natgillin/translations-raw huggingface dataset:
18 First, it is clear, both from the case-law of the Court and from Article 152(5) EC and recital 26 in the preamble to Directive 2005/36, that Community law does not detract from the power of the Member States to organise their social security systems and to adopt, in particular, provisions intended to govern the organisation of health services such as pharmacies. 
18 Prvo, iz sudske prakse Suda i iz članka 152. stavka 5. UEZ-a kao i iz uvodne izjave 26. Direktive 2005/36 proizlazi da pravo Zajednice ne zadire u nadležnost država članica da urede sustave socijalne sigurnosti, a posebno da donose odredbe koje su namijenjene uređenju i organizaciji zdravstvenih službi kao što su ljekarne.
In exercising that power, however, the Member States must comply with Community law, in particular the provisions of the Treaty on the freedoms of movement, including freedom of establishment. 
U izvršenju te nadležnosti države članice međutim moraju poštovati pravo Zajednice, a posebno odredbe Ugovora o slobodnom kretanju, uključujući slobodu poslovnog nastana.
Those provisions prohibit the Member States from introducing or maintaining unjustified restrictions on the exercise of those freedoms in the healthcare sector (see, to this effect, Case C-372/04 Watts [2006] ECR I-4325, paragraphs 92 and 146, and Case C-169/07 Hartlauer [2009] ECR I-0000, paragraph 29). 
Te odredbe sadrže zabranu za države članice da uvode ili zadržavaju neopravdana ograničenja provedbe tih sloboda u sektoru zdravstvene zaštite (vidjeti u tom smislu presude od 16. svibnja 2006., Watts, C-372/04, Zb., str. I-4325., t. 92. i 146. i od 10. ožujka 2009., Hartlauer, C-169/07, Zb., str. I-1721., t. 29.).
19 When assessing whether that obligation has been complied with, account must be taken of the fact that the health and life of humans rank foremost among the assets and interests protected by the Treaty and that it is for the Member States to determine the level of protection which they wish to afford to public health and the way in which that level is to be achieved. 
19 Pri procjeni poštovanja te obveze treba uzeti u obzir činjenicu da su zdravlje i životi ljudi na prvom mjestu vrijednosti i interesa koje štiti Ugovor, a da je u ovlasti država članica donošenje odluke o tome na kojoj će razini osigurati zaštitu javnog zdravlja, kao i način na koji će postići tu razinu.
Since the level may vary from one Member State to another, Member States must be allowed discretion (see, to this effect, Case C-322/01 Deutscher Apothekerverband [2003] ECR I-14887, paragraph 103; Case C-141/07 Commission v Germany [2008] ECR I-0000, paragraph 51; and Hartlauer, paragraph 30). 
Kako ta razina može biti različita od jedne države članice do druge, državama članicama treba priznati određenu marginu prosudbe (vidjeti u tom smislu presudu od 11. prosinca 2003., Deutscher Apothekerverband, C-322/01, Zb., str. I-14887., t. 103.; od 11. rujna 2008. Komisija/Njemačka, C-141/07, Zb., str. I-06935., t. 51.; i prethodno navedenu presudu Hartlauer, t. 30.).
20 Second, neither Directive 2005/36 nor any other measure implementing the freedoms of movement guaranteed by the Treaty lays down conditions governing access to activities in the pharmacy field that specify the category of persons who are entitled to operate a pharmacy. 
20 Drugo, valja utvrditi da ni Direktiva 2005/36 ni bilo koja druga mjera kojom se provode slobode kretanja zajamčene Ugovorom ne predviđaju uvjete pristupa djelatnostima farmaceutskog sektora koji bi precizirali kategoriju osoba s pravom vođenja ljekarne.
Consequently, the national legislation must be examined in the light of the provisions of the Treaty alone. 
Slijedom toga, nacionalni propis treba ispitati samo s obzirom na odredbe Ugovora.
21 Third, the regime applicable to persons entrusted with the retail supply of medicinal products varies from one Member State to another. 
