natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(c) “refugee” means a third country national who, owing to a well-founded fear of being persecuted for reasons of race, religion, nationality, political opinion or membership of a particular social group, is outside the country of nationality and is unable or, owing to such fear, is unwilling to avail himself or herself of the protection of that country … 
(c) ,izbjeglicaʼ znači državljanin treće zemlje koji je, zbog osnovanog straha od proganjana zbog svoje rase, vjere, nacionalnosti, političkog mišljenja ili pripadnosti određenoj društvenoj skupini, izbjegao iz svoje nacionalne države te nije u mogućnosti ili, zbog takvog straha, ne želi staviti se pod zaštitu te države […]
"(e) “person eligible for subsidiary protection” means a third country national or a stateless person who does not qualify as a refugee but in respect of whom substantial grounds have been shown for believing that the person concerned, if returned to his or her country of origin, or in the case of a stateless person, to his or her country of former habitual residence, would face a real risk of suffering serious harm as defined in Article 15 … and [who] is unable, or, owing to such risk, unwilling to avail himself or herself of the protection of that country;" 
"(e) ,osoba koja ispunjava uvjete za supsidijarnu zaštitu' znači državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva koja ne ispunjava uvjete za dobivanje statusa izbjeglice ali za koju se opravdano vjeruje da bi se dotična osoba, ako bi se vratila u svoju državu porijekla ili, ako se radi o osobi bez državljanstva, u državu prethodnog uobičajenog boravišta, bila izložena trpljenju ozbiljne nepravde kako je definirano člankom 15. […], te koja nije u mogućnosti ili, zbog takve opasnosti, ne želi staviti se pod zaštitu te države;"
(g) “application for international protection” means a request made by a third country national or a stateless person for protection from a Member State, who can be understood to seek refugee status or subsidiary protection status …’ 
(g) ,zahtjev za međunarodnom zaštitomʼ znači zahtjev za zaštitom koji državi članici podnosi državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva, a može se shvatiti kao traženje statusa izbjeglice ili supsidijarne zaštite […]”
10 Under Article 4(1), (3) and (4) in Chapter II of the Directive, entitled ‘Assessment of applications for international protection’: 
10 U skladu s člankom 4. stavcima 1., 3. i 4. u poglavlju II. Direktive, pod naslovom „Procjena zahtjeva za međunarodnu zaštitu”:
"– Member States may consider it the duty of the applicant to submit all elements needed to substantiate the application for international protection;" 
"države članice mogu utvrditi kao obvezu podnositelja zahtjeva da čim prije dostavi sve potrebne elemente kojima će potkrijepiti svoj zahtjev za međunarodnom zaštitom;"
"– the assessment of an application for international protection is to be carried out on an individual basis taking into account a number of factors as they relate to the country of origin at the time of taking a decision on the application and the personal circumstances of the applicant;" 
"zahtjevi za međunarodnom zaštitom procjenjuju se pojedinačno, pri čemu se uzimaju u obzir sve relevantne činjenice koje se odnose na državu podrijetla u vrijeme donošenja odluke o zahtjevu i osobne okolnosti podnositelja zahtjeva;"
– the fact that an applicant has already been subject to serious harm or to direct threats of such harm, is a serious indication of a real risk of suffering serious harm, unless there are good reasons to consider that such serious harm will not be repeated. 
činjenica da je podnositelj zahtjeva već bio izložen proganjanju ili ozbiljnoj nepravdi ili izravnim prijetnjama takvim proganjanjem ili nepravdom, predstavlja ozbiljnu naznaku za stvarnu opasnost od trpljenja ozbiljne nepravde, ako ne postoje ozbiljni razlozi za vjerovanje da se takvo proganjanje ili ozbiljna nepravda neće ponoviti.
‘As part of the assessment of the application for international protection, Member States may determine that an applicant is not in need of international protection if in a part of the country of origin there is no well-founded fear of being persecuted or no real risk of suffering serious harm and the applicant can reasonably be expected to stay in that part of the country.’ 
