natgillin/translations-raw huggingface dataset:
"87 In this regard, it suffices to point out that, even though, in the areas in which the Community does not have competence, the Member States remain, in principle, free to lay down the conditions for the existence and exercise of the rights at issue, they must nevertheless exercise that competence consistently with Community law (see, by analogy, as regards social security, Case C-120/95 Decker [1998] ECR I-1831, paragraphs 22 and 23, and Case C-158/96 Kohll [1998] ECR I-1931, paragraphs 18 and 19; as regards direct taxation, Case C-334/02 Commission v France [2004] ECR I-2229, paragraph 21, and Case C-446/03 Marks & Spencer [2005] ECR I-10837, paragraph 29)." 
"87 S tim u vezi,dovoljno je podsjetiti da unatoč tome što u područjima koja ne ulaze u nadležnost Zajednice države članice mogu načelno i dalje slobodno utvrđivati uvjete postojanja tih prava i načine njihove provedbe, ipak moraju tu nadležnost provoditi u skladu s pravom Zajednice (vidjeti, analogijom, u vezi s područjem socijalne sigurnosti, presudu od 28. travnja 1998., Decker, C-120/95, Zb., str. I-1831., t. 22. i 23., kao i Kohll, C-158/96, Zb., str. I-1931., t. 18. i 19.; u vezi s izravnim oporezivanjem, presudu od 4. ožujka 2004., Komisija/Francuska, C-334/02, Zb., str. I-2229., t. 21. i od 13. prosinca 2005., Marks & Spencer, C-446/03, Zb., str. I-10837., t. 29.)."
90 In that regard, it must be recalled that the right to take collective action is recognised both by various international instruments which the Member States have signed or cooperated in, such as the European Social Charter, signed at Turin on 18 October 1961 – to which, moreover, express reference is made in Article 136 EC – and Convention No 87 of the International Labour Organisation concerning Freedom of Association and Protection of the Right to Organise of 9 July 1948 – and by instruments developed by those Member States at Community level or in the context of the European Union, such as the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers adopted at the meeting of the European Council held in Strasbourg on 9 December 1989, which is also referred to in Article 136 EC, and the Charter of Fundamental Rights of the European Union proclaimed in Nice on 7 December 2000 (OJ 2000 C 364, p. 1). 
90 S tim u vezi valja istaknuti da je pravo na poduzimanje kolektivne mjere priznato različitim međunarodnim instrumentima u kojima su države članice sudjelovale ili su im pristupile, kao što je Europska socijalna povelja potpisana u Torinu 18. listopada 1961., na koju se, osim toga, izričito upućuje u članku 136. UEZ-a, i Konvencija br. 87 Međunarodne organizacije rada od 9. srpnja 1948. o sindikalnoj slobodi i zaštiti sindikalnih prava te instrumentima koje su izradile navedene države članice na razini Zajednice ili u okviru Europske unije, kao što je Povelja Zajednice o temeljnim socijalnim pravima radnika donesena na sjednici Europskog vijeća održanoj u Strasbourgu 9. prosinca 1989., na koju se također upućuje u članku 136. UEZ-a i Povelja o temeljnim pravima Europske unije proglašena u Nici 7. prosinca 2000. (SL C 364., str. 1.).
91 Although the right to take collective action must therefore be recognised as a fundamental right which forms an integral part of the general principles of Community law the observance of which the Court ensures, the exercise of that right may none the less be subject to certain restrictions. As is reaffirmed by Article 28 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union, it is to be protected in accordance with Community law and national law and practices. 
91 Iako se pravo na poduzimanje kolektivne mjere stoga mora priznati kao temeljno pravo koje čini sastavni dio općih načela prava Zajednice čije poštovanje osigurava Sud, provedba tog prava ipak može podlijegati određenim ograničenjima. Kako potvrđuje članak 28. Povelje o temeljnim pravima Europske unije, ono treba štititi u skladu s pravom Zajednice te nacionalnim zakonodavstvom i običajima.
