natgillin/translations-raw huggingface dataset:
15 The national court queries, however, whether, in the light of the judgment in Case C-275/92 Schindler [1994] ECR I-1039, a common legal conception in all Member States is a precondition for one of those States being enabled to restrict at its discretion a certain category of provisions of goods or services protected by the EC Treaty. Should Schindler have to be interpreted in that way, it could be difficult to confirm the contested order if it were not possible to deduce a common legal conception as regards the assessment in Member States of games for entertainment with simulated killing actions. 
15 Međutim, sud koji je uputio zahtjev pita se je li, u smislu presude od 24. ožujka 1994., Schindler (C-275/92, Zb., str. I-1039.), zajedničko razumijevanje prava u svim državama članicama preduvjet za to da te države mogu po vlastitom nahođenju ograničiti određenu kategoriju usluga zaštićenih Ugovorom o EZ-u. Na temelju takvog tumačenja gore navedene presude Schindler, može biti teško potvrditi osporeni nalog ako nije moguće utvrditi zajedničko razumijevanje prava pri ocjenjivanju u državama članicama zabavnih igara u kojima se simulira ubijanje.
16 It states that the judgments in Läärä and Zenatti, delivered after Schindler, could give the impression that the Court of Justice no longer adheres strictly to the need for a common conception of law in order to restrict the freedom to provide services. If that were the case, it argues, Community law would no longer prevent the order in question from being confirmed. By reason of the fundamental importance of the principle of human dignity, in Community law as well as German law, there would be no need to enquire further as to the proportionality of the national measure restricting the freedom to provide services. 
16 Ističe da gore navedene presude Läärä i dr. i Zenatti, donesene nakon gore navedene presude Schindler, mogu odavati dojam da se Sud više ne pridržava strogo potrebe za zajedničkim razumijevanjem prava za ograničavanje slobode pružanja usluga. Ako je to slučaj, pravom Zajednice, prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, više se ne sprječava potvrđivanje osporenog naloga. Zbog temeljne važnosti načela ljudskog dostojanstva, u pravu Zajednice i u njemačkom pravu, više nema potrebe za daljnjim razmatranjem proporcionalnosti nacionalne mjere kojom se ograničava sloboda pružanja usluga.
17 In those circumstances, the Bundesverwaltungsgericht decided to stay the proceedings and refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling: 
17 U tim je okolnostima Bundesverwaltungsgericht odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
‘Is it compatible with the provisions on freedom to provide services and the free movement of goods contained in the Treaty establishing the European Community for a particular commercial activity – in this case the operation of a so-called “laserdrome” involving simulated killing action – to be prohibited under national law because it offends against the values enshrined in the constitution?’ 
„Je li u skladu s odredbama Ugovora o osnivanju Europske zajednice o slobodi pružanja usluga i slobodnom kretanju robe da određena gospodarska djelatnost, u ovom slučaju gospodarsko iskorištavanje takozvanog „laserdromea” u kojem se simulira ubijanje ljudi, bude zabranjena nacionalnim pravom jer je protivna temeljnim vrijednostima utvrđenim ustavom?”
Admissibility of the question referred 
Dopuštenost prethodnog pitanja
18 The Bonn police authority questions the admissibility of the question referred and, more particularly, the applicability of the rules of Community law on fundamental freedoms in this dispute. In its view, the prohibition order of 14 September 1994 has not affected any operation of a cross-border nature and cannot therefore have restricted the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty. It argues that, at the date on which the order was adopted, the installation which Pulsar had offered to supply to Omega had not yet been delivered and no franchising agreement required Omega to adopt the variant of the game concerned by the order. 
18 Policijsko tijelo u Bonnu propituje dopustivost prethodnog pitanja, a osobito primjenjivost pravila prava Zajednice o temeljnim slobodama u ovom sporu. Prema njegovom mišljenju, nalog o zabrani od 14. rujna 1994. nije imao učinak ni na kakvo poslovanje prekograničnog karaktera i stoga se tim nalogom nisu mogle ograničiti temeljne slobode zajamčene Ugovorom. Tvrdi da na dan donošenja naloga instalacija koju je Pulsar ponudio dostaviti Omegi još nije bila isporučena i nikakav ugovor o franšizi nije obvezivao Omegu na prihvaćanje varijante igre na koju se nalog odnosi.
