natgillin/translations-raw huggingface dataset:
“Not even if I had to close [FC Steaua] down would I accept a homosexual on the team. Obviously people will talk, but how could anyone write something like that and, what’s more, put it on the front page … Maybe he’s [the football player X] not a homosexual … But what if he is? I said to an uncle of mine who didn’t believe in Satan or in Christ. I said to him: “Let’s say God doesn’t exist. But suppose he does? What do you lose by taking communion? Wouldn’t it be good to go to Heaven?” He said I was right. A month before he died he took communion. May God forgive him. There’s no room for gays in my family and [FC Steaua] is my family. It would be better to play with a junior rather than someone who was gay. No one can force me to work with anyone. I have rights just as they do and I have the right to work with whomever I choose.” 
,Čak ni kad bih morao zatvoriti klub [FC Steaua], ne bih uzeo homoseksualca u momčad. Glasine su glasine, ali kako se može napisati takvo nešto ako nije istina i štoviše, staviti to na naslovnicu [...] . Možda on [nogometni igrač X] nije homoseksualac. Ali što ako jest? Rekao sam jednom mojem ujaku koji ne vjeruje u vraga ni u boga. Rekao sam mu: Recimo da Bog ne postoji. Ali što ako postoji? Što možeš izgubiti ako se pričestiš? Ne bi li bilo dobro otići u raj? Rekao je da sam u pravu. Mjesec dana prije smrti primio je pričest. Neka mu Bog oprosti. Nema mjesta za gejeve u mojoj obitelji, a [FC Steaua] je moja obitelj. Bilo bi bolje igrati s juniorom nego s nekim tko je gej. Nitko me ne može natjerati da radim s nekim. Ja imam prava jednako kao oni i imam pravo raditi s kim god želim.ʼ
“Not even if I had to close [FC Steaua] down would I accept a homosexual on the team. Maybe he’s not a homosexual. But what if he is? There’s no room for gays in my family, and [FC Steaua] is my family. Rather than having a homosexual on the side it would be better to have a junior player. This isn’t discrimination: no one can force me to work with anyone. I have rights just as they do and I have the right to work with whoever I choose. Even if God told me in a dream that it was 100 percent certain that X wasn’t a homosexual I still wouldn’t take him. Too much has been written in the papers about his being a homosexual. Even if [player X’s current club] gave him to me for free I wouldn’t have him! He could be the biggest troublemaker, the biggest drinker … but if he’s a homosexual I don’t want to know about him.” 
,Čak ni kad bih morao zatvoriti [FC Steaua], ne bih uzeo homoseksualca u tim. Možda on nije homoseksualac. Ali što ako jest? Nema mjesta za gejeve u mojoj obitelji, a [FC Steaua] je moja obitelj. Bilo bi bolje imati igrača iz juniorske momčadi nego homoseksualca na terenu. To nije diskriminacija: nitko me ne može natjerati da radim s nekim. Ja imam prava jednako kao oni i imam pravo raditi s kim god želim. Čak ni kad bi mi Bog u snu rekao da osoba X sto posto nije homoseksualac, ja ga ne bih uzeo. Previše je toga rečeno po novinama o njegovoj homoseksualnosti. Čak ni kada bi mi [trenutačni klub za koji igra] dao osobu X zabadava, ne bih ga uzeo! Može biti najproblematičnija osoba i najveći pijanac [...] ako je homoseksualac, ne želim više čuti za njega.ʼ
(2) To what extent may the abovementioned statements be regarded as “facts from which it may be presumed that there has been direct or indirect discrimination” within the meaning of Article 10(1) of Directive 2000/78 ... as regards the defendant [FC Steaua]? 
(2) U kojoj se mjeri gore navedene izjave mogu smatrati „činjenicama iz kojih se može pretpostaviti da je došlo do izravne ili neizravne diskriminacije” u smislu članka 10. stavka 1. Direktive 2000/78 [...] u odnosu na tuženika [FC Steaua]?
