natgillin/translations-raw huggingface dataset:
36 By its questions, which it is appropriate to consider together, the referring court asks, essentially, whether the provisions of the TFEU on European Union citizenship are to be interpreted as meaning that they confer on a relative in the ascending line who is a third country national, upon whom his minor children, who are European Union citizens, are dependent, a right of residence in the Member State of which they are nationals and in which they reside, and also exempt him from having to obtain a work permit in that Member State. 
36 Svojim pitanjima, koja treba razmotriti zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li odredbe UFEU-a o građanstvu Unije tumačiti u smislu da se njima srodniku u uzlaznoj liniji koji je državljanin treće zemlje i koji uzdržava svoju maloljetnu djecu, koja su građani Unije, dodjeljuje pravo boravka u državi članici čiji su ona državljani i u kojoj borave i je li on na temelju tih odredaba oslobođen od zahtjeva dobivanja radne dozvole u toj državi članici.
37 All governments which submitted observations to the Court and the European Commission argue that a situation such as that of Mr Ruiz Zambrano's second and third children, where those children reside in the Member State of which they are nationals and have never left the territory of that Member State, does not come within the situations envisaged by the freedoms of movement and residence guaranteed under European Union law. 
37 Sve vlade koje su podnijele očitovanja Sudu i Europska komisija tvrde da položaj kao što je onaj drugog i trećeg djeteta G. Ruiza Zambrana, u kojem navedena djeca borave u državi članici čiji su državljani i nikada nisu napustili državno područje te države članice, ne potpada pod slobode kretanja i boravka koje su zajamčene pravom Unije.
Therefore, the provisions of European Union law referred to by the national court are not applicable to the dispute in the main proceedings. 
Stoga odredbe prava Unije na koje upućuje sud koji je uputio zahtjev nisu primjenjive na glavni postupak.
38 Mr Ruiz Zambrano argues in response that the reliance by his children Diego and Jessica on the provisions relating to European Union citizenship does not presuppose that they must move outside the Member State in question and that he, in his capacity as a family member, is entitled to a right of residence and is exempt from having to obtain a work permit in that Member State. 
38 Suprotno tome, G. Ruiz Zambrano tvrdi da se time što se njegova djeca Diego i Jessica pozivaju na odredbe koje se odnose na građanstvo Unije ne pretpostavlja da moraju napustiti predmetnu državu članicu te da on u svojem svojstvu člana obitelji ima pravo boravka i da je oslobođen od zahtjeva dobivanja radne dozvole u toj državi članici.
39 It should be observed at the outset that, under Article 3(1) of Directive 2004/38, entitled `[b]eneficiaries', that directive applies to `all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members ...'. 
39 Na početku valja istaknuti da se, u skladu s člankom 3. stavkom 1. Direktive 2004/38 pod nazivom „Nositelji prava", ta Direktiva primjenjuje „na sve građane Unije koji se useljavaju ili borave u državi članici različitoj od one koje su državljani i na članove njihovih obitelji."
Therefore, that directive does not apply to a situation such as that at issue in the main proceedings. 
Stoga se ta Direktiva ne primjenjuje na situacije kao što je ona u glavnom postupku.
40 Article 20 TFEU confers the status of citizen of the Union on every person holding the nationality of a Member State (see, inter alia, Case C-224/98 D'Hoop [2002] ECR I-6191, paragraph 27, and Case C‑148/02 Garcia Avello [2003] ECR I‑11613, paragraph 21). 
40 Člankom 20. UFEU-a dodjeljuje se status građanina Unije svakoj osobi koja ima državljanstvo države članice (posebno vidjeti presude od 11. srpnja 2002., D'Hoop, C-224/98, Zb., str. I-6191., t. 27., i od 2. listopada 2003., Garcia Avello, C-148/02, Zb., str. I-11613., t. 21.).
Since Mr Ruiz Zambrano's second and third children possess Belgian nationality, the conditions for the acquisition of which it is for the Member State in question to lay down (see, to that effect, inter alia, Case C‑135/08 Rottmann [2010] ECR I-0000, paragraph 39), they undeniably enjoy that status (see, to that effect, Garcia Avello, paragraph 21, and Zhu and Chen, paragraph 20). 