"19 It should, however, be recalled that, according to settled case-law, it is solely for the national courts before which actions are brought, and which must bear the responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the special features of each case both the need for a preliminary ruling in order to enable them to deliver judgment and the relevance of the questions which they submit to the Court. Consequently, where the questions referred involve the interpretation of Community law, the Court is, in principle, obliged to give a ruling (see, inter alia, Case C-379/98 PreussenElektra [2001] ECR I-2099, paragraph 38; Case C-390/99 Canal Satélite Digital [2002] ECR I-607, paragraph 18; Case C-373/00 Adolf Truley [2003] ECR I-1931, paragraph 21; Case C-18/01 Korhonen and Others [2003] ECR I-5321, paragraph 19; Case C-476/01 Kapper [2004] ECR I-0000, paragraph 24)." 
19 Međutim, valja istaknuti da u skladu s ustaljenom sudskom praksom samo nacionalni sudovi pred kojima se vodi postupak i koji trebaju preuzeti odgovornost za sudsku odluku koju će donijeti mogu ocijeniti, s obzirom na posebnosti svakog slučaja, kako nužnost prethodne odluke za donošenje svoje presude tako i značaj pitanja koja postavljaju Sudu. Slijedom navedenoga, ako se postavljena pitanja odnose na tumačenje prava Zajednice, Sud je u načelu obvezan donijeti odluku o njima (vidjeti osobito presude od 13. ožujka 2001., PreussenElektra, C-379/98, Zb., str. I-2099., t. 38., od 22. siječnja 2002., Canal Satélite Digital, C-390/99, Zb., str. I-607., t. 18., od 27. veljače 2003., Adolf Truley, C-373/00, Zb., str. I-1931., t. 21., od 22. svibnja 2003., Korhonen i dr., C-18/01, Zb., str. I-5321., t. 19., i od 29. travnja 2004., Kapper, C-476/01, Zb., str. I-5205., t. 24.).
"20 Moreover, it also follows from that case-law that the Court can refuse to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see PreussenElektra, paragraph 39; Canal Satélite Digital, paragraph 19; Adolf Truley, paragraph 22; Kapper, paragraph 25)." 
20 Štoviše, iz te sudske prakse isto tako proizlazi da Sud može odbiti donošenje odluke o prethodnom pitanju koje postavi nacionalni sud samo ako je očito da traženo tumačenje prava Zajednice nije ni u kakvoj vezi s činjeničnim stanjem i predmetom glavnog postupka, ako je pitanje hipotetske naravi ili ako Sud ne raspolaže činjeničnim ili pravnim elementima na temelju kojih bi mogao dati koristan odgovor na postavljena pitanja (vidjeti gore navedene presude PreussenElektra, t. 39., Canal Satélite Digital, t. 19., Adolf Truley, t. 22., Korhonen i dr., t. 20., i Kapper, t. 25.).
21 That is not the case here. Even if the documents before the Court show that, at the time the order was adopted on 14 September 1994, Omega had not yet formally concluded supply or franchising agreements with the company established in the United Kingdom, it is sufficient to note that, having regard to its forward-looking nature and the content of the prohibition which it lays down, that order is capable of restricting the future development of contractual relations between the two parties. Therefore, the question put by the referring court, which concerns the interpretation of the Treaty provisions guaranteeing the freedom to provide services and the free movement of goods, is not obviously without relation to the actual facts of the main action or its purpose. 
21 U ovom predmetu to nije slučaj. Iako iz spisa proizlazi da u trenutku donošenja naloga 14. rujna 1994. Omega još nije bila formalno sklopila ugovor o isporuci ili ugovor o franšizi s društvom s poslovnim nastanom u Ujedinjenoj Kraljevini, dovoljno je utvrditi da se tim nalogom, s obzirom na to da je njegov učinak usmjeren na budućnost i s obzirom na sadržaj zabrane koja se njime određuje, može ograničiti budući razvoj ugovornih odnosa između dviju stranaka. Stoga nije očito da pitanje koje je postavio sud koji je uputio zahtjev, koje se odnosi na tumačenje odredaba Ugovora kojima se jamči sloboda pružanja usluga i slobodno kretanje robe, nema nikakve veze s činjeničnim stanjem ili predmetom glavnog postupka.
22 The question referred by the Bundesverwaltungsgericht must therefore be declared admissible. 
22 Prema tome, prethodno pitanje koje je postavio Bundesverwaltungsgericht valja proglasiti dopuštenim.
The question referred 
O prethodnom pitanju
23 By its question, the referring court asks, first, whether the prohibition of an economic activity for reasons arising from the protection of fundamental values laid down by the national constitution, such as, in this case, human dignity, is compatible with Community law, and, second, whether the ability which Member States have, for such reasons, to restrict fundamental freedoms guaranteed by the Treaty, namely the freedom to provide services and the free movement of goods, is subject, as the judgment in Schindler might suggest, to the condition that that restriction be based on a legal conception that is common to all Member States. 