21 Treće, valja naglasiti da se režim koji se primjenjuje na osobe odgovorne za distribuciju lijekova na malo razlikuje od jedne države članice do druge.
Whereas, in certain Member States, only self-employed pharmacists can own and operate pharmacies, other Member States accept that persons not having the status of self-employed pharmacist may own a pharmacy while entrusting its management to employed pharmacists. 
Dok u određenim državama članicama samo samozaposleni farmaceuti mogu posjedovati i voditi ljekarne, druge države članice prihvaćaju da osobe koje nemaju status samozaposlenog farmaceuta mogu posjedovati ljekarnu, a upravljanje povjeriti zaposlenim farmaceutima.
Existence of a restriction on freedom of establishment 
Postojanje ograničenja slobode poslovnog nastana
22 According to settled case-law, Article 43 EC precludes any national measure which, even though it is applicable without discrimination on grounds of nationality, is liable to hinder or render less attractive the exercise by Community nationals of the freedom of establishment that is guaranteed by the Treaty (see, in particular, Case C-19/92 Kraus [1993] ECR I-1663, paragraph 32, and Case C-299/02 Commission v Netherlands [2004] ECR I-9761, paragraph 15). 
22 U skladu s ustaljenom sudskom praksom članku 43. UEZ-a protivna je svaka nacionalna mjeri koja, čak i kada se primjenjuje bez diskriminacije na temelju državljanstva, državljanima Zajednice može otežati ili učiniti manje privlačnim ostvarivanje slobode poslovnog nastana zajamčene Ugovorom (vidjeti posebno presudu od 31. ožujka 1993., Kraus, C-19/92, Zb., str. I-1663., t. 32. i od 14. listopada 2004., Komisija/Nizozemska, C-299/02, Zb., str. I-9761., t. 15.).
23 Legislation which makes the establishment in the host Member State of an economic operator from another Member State subject to the issue of a prior authorisation and allows self-employed activity to be pursued only by certain economic operators who satisfy predetermined requirements, compliance with which is a condition for the issue of that authorisation, constitutes a restriction within the meaning of Article 43 EC. 
23 Ograničenje u smislu članka 43. UEZ-a je propis koji nastan gospodarskog subjekta iz druge države članice u državi članici domaćinu uvjetuje izdavanjem prethodnog odobrenja i koji dozvoljava samostalnu djelatnost samo određenim gospodarskim subjektima koji zadovoljavaju unaprijed određene zahtjeve čije ispunjenje je uvjet za izdavanje tog odobrenja.
Such legislation deters or even prevents economic operators from other Member States from pursuing their activities in the host Member State through a fixed place of business (see, to this effect, Hartlauer, paragraphs 34, 35 and 38). 
Takav propis destimulira, odnosno sprečava, gospodarske subjekte iz drugih država članica, da svoje djelatnosti u državi članici domaćinu obavljaju putem stalne poslovne jedinice (vidjeti u tom smislu gore navedenu presudu Hartlauer, t. 34., 35. i 38.).
24 The rule excluding non-pharmacists constitutes such a restriction because it allows only pharmacists to operate pharmacies, denying other economic operators access to this self-employed activity in the Member State concerned. 
24 Pravilo o isključenju osoba koje nisu farmaceuti jest takvo ograničenje, jer vođenje ljekarni dozvoljava samo farmaceutima i time drugim gospodarskim subjektima onemogućava pristup do te samostalne djelatnosti u dotičnoj državi članici.
Justification of the restriction on freedom of establishment 
Opravdanje ograničavanja slobode poslovnog nastana
25 Restrictions on freedom of establishment which are applicable without discrimination on grounds of nationality may be justified by overriding reasons in the general interest, provided that the restrictions are appropriate for securing attainment of the objective pursued and do not go beyond what is necessary for attaining that objective (see Hartlauer, paragraph 44). 