Budući da imaju belgijsko državljanstvo, pri čemu utvrđivanje uvjeta za stjecanje državljanstva potpada pod nadležnost predmetne države članice (u tom smislu osobito vidjeti presudu od 2. ožujka 2010., Rottmann, C-135/08, Zb., str. I-1449., t. 39.), drugo i treće dijete tužitelja u glavnom postupku neosporno uživaju taj status (u tom smislu vidjeti gore navedene presude Garcia Avello, t. 21., i Zhu i Chen, t. 20.).
41 As the Court has stated several times, citizenship of the Union is intended to be the fundamental status of nationals of the Member States (see, inter alia, Case C‑184/99 Grzelczyk [2001] ECR I‑6193, paragraph 31; Case C‑413/99 Baumbast and R [2002] ECR I‑7091, paragraph 82; Garcia Avello, paragraph 22; Zhu and Chen, paragraph 25; and Rottmann, paragraph 43). 
41 Sud je u više navrata utvrdio da je status građanina Unije predodređen da bude temeljni status državljana država članica (osobito vidjeti presude od 20. rujna 2001., Grzelczyk, C-184/99, Zb., str. I-6193., t. 31., i od 17. rujna 2002., Baumbast i R, C-413/99, Zb., str. I-7091., t. 82., i gore navedene presude Garcia Avello, t. 22., Zhu i Chen, t. 25., i Rottmann, t. 43.).
42 In those circumstances, Article 20 TFEU precludes national measures which have the effect of depriving citizens of the Union of the genuine enjoyment of the substance of the rights conferred by virtue of their status as citizens of the Union (see, to that effect, Rottmann, paragraph 42). 
42 U tim su okolnostima članku 20. UFEU-a protivne nacionalne mjere kojima se građanima Unije uskraćuje mogućnost stvarnog uživanja bitnog sadržaja prava koja proizlaze iz njihovog statusa kao građana Unije (u tom smislu vidjeti navedenu presudu Rottmann, t. 42.).
43 A refusal to grant a right of residence to a third country national with dependent minor children in the Member State where those children are nationals and reside, and also a refusal to grant such a person a work permit, has such an effect. 
43 Odbijanje boravka i odbijanje radne dozvole državljaninu treće zemlje koji uzdržava maloljetnu djecu u državi članici čiji su ta djeca državljani i u kojoj borave imali bi takav učinak.
44 It must be assumed that such a refusal would lead to a situation where those children, citizens of the Union, would have to leave the territory of the Union in order to accompany their parents. 
44 Treba pretpostaviti da bi takvo odbijanje boravka dovelo do toga da bi dotična djeca, građani Unije, morala napustiti područje Unije kako bi pratila svoje roditelje.
Similarly, if a work permit were not granted to such a person, he would risk not having sufficient resources to provide for himself and his family, which would also result in the children, citizens of the Union, having to leave the territory of the Union. 
Slično tome, ako takvoj osobi ne bi bila izdana ni radna dozvola, ona bi bila u opasnosti da neće imati dostatna sredstva za namirenje svojih potreba i potreba svoje obitelji, što bi isto tako dovelo do toga da njezina djeca, građani Unije, moraju napustiti područje Unije.
In those circumstances, those citizens of the Union would, in fact, be unable to exercise the substance of the rights conferred on them by virtue of their status as citizens of the Union. 
U tim okolnostima dotični građani Unije u stvari ne bi mogli uživati bitan sadržaj prava koja proizlaze iz njihovog statusa kao građana Unije.
45 Accordingly, the answer to the questions referred is that Article 20 TFEU is to be interpreted as meaning that it precludes a Member State from refusing a third country national upon whom his minor children, who are European Union citizens, are dependent, a right of residence in the Member State of residence and nationality of those children, and from refusing to grant a work permit to that third country national, in so far as such decisions deprive those children of the genuine enjoyment of the substance of the rights attaching to the status of European Union citizen. 