92 Although it is true, as the Swedish Government points out, that the right to take collective action enjoys constitutional protection in Sweden, as in other Member States, nevertheless as is clear from paragraph 10 of this judgment, under the Swedish constitution, that right – which, in that Member State, covers the blockading of worksites – may be exercised unless otherwise provided by law or agreement. 
92 Iako je točno, kako podsjeća švedska vlada, da pravo na poduzimanje kolektivne mjere uživa ustavnu zaštitu u Švedskoj i u drugim državama članicama, ipak, kako proizlazi iz točke 10. ove presude, u skladu sa švedskim ustavom to pravo, koje u toj državi članici uključuje blokadu gradilišta, može se ostvariti ako se tome ne protive odredbe predviđene zakonom ili ugovorom.
94 As the Court held, in Schmidberger and Omega, the exercise of the fundamental rights at issue, that is, freedom of expression and freedom of assembly and respect for human dignity, respectively, does not fall outside the scope of the provisions of the Treaty. Such exercise must be reconciled with the requirements relating to rights protected under the Treaty and in accordance with the principle of proportionality (see, to that effect, Schmidberger, paragraph 77, and Omega, paragraph 36). 
94 Kako je Sud presudio u ranije navedenim presudama Schmidberger i Omega, provedba predmetnih temeljnih prava, to jest sloboda izražavanja i okupljanja, odnosno poštovanja ljudskog dostojanstva, ulazi u područje primjene odredaba Ugovora. Takva provedba mora biti usklađena sa zahtjevima u vezi s pravima zaštićenim navedenim Ugovorom i u skladu s načelom proporcionalnosti (vidjeti, u tom smislu, ranije navedene presude Schmidberger, t. 77. i Omega, t. 36.).
96 It must therefore be examined whether the fact that a Member State’s trade unions may take collective action in the circumstances described above constitutes a restriction on the freedom to provide services, and, if so, whether it can be justified. 
96 Stoga valja preispitati predstavlja li činjenica da sindikati države članice mogu poduzimati kolektivnu mjeru u gore navedenim okolnostima ograničenje slobodnog pružanja usluga i, ako je odgovor potvrdan, je li je moguće opravdati.
"97 It should be noted that, in so far as it seeks to abolish restrictions on the freedom to provide services stemming from the fact that the service provider is established in a Member State other than that in which the service is to be provided, Article 49 EC became directly applicable in the legal orders of the Member States on expiry of the transitional period and confers on individuals rights which are enforceable by them and which the national courts must protect (see, inter alia, Case 33/74 Van Binsbergen [1974] ECR 1299, paragraph 26; Case 13/76 Donà [1976] ECR 1333, paragraph 20; Case 206/84 Commission v Ireland [1986] ECR 3817, paragraph 16; and Case C-208/05 ITC [2007] ECR I-181, paragraph 67)." 
"97 S tim u vezi valja podsjetiti da je, u mjeri u kojoj predviđa ukidanje ograničenja slobodnog pružanja usluga koja proizlaze iz okolnosti da pružatelj usluga ima poslovni nastan u drugoj državi članici drukčijoj od one u kojoj usluga treba biti pružena, članak 49. UEZ-a postao izravno primjenjiv u pravnim poredcima država članica po isteku prijelaznog razdoblja i daje pojedincima prava na koja se mogu pozvati pred sudom i koja nacionalni sudovi trebaju štititi (vidjeti, osobito, presudu od 3. prosinca 1974., van Binsbergen, 33/74, Zb., str. 1299., t. 26.; od 14. srpnja 1976., Donà, 13/76, Zb., str. 1333., t. 20.; od 4. prosinca 1986., Komisija/Irska, 206/84, Zb., str. 3817., t. 16. i od 11. siječnja 2007., ITC, C-208/05, Zb., str. I-181., t. 67.)."