(3) To what extent would there be probatio diabolica if the burden of proof referred to in Article 10(1) of [Directive 2000/78] were to be reversed in this case and the defendant [FC Steaua] were required to demonstrate that there has been no breach of the principle of equal treatment and, in particular, that recruitment is unconnected with sexual orientation? 
(3) U kojoj bi mjeri to bila probatio diabolica, ako bi se teret dokazivanja iz članka 10. stavka 1. [Direktive 2000/78] u ovom slučaju vratio na tuženika i ako bi tuženik [FC Steaua] morao dokazati da nije prekršeno načelo jednakog postupanja, a osobito da zapošljavanje nije povezano sa spolnim opredjeljenjem?
(4) Does the fact that it is not possible to impose a fine in cases of discrimination after the expiry of the limitation period of six months from the date of the relevant fact, laid down in Article 13(1) of [GD No 2/200]1 on the legal regime for sanctions, conflict with Article 17 of [Directive 2000/78] given that sanctions, in cases of discrimination, must be effective, proportionate and dissuasive?’ 
(4) Nije li činjenica da se novčana kazna za slučajeve diskriminacije ne može odrediti nakon isteka roka od šest mjeseci od datuma relevantnog čina, kako je predviđeno u članku 13. stavku 1. [OG-a br. 2/2001] o pravnom režimu sankcija, u suprotnosti s člankom 17. [Direktive 2000/78] s obzirom da sankcije moraju biti djelotvorne, proporcionalne i odvraćajuće?”
Preliminary considerations 
Uvodne napomene
36 It is apparent from the case-law of the Court that direct discrimination within the meaning of Article 2(2)(a) of Directive 2000/78 does not mean that there must be an identifiable complainant who claims to have been the victim of such discrimination (see, with regard to Council Directive 2000/43/EC of 29 June 2000 implementing the principle of equal treatment between persons irrespective of racial or ethnic origin (OJ 2000 L 180, p. 22), Feryn, paragraphs 23 to 25). 
36 Iz sudske prakse proizlazi da izravna diskriminacija u smislu članka 2. stavka 2. točke (a) Direktive 2000/78 podrazumijeva da postojanje izravne diskriminacije ne zahtijeva identifikaciju žalitelja [podnositelja pritužbe] koji tvrdi da je žrtva takve diskriminacije (vidjeti u tom smislu Direktivu Vijeća 2000/43/EZ od 29. lipnja 2000. o provedbi načela jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo (SL L 180, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 20., svezak 1., str. 19.), (vidjeti presudu Feryn, gore navedena, t. 23. do 25.).
37 Furthermore, taking account, in particular, of Article 8(1) of Directive 2000/78, Article 9(2) of that directive in no way precludes a Member State from laying down, in its national law, the right of associations with a legitimate interest in ensuring compliance with that directive to bring legal or administrative proceedings to enforce the obligations resulting therefrom without acting in the name of a specific complainant or in the absence of an identifiable complainant (see also Feryn, paragraph 27). 
37 Osim toga, uzimajući u obzir osobito članak 8. stavak 1. Direktive 2000/78, članak 9. stavak 2. iste direktive ni na koji način ne sprječava državu članicu da sama u svojem nacionalnom zakonodavstvu odredi da udruženja koja imaju legitimni interes da osiguraju postupanje u skladu s odredbama te direktive mogu pokrenuti sudski ili upravni postupak radi provedbe obveza koje iz nje proizlaze, a da ne postupaju u ime određenog podnositelja pritužbe ili u odsustvu podnositelja pritužbe kojeg je moguće identificirati (vidjeti također presudu Feryn, gore navedena, t. 27.).
38 Where a Member State provides for such a right, it follows from a combined reading of Articles 8(1), 9(2) and 10(1), (2) and (4) of Directive 2000/78 that that directive does not preclude the modification of the burden of proof, as provided for in Article 10(1), in situations in which such an association brings proceedings without acting on behalf of or in support of a specific complainant or with the latter’s approval. In the present case, it follows from the very wording of the second and third questions that, in the view of the referring court, the modified burden of proof laid down in Article 10(1) of that directive is, where appropriate and subject to the answers provided by the Court to those questions, capable of applying in the dispute in the main proceedings. 
