natgillin/translations-raw huggingface dataset:
26 By registered letter of 14 May 2003, the Bar Council notified Mr Wilson of its decision to refuse to register him in List IV of lawyers practising under their home-country professional title in the Bar Register. 
26 Preporučenim dopisom od 14. svibnja 2003. vijeće komore obavijestilo je G. J. Wilsona o svojoj odluci o odbijanju njegova upisa u imenik odvjetnika na popis IV. odvjetnika koji obavljaju odvjetničku djelatnost pod stručnim nazivima iz matične zemlje.
That decision contained the following statement of reasons: 
Ta je odluka sadržavala sljedeće obrazloženje:
`Although the Bar Council informed you that the assistance of a lawyer was not permissible, as it is not provided for by law, you refused to attend the hearing without the assistance of Maître ... . 
„Iako Vas je vijeće komore obavijestilo da nije dopuštena pomoć odvjetnika koja nije predviđena zakonom, odbili ste prisustvovati raspravi bez pomoći Maître [...].
The Bar Council was therefore not in a position to ascertain whether you are proficient in languages as provided for by Article 6(1) of the Law of 10 August 1991 ...'. 
Vijeće komore stoga nije moglo utvrditi vladate li jezicima u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (d) Zakona od 10. kolovoza 1991. [...]".
27 In that letter, the Bar Council informed Mr Wilson that, `in accordance with Article 26(7) of the Law of 10 August 1991, this decision may be subject to an appeal, by application to the Conseil disciplinaire et administratif (P.O. Box 575, L-1025 Luxembourg) within 40 days of the date of despatch of this letter'. 
27 Tim je dopisom vijeće komore obavijestilo G. J. Wilsona da „[u] skladu s člankom 26. stavkom 7. Zakona od 10. kolovoza 1991. na ovu odluku postoji mogućnost žalbe stegovnom i upravnom vijeću u roku od četrdeset dana od dana slanja ovog dopisa.".
28 By application of 28 July 2003, Mr Wilson brought an action for the annulment of that refusal before the Tribunal Administratif de Luxembourg (Administrative Court, Luxembourg). 
28 G. J. Wilson je pred Tribunal Administratif de Luxembourg (upravni sud u Luksemburgu) 28. srpnja 2003. podnio tužbu za poništenje odluke o odbijanju.
29 By judgment of 13 May 2004 that court held that it had no jurisdiction to hear the case. 
29 Presudom od 13. svibnja 2004. navedeni se sud proglasio nenadležnim za odlučivanje o toj tužbi.
30 By application received at the Registry of the Cour Adminsitratif (Higher Administrative Court) on 22 June 2004, Mr Wilson appealed against that judgment. 
30 Zahtjevom koji je stigao u tajništvo Cour Adminsitrativea 22. lipnja 2004. G. J. Wilson je podnio žalbu protiv te presude.
31 The referring court explains that the issue of whether the appeal procedure introduced by Luxembourg law complies with Article 9 of Directive 98/5 is directly related to the issue of the jurisdiction of the administrative courts to hear the dispute in the main proceedings. 
31 Sud koji je uputio zahtjev objašnjava da je pitanje usklađenosti žalbenog postupka uvedenog luksemburškim zakonodavstvom s člankom 9. Direktive 98/5 izravno povezano s pitanjem nadležnosti upravnih sudova za odlučivanje o sporu u glavnom postupku.
On the substance, the referring court is unsure whether the Luxembourg provisions establishing a language test for European lawyers who wish to practise in Luxembourg is compatible with Community law. 
U pogledu merituma, sud koji je uputio zahtjev nije siguran jesu li luksemburške odredbe o utvrđivanju provjere jezika za europske odvjetnike koji žele obavljati odvjetničku djelatnost u Luksemburgu usklađene s pravom Zajednice.
32 In those circumstances the Cour administratif decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling: 
32 U tim je okolnostima Cour administrative odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
`1. Should Article 9 of Directive 98/5 ... be interpreted as precluding appeal proceedings as provided for under the Law of 10 August 1991, as amended by the Law of 13 November 2002? 