„Pri ocjenjivanju zahtjeva za međunarodnom zaštitom, države članice mogu utvrditi da podnositelju zahtjeva nije potrebna međunarodna zaštita ako u određenom dijelu države podrijetla ne postoje osnovani razlozi za strah od proganjanja niti stvarna opasnost od ozbiljne nepravde i ako je razumno očekivati da podnositelj zahtjeva može ostati u tom dijelu države.”
12 Under the heading ‘Serious harm’, Article 15 in Chapter V of the Directive, entitled ‘Qualification for subsidiary protection’, provides: 
12 Člankom 15. naslova „Ozbiljna nepravda”, u poglavlju V. Direktive, pod naslovom „Uvjeti za odobrenje supsidijarne zaštite”, propisuje se:
‘Serious harm consists of: 
„Ozbiljnom se nepravdom smatraju:
"(a) death penalty or execution; or" 
"(a) smrtna kazna ili smaknuće; ili"
"(b) torture or inhuman or degrading treatment or punishment of an applicant in the country of origin; or" 
"(b) mučenje ili nečovječno ili ponižavajuće postupanje ili kažnjavanje podnositelja zahtjeva u državi podrijetla; ili"
(c) serious and individual threat to a civilian’s life or person by reason of indiscriminate violence in situations of international or internal armed conflict.’ 
(c) ozbiljna i individualna prijetnja životu zbog općeg nasilja u situacijama međunarodnog ili unutarnjeg oružanog sukoba.”
14 Article 29(1)(b) and (d) of the Law on Aliens 2000 (Vreemdelingenwet 2000, ‘the Vw 2000’) provides: 
14 Člankom 29. stavkom 1. točkama (b) i (d) Zakona o strancima iz 2000. (Vreemdelingenwet 2000, u daljnjem tekstu: Vw 2000) propisuje se:
‘A temporary residence permit, as referred to in Article 28, may be issued to an alien: 
„Dozvola privremenog boravka iz članka 28. može se izdati strancu:
"(b) who has proved that he has good grounds for believing that if he is expelled he will run a real risk of being subjected to torture or to inhuman or degrading treatment or punishment;" 
"(b) koji dokaže da ima opravdane razloge za pretpostavku da će, ako bude izbačen, biti izložen stvarnoj opasnosti da bude podvrgnut mučenju ili nečovječnom ili ponižavajućem postupanju ili kazni;"
(d) for whom return to his country of origin would, in the opinion of the Minister, constitute an exceptional hardship in the context of the overall situation there.’ 
(d) za koga bi povratak u njegovu zemlju podrijetla bio, prema mišljenju ministra, posebno težak s obzirom na tamošnju opću situaciju.”
‘Article 29(1)(b) of the [Vw 2000] allows the grant of a residence permit where the alien has proved satisfactorily that he has good grounds for believing that if he is expelled he will run a real risk of being subjected to torture or to inhuman or degrading treatment or punishment. 
„Člankom 29. stavkom 1. točkom (b) [Vw 2000] dozvoljava se izdavanje dozvole boravka, ako stranac zadovoljavajuće dokaže da ima opravdane razloge za vjerovanje da će, ako bude izbačen, biti izložen stvarnoj opasnosti da bude podvrgnut mučenju ili nečovječnom ili ponižavajućem postupanju ili kazni.
That provision is derived from Article 3 of [the ECHR]. The removal of a person to a country in which he runs a real risk of being subjected to such treatment constitutes an infringement of that article. If that real risk has been or is established, a temporary (asylum) residence permit is in principle issued. 
Ova odredba proizlazi iz članka 3. [EKLJP-a]. Izručivanje osobe u zemlju u kojoj će biti izložen stvarnoj opasnosti da bude podvrgnut takvom postupanju predstavlja kršenje ovoga članka. Ako je ta stvarna opasnost bila ili jest utvrđena, u pravilu se izdaje dozvola privremenog boravka (azil).