38 Ako država članica predvidi takvo pravo, čitajući članak 8. stavak 1., članak 9. stavak 2. Direktive 2000/78 zajedno s njezinim člankom 10. stavcima 1., 2. i 4., proizlazi da toj direktivi nije protivna izmjena tereta dokazivanja kako je predviđeno u članku 10. stavku 1. u situacijama u kojim spomenuto udruženje pokrene postupak, a da ne postupa u ime određenog podnositelja pritužbe ili kao podrška određenom podnositelju pritužbe ili da postupa bez njegovog pristanka. U ovom slučaju iz samog teksta drugog i trećeg pitanja proizlazi da sud koji je uputio zahtjev smatra da je izmijenjeni teret dokazivanja iz članka 10. stavka 1. te direktive, prema potrebi i podložno odgovorima Suda na ta pitanja, takav da se može primijeniti na spor u glavnom postupku.
39 It is not disputed before the Court that Accept is an association of the kind referred to in Article 9(2) of Directive 2000/78, that Article 28(1) of GD No 137/2000 provides for the possibility of bringing legal or administrative proceedings to enforce the obligations arising under that directive without acting in the name of a specific complainant, or that Accept may be regarded as a ‘person concerned’ within the meaning of Article 20(6) of GD No 137/2000. 
39 Pred Sudom se ne osporava da Accept jest vrsta udruženja iz članka 9. stavka 2. Direktive 2000/78, da članak 28. stavak 1. OG-a br. 137/2000 predviđa mogućnost pokretanja sudskog ili upravnog postupka za provedbu obveza koje proizlaze iz te direktive, a da se ne postupa u ime određenog podnositelja pritužbe i da se Accept može smatrati „dotičnom osobom ” u smislu članka 20. stavka 6. OG-a br. 137/2000.
40 The first two questions seek to determine, in essence, whether Articles 2(2) and 10(1) of Directive 2000/78 must be interpreted as meaning that facts such as those from which the dispute in the main proceedings arises are capable of amounting to ‘facts from which it may be presumed that there has been … discrimination’ as regards a professional football club, even though the statements at issue come from a person presenting himself and being perceived in the media and by the public as playing a leading role in that club, without, however, necessarily having the legal capacity to bind it or to represent it in recruitment matters. 
40 Prvim i drugim pitanjem želi se u biti odrediti treba li članak 2. stavak 2. i članak 10. stavak 1. Direktive 2000/78 tumačiti u smislu da se činjenice kao što su one iz kojih proizlazi glavni postupak, što se tiče profesionalnog nogometnog kluba, mogu kvalificirati kao „činjenice iz kojih se može pretpostaviti da je došlo do diskriminacije”, iako dotične izjave dolaze od osobe koja se predstavlja kao osoba koja ima glavnu upravljačku funkciju u tom klubu te se kao takva doživljava u javnosti, s tim da nije nužno da ona raspolaže pravnom sposobnosti da obvezuje klub ili da ga zastupa u pitanjima zapošljavanja.
41 It should be noted at the outset that, in proceedings brought pursuant to Article 267 TFEU, the Court has no jurisdiction to give a ruling on the facts in an individual case or to apply the rules which it has interpreted to national measures or situations, since those questions are matters for the exclusive jurisdiction of the national court (Case C-451/03 Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti [2006] ECR I-2941, paragraph 69 and the case-law cited). Thus, it is not for the Court to take a view on whether the facts on which the dispute in the main proceedings is based, such as those set out in the order for reference, establish discrimination on grounds of sexual orientation. 