25 Ograničenja slobode poslovnog nastana, koja su primjenjiva bez diskriminacije s obzirom na nacionalnost, mogu se opravdati važnim razlozima u općem interesu, pod uvjetom da su prikladna za osiguravanje ostvarenja cilja i da ne nadilaze ono što je nužno za postizanje ovog cilja (vidjeti gore navedenu presudu Hartlauer, t. 44.).
26 In the main actions, first, the national legislation at issue applies without discrimination on grounds of nationality. 
26 U predmetu u glavnom postupku prvo valja utvrditi da se nacionalni propis o kojem je riječ primjenjuje bez diskriminacije s obzirom na državljanstvo.
27 Second, the protection of public health is one of the overriding reasons in the general interest which can justify restrictions on the freedoms of movement guaranteed by the Treaty such as the freedom of establishment (see, inter alia, Hartlauer, paragraph 46). 
27 Drugo, zaštita javnog zdravlja jedan je od važnih razloga u općem interesu koji može opravdati ograničenja sloboda kretanja zajamčenih Ugovorom, kao što je sloboda poslovnog nastana (vidjeti osobito gore navedenu presudu Hartlauer, t. 46.).
28 More specifically, restrictions on those freedoms of movement may be justified by the objective of ensuring that the provision of medicinal products to the public is reliable and of good quality (see, to this effect, Deutscher Apothekerverband, paragraph 106, and Commission v Germany, paragraph 47). 
28 Preciznije rečeno, ograničenja tih sloboda kretanja mogu se opravdati ciljem da se osigura sigurna i kvalitetna opskrba stanovništva lijekovima (vidjeti u tom smislu gore navedenu presudu Deutscher Apothekerverband, t. 106., i Komisija/Njemačka, t. 47.).
29 Third, it must be examined whether the rule excluding non-pharmacists is appropriate for securing such an objective. 
29 Treće, valja ispitati je li pravilo isključenja osoba koje nisu farmaceuti primjereno za osiguranje takvog cilja.
30 It is important that, where there is uncertainty as to the existence or extent of risks to human health, a Member State should be able to take protective measures without having to wait until the reality of those risks becomes fully apparent. 
30 Važno je da kad postoji nesigurnost o postojanju ili opsegu rizika za zdravlje ljudi, država članica mora biti u stanju poduzeti zaštitne mjere ne čekajući da se ti rizici u potpunosti manifestiraju.
Furthermore, a Member State may take the measures that reduce, as far as possible, a public-health risk (see, to this effect, Case C-170/04 Rosengren andOthers [2007] ECR I-4071, paragraph 49), including, more specifically, a risk to the reliability and quality of the provision of medicinal products to the public. 
Osim toga država članica može donijeti mjere koje smanjuju koliko je god to moguće rizik za javno zdravlje (vidjeti u tom smislu presudu od 5. lipnja 2007., Rosengren i drugi, C-170/04, Zb., str. I-4071., t. 49.), uključujući rizik u vezi sa sigurnom i kvalitetnom opskrbom stanovništva lijekovima.
31 In this context, attention is to be drawn to the very particular nature of medicinal products, whose therapeutic effects distinguish them substantially from other goods (see, to this effect, Case C-369/88 Delattre [1991] ECR I-1487, paragraph 54). 
31 U tom kontekstu potrebno je naglasiti vrlo poseban karakter lijekova, koji se zbog svojeg terapeutskog učinka značajno razlikuju od druge robe (vidjeti u tom smislu presudu od 21. ožujka 1991. u predmetu Delattre, C-369/88, Zb., str. I-1487., t. 54.).
32 Those therapeutic effects have the consequence that, if medicinal products are consumed unnecessarily or incorrectly, they may cause serious harm to health, without the patient being in a position to realise that when they are administered. 
32 Ti terapeutski učinci imaju za posljedicu da ako se lijekovi konzumiraju nepotrebno ili neispravno mogu prouzročiti ozbiljnu štetu zdravlju, a da pacijent nema mogućnost da toga postane svjestan prilikom izdavanja lijeka.