„1. Treba li članak 9. Direktive 98/5 [...] tumačiti tako da se njime isključuje žalbeni postupak predviđen Zakonom od 10. kolovoza 1991., kako je izmijenjen Zakonom od 13. studenoga 2002.?
2. More particularly, do appeal bodies such as the Conseil disciplinaire et administratif and the Conseil disciplinaire et administratif d'appel constitute "a remedy before a court or tribunal in accordance with domestic law" within the meaning of Article 9 of Directive 98/5 and should [that article] be interpreted as precluding a remedy which requires referral to one or more bodies of this nature before it becomes possible to refer a matter on a question of law to a "court or tribunal" within the meaning of [that article]? 
2. Detaljnije, predstavljaju li žalbena tijela kao što su stegovno i upravno vijeće i stegovno i upravno žalbeno vijeće „pravne lijekove u skladu s odredbama nacionalnog zakonodavstva" u smislu članka 9. Direktive 98/5 i treba li [taj članak] tumačiti tako da se njime isključuju pravni lijekovi koji se upućuju jednom ili većem broju tijela takve vrste prije no što postane moguće pravno pitanje uputiti „sudu" u smislu [tog članka]?
3. Are the competent authorities of a Member State authorised to make the right of a lawyer of [another] Member State to practise on a permanent basis the profession of lawyer under his home-country professional title in the areas of activity specified in Article 5 of Directive 98/5 subject to a requirement of proficiency in the languages of [the first] Member State? 
3. Jesu li nadležna tijela države članice ovlaštena uvjetovati pravo odvjetnika iz [druge] države članice na stalno obavljanje odvjetničke djelatnosti pod stručnim nazivom iz matične zemlje u područjima djelatnosti navedenima u članku 5. Direktive [98/5] zahtjevom da vlada jezicima [te prve] države članice?
4. In particular, may the competent authorities make the right to practise the profession subject to the condition that the lawyer sit an oral examination in all (or more than one) of the three main languages of the host Member State for the purpose of allowing the competent authorities to verify whether the lawyer is proficient in the three languages, and if so, what procedural guarantees, if any, are required?' 
4. Konkretno, mogu li nadležna tijela uvjetovati pravo obavljanja djelatnosti usmenom provjerom odvjetnika iz sva tri glavna jezika (ili više) države članice primateljice kako bi se nadležnim tijelima omogućilo da provjere vlada li odvjetnik trima jezicima i, ako da, koja su eventualna postupovna jamstva potrebna?"
The jurisdiction of the Court to answer those questions and their admissibility 
Nadležnost Suda za odgovaranje na ta pitanja i njihova dopuštenost
33 The Luxembourg Bar Association, supported by the Luxembourg Government, argues that the first two questions are outside the jurisdiction of the Court. 
33 Ordre des avocats du barreau de Luxembourg, uz potporu luksemburške vlade, tvrdi da prva dva pitanja nisu u nadležnosti Suda.
By those questions, the referring court seeks an interpretation of Article 9 of Directive 98/5 in the light of national provisions. 
Tim pitanjima sud koji je uputio zahtjev traži tumačenje članka 9. Direktive 98/5 s obzirom na nacionalne odredbe.
The Court does not have jurisdiction either to review the compatibility of national provisions with Community law or to interpret such provisions. 
Sud nije nadležan za provjeru usklađenosti nacionalnih odredaba s pravom Zajednice ni za tumačenje takvih odredaba.
34 It is true that it is not for the Court to rule on the compatibility of national rules with provisions of Community law in proceedings brought under Article 234 EC (see, in particular, Case C-130/93 Lamaire [1994] ECR I-3215, paragraph 10). 
34 Doista, nije na Sudu da u okviru postupka koji se pred njim vodi na temelju članka 234. UEZ-a donese odluku o usklađenosti unutarnjih pravnih pravila s odredbama prava Zajednice (osobito vidjeti presudu od 7. srpnja 1994., Lamaire, C-130/93, Zb., str. I-3215., t. 10.).