17 On 13 December 2006 Mr and Mrs Elgafaji submitted applications for temporary residence permits in the Netherlands, together with evidence seeking to prove the real risk to which they would be exposed if they were expelled to their country of origin, in this case, Iraq. In support of their arguments, they relied, in particular, on facts relating to their personal circumstances. 
17 Bračni par Elgafaji podnio je 13. prosinca 2006. zahtjev za izdavanje dozvole privremenog boravka u Nizozemskoj, prilažući elemente koji bi trebali dokazati postojanje stvarne opasnosti kojoj bi bili izloženi u slučaju da budu protjerani u svoju zemlju podrijetla, u ovom slučaju, Irak. U svrhu dokazivanja svojeg zahtjeva, oni se posebno pozivaju na činjenice koje se odnose na njihove osobne okolnosti.
18 They pointed out, inter alia, that Mr Elgafaji, who is a Shiite Muslim, had worked from August 2004 until September 2006 for a British firm providing security for personnel transport between the airport and the ‘green’ zone. They stated that Mr Elgafaji’s uncle, employed by the same firm, had been killed by militia, his death certificate stating that his death followed a terrorist act. A short time later, a letter threatening ‘death to collaborators’ was fixed to the door of the residence which Mr Elgafaji shared with his wife, a Sunni Muslim. 
18 Oni se, među ostalim, pozivaju na to da je M. Elgafaji, šijitski musliman, od kolovoza 2004. do rujna 2006. radio za britansku tvrtku koja se bavi osiguranjem prijevoza osoblja zračne luke prema tzv. ,zelenojʼ zoni. Oni navode da je ujaka M. Elgafajia, zaposlenog u istom poduzeću, ubila paravojska (milicija), a da se u njegovom smrtnom listu kao uzrok smrti navodi terorističko djelo. Nedugo je nakon toga na vrata stana koji je M. Elgafaji dijelio sa svojim suprugom, sunitskom muslimankom, bilo izvješeno prijeteće pismo u kojem je pisalo „smrt kolaboracionistima”.
"19 By orders of 20 December 2006, the Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie (Minister for Immigration and Integration; ‘the Minister’) – the competent authority until 22 February 2007, the date on which the Staatssecretaris van Justitie became responsible for immigration matters – refused to grant temporary residence permits to Mr and Mrs Elgafaji. He found, inter alia, that they had not proved satisfactorily the circumstances on which they were relying and, therefore, had not established the real risk of serious and individual threat to which they claimed to be exposed in their country of origin. He thus concluded that their situation did not come within the scope of Article 29(1)(b) of the Vw 2000." 
19 Odlukama od 20. prosinca 2006., Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie (ministar useljavanja i integracije, u daljnjem tekstu: ministar), na dužnosti do 22. veljače 2007., datuma na koji je Staatssecretaris van Justitie postao nadležan za pitanja useljavanja, odbio je izdati dozvole privremenog boravka bračnom paru Elgafaji. Smatrao je, naime, da nisu dovoljno utvrdili okolnosti na koje se pozivaju te stoga nisu dokazali postojanje stvarne opasnosti od ozbiljnih i individualnih prijetnji kojima su, kako navode, izloženi u svojoj zemlji podrijetla. On je iz toga zaključio da se na njihove okolnosti ne primjenjuje članak 29. stavak 1. točka (b) Vw 2000.
20 According to the Minister, the standard of proof required for the protection granted under Article 15(b) of the Directive is identical to that required for the protection granted under Article 15(c). Those two provisions, like Article 29(1)(b) of the Vw 2000, require applicants to show satisfactorily, in their individual circumstances, the risk of serious and individual threat to which they would be exposed were they to be returned to their country of origin. As Mr and Mrs Elgafaji failed to produce such evidence under Article 29(1)(b) of the Vw 2000, they could not effectively rely on Article 15(c) of the Directive. 