33 Overconsumption or incorrect use of medicinal products leads, moreover, to a waste of financial resources which is all the more damaging because the pharmaceutical sector generates considerable costs and must satisfy increasing needs, while the financial resources which may be made available for healthcare are not unlimited, whatever the mode of funding applied (see by analogy, with regard to hospital treatment, Case C-385/99 Müller-Fauré and van Riet [2003] ECR I-4509, paragraph 80, and Watts, paragraph 109). 
33 Prekomjerna potrošnja ili nepravilna uporaba lijekova osim toga uzrokuje rasipanje financijskih resursa što je još štetnije jer farmaceutski sektor proizvodi visoke troškove i mora zadovoljiti rastuće potrebe, a istovremeno financijska sredstva koja su na raspolaganju za zaštitu zdravlja nisu neograničena, bez obzira na to koji se sustav financiranja primjenjuje (vidjeti analogno u vezi s bolničkim liječenjem presudu od 13. svibnja 2003. u predmetu Müller-Fauré i van Riet, C-385/99, Zb., str. I-4509., t. 80., i gore navedenu presudu Watts, t. 109.).
There is a direct link between those financial resources and the profits of businesses operating in the pharmaceutical sector because in most Member States the prescription of medicinal products is borne financially by the health insurance bodies concerned. 
U tom smislu valja naglasiti da između tih financijskih sredstava i profita gospodarskih subjekata koji djeluju u farmaceutskom sektoru postoji izravna veza, jer u većini država članica propisivanje lijekova ide na teret dotičnih tijela zdravstvenog osiguranja.
34 In the light of those risks to public health and to the financial balance of social security systems, the Member States may make persons entrusted with the retail supply of medicinal products subject to strict requirements, including as regards the way in which the products are marketed and the pursuit of profit. 
34 S obzirom na te rizike za javno zdravlje i na financijsku ravnotežu sustava za zdravstveno osiguranje, države članice mogu uvjetovati da osobe odgovorne za distribuciju lijekova na malo podliježu strogim zahtjevima, uključujući posebno načine trgovanja i ostvarivanja dobiti.
In particular, the Member States may restrict the retail sale of medicinal products, in principle, to pharmacists alone, because of the safeguards which pharmacists must provide and the information which they must be in a position to furnish to consumers (see, to this effect, Delattre, paragraph 56). 
Konkretno, države članice mogu ograničiti prodaju lijekova na malo samo na farmaceute zbog jamstava koja moraju pružiti i informacija koje moraju biti u stanju dati potrošačima (vidjeti u tom smislu gore navedenu presudu Delattre, t. 56.).
35 In this connection, given the power accorded to the Member States to determine the level of protection of public health, it must be accepted that Member States may require that medicinal products be supplied by pharmacists enjoying genuine professional independence. 
35 S tim u vezi, s obzirom na ovlasti dane državama članicama da odrede razinu zaštite javnog zdravlja, valja priznati da države članice mogu zahtijevati da lijekove distribuiraju farmaceuti koji su stvarno profesionalno neovisni.
They may also take measures which are capable of eliminating or reducing a risk that that independence will be prejudiced because such prejudice would be liable to affect the degree to which the provision of medicinal products to the public is reliable and of good quality. 
Države članice mogu također donijeti mjere kojima se može ukloniti ili smanjiti rizik zadiranja u tu neovisnost, jer bi takvo zadiranje moglo utjecati na razinu sigurnosti i kvalitete opskrbe stanovništva lijekovima.
36 In this context, three categories of potential pharmacy operators must be distinguished, namely natural persons having the status of pharmacist, persons operating in the pharmaceutical products sector as manufacturers or wholesalers, and persons neither having the status of pharmacist nor operating in that sector. 
36 U tim okolnostima, potrebno je razlikovati tri kategorije potencijalnih voditelja ljekarne, odnosno fizičkih osoba koje imaju status farmaceuta, osoba koje djeluju u sektoru farmaceutskih proizvoda kao proizvođači ili trgovci na veliko i osoba koje niti imaju status farmaceuta niti djeluju u tom sektoru.