Furthermore, under the system of judicial cooperation established by that provision the interpretation of national rules is a matter for the national courts and not the Court of Justice (see, in particular, Case C-37/92 Vanacker and Lesage [1993] ECR I-4947, paragraph 7). 
Osim toga, u okviru sustava pravosudne suradnje uspostavljenog tim člankom, tumačenje nacionalnih odredaba u nadležnosti je nacionalnih sudova, a ne Suda (osobito vidjeti presudu od 12. listopada 1993., Vanacker i Lesage, C-37/92, Zb., str. I-4947., t. 7.).
35 On the other hand, the Court does have jurisdiction to supply the national court with all the guidance as to the interpretation of Community law necessary to enable that court to rule on the compatibility of the national rules with the provisions of Community law (see, in particular, Lamaire, paragraph 10). 
35 Nasuprot tome, Sud je nadležan nacionalnom sudu pružiti sve elemente tumačenja iz područja prava Zajednice koji mu mogu omogućiti da procijeni usklađenost unutarnjih pravnih pravila s propisima Zajednice (posebno vidjeti navedenu presudu Lamaire, t. 10.).
36 In this case, the first two questions contain a request for an interpretation of Article 9 of Directive 98/5 for the purpose of enabling the referring court to determine the compatibility with that article of the appeal procedure established by Luxembourg law. 
36 U ovom predmetu prva dva pitanja sadržavaju zahtjev za tumačenje članka 9. Direktive 98/5 kako bi se sudu koji je uputio zahtjev omogućilo da utvrdi usklađenost žalbenog postupka uspostavljenog luksemburškim zakonodavstvom s tim člankom.
Consequently, those questions are within the jurisdiction of the Court. 
Slijedom navedenog, ta su pitanja u nadležnosti Suda.
37 The Luxembourg Bar Association also claims that the order for reference does not contain any indication as to the nature, composition and mode of functioning of the review bodies at issue in the main proceedings, which is liable to prevent the Court from providing a useful answer to the national court as regards the first two questions. 
37 Ordre des avocats du barreau de Luxembourg osim toga tvrdi da odluka kojom se upućuje prethodno pitanje ne sadržava naznake o prirodi, sastavu i načinu funkcioniranja žalbenih tijela u glavnom postupku, što može spriječiti Sud da nacionalnim sudovima da koristan odgovor na prva dva pitanja.
38 In that regard, it must be observed that, according to settled case-law, the need to provide an interpretation of Community law which will be of use to the national court makes it necessary for the national court to define the factual and legal context of the questions it is asking or, at the very least, to explain the factual circumstances on which those questions are based (see, inter alia, Case C-67/96 Albany [1999] ECR I-5751, paragraph 39, and Joined Cases C-51/96 and C-191/97 Deliège [2000] ECR I-2549, paragraph 30). 
38 U tom pogledu valja podsjetiti na to da, sukladno ustaljenoj sudskoj praksi, potreba za tumačenjem prava Zajednice koje bi bilo korisno za nacionalnog suca zahtijeva da on odredi činjenični i pravni okvir u koji pripadaju postavljena pitanja ili da, u najmanju ruku, objasni činjenične pretpostavke na kojima se temelje ta pitanja (posebno vidjeti presude od 21. rujna 1999., Albany, C-67/96, Zb., str. I-5751., t. 39., i od 11. travnja 2000., Deliège, C-51/96 i C-191/97, Zb., str. I-2549., t. 30.).
39 The information provided in orders for reference must not only enable the Court to reply usefully but must also give the Governments of the Member States and other interested parties the opportunity to submit observations pursuant to Article 23 of the Statute of the Court of Justice. 
39 Informacije dostavljene u odlukama kojima se upućuje prethodno pitanje ne moraju samo omogućiti Sudu davanje korisnih odgovora, već jednako tako moraju omogućiti vladama država članica i drugim zainteresiranim stranama podnošenje očitovanja sukladno članku 23. Statuta Suda.
It is the Court's duty to ensure that that opportunity is safeguarded, bearing in mind that under that provision only the orders for reference are notified to the interested parties (Albany, paragraph 40, and Case C-145/03 Keller [2005] ECR I-2529, paragraph 30). 