23 Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev pita, s jedne strane, je li zabrana određene gospodarske djelatnosti zbog razloga proizišlih iz zaštite temeljnih vrijednosti koje su utvrđene nacionalnim ustavom, kao što je u ovom slučaju ljudsko dostojanstvo, u skladu s pravom Zajednice i, s druge strane, podliježe li mogućnost koju države članice imaju da zbog tih razloga ograniče temeljne slobode zajamčene Ugovorom, a to su sloboda pružanja usluga i slobodno kretanje robe, uvjetu, kako bi se moglo pretpostaviti iz gore navedene presude Schindler, da se to ograničenje temelji na razumijevanju prava koje je zajedničko svim državama članicama.
24 As a preliminary issue, it needs to be determined to what extent the restriction which the referring court has found to exist is capable of affecting the freedom to provide services and the free movement of goods, which are governed by different Treaty provisions. 
24 Najprije valja utvrditi u kojoj mjeri ograničenje koje je utvrdio sud koji je uputio zahtjev može utjecati na slobodu pružanja usluga i slobodno kretanje robe koji su uređeni različitim odredbama Ugovora.
25 In that respect, this Court finds that the contested order, by prohibiting Omega from operating its ‘laserdrome’ in accordance with the form of the game developed by Pulsar and lawfully marketed by it in the United Kingdom, particularly under the franchising system, affects the freedom to provide services which Article 49 EC guarantees both to providers and to the persons receiving those services established in another Member State. Moreover, in so far as use of the form of the game developed by Pulsar involves the use of specific equipment, which is also lawfully marketed in the United Kingdom, the prohibition imposed on Omega is likely to deter it from acquiring the equipment in question, thereby infringing the free movement of goods ensured by Article 28 EC. 
25 U tom pogledu valja utvrditi da osporeni nalog, kojim se Omegi zabranjuje gospodarsko iskorištavanje njezina „laserdromea” u skladu s varijantom igre koju je razvio Pulsar i koja je zakonito stavljena na tržište u Ujedinjenoj Kraljevini, osobito u okviru sustava franšiza, utječe na slobodu pružanja usluga zajamčenu člankom 49. UEZ-a kako pružateljima tako i primateljima tih usluga s poslovnim nastanom u drugoj državi članici. Osim toga, u mjeri u kojoj gospodarsko iskorištavanje varijante igre koju je razvio Pulsar uključuje uporabu posebne opreme, koja se isto tako zakonito nudi na tržištu u Ujedinjenoj Kraljevini, zabrana koja je nametnuta Omegi takve je naravi da će Omegu odvratiti od kupnje predmetne opreme, čime se krši slobodno kretanje robe osigurano člankom 28. UEZ-a.
"26 However, where a national measure affects both the freedom to provide services and the free movement of goods, the Court will, in principle, examine it in relation to just one of those two fundamental freedoms if it is clear that, in the circumstances of the case, one of those freedoms is entirely secondary in relation to the other and may be attached to it (see, to that effect, Schindler, paragraph 22; Canal Satélite Digital, paragraph 31; Case C-71/02 Karner [2004] ECR I-0000, paragraph 46)." 
26 Međutim, valja podsjetiti da, kada nacionalne mjere utječu na slobodu pružanja usluga i slobodno kretanje robe, Sud u načelu to ispituje u odnosu na samo jednu od tih dviju temeljnih sloboda ako je u predmetnim okolnostima jasno da je jedna od tih sloboda posve sporedna u odnosu na drugu i da joj je pridružena (vidjeti u tom smislu gore navedene presude Schindler, t. 22., i Canal Satélite Digital, t. 31., te presudu od 25. ožujka 2004., Karner, C-71/02, Zb., str. I-3025., t. 46.).
27 In the circumstances of this case, the aspect of the freedom to provide services prevails over that of the free movement of goods. The Bonn police authority and the Commission of the European Communities have rightly pointed out that the contested order restricts the importation of goods only as regards equipment specifically designed for the prohibited variant of the laser game and that that is an unavoidable consequence of the restriction imposed with regard to supplies of services by Pulsar. Therefore, as the Advocate General has concluded in paragraph 32 of her Opinion, there is no need to make an independent examination of the compatibility of that order with the Treaty provisions governing the free movement of goods. 