"98 Furthermore, compliance with Article 49 EC is also required in the case of rules which are not public in nature but which are designed to regulate, collectively, the provision of services. The abolition, as between Member States, of obstacles to the freedom to provide services would be compromised if the abolition of State barriers could be neutralised by obstacles resulting from the exercise of their legal autonomy by associations or organisations not governed by public law (see Case 36/74 Walrave and Koch [1974] ECR 1405, paragraphs 17 and 18; Case C-415/93 Bosman [1995] ECR I-4921, paragraphs 83 and 84, and Case C-309/99 Wouters and Others [2002] ECR I-1577, paragraph 120)." 
"98 Također valja podsjetiti da se poštovanje članka 49. UEZ-a također zahtijeva u slučaju propisa koji nisu javne prirode, ali su namijenjeni kolektivnom uređivanju pružanja usluga. Ukidanje prepreka slobodnom pružanju usluga između država članica bilo bi ugroženo ako bi se ukidanje državnih granica moglo neutralizirati preprekama koje su posljedica pravne neovisnosti udruženja ili organizacija koje nisu uređene javnim pravom (vidjeti presudu od 12. prosinca 1974., Walrave i Koch, 36/74, Zb., str. 1405., t. 17. i 18.; od 15. prosinca 1995., Bosman, C-415/93, Zb., str. I-4921., t. 83. i 84., kao i od 19. veljače 2002., Wouters i dr., C-309/99, Zb., str. I-1577., t. 120.)."
99 In the case in the main proceedings, it must be pointed out that the right of trade unions of a Member State to take collective action by which undertakings established in other Member States may be forced to sign the collective agreement for the building sector – certain terms of which depart from the legislative provisions and establish more favourable terms and conditions of employment as regards the matters referred to in Article 3(1), first subparagraph, (a) to (g) of Directive 96/71 and others relate to matters not referred to in that provision – is liable to make it less attractive, or more difficult, for such undertakings to carry out construction work in Sweden, and therefore constitutes a restriction on the freedom to provide services within the meaning of Article 49 EC. 
99 U predmetu u glavnom postupku valja istaknuti da pravo sindikata države članice na poduzimanje kolektivnih mjera kojima poduzeća s poslovnim nastanom u drugim državama članicama mogu biti prisiljena na pristupanje kolektivnom ugovoru za graditeljstvo čije određene odredbe odstupaju od zakonodavnih odredaba stvarajući povoljnije uvjete rada i zapošljavanja u vezi s pitanjima iz članka 3. stavka 1. prvog podstavka točaka (a) do (g) Direktive 96/71 i ostalih koja se odnose na pitanja koja nisu predviđena navedenom odredbom, može takvim poduzećima obavljanje građevinskih radova u Švedskoj učiniti manje privlačnima ili težima te stoga predstavlja ograničenje slobodnog pružanja usluga u smislu članka 49. UEZ-a.
"101 It is clear from the case-law of the Court that, since the freedom to provide services is one of the fundamental principles of the Community (see, inter alia, Case 220/83 Commission v France [1986] ECR 3663, paragraph 17, and Case 252/83 Commission v Denmark [1986] ECR 3713, paragraph 17), a restriction on that freedom is warranted only if it pursues a legitimate objective compatible with the Treaty and is justified by overriding reasons of public interest; if that is the case, it must be suitable for securing the attainment of the objective which it pursues and not go beyond what is necessary in order to attain it (Case C-398/95 SETTG [1997] ECR I-3091, paragraph 21; Case C-451/03 Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti [2006] ECR I-2941, paragraph 37, and Case C-94/04 Cipolla [2006] ECR I-11421, paragraph 61)." 