Dužnost je Suda osigurati zaštitu te mogućnosti, uzimajući pritom u obzir da se sukladno navedenoj odredbi zainteresirane strane obavješćuju samo o odlukama kojima se upućuje prethodno pitanje (osobito vidjeti navedenu presudu Albany, t. 40., i presudu od 12. travnja 2005., Keller, C-145/03, Zb., str. I-2529., t. 30.).
40 In this case, it is clear in the first place from the observations submitted by the parties in the main proceedings, the Governments of the Member States and the Commission of the European Communities that they have been able to effectively put their arguments on the two questions. 
40 U ovom slučaju, iz očitovanja koja su podnijele stranke u glavnom postupku, vlade država članica i Komisija Europskih zajednica, s jedne strane proizlazi da su stranke učinkovito iznijele argumentaciju o prva dva pitanja.
41 Secondly, the Court considers that the information contained in the order for reference and the observations submitted to it is sufficient to enable it to reply usefully to the questions referred. 
41 S druge strane Sud smatra da su informacije sadržane u odluci kojom se upućuje prethodno pitanje i očitovanjima podnesenima Sudu dovoljno jasne za davanje korisnog odgovora na upućena pitanja.
42 Consequently, the Court may answer the first two questions. 
42 Iz navedenog proizlazi da Sud treba odgovoriti na prva dva pitanja.
The substance 
Meritum
43 By its first two questions, which it is appropriate to deal with together, the referring court asks the Court essentially to interpret the concept of remedy before a court or tribunal in accordance with the provisions of domestic law for the purposes of Article 9 of Directive 98/5 in the case of an appeal procedure such as that provided for by Luxembourg law. 
43 Svojim prvim dvama pitanjima, koja treba rješavati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti traži od Suda tumačenje pojma pravnog lijeka unutarnjeg prava u smislu članka 9. Direktive 98/5 u slučaju žalbenog postupka kao što je onaj predviđen luksemburškim propisima.
44 In that regard, it must be recalled that Article 9 of Directive 98/5 provides that a remedy must be available before a court or tribunal in accordance with the provisions of domestic law against decisions of the competent authority of the host Member State which refuses to register a lawyer who wishes to practise there under his home-country professional title. 
44 U tom pogledu valja podsjetiti da članak 9. Direktive 98/5 propisuje da moraju postojati pravni lijekovi unutarnjeg prava protiv odluka nadležnog tijela države članice primateljice koje odbija upisati odvjetnika koji tamo želi obavljati djelatnost pod stručnim nazivom iz matične zemlje.
45 It follows from that provision that Member States must take measures which are sufficiently effective to achieve the aim of Directive 98/5 and that they must ensure that the rights thus conferred may be effectively relied upon before the national courts by the persons concerned (see, by way of analogy, Case 222/84 Johnston [1986] ECR 1651, paragraph 17). 
45 Iz te odredbe proizlazi da države članice moraju donijeti dovoljno učinkovite mjere za ostvarivanje cilja Direktive 98/5 i osigurati da dotične osobe zaista mogu ostvariti tako dodijeljena prava pred nacionalnim sudovima (analogijom vidjeti presudu od 15. svibnja 1986., Johnston, 222/84, Zb., str. 1651., t. 17.).
46 As the French Government and the Commission have pointed out, the judicial review required by that provision reflects a general principle of Community law stemming from the constitutional traditions common to the Member States and enshrined in Articles 6 and 13 of the European Convention for the Protection of Human Rights (see, inter alia, Johnston, paragraph 18; Case 222/86 Heylens andOthers [1987] ECR 4097, paragraph 14; Case C-424/99 Commission v Austria [2001] ECR I-9285, paragraph 45; and Case C-459/99 MRAX [2002] ECR I-6591, paragraph 101). 