20 Prema mišljenju ministra, teret dokazivanja koji je potreban radi zaštite koja se priznaje na temelju članka 15. točke (b) Direktive jednak je zahtjevu za zaštitu koja se priznaje na temelju članka 15. točke (c). Tim se dvjema odredbama, poput članka 29. stavka 1. točke (b) Vw 2000, zahtijeva da podnositelji zahtjeva u dovoljnoj mjeri dokažu, u svojim pojedinačnim okolnostima, opasnost od stvarne i individualne prijetnje kojoj bi bili izloženi u slučaju kada bi se morali vratiti u svoju zemlju podrijetla. Budući da je bračni par Elgafaji propustio dostaviti takav dokaz prema članku 29. stavku 1. točki (b) Vw 2000, oni se ne mogu učinkovito pozivati na članak 15. točku (c) Direktive.
21 Following the refusal of their applications for temporary residence permits, Mr and Mrs Elgafaji brought actions before the Rechtbank te’s-Gravenhage (District Court, The Hague). Their actions before that court were successful. 
21 Nakon odbijanja njihovih zahtjeva za izdavanje dozvole za privremeni boravak, bračni par Elgafaji podnio je tužbe pri Rechtbank te ’s-Gravenhage, a njihovi su tužbeni zahtjevi pri tom sudu prihvaćeni.
22 That court held, inter alia, that Article 15(c) of the Directive, which takes account of the existence of armed conflict in the country of origin of the applicant seeking protection, does not require the high degree of individualisation of the threat required by Article 15(b) of the Directive and by Article 29(1)(b) of the Vw 2000. Thus, the existence of a serious and individual threat to the persons seeking protection can be proved more easily under Article 15(c) of the Directive than under Article 15(b). 
22 Navedeni je sud, naime, smatrao da se člankom 15. točkom (c) Direktive, kojom se uzima u obzir postojanje oružanog sukoba u zemlji podrijetla podnositelja zahtjeva koji traže zaštitu, ne zahtijeva visoka razina individualizacije prijetnje koja se propisuje člankom 15. točkom (b) Direktive, te člankom 29. stavkom 1. točkom (b) Vw 2000. Stoga se postojanje ozbiljne i individualne prijetnje osobama koje traže zaštitu može lakše dokazati u okviru članka 15. točke (c) Direktive nego u okviru članka 15. točke (b).
23 Consequently, the Rechtbank te ‘s-Gravenhage annulled the orders of 20 December 2006 refusing to grant temporary residence permits to Mr and Mrs Elgafaji, since the proof required under Article 15(c) of the Directive had been aligned with that required in the application of Article 15(b) of the Directive, as reproduced in Article 29(1)(b) of the Vw 2000. 
23 Stoga je Rechtbank te’s-Gravenhage ukinuo odluke od 20. prosinca 2006., kojima se odbija izdavanje dozvola za privremeni boravak bračnom paru Elgafaji, s obzirom na to da je dokaz koji se zahtijeva na temelju članka 15. točke (c) Direktive, izjednačen s onim koji se zahtijeva za primjenu članka 15. točke (b) Direktive, kako je preuzet u članku 29. stavku 1. točki (b) Vw 2000.
25 Seised on appeal, the Raad van State (Council of State) held that there were difficulties in interpreting the relevant provisions of the Directive. It held, furthermore, that Article 15(c) of the Directive had not been transposed into Netherlands law by 20 December 2006, the date on which the Minister’s contested orders were made. 
25 Povodom žalbe Raad van State je ocijenio da postoje poteškoće u tumačenju mjerodavnih odredaba Direktive. Nadalje, smatrao je da članak 15. točka (c) Direktive nije prenesena u nizozemsko zakonodavstvo do 20. prosinca 2006., datuma na koji je ministar donio osporavane odluke.
‘(1) Is Article 15(c) of [the Directive] to be interpreted as offering protection only in a situation in which Article 3 of the [ECHR], as interpreted in the case-law of the European Court of Human Rights, also has a bearing, or does Article 15(c), in comparison with Article 3 of the [ECHR], offer supplementary or other protection? 