41 Na početku valja primijetiti da u postupku u skladu s člankom 267. UFEU-a nije u nadležnosti Suda donijeti presudu o činjenicama u glavnom postupku niti primijeniti na nacionalne mjere ili situacije pravila koje on tumači, budući da su ta pitanja u isključivoj nadležnosti nacionalnog suda (vidjeti osobito presudu od 30. ožujka 2006., Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti, C-451/03, Zb., str. I-2941., t. 69. i navedenu sudsku praksu). Dakle, nije na Sudu da zauzme stajalište o tome ukazuju li okolnosti iz glavnog postupka, kao što je navedeno u odluci kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, na diskriminaciju na temelju spolnog opredjeljenja.
42 As is clear in particular from recital 15 in the preamble to Directive 2000/78, the assessment of the facts from which it may be inferred that there has been discrimination is a matter for national judicial or other competent bodies, in accordance with national law or practice (see Case C-415/10 Meister [2012] ECR I-0000, paragraph 37). In accordance with the mechanism laid down in Article 10(1) thereof, if such facts are established, it is for the respondent to prove that there has been no breach of the principle of equal treatment within the meaning of Article 2(1). 
42 Kako proizlazi osobito iz uvodne izjave 15. Direktive 2000/78, procjena činjenica na temelju kojih je moguće izvesti zaključak o postojanju diskriminacije je u nadležnosti nacionalnih pravosudnih ili drugih nadležnih tijela, u skladu s pravilima nacionalnog prava ili prakse (vidjeti presudu od 19. travnja 2012., Meister, C-415/10, t. 37.). U skladu sa sustavom iz članka 10. stavka 1. te direktive, ako se utvrde takve činjenice, tuženik mora dokazati da nije bilo povrede načela jednakog postupanja u smislu članka 2. stavka 1.
43 That said, the Court may provide the national court with all guidance on the interpretation of EU law that could be useful for its decision (see, in particular, Feryn, paragraph 19 and the case-law cited, as well as Case C-163/10 Patriciello [2011] ECR I-0000, paragraph 21). 
43 S obzirom na navedeno Sud može nacionalnom sudu predočiti sve elemente za tumačenje prava Unije koje bi moglo biti korisno za donošenje odluke (vidjeti osobito presudu Feryn, gore navedena, t. 19. i navedenu sudsku praksu, i presudu od 6. rujna 2011., Patriciello, C-163/10, Zb., str. I-7565., t. 21.).
44 In that connection, it follows from Articles 1 and 3(1)(a) of Directive 2000/78 that that directive applies in circumstances, such as those from which the dispute in the main proceedings arises, that involve, in employment and occupation, statements concerning ‘conditions for access to employment … including … recruitment conditions’. 
44 U tom pogledu valja navesti da iz članka 1. i članka 3. stavka 1. točke (a) Direktive 2000/78 proizlazi da se ta direktiva primjenjuje u okolnostima kao što su one iz glavnog postupka, koje se u pitanjima zapošljavanja i rada odnose na izjave o „uvjetima za pristup zapošljavanju [...] uključujući [...] uvjete za primanje u radni odnos”.
45 It is irrelevant in that regard that, as was stressed in the main proceedings, the system of recruitment of professional footballers is not based on a public tender or direct negotiation following a selection procedure requiring the submission of applications and pre-selection of players having regard to their interest for the employer. Indeed, it is clear from well-established case-law that, having regard to the objectives of the European Union, sport is subject to European Union law to the extent that it constitutes an economic activity (see, in particular, Case 13/76 Donà [1976] ECR 1333, paragraph 12, and Case C-325/08 Olympique Lyonnais [2010] ECR I-2177, paragraph 27). That is the case as regards the activities of professional or semi-professional footballers where they are in gainful employment or provide a remunerated service (Case C-415/93 Bosman [1995] ECR I-4921, paragraph 73). 