"101 Iz sudske prakse Suda proizlazi da, s obzirom da slobodno pružanje usluga predstavlja jedno od temeljnih načela Zajednice (vidjeti, osobito, presudu od 4. prosinca 1986., Komisija/Francuska, 220/83, Zb., str. 3663., t. 17. i Komisija/Danska, 252/83, Zb., str. 3713., t. 17.), ograničenje takve slobode može se dopustiti samo ako se njime želi ostvariti legitiman cilj koji je u skladu s Ugovorom i opravdan je pretežitim općim interesom, te u tom slučaju mora biti takvo da jamči ostvarivanje željenog cilja i da ne nadilazi ono što je potrebno za njegovo ostvarenje (vidjeti, osobito, presudu od 5. lipnja 1997., SETTG, C-398/95, Zb., str. I-3091., t. 21.; od 30. ožujka 2006., Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti, C-451/03, Zb., str. I-2941., t. 37. i od 5. prosinca 2006., Cipolla i dr., C-94/04 i C-202/04, Zb., str. I-11421., t. 61.)."
102 The Swedish Government and the defendant trade unions in the main proceedings submit that the restrictions in question are justified, since they are necessary to ensure the protection of a fundamental right recognised by Community law and have as their objective the protection of workers, which constitutes an overriding reason of public interest. 
102 Sindikati, tužene stranke u glavnom postupku, i švedska vlada tvrde da su dotična ograničenja opravdana s obzirom da su nužna za osiguranje zaštite temeljnog prava priznatog pravom Zajednice i imaju za cilj zaštitu radnika što predstavlja važan razlog u općem interesu.
"103 In that regard, it must be pointed out that the right to take collective action for the protection of the workers of the host State against possible social dumping may constitute an overriding reason of public interest within the meaning of the case-law of the Court which, in principle, justifies a restriction of one of the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty (see, to that effect, Joined Cases C-369/96 and C-376/96 Arblade and Others [1999] ECR I-8453, paragraph 36; Case C-165/98 Mazzoleni and ISA [2001] ECR I-2189, paragraph 27; Joined Cases C-49/98, C-50/98, C-52/98 to C-54/98 and C-68/98 to C-71/98 Finalarte and Others [2001] ECR I-7831, paragraph 33, and Case C-438/05 International Transport Workers’ Federation and Finnish Seamen’s Union [2007] ECR I-0000, paragraph 77)." 
"103 S tim u vezi valja napomenuti da pravo na poduzimanje kolektivne mjere čiji je cilj zaštita radnika u državi domaćinu protiv mogućeg socijalnog dampinga može predstavljati važan razlog u općem interesu u smislu sudske prakse Suda, kojim se načelno opravdava ograničenje jedne od temeljnih sloboda zajamčenih Ugovorom (vidjeti, u tom smislu, ranije navedenu presudu Arblade i dr., t. 36.; presudu od 15. ožujka 2001., Mazzoleni i ISA, C-165/98, Zb., str. I-2189., t. 27.; od 25. listopada 2001., Finalarte i dr., C-49/98, C-50/98, C-52/98 do C-54/98 i C-68/98 do C-71/98, Zb., str. I-7831., t. 33. i od 11. prosinca 2007., International Transport Workers’ Federation i Finnish Seamen’s Union, C-438/05, još neobjavljeno u Zb., t. 77.)."
104 It should be added that, according to Article 3(1)(c) and (j) EC, the activities of the Community are to include not only an ‘internal market characterised by the abolition, as between Member States, of obstacles to the free movement of goods, persons, services and capital’, but also ‘a policy in the social sphere’. Article 2 EC states that the Community is to have as its task, inter alia, the promotion of ‘a harmonious, balanced and sustainable development of economic activities’ and ‘a high level of employment and of social protection’. 
104 Također valja dodati da, u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkama (c) i (j) UEZ-a, djelatnosti Zajednice obuhvaćaju ne samo „unutarnje tržište koje karakterizira uklanjanje prepreka slobodnom kretanju roba, osoba, usluga i kapitala između država članica”, nego isto tako i „politiku na socijalnom području”. Članak 2. UEZ-a navodi da je zadatak Zajednice, između ostaloga, promicanje „skladnog, uravnoteženog i održivog razvoja gospodarskih djelatnosti” i „visoke razine zapošljavanja i socijalne zaštite”.