„(1) Treba li članak 15. […] točku (c) Direktive […] tumačiti na način da se tom odredbom pruža zaštita samo u okolnostima iz članka 3. [EKLJP-a], kako se tumači u sudskoj praksi Europskog suda za ljudska prava, ili na način da ta prva odredba pruža dodatnu ili drugu zaštitu u odnosu na članak 3. [EKLJP-a]?
(2) If Article 15(c) of the Directive, in comparison with Article 3 of the [ECHR], offers supplementary or other protection, what are the criteria in that case for determining whether a person who claims to be eligible for subsidiary protection status runs a real risk of serious and individual threat by reason of indiscriminate violence within the terms of Article 15(c) of the Directive, read in conjunction with Article 2(e) thereof?’ 
(2) Ako članak 15. […] točka (c) Direktive pruža dodatnu ili drugu zaštitu u odnosu na članak 3. [EKLJP-a], koji su u tom slučaju kriteriji za određivanje je li osoba koja tvrdi da ispunjava uvjete za supsidijarnu zaštitu izložena stvarnoj opasnosti od ozbiljne i individualne prijetnje zbog općeg nasilja, kako su navedeni u članku 15. […] točki (c) Direktive, u vezi s njezinim člankom 2. […] točkom (e)?”
28 In that regard, while the fundamental right guaranteed under Article 3 of the ECHR forms part of the general principles of Community law, observance of which is ensured by the Court, and while the case-law of the European Court of Human Rights is taken into consideration in interpreting the scope of that right in the Community legal order, it is, however, Article 15(b) of the Directive which corresponds, in essence, to Article 3 of the ECHR. By contrast, Article 15(c) of the Directive is a provision, the content of which is different from that of Article 3 of the ECHR, and the interpretation of which must, therefore, be carried out independently, although with due regard for fundamental rights, as they are guaranteed under the ECHR. 
28 U vezi s time treba utvrditi da, iako su temeljna prava zajamčena člankom 3. EKLJP-a sastavni dio općih načela prava Zajednice, čije poštovanje osigurava Sud, te iako je prilikom tumačenja opsega tog prava u pravnom poretku Zajednice uzeta u obzir sudska praksa Europskog suda za ljudska prava, članak 15. točka (b) Direktive odgovara u biti članku 3. EKLJP-a. Suprotno tome, članak 15. točka (c) Direktive je odredba čiji je sadržaj različit od članka 3. EKLJP-a i treba je tumačiti nezavisno uzimajući u obzir temeljna prava, kako su zajamčena EKLJP-om.
30 Having regard to those preliminary observations, and in the light of the circumstances of the case in the main proceedings, the referring court asks, in essence, whether Article 15(c) of the Directive, in conjunction with Article 2(e) thereof, must be interpreted as meaning that the existence of a serious and individual threat to the life or person of the applicant for subsidiary protection is subject to the condition that that applicant adduce evidence that he is specifically targeted by reason of factors particular to his circumstances. If not, the referring court wishes to know the criterion on the basis of which the existence of such a threat can be considered to be established. 
30 Uzimajući u obzir uvodna očitovanja te u pogledu okolnosti predmeta u glavnom postupku, sud koji je uputio zahtjev u biti pita, treba li članak 15. točku (c) Direktive, u vezi s njezinim člankom 2. točkom (e) tumačiti u smislu da postojanje ozbiljne i pojedinačne prijetnje životu ili osobi podnositelja zahtjeva za supsidijarnu zaštitu podliježe uvjetu da podnositelj zahtjeva iznese dokaze o tome da je on pogođen tom prijetnjom osobito zbog čimbenika svojstvenih njegovoj situaciji. Ako je odgovor negativan, sud koji je uputio zahtjev želi znati na temelju kojeg se kriterija postojanje takve prijetnje može smatrati dokazanim.
31 In order to reply to those questions, it is appropriate to compare the three types of ‘serious harm’ defined in Article 15 of the Directive, which constitute the qualification for subsidiary protection, where, in accordance with Article 2(e) of the Directive, substantial grounds have been shown for believing that the applicant faces ‘a real risk of [such] harm’ if returned to the relevant country. 