27 U okolnostima glavnog postupka aspekt slobode pružanja usluga prevladava u odnosu na aspekt slobodnog kretanja robe. Policijsko tijelo u Bonnu i Komisija Europskih zajednica s pravom opravdano su istaknuli da se osporenim nalogom ograničava uvoz robe samo u pogledu opreme koja je posebno namijenjena za zabranjenu varijantu laserske igre i da je to neizbježna posljedica ograničenja nametnutog u vezi s uslugama koje pruža Pulsar. Stoga, kao što je zaključila nezavisna odvjetnica u točki 32. svojeg mišljenja, nije potrebno neovisno ispitati usklađenost tog naloga s odredbama Ugovora kojima je uređeno slobodno kretanje robe.
28 Concerning justification for the restriction of the freedom to provide services imposed by the order of 14 September 1994, Article 46 EC, which applies here by virtue of Article 55 EC, allows restrictions justified for reasons of public policy, public security or public health. In this case, the documents before the Court show that the grounds relied on by the Bonn police authority in adopting the prohibition order expressly mention the fact that the activity concerned constitutes a danger to public policy. Moreover, reference to a danger to public policy also appears in Paragraph 14(1) of the OBG NW, empowering police authorities to take necessary measures to avert that danger. 
28 U vezi s opravdanošću ograničenja slobode pružanja usluga koje je nametnuto nalogom od 14. rujna 1994., člankom 46. UEZ-a, koji se u ovom području primjenjuje na temelju članka 55. UEZ-a, dopuštena su ograničenja opravdana razlozima javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja. U ovom slučaju iz spisa proizlazi da je u obrazloženju, na koje se u vezi s donošenjem naloga o zabrani poziva policijsko tijelo u Bonnu, izričito navedena činjenica da je predmetna djelatnost opasnost za javni poredak. Osim toga, u članku 14. stavku 1. OBG NW-a isto se tako upućuje na opasnost za javni poredak, čime se policijska tijela ovlašćuju za poduzimanje potrebnih mjera za sprječavanje te opasnosti.
29 In these proceedings, it is undisputed that the contested order was adopted independently of any consideration linked to the nationality of the providers or recipients of the services placed under a restriction. In any event, since measures for safeguarding public policy fall within a derogation from the freedom to provide services set out in Article 46 EC, it is not necessary to verify whether those measures are applied without distinction both to national providers of services and those established in other Member States. 
29 U ovom postupku nije sporno da je osporeni nalog donesen neovisno o državljanstvu pružatelja ili primatelja usluga obuhvaćenih ograničenjem. U svakom slučaju, budući da mjere za zaštitu javnog poretka pripadaju u područje primjene odstupanja od slobode pružanja usluga iz članka 46. UEZ-a, nije potrebno provjeriti primjenjuju li se te mjere bez razlike na nacionalne pružatelje usluga i pružatelje usluga s poslovnim nastanom u drugim državama članicama.
"30 However, the possibility of a Member State relying on a derogation laid down by the Treaty does not prevent judicial review of measures applying that derogation (Case 41/74 Van Duyn [1974] ECR 1337, paragraph 7). In addition, the concept of ‘public policy’ in the Community context, particularly as justification for a derogation from the fundamental principle of the freedom to provide services, must be interpreted strictly, so that its scope cannot be determined unilaterally by each Member State without any control by the Community institutions (see, by analogy with the free movement of workers, Van Duyn, paragraph 18; Case 30/77 Bouchereau [1977] ECR 1999, paragraph 33). Thus, public policy may be relied on only if there is a genuine and sufficiently serious threat to a fundamental interest of society (Case C-54/99 Église de Scientologie [2000] ECR I-1335, paragraph 17)." 
30 Međutim, mogućnošću države članice da se pozove na odstupanje predviđeno Ugovorom ne sprječava se sudski nadzor mjera za primjenu tog odstupanja (vidjeti presudu od 4. prosinca 1974., Van Duyn, 41/74, Zb., str. 1337., t. 7.). Osim toga, pojam „javnoga poretka” u kontekstu Zajednice treba usko tumačiti, osobito kad se njime opravdava odstupanje od temeljnog načela slobode pružanja usluga, kako njegov doseg ne bi mogla jednostrano određivati svaka pojedina država članica bez nadzora institucija Zajednice (vidjeti po analogiji sa slobodnim kretanjem radnika gore navedenu presudu Van Duyn, t. 18., i presudu od 27. listopada 1977., Bouchereau, 30/77, Zb., str. 1999., t. 33.). Iz navedenoga proizlazi da se na javni poredak moguće pozvati samo ako postoji stvarna i dovoljno ozbiljna prijetnja temeljnom interesu društva (vidjeti presudu od 14. ožujka 2000., Église de scientologie, C-54/99, Zb., str. I-1335., t. 17.).