45 Shodno tome, na postavljena pitanja valja odgovoriti tako da članak 20. UFEU treba tumačiti u smislu da mu je protivno da država članica državljaninu treće zemlje koji uzdržava svoju maloljetnu djecu koja su građani Unije, prvo, odbije pravo boravka u državi članici u kojoj ta djeca imaju boravište i čiji su državljani i, drugo, odbije tom državljaninu treće zemlje izdati radnu dozvolu jer bi se takvim odlukama toj djeci uskratila mogućnosti stvarnog uživanja bitnog sadržaja prava povezanih sa statusom građanina Unije.
Article 20 TFEU is to be interpreted as meaning that it precludes a Member State from refusing a third country national upon whom his minor children, who are European Union citizens, are dependent, a right of residence in the Member State of residence and nationality of those children, and from refusing to grant a work permit to that third country national, in so far as such decisions deprive those children of the genuine enjoyment of the substance of the rights attaching to the status of European Union citizen. 
Članak 20. UFEU treba tumačiti u smislu da mu je protivno da država članica državljaninu treće zemlje koji uzdržava svoju maloljetnu djecu koja su građani Unije, prvo, odbije pravo boravka u državi članici u kojoj ta djeca imaju boravište i čiji su državljani i, drugo, odbije tom državljaninu treće zemlje izdati radnu dozvolu jer bi se takvim odlukama toj djeci uskratila mogućnosti stvarnog uživanja bitnog sadržaja prava povezanih sa statusom građanina Unije.
(Social policy - Protection of the safety and health of workers - Directive 2003/88/EC - Organisation of working time - Fire fighters employed in the public sector - Operational service - Article 6(b) and Article 22(1)(b) - Maximum weekly working time - Refusal to work longer than that time - Compulsory transfer to another service - Direct effect - Consequence for national courts) 
„Socijalna politika - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Direktiva 2003/88/EZ - Organizacija radnog vremena - Vatrogasci zaposleni u javnom sektoru - Interventna služba - Članak 6. točka (b) i članak 22. stavak 1. prvi podstavak točka (b) - Najdulje tjedno radno vrijeme - Odbijanje rada dulje od toga vremena - Prisilni premještaj u drugu službu - Izravni učinak - Posljedica za nacionalne sudove"
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Verwaltungsgericht Halle (Germany), made by decision of 25 March 2009, received at the Court on 3 July 2009, in the proceedings 
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 234. UEZ-a, koji je uputio Verwaltungsgericht Halle (Upravni sud, Njemačka), odlukom od 25. ožujka 2009., koju je Sud zaprimio 3. srpnja 2009., u postupku
Günter Fuß 
Günter Fuß
v Stadt Halle, 
protiv Stadt Halle,
composed of J.N. Cunha Rodrigues, President of the Chamber, A. Arabadjiev, A. Rosas, U. Lõhmus and A. Ó Caoimh (Rapporteur), Judges, 
u sastavu: J.N. Cunha Rodrigues, predsjednik vijeća, A. Arabadjiev, A. Rosas, U. Lõhmus i A. Ó Caoimh (izvjestitelj), suci,
Mr Fuß, by M. Geißler, Rechtsanwalt, 
‒ za G. Fußa, M. Geißler, Rechtsanwalt,
Stadt Halle, by Mr Willecke, acting as Agent, 
‒ za Stadt Halle, M. Willecke, u svojstvu agenta,
the German Government, by M. Lumma and C. Blaschke, acting as Agents, 
‒ za njemačku vladu, M. Lumma i C. Blaschke, u svojstvu agenata,
the Austrian Government, by C. Pesendorfer, acting as Agent, 
‒ za austrijsku vladu, C. Pesendorfer, u svojstvu agenta,
the Commission of the European Communities, by V. Kreuschitz and M. van Beek, acting as Agents, 
‒ za Komisiju Europskih zajednica, V. Kreuschitz i M. van Beek, u svojstvu agenata,
having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, 
odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez njegovog mišljenja,
1 This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 22(1)(b) of Directive 2003/88/EC of the European Parliament and of the Council of 4 November 2003 concerning certain aspects of the organisation of working time (OJ 2003 L 299, p. 9). 