31 Za odgovor na ta pitanja valja usporediti tri vrste „ozbiljne nepravde” utvrđene u članku 15. Direktive, koji čine uvjete za ostvarivanje supsidijarne zaštite, ako u skladu s člankom 2. točkom (e) navedene direktive se opravdano vjeruje da bi podnositelj zahtjeva bio izložen „[stvarnoj opasnosti od trpljenja takve] trpljenju ozbiljne nepravde” ako se vrati u predmetnu zemlju.
32 In that regard, it must be noted that the terms ‘death penalty’, ‘execution’ and ‘torture or inhuman or degrading treatment or punishment of an applicant in the country of origin’, used in Article 15(a) and (b) of the Directive, cover situations in which the applicant for subsidiary protection is specifically exposed to the risk of a particular type of harm. 
32 U tom pogledu treba napomenuti da izrazi „smrtna kazna”, „smaknuće” i „mučenje i nečovječno ili ponižavajuće postupanje ili kažnjavanje podnositelja zahtjeva u državi podrijetla”, koji su korišteni u članku 15. točkama (a) i (b) Direktive, obuhvaćaju okolnosti u kojima je podnositelj zahtjeva za supsidijarnu zaštitu posebno izložen opasnosti od posebnog oblika nepravde.
33 By contrast, the harm defined in Article 15(c) of the Directive as consisting of a ‘serious and individual threat to [the applicant’s] life or person’ covers a more general risk of harm. 
33 Suprotno tome, nepravda utvrđena člankom 15. točkom (c) Direktive, na način da sadržava „ozbiljnu i individualnu prijetnju životu“ podnositelja zahtjeva obuhvaća općenitiji oblik opasnosti od nepravde.
34 Reference is made, more generally, to a ‘threat … to a civilian’s life or person’ rather than to specific acts of violence. Furthermore, that threat is inherent in a general situation of ‘international or internal armed conflict’. Lastly, the violence in question which gives rise to that threat is described as ‘indiscriminate’, a term which implies that it may extend to people irrespective of their personal circumstances. 
34 Ovdje je riječ o širem smislu „prijetnje […] životu” ili civilnoj osobi, a ne o određenim djelima nasilja. Nadalje, prijetnja je povezana s općenitom situacijom „međunarodnog ili unutarnjeg oružanog sukoba”. Konačno, predmetno nasilje koje je razlog prijetnji, navedeno je kao „opće” a tim se izrazom pretpostavlja da se može proširiti na ljude bez obzira na njihove osobne okolnosti.
35 In that context, the word ‘individual’ must be understood as covering harm to civilians irrespective of their identity, where the degree of indiscriminate violence characterising the armed conflict taking place – assessed by the competent national authorities before which an application for subsidiary protection is made, or by the courts of a Member State to which a decision refusing such an application is referred – reaches such a high level that substantial grounds are shown for believing that a civilian, returned to the relevant country or, as the case may be, to the relevant region, would, solely on account of his presence on the territory of that country or region, face a real risk of being subject to the serious threat referred in Article 15(c) of the Directive. 
35 U tom smislu pojam „individualno” treba shvaćati na način da pokriva nepravdu po civilne osobe, bez obzira na njihov identitet, ako je razina općeg nasilja, koje je značajka postojećeg oružanog sukoba, koju ocjenjuju nadležna nacionalna tijela kojima je podnesen zahtjev za supsidijarnu zaštitu ili sudovi države članice kojima je upućena odluka o odbijanju takvog zahtjeva, tako visoka da se može opravdano vjerovati da bi civilna osoba, ako bi se vratila u predmetnu zemlju ili, ovisno o slučaju, u predmetno područje, samom svojom nazočnosti na državnom području te zemlje ili područja, bila izložena stvarnoj opasnosti od prijetnji navedenih u članku 15. točki (c) Direktive.