37 It is undeniable that an operator having the status of pharmacist pursues, like other persons, the objective of making a profit. 
37 Nije moguće negirati da voditelj koji ima status farmaceuta ima za cilj, kao što to imaju i druge osobe, ostvarivanje dobiti.
However, as a pharmacist by profession, he is presumed to operate the pharmacy not with a purely economic objective, but also from a professional viewpoint. 
Međutim, činjenica da se radi o farmaceutu po profesiji pretpostavlja da ljekarnu vodi ne samo iz gospodarskog interesa već i zbog profesionalnih razloga.
His private interest connected with the making of a profit is thus tempered by his training, by his professional experience and by the responsibility which he owes, given that any breach of the rules of law or professional conduct undermines not only the value of his investment but also his own professional existence. 
Njegov privatni interes povezan s ostvarivanjem profita je stoga ublažen njegovom izobrazbom, profesionalnim iskustvom i odgovornošću koju ima, s obzirom da svako kršenje zakonskih propisa ili profesionalnog ponašanja ne samo da ugrožava vrijednost njegovog ulaganja već i njegovu vlastitu profesionalnu egzistenciju.
38 Unlike pharmacists, non-pharmacists by definition lack training, experience and responsibility equivalent to those of pharmacists. 
38 Za razliku od farmaceuta, osobe koje nisu farmaceuti po definiciji nemaju jednaku izobrazbu, iskustvo i odgovornost kao farmaceuti.
Accordingly, they do not provide the same safeguards as pharmacists. 
U tim uvjetima valja utvrditi da ne pružaju jednaka jamstva kao farmaceuti.
39 A Member State may therefore take the view, in the exercise of its discretion referred to in paragraph 19 of the present judgment, that, unlike the case of a pharmacy operated by a pharmacist, the operation of a pharmacy by a non-pharmacist may represent a risk to public health, in particular to the reliability and quality of the supply of medicinal products at retail level, because the pursuit of profit in the course of such operation does not involve moderating factors such as those, noted in paragraph 37 of the present judgment, which characterise the activity of pharmacists (see by analogy, with regard to the provision of social welfare services, Case C-70/95 Sodemare and Others [1997] ECR I-3395, paragraph 32). 
39 Zato država članica može u okviru svoje margine prosudbe iz točke 19. ove presude zauzeti stav da za razliku od slučaja kada ljekarnu vodi farmaceut, vođenje ljekarne od strane osobe koja nije farmaceut može predstavljati rizik za javno zdravlje, a posebno u odnosu na sigurnost i kvalitetu opskrbe lijekovima na malo, jer ostvarivanje dobiti pri takvom vođenju ne uključuje ublažavajuće čimbenike, kao što su oni navedeni u točki 37. ove presude, koji karakteriziraju djelatnost farmaceuta (vidjeti po analogiji, u vezi s uslugama socijalne skrbi presudu od 17. lipnja 1997., Sodemare i dr., C-70/95, Zb., str. I-3395., t. 32.).
40 It is therefore permissible for a Member State inter alia to assess, in the exercise of that discretion, whether such a risk exists in the case of manufacturers and wholesalers of pharmaceutical products on the ground that they might compromise the independence of employed pharmacists by encouraging them to promote the medicinal products which they produce or market themselves. 
40 Osobito je zato državi članici dana mogućnost da u okviru navedene margine prosudbe procijeni postoji li takav rizik u vezi s proizvođačima i trgovcima farmaceutskih proizvoda na veliko zbog toga što bi mogli ugroziti neovisnost zaposlenih farmaceuta potičući ih da promoviraju lijekove koje sami proizvode ili stavljaju na tržište.
Likewise, a Member State may determine whether operators lacking the status of pharmacist are liable to compromise the independence of employed pharmacists by encouraging them to sell off medicinal products which it is no longer profitable to keep in stock or whether those operators are liable to make reductions in operating costs which may affect the manner in which medicinal products are supplied at retail level. 