46 Kao što su istaknule francuska vlada i Komisija, sudski nadzor koji se zahtijeva tom odredbom je izraz općeg načela prava Zajednice koje proizlazi iz ustavnih tradicija zajedničkih državama članicama i koje je također propisano člancima 6. i 13. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava (posebno vidjeti navedenu presudu Johnston, t. 18., i presude od 15. listopada 1987., Heylens i dr., 222/86, Zb., str. 4097., t. 14., od 27. studenoga 2001., Komisija/Austrija, C-424/99, Zb., str. I-9285., t. 45., i od 25. srpnja 2002., MRAX, C-459/99, Zb., str. I-6591., t. 101.).
47 In order to ensure effective judicial protection of the rights laid down in Directive 98/5 the body called upon to hear appeals against decisions refusing registration, referred to in Article 3 of that directive, must be a court or tribunal as defined by Community law. 
47 Kako bi se osigurala učinkovita sudska zaštita prava utvrđenih Direktivom 98/5, tijelo koje odlučuje o žalbama na odluke o odbijanju upisa iz članka 3. te Direktive mora odgovarati pojmu suda u smislu kako je definiran pravom Zajednice.
48 That definition has been laid down in the case-law of the Court relating to the definition of a national court or tribunal within the meaning of Article 234 EC, setting out a certain number of criteria that must be satisfied by the body concerned, such as whether the body is established by law, whether it is permanent, whether its jurisdiction is compulsory, whether its procedure is inter partes, whether it applies rules of law (see, to that effect, Case 61/65 Vaassen-Göbbels [1966] ECR 261 and Case C-54/96 Dorsch Consult [1997] ECR I-4961, paragraph 23) and its independence and impartiality (see, to that effect, Case 14/86 Pretore di Salò v Persons Unknown [1987] ECR 2545, paragraph 7; Case 338/85 Pardini [1988] ECR 2041, paragraph 9; and Case C-17/00 De Coster [2001] ECR I-9445, paragraph 17). 
48 Taj je pojam predviđen sudskom praksom Suda u vezi s pojmom nacionalnog suda u smislu članka 234. UEZ-a i njime se utvrđuje određeni broj kriterija koje dotično tijelo mora zadovoljavati, kao što su njegova utemeljenost na zakonu, stalnost, svojstvo obvezne nadležnosti, kontradiktorna priroda postupka, primjena pravnih pravila (u tom smislu osobito vidjeti presude od 30. lipnja 1966., Vaassen-Göbbels, 61/65, Zb., str. 377., 395., i od 17. rujna 1997., Dorsch Consult, C-54/96, Zb., str. I-4961., t. 23.) te neovisnost i nepristranost (u tom smislu osobito vidjeti presude od 11. lipnja 1987., Pretore di Salò/X, 14/86, Zb., str. I-2545., t. 7., od 21. travnja 1988., Pardini, 338/85, Zb., str. 2041., t. 9., i od 29. studenoga 2001., De Coster, C-17/00, Zb., str. I-9445., t. 17.).
49 The concept of independence, which is inherent in the task of adjudication, involves primarily an authority acting as a third party in relation to the authority which adopted the contested decision (see, to that effect, inter alia Case C-24/92 Corbiau [1993] ECR I-1277, paragraph 15, and Case C-516/99 Schmid [2002] ECR I-4573, paragraph 36). 
49 Pojam neovisnosti, koji je svojstven zadatku odlučivanja, prije svega znači da je dotično tijelo treća stranka u odnosu na tijelo koje je donijelo osporavanu odluku (u tom smislu osobito vidjeti presude od 30. ožujka 1993., Corbiau, C-24/92, Zb., str. I-1277., t. 15., i od 30. svibnja 2002., Schmid, C-516/99, Zb., str. I-4573., t. 36.).
50 The concept has two other aspects. 
50 Pojam, osim toga, obuhvaća dva aspekta.
51 The first aspect, which is external, presumes that the body is protected against external intervention or pressure liable to jeopardise the independent judgment of its members as regards proceedings before them (see, to that effect, Case C-103/97 Köllensperger and Atzwanger [1999] ECR I-551, paragraph 21, and Case C-407/98 Abrahamsson and Anderson [2000] ECR I-5539, paragraph 36