost koja ugrožava neki temeljni interes društva.
Justifications that are isolated from the particulars of the case or that rely on considerations of general prevention shall not be accepted.' 
Neprihvatljivi su razlozi koji nisu usko povezani s pojedinim slučajem ili se odnose na opću prevenciju."
7 Also in Chapter VI of Directive 2004/38, Article 31, entitled `Procedural safeguards', provides: 
7 U poglavlju VI. Direktive 2004/38, člankom 31. pod naslovom „Postupovna jamstva" utvrđuje se:
`1. The persons concerned shall have access to judicial and, where appropriate, administrative redress procedures in the host Member State to appeal against or seek review of any decision taken against them on the grounds of public policy, public security or public health. 
„1. Protiv bilo koje odluke donesene protiv njih radi zaštite javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja, dotične osobe imaju pravo podnijeti žalbu ili zahtjev za preispitivanje sudu i gdje je moguće, upravnom tijelu države članice domaćina. [...]
... 3. The redress procedures shall allow for an examination of the legality of the decision, as well as of the facts and circumstances on which the proposed measure is based. 
3. U žalbenom se postupku preispituju zakonitost odluke, kao i činjenice te okolnosti na kojima se odluka temelji.
They shall ensure that the decision is not disproportionate... 
Ti postupci osiguravaju da odluka nije neproporcionalna, [...]
8 Article 32(1) of Directive 2004/38, also to be found in Chapter VI, reads as follows: 
8 Članak 32. stavak 1. Direktive 2004/38, iz istog poglavlja VI. glasi:
`Persons excluded on grounds of public policy or public security may submit an application for lifting of the exclusion order after a reasonable period, depending on the circumstances, and in any event after three years from enforcement of the final exclusion order which has been validly adopted in accordance with Community law, by putting forward arguments to establish that there has been a material change in the circumstances which justified the decision ordering their exclusion. 
„Osobe koje su zabranjene na državnom području zbog javnog poretka ili javne sigurnosti mogu podnijeti zahtjev za ukidanje zabrane protekom razumnoga roka, ovisno o okolnostima, a u svakom slučaju protekom tri godine od izvršenja i konačnosti odluke o zabrani, donesene u skladu s pravom Zajednice i to na temelju podnesenih dokaza da je u međuvremenu došlo do bitne promjene u okolnostima na kojima se temeljilo donošenje odluke o zabrani.
The Member State concerned shall reach a decision on this application within six months of its submission.' 
Odluku povodom zahtjeva ta država članica donosi u roku od šest mjeseci od dana podnošenja zahtjeva."
The Bulgarian legislation 
Bugarsko pravo