Na isti način država članica može odrediti ugrožavaju li osobe koje nemaju status farmaceuta neovisnost zaposlenih farmaceuta potičući ih da prodaju lijekove čije držanje na zalihama više nije profitabilno i kolika je odgovornost tih voditelja kad smanjuju operativne troškove koji bi mogli utjecati na način distribucije lijekova na malo.
41 In their observations lodged before the Court, DocMorris and the Commission of the European Communities also submitted that in the main actions the rule excluding non-pharmacists cannot be justified in the general interest because that objective is pursued in an inconsistent manner. 
41 U svojim očitovanjima koja su dostavili Sudu, društvo DocMorris i Komisija Europskih zajednica također tvrde da se pravilo u predmetu u glavnom postupku koje isključuje osobe koje nisu farmaceuti ne može opravdati općim interesom jer se taj cilj želi postići na nedosljedan način.
42 As to those submissions, it is apparent from the Court's case-law that national legislation is appropriate for securing attainment of the objective relied upon only if it genuinely reflects a concern to attain that objective in a consistent and systematic manner (see Joined Cases C-338/04, C-359/04 and C-360/04 Placanica and Others [2007] ECR I-1891, paragraphs 53 and 58; Case C-500/06 Corporación Dermoestética [2008] ECR I-0000, paragraphs 39 and 40; and Hartlauer, paragraph 55). 
42 U vezi s tim iz sudske prakse Suda proizlazi da nacionalno uređenje može jamčiti ostvarenje navedenog cilja samo ako zaista dosljedno i sustavno odražava nastojanje za postizanjem tog cilja (vidjeti presude od 6. ožujka 2007., Placanica i drugi, C-338/04, C-359/04 i C-360/04, Zb., str. I-1891., t. 53. i 58.; od 17. srpnja 2008., Corporación Dermoestética, C-500/06, Zb., str. I-5785., t. 39. i 40.; i gore navedenu presudu Hartlauer, t. 55.).
43 In this context, it is to be observed that the national legislation does not exclude the operation of pharmacies by non-pharmacists absolutely. 
43 U tim okolnostima valja naglasiti da nacionalni propis ne isključuje u potpunosti mogućnost da ljekarnama upravljaju osobe koje nisu farmaceuti.
44 First of all, Paragraph 13(1) of the ApoG provides, by way of exception, that the heirs of a pharmacist who do not themselves have the status of pharmacist may operate the pharmacy which they have inherited for a maximum of 12 months. 
44 Kao prvo, članak 13. stavak 1. ApoG-a predviđa, kao iznimku, da nasljednici farmaceuta koji sami nemaju status farmaceuta ljekarnu koju su naslijedili mogu voditi najviše dvanaest mjeseci.
45 However, this exception proves justified having regard to protection of the legitimate property rights and interests of the members of the deceased pharmacist's family. 
45 Međutim, taj se izuzetak pokazuje opravdanim s obzirom na zaštitu legitimnih vlasničkih prava i interesa članova obitelji pokojnog farmaceuta.
It must be found that the Member States may take the view that the interests of a pharmacist's heirs are not such as to jeopardise the requirements and guarantees flowing from their respective legal systems which operators who have the status of pharmacist must meet. 
U vezi s tim valja utvrditi da države članice mogu smatrati da interesi nasljednika nisu takvi da ugrožavaju zahtjeve i jamstva iz njihovih pravnih sustava koje moraju ispunjavati voditelji koji imaju status farmaceuta.
In this context, account is to be taken especially of the fact that throughout the transitional period a qualified pharmacist must be responsible for operating the inherited pharmacy. 
U tom kontekstu potrebno je uzeti u obzir činjenicu da tijekom prijelaznog razdoblja za vođenje naslijeđene ljekarne mora biti odgovoran kvalificirani farmaceut.
Therefore, the heirs cannot, in this specific context, be equated with other operators who do not have the status of pharmacist. 
Stoga nasljednici u tom konkretnom kontekstu ne mogu biti izjednačeni s drugim voditeljima koji nemaju status farmaceuta.