31 The fact remains, however, that the specific circumstances which may justify recourse to the concept of public policy may vary from one country to another and from one era to another. The competent national authorities must therefore be allowed a margin of discretion within the limits imposed by the Treaty (Van Duyn, paragraph 18, and Bouchereau, paragraph 34). 
31 Međutim, posebne okolnosti koje bi mogle opravdati primjenu pojma javnoga poretka mogu se razlikovati od zemlje do zemlje i od razdoblja do razdoblja. Stoga je nadležnim nacionalnim tijelima potrebno priznati marginu prosudbe u granicama koje postavlja Ugovor (vidjeti gore navedene presude Van Duyn, t. 18., i Bouchereau, t. 34.).
32 In this case, the competent authorities took the view that the activity concerned by the prohibition order was a threat to public policy by reason of the fact that, in accordance with the conception prevailing in public opinion, the commercial exploitation of games involving the simulated killing of human beings infringed a fundamental value enshrined in the national constitution, namely human dignity. According to the Bundesverwaltungsgericht, the national courts which heard the case shared and confirmed the conception of the requirements for protecting human dignity on which the contested order is based, that conception therefore having to be regarded as in accordance with the stipulations of the German Basic Law. 
32 U predmetu u glavnom postupku nadležna su tijela procijenila da je djelatnost na koju se odnosio nalog o zabrani prijetnja javnom poretku jer je, u skladu s razumijevanjem koje prevladava u javnom mnijenju, gospodarsko iskorištavanje igara koje uključuju simuliranje ubijanja ljudi povreda temeljne vrijednosti zaštićene nacionalnim ustavom, naime povreda ljudskog dostojanstva. Prema mišljenju Bundesverwaltungsgerichta, nacionalni sudovi koji su odlučivali o predmetu dijelili su i potvrdili razumijevanje zahtjeva za zaštitu ljudskog dostojanstva na kojem se temelji osporeni nalog te stoga valja smatrati da je to razumijevanje u skladu s odredbama njemačkoga temeljnog zakona.
"33 It should be recalled in that context that, according to settled case-law, fundamental rights form an integral part of the general principles of law the observance of which the Court ensures, and that, for that purpose, the Court draws inspiration from the constitutional traditions common to the Member States and from the guidelines supplied by international treaties for the protection of human rights on which the Member States have collaborated or to which they are signatories. The European Convention on Human Rights and Fundamental Freedoms has special significance in that respect (see, inter alia, Case C-260/89 ERT [1991] ECR I-2925, paragraph 41; Case C-274/99 P Connolly v Commission [2001] ECR I-1611, paragraph 37; Case C-94/00 Roquette Frères [2002] ECR I-9011, paragraph 25; Case C-112/00 Schmidberger [2003] ECR I-5659, paragraph 71)." 
33 U tom kontekstu valja podsjetiti da prema ustaljenoj sudskoj praksi temeljna prava čine sastavni dio općih načela prava čije poštovanje Sud osigurava i da se Sud s tim ciljem nadahnjuje ustavnim tradicijama koje su zajedničke državama članicama i smjernicama koje su osigurane međunarodnim ugovorima o zaštiti ljudskih prava u čijem su sklapanju države članice sudjelovale ili čije su potpisnice. Europska konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda ima poseban značaj u tom kontekstu (vidjeti osobito presude od 18. lipnja 1991., ERT, C-260/89, Zb., str. I-2925., t. 41., od 6. ožujka 2001., Connolly/Komisija, C-274/99 P, Zb., str. I-1611., t. 37., od 22. listopada 2002., Roquette Frères, C-94/00, Zb., str. I-9011., t. 25., i od 12. lipnja 2003., Schmidberger, C-112/00, Zb., str. I-5659., t. 71.).
34 As the Advocate General argues in paragraphs 82 to 91 of her Opinion, the Community legal order undeniably strives to ensure respect for human dignity as a general principle of law. There can therefore be no doubt that the objective of protecting human dignity is compatible with Community law, it being immaterial in that respect that, in Germany, the principle of respect for human dignity has a particular status as an independent fundamental right. 
34 Kao što navodi nezavisna odvjetnica u točkama 82. do 91. svoga mišljenja, pravnim poretkom Zajednice nesumnjivo se nastoji osigurati poštovanje ljudskog dostojanstva kao temeljnog načela prava. Stoga nema sumnje da je cilj zaštite ljudskog dostojanstva u skladu s pravom Zajednice, pri čemu u tom pogledu nije od značaja da načelo poštovanja ljudskog dostojanstva u Njemačkoj ima poseban status kao nezavisno temeljno pravo.