105 Since the Community has thus not only an economic but also a social purpose, the rights under the provisions of the EC Treaty on the free movement of goods, persons, services and capital must be balanced against the objectives pursued by social policy, which include, as is clear from the first paragraph of Article 136 EC, inter alia, improved living and working conditions, so as to make possible their harmonisation while improvement is being maintained, proper social protection and dialogue between management and labour. 
105 S obzirom da Zajednica nema samo gospodarsku, nego i socijalnu svrhu, prava koja proizlaze iz odredaba Ugovora o EZ-u u vezi sa slobodnim kretanjem roba, osoba, usluga i kapitala trebaju biti u ravnoteži s ciljevima kojima teži socijalna politika koji, kako proizlazi iz članka 136. UEZ-a, osobito obuhvaćaju poboljšanje životnih i radnih uvjeta, tako da se prilikom održavanja poboljšanja omogući njihova usklađenost te odgovarajuća socijalna zaštita i dijalog.
108 However, as regards the specific obligations, linked to signature of the collective agreement for the building sector, which the trade unions seek to impose on undertakings established in other Member States by way of collective action such as that at issue in the case in the main proceedings, the obstacle which that collective action forms cannot be justified with regard to such an objective. In addition to what is set out in paragraphs 81 and 83 of the present judgment, with regard to workers posted in the framework of a transnational provision of services, their employer is required, as a result of the coordination achieved by Directive 96/71, to observe a nucleus of mandatory rules for minimum protection in the host Member State. 
108 Međutim, valja uzeti u obzir da se u pogledu posebnih obaveza povezanih s pristupanjem kolektivnom ugovoru za graditeljstvo, koje sindikati nastoje nametnuti poduzećima s poslovnim nastanom u drugim državama članicama putem kolektivne mjere kao što je ona u predmetu u glavnom postupku, prepreka koju ta kolektivna mjera predstavlja ne može opravdati u odnosu na takav cilj. Osim onoga što proizlazi iz točaka 81. i 83. ove presude, u pogledu radnika upućenih u okviru transnacionalnog pružanja usluga, od njihovog se poslodavca zahtijeva, radi učinka usklađivanja ostvarenog Direktivom 96/71, pridržavanje jezgre prisilnih pravila za minimalnu zaštitu u državi članici domaćinu.
"109 Finally, as regards the negotiations on pay which the trade unions seek to impose, by way of collective action such as that at issue in the main proceedings, on undertakings, established in another Member State which post workers temporarily to their territory, it must be emphasised that Community law certainly does not prohibit Member States from requiring such undertakings to comply with their rules on minimum pay by appropriate means (see Seco and Desquenne & Giral, paragraph 14; Rush Portuguesa, paragraph 18, and Arblade and Others, paragraph 41)." 
"109 Konačno, u pogledu pregovora o plaćama koje sindikati putem kolektivne mjere poput one u predmetu u glavnom postupku nastoje nametnuti poduzećima s poslovnim nastanom u drugoj državi članici koja privremeno upućuju radnike na državno područje države članice domaćina, valja istaknuti da zasigurno pravo Zajednice ne zabranjuje državama članicama da od takvih poduzeća zahtijevaju poštovanje njihovih pravila o minimalnim plaćama primjerenim sredstvima (vidjeti ranije navedene presude Seco i Desquenne & Giral, t. 14.; Rush Portuguesa, t. 18. kao i Arblade i dr., t. 41.)."