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 22. stavka 1. prvog podstavka točke (b) Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31. - 41.).
2 The reference has been made in the course of proceedings between Mr Fuß and his employer, Stadt Halle (City of Halle), concerning his compulsory transfer to a service other than that to which he was previously assigned as a fire fighter. 
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između G. Fußa i njegovog poslodavca, Stadt Halle (grad Halle), u vezi njegovog prisilnog premještaja u službu koja nije ona gdje je prethodno radio kao vatrogasac.
3 According to recital 1 in its preamble, Directive 2003/88 codifies, in the interests of clarity, the provisions of Council Directive 93/104/EC of 23 November 1993 concerning certain aspects of the organisation of working time (OJ 1993 L 307, p. 18), as amended by Directive 2000/34/EC of the European Parliament and of the Council of 22 June 2000 (OJ 2000 L 195, p. 41), (`Directive 93/104'). 
3 U skladu s uvodnom izjavom 1., Direktiva 2003/88 radi jasnoće kodificira odredbe Direktive Vijeća 93/104/EZ od 23. studenoga 1993. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL L 307, str. 18.), kako je izmijenjena Direktivom 2000/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 2000. (SL L 195, str. 41.) (u daljnjem tekstu: Direktiva 93/104).
Member States were required to transpose Directives 93/104 and 2000/34 into their national law by no later than 23 November 1996 and 1 August 2003 respectively. 
Države članice bile su dužne prenijeti Direktive 93/104 i 2000/34 u svoje nacionalno pravo najkasnije do 23. studenoga 1996., odnosno 1. kolovoza 2003.
4 According to Article 1 of Directive 2003/88, entitled `Purpose and scope': 
4 U skladu s člankom 1. Direktive 2003/88, pod naslovom „Svrha i opseg":
`1. This Directive lays down minimum safety and health requirements for the organisation of working time. 
„1. Ova Direktiva postavlja minimalne sigurnosne i zdravstvene uvjete za organizaciju radnog vremena.
(a) minimum periods of daily rest, weekly rest and annual leave, to breaks and maximum weekly working time; and 
(a) najkraća razdoblja dnevnog odmora, tjednog odmora i godišnjeg odmora, na stanke i najveći broj radnih sati tjedno; i
5 Under the title `Maximum weekly working time', Article 6 of Directive 2003/88 provides: 
5 Pod naslovom „Najdulje tjedno radno vrijeme", članak 6. Direktive 2003/88 predviđa:
`Member States shall take the measures necessary to ensure that, in keeping with the need to protect the safety and health of workers: 
„Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se osiguralo da, u skladu s potrebama zaštite sigurnosti i zdravlja radnika:
(a) the period of weekly working time is limited by means of laws, regulations or administrative provisions or by collective agreements or agreements between the two sides of industry; 
(a) broj radnih sati tjedno bude utvrđen zakonima i drugim propisima ili kolektivnim ugovorima ili sporazumima između socijalnih partnera;
(b) the average working time for each seven-day period, including overtime, does not exceed 48 hours.' 
(b) prosječan broj radnih sati u svakom sedmodnevnom razdoblju, uključujući prekovremene sate, ne prelazi 48."
6 Article 15 of Directive 2003/88, entitled `More favourable provisions', states: 
6 Članak 15. Direktive 2003/88, pod naslovom „Povoljniji propisi", propisuje:
`This Directive shall not affect the Member States' right to apply or introduce laws, regulations or administrative provisions more favourable to the protection of the safety and health of workers or to facilitate or permit the application of collective agreements or agreements concluded between the two sides of industry which are more favourable to the protection of the safety and health of workers.' 
„Ova Direktiva ne dovodi u pitanje pravo država članica da primjenjuju ili donose zakone i druge propise povoljnije za zaštitu sigurnosti i zdravlja radnika odnosno da olakšavaju ili dopuštaju primjenu kolektivnih ugovora ili sporazuma između socijalnih partnera povoljnijih za zaštitu sigurnosti i zdravlja radnika." 7 Članak 17.