45 Na to utvrđenje nema utjecaja činjenica da se, kako je istaknuto u glavnom postupku, postupak zapošljavanja profesionalnih nogometaša ne temelji na javnom natječaju ni na izravnim pregovorima nakon postupka odabira koji podrazumijeva podnošenje prijava i prethodni odabir igrača s obzirom na interes poslodavca. Naime, iz ustaljene sudske prakse slijedi da, uzimajući u obzir ciljeve Unije, sportske djelatnosti ulaze u područje prava Europske unije u mjeri u kojoj su one gospodarske djelatnosti (vidjeti osobito presudu od 14. srpnja 1976., Donà, 13/76, Zb., str. 1333., t. 12 i presudu od 16. ožujka 2010., Olympique Lyonnais, C-325/08, Zb., str. I-2177., t. 27.). To je slučaj djelatnosti profesionalnih ili polu-profesionalnih igrača nogometa ako su zaposleni za plaću ili pružaju usluge za naknadu (presuda od 15. prosinca 1995., Bosman, C-415/93, Zb., str. I-4921., t. 73.).
46 As the referring court, in substance, points out, in the specific dispute which gave rise to the judgment in Feryn, at issue were statements by one of the directors of Feryn NV who, as is apparent in particular from the formulation of the questions referred for a preliminary ruling in the case which gave rise to that judgment, had legal capacity to determine the recruitment policy of that company (see Feryn, paragraphs 2, 16, 18 and 20). 
46 Kao što u biti sud koji je uputio zahtjev ističe, u samom postupku koji je doveo do gore navedene presude Feryn, u pitanju su bile izjave jednog od direktora društva Feryn NV, koji je, kako proizlazi osobito iz formulacije prethodnih pitanja, postavljenih u predmetu u kojem je ta presuda donesena, imao pravnu sposobnost da određuje politiku zapošljavanja u tom poduzeću (vidjeti presudu Feryn, gore navedena, t. 2., 16., 18. i 20.).
47 However, Feryn does not suggest that, in order to establish the existence of ‘facts from which it may be presumed that there has been … discrimination’, in accordance with Article 10(1) of Directive 2000/78, the person who made the statements concerning the recruitment policy of a particular entity must necessarily have legal capacity directly to define that policy or to bind or represent that entity in recruitment matters. 
47 Međutim, gore navedena presuda Feryn ne ukazuje na to da radi utvrđivanja „činjenica iz kojih se može pretpostaviti da je došlo do [...] diskriminacije, u skladu s člankom 10. stavkom 1. Direktive 2000/78, osoba koja je dala izjave o politici zapošljavanja određenog poduzeća mora nužno imati pravnu sposobnost da izravno određuje takvu politiku ili da obvezuje ili predstavlja to poduzeće u pitanjima zapošljavanja.
48 The mere fact that statements such as those at issue in the main proceedings might not emanate directly from a given defendant is not necessarily a bar to establishing, with respect to that defendant, the existence of ‘facts from which it may be presumed that there has been … discrimination’ within the meaning of Article 10(1) of that directive. 
48 Sama činjenica da izjave poput onih iz glavnog postupka ne potječu izravno od tuženika nije nužno protivna tome da se u pogledu tuženika može utvrditi postojanje „činjenica iz kojih se može pretpostaviti da je došlo do [...] diskriminacije” u skladu s člankom 10. stavkom 1. te direktive.
49 It follows that a defendant employer cannot deny the existence of facts from which it may be inferred that it has a discriminatory recruitment policy merely by asserting that statements suggestive of the existence of a homophobic recruitment policy come from a person who, while claiming and appearing to play an important role in the management of that employer, is not legally capable of binding it in recruitment matters. 
49 Iz toga slijedi da postojanje činjenica iz kojih se može pretpostaviti diskriminirajuća politika zapošljavanja tuženi poslodavac ne može opovrgnuti samo na temelju tvrdnji da izjave koje ukazuju na postojanje homofobne politike zapošljavanja potječu od osobe koja nema pravnu sposobnost da obveže to poduzeće u pitanjima zapošljavanja iako tvrdi i izgleda kao da ima važnu ulogu u upravljanju tog poduzeća.