110 However, collective action such as that at issue in the main proceedings cannot be justified in the light of the public interest objective referred to in paragraph 102 of the present judgment, where the negotiations on pay, which that action seeks to require an undertaking established in another Member State to enter into, form part of a national context characterised by a lack of provisions, of any kind, which are sufficiently precise and accessible that they do not render it impossible or excessively difficult in practice for such an undertaking to determine the obligations with which it is required to comply as regards minimum pay (see, to that effect, Arblade and Others, paragraph 43). 
110 Međutim, kolektivne mjere poput onih u predmetu u glavnom postupku ne mogu se opravdati u pogledu cilja u općem interesu iz točke 102. ove presude, ako pregovori o plaćama koji se tim mjerama namjeravaju zahtijevati od poduzeća s poslovnim nastanom u drugoj državi članici čine dio nacionalnog konteksta obilježenog nedostatkom odredaba bilo koje vrste, koje su dovoljno precizne i dostupne da zbog njih u praksi ne bi bilo nemoguće ili pretjerano teško za takvo poduzeće odrediti obveze koje je dužno poštovati u vezi minimalnih plaća (vidjeti, u tom smislu, ranije navedenu presudu Arblade i dr., t. 43.).
111 In the light of the foregoing, the answer to the first question must be that Article 49 EC and Directive 96/71 are to be interpreted as precluding a trade union, in a Member State in which the terms and conditions of employment covering the matters referred to in Article 3(1), first subparagraph, (a) to (g) of that directive are contained in legislative provisions, save for minimum rates of pay, from attempting, by means of collective action in the form of a blockade (‘blockad’) of sites such as that at issue in the main proceedings, to force a provider of services established in another Member State to enter into negotiations with it on the rates of pay for posted workers and to sign a collective agreement the terms of which lay down, as regards some of those matters, more favourable conditions than those resulting from the relevant legislative provisions, while other terms relate to matters not referred to in Article 3 of the directive. 
111 S obzirom na prethodno navedeno, na prvo pitanje valja odgovoriti da članak 49. UEZ-a i članak 3. Direktive 96/71 treba tumačiti na način da im je protivno da sindikat u državi članici u kojoj su uvjeti rada i zapošljavanja u vezi s pitanjima predviđenima u članku 3. stavku 1. prvom podstavku točkama (a) do (g) te direktive sadržani u zakonodavnim odredbama, osim minimalne plaće, putem kolektivne mjere u obliku blokade gradilišta kao što je ona u predmetu u glavnom postupku, prisili pružatelja usluga s poslovnim nastanom u drugoj državi članici da započne s njim pregovore o plaćama za upućene radnike i da pristupi kolektivnom ugovoru čijim se odredbama za određena navedena pitanja utvrđuju povoljniji uvjeti od onih koji proizlaze iz relevantnih zakonodavnih odredaba, dok se ostale odredbe odnose na pitanja koja nisu predviđena člankom 3. navedene direktive.
113 That question concerns the application of the provisions of the MBL which introduced a system to combat social dumping, pursuant to which a service provider is not entitled, in the Member State in which it provides its services, to expect any account to be taken of the obligations under collective agreements to which it is already subject in the Member State in which it is established. It follows from such a system that collective action is authorised against undertakings bound by a collective agreement subject to the law of another Member State in the same way as such action is authorised against undertakings which are not bound by any collective agreement. 
113 Ovo pitanje odnosi se na primjenu odredaba MBL-a kojim je uveden sustav borbe protiv socijalnog dampinga, na temelju kojeg pružatelj usluga nema pravo očekivati u državi članici u kojoj pruža svoje usluge da će se uzeti u obzir obveze koje proizlaze iz kolektivnih ugovora kojima već podliježe u državi članici svojeg poslovnog nastana. Iz takvog sustava proizlazi da su kolektivne mjere dozvoljene protiv poduzeća vezanih kolektivnim ugovorom koji podliježu pravu druge države članice na isti način na koji su takve mjere dozvoljene protiv poduzeća koja nisu vezana nikakvim kolektivnim ugovorom.