7 Article 17 of Directive 2003/88, entitled `Derogations', provides: 
Direktive 2003/88, pod naslovom „Odstupanja", predviđa:
`1. With due regard for the general principles of the protection of the safety and health of workers, Member States may derogate from Articles 3 to 6, 8 and 16 when, on account of the specific characteristics of the activity concerned, the duration of the working time is not measured and/or predetermined or can be determined by the workers themselves, ... 
„1. Uz poštovanje općih načela zaštite sigurnosti i zdravlja radnika, države članice mogu odstupati od članaka 3. do 6., članka 8. i 16. ako, s obzirom na posebne značajke neke djelatnosti, trajanje radnog vremena nije izmjereno i/ili unaprijed određeno ili ga mogu određivati sami radnici, [...] [...]
... 3. In accordance with paragraph 2 of this Article, derogations may be made from Articles 3, 4, 5, 8 and 16: 
3. U skladu sa stavkom 2. ovog članka moguća su odstupanja od članaka 3., 4., 5., 8. i 16.: [...]
... (c) in the case of activities involving the need for continuity of service or production, particularly: 
(c) kod djelatnosti koje zahtijevaju neprekidno pružanje usluga ili proizvodnju, što se posebno odnosi na: [...]
... (iii) ... fire and civil protection services'. 
(iii) [...] službe [...] vatrogasne i civilne zaštite".
8 The first subparagraph of Article 22(1) of Directive 2003/88 is worded as follows: 
8 Prvi podstavak članka 22. stavka 1.
`A Member State shall have the option not to apply Article 6, while respecting the general principles of the protection of the safety and health of workers, and provided it takes the necessary measures to ensure that: 
Direktive 2003/88 glasi kako slijedi: „Država članica ima mogućnost ne primjenjivati članak 6. ako se pridržava općih načela sigurnosti i zdravstvene zaštite radnika i ako je neophodnim mjerama osigurano da:
(a) no employer requires a worker to work more than 48 hours over a seven-day period, calculated as an average for the reference period referred to in Article 16(b), unless he has first obtained the worker's agreement to perform such work; 
(a) poslodavac ne traži od radnika rad dulji od 48 sati unutar sedmodnevnog razdoblja izračunanog kao prosječno referentno razdoblje iz članka 16. točke (b), osim ako radnik nije izrazio suglasnost s takvim radom;
(b) no worker is subjected to any detriment by his employer because he is not willing to give his agreement to perform such work; 
(b) ni jedan radnik nije pretrpio štetu od svog poslodavca zato što nije bio spreman obavljati rad na taj način;
(c) the employer keeps up-to-date records of all workers who carry out such work; 
(c) poslodavac vodi ažurirane liste o radnicima koji obavljaju takav rad;
(d) the records are placed at the disposal of the competent authorities, which may, for reasons connected with the safety and/or health of workers, prohibit or restrict the possibility of exceeding the maximum weekly working hours; 
(d) te se liste dostavljaju nadležnim tijelima koja zbog sigurnosti i/ili zaštite zdravlja radnika mogu zabraniti ili ograničiti mogućnost prekoračenja najvećeg broja radnih sati tjedno;
(e) the employer provides the competent authorities at their request with information on cases in which agreement has been given by workers to perform work exceeding 48 hours over a period of seven days, calculated as an average for the reference period referred to in Article 16(b).' 
(e) poslodavac nadležna tijela na njihov zahtjev izvještava koji su radnici izrazili spremnost raditi dulje od 48 sati tijekom sedmodnevnog razdoblja, izračunanog kao prosjek za referentno razdoblje iz članka 16. točke (b)."
9 In accordance with Article 28 thereof, Directive 2003/88 entered into force on 2 August 2004. 
9 U skladu s njezinim člankom 28., Direktiva 2003/88 stupila je na snagu 2. kolovoza 2004.
10 Paragraph 2(1) of the Verordnung über die Arbeitszeit der Beamtinnen und Beamten im feuerwehrtechnischen Dienst der Städte und Gemeinden des Landes Sachsen-Anhalt (Regulation on the working time of officials in the urban and municipal fire services of Land Sachsen-Anhalt) (`ArbZVO-FW 1998') of 7 October 1998, which was in force until 31 December 2007, provided as follows: 
10 Članak 2. stavak 1. Uredbe o radnom vremenu službenika u gradskim i komunalnim vatrogasnim službama savezne pokrajine Sachsen-Anhalt (Verordnung über die Arbeitszeit der Beamtinnen und Beamten im feuerwehrtechnischen Dienst der Städte und Gemeinden des Landes Sachsen-Anhalt) od 7. listopada 1998. (u daljnjem tekstu: ArbZVO-FW 1998), koja je bila na snazi do 31. prosinca 2007., predviđa kako slijedi:
`The normal working period of officials engaged in shift work and whose weekly activities take place essentially in an on-call service shall be, on average, 54 hours ...' 
„Uobičajeno radno vrijeme službenika zaposlenih u smjenskom radu i čije se tjedne aktivnosti u biti odvijaju u dežurstvu iznosi prosječno 54 sati [...]"
11 With effect from 1 January 2008, the ArbZVO-FW 1998 was replaced by the ArbZVO-FW 2007 of 5 July 2007 (`the ArbZVO-FW 2007'). 
11 S učinkom od 1. siječnja 2008., ArbZVO-FW 1998 zamijenjen je s ArbZVO-FW 2007 od 5. srpnja 2007. (u daljnjem tekstu: ArbZVO-FW 2007).
12 Paragraph 2(1) of the ArbZVO-FW 2007 provides: 
12 Članak 2. stavak 1. ArbZVO-FW-a 2007 predviđa:
`The normal weekly working period of officials shall be 48 hours, averaged over the entire year and including overtime.' 
„Uobičajeno radno vrijeme službenika iznosi 48 sati, prosječno tijekom cijele godine i uključujući prekovremene sate."
13 Paragraph 4 of the ArbZVO-FW 2007, entitled `Individual arrangements', is worded as follows: 
13 Članak 4. ArbZVO-FW-a 2007, pod naslovom „Pojedinačne mjere", glasi kako slijedi:
`1. Subject to the general principles of safety and protection of health, the duration of shift work may exceed the average normal weekly duration referred to in Paragraph 2(1) if the employer can prove that the persons concerned have given their consent. 
„1. U skladu s općim načelima sigurnosti i zaštite zdravlja, trajanje rada u smjenama može prelaziti prosječno uobičajeno tjedno radno vrijeme iz članka 2. stavka 1. ako poslodavac može dokazati da su dotične osobe izrazile suglasnost s takvim radom.
2. The consent referred to in subparagraph 1 may be withdrawn subject to six months' notice. 
2. Suglasnost iz stavka 1. može se povući uz obavijest predanu šest mjeseci ranije.
The persons concerned must be informed thereof in writing.' 
Dotične osobe moraju biti o tome obaviještene pisanim putem."
14 Paragraph 612a of the Bürgerliches Gesetzbuch (German Civil Code) provides that, in the agreements reached with a worker or the measures adopted in regard to that worker, an employer cannot place that worker at a disadvantage by reason of the fact that the worker has lawfully exercised his rights. 
14 Članak 612a. građanskog zakonika (Bürgerliches Gesetzbuch) predviđa da u sporazumima koje postigne s radnikom ili mjerama koje su donesene u vezi s tim radnikom poslodavac ne može dovesti radnika u nepovoljan položaj zbog toga što je radnik zakonito iskoristio svoja prava.
15 Mr Fuß has been employed by Stadt Halle since 10 May 1982. 
15 G. Fuß zaposlenik je grada Hallea od 10. svibnja 1982.
He was appointed as an official during 1998 in the grade of `Oberbrandmeister' (Sub Fire Officer) and has been a `Hauptbrandmeister' (Station Fire Officer) since 15 December 2005. 
Imenovan je službenikom tijekom 1998. u rangu višeg vatrogasnog časnika („Oberbrandmeister"), a od 15. prosinca 2005. ima čin glavnog vatrogasnog časnika („Hauptbrandmeister").