50 In a situation such as that at the origin of the dispute in the main proceedings, the fact that such an employer might not have clearly distanced itself from the statements concerned is a factor which the court hearing the case may take into account in the context of an overall appraisal of the facts. 
50 U situaciji kao što je ona iz koje proizlazi glavni postupak, činjenica da se takav poslodavac nije jasno ogradio od dotičnih izjava je element koji sud pred kojim se postupak vodi može uzeti u obzir u kontekstu opće ocjene činjenica.
51 In that connection, it should be recalled that the perception of the public or social groups concerned may be relevant for the overall assessment of the statements at issue in the main proceedings (see, to that effect, Case C-470/03 AGM-COS.MET [2007] ECR I-2749, paragraphs 55 to 58). 
51 S tim u vezi valja podsjetiti da percepcija javnosti ili dotičnih društvenih skupina može biti značajan element za opću ocjenu izjava koje su predmet glavnog postupka (vidjeti u tom smislu presudu od 17. travnja 2007., AGM-COS.MET, C-470/03, Zb., str. I-2749., t. 55. do 58.).
52 Furthermore, contrary to the CNCD’s assertions in both its written and oral submissions to the Court, the fact that a professional football club such as that at issue in the main proceedings might not have started any negotiations with a view to recruiting a player presented as being homosexual does not preclude the possibility of establishing facts from which it may be inferred that that club has been guilty of discrimination. 
52 Osim toga, suprotno očitovanjima koje je CNCD podnio Sudu u pisanom obliku ili usmeno, činjenica da profesionalni nogometni klub, kao što je onaj iz glavnog postupka, nije započeo pregovore o angažmanu igrača prikazanog kao homoseksualca, ne isključuje mogućnost utvrđivanja činjenica iz kojih se može zaključiti da je taj klub postupio na diskriminirajući način.
53 In light of the foregoing, the answer to the first and second questions is that Articles 2(2) and 10(1) of Directive 2000/78 must be interpreted as meaning that facts such as those from which the dispute in the main proceedings arises are capable of amounting to ‘facts from which it may be presumed that there has been … discrimination’ as regards a professional football club, even though the statements concerned come from a person presenting himself and being perceived in the media and among the general public as playing a leading role in that club without, however, necessarily having legal capacity to bind it or to represent it in recruitment matters. 
53 U svjetlu gore navedenog, na prvo i drugo pitanje valja odgovoriti da članak 2. stavak 2. i članak 10. stavak 1. Direktive 2000/78 treba tumačiti u smislu da se činjenice kao što su one iz kojih proizlazi glavni postupak, što se tiče profesionalnog nogometnog kluba, mogu kvalificirati kao „činjenice iz kojih se može pretpostaviti da je došlo do diskriminacije”, iako dotične izjave dolaze od osobe koja se predstavlja kao osoba koja ima glavnu upravljačku funkciju u tom klubu te se kao takva doživljava u javnosti, s tim da nije nužno da ona ima pravnu sposobnost da obvezuje klub ili da ga zastupa u pitanjima zapošljavanja.
54 By its third question, the referring court asks, in essence, whether, if facts such as those from which the dispute in the main proceedings arises were considered to be ‘facts from which it may be presumed that there has been direct or indirect discrimination’ based on sexual orientation in the recruitment of players by a professional football club, the modified burden of proof laid down in Article 10(1) of Directive 2000/78 would not require evidence impossible to adduce without interfering with the right to privacy. 
54 Trećim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita ne zahtijeva li, u slučaju da se činjenice kao što su one iz kojih proizlazi glavni postupak mogu smatrati „činjenicama iz kojih se može pretpostaviti da je došlo do izravne ili neizravne diskriminacije” na temelju spolnog opredjeljenja pri zapošljavanju igrača u profesionalnom nogometnom klubu, izmijenjeni teret dokazivanja iz članka 10. stavka 1. Direktive 2000/78 dokaze koje je nemoguće iznijeti bez kršenja prava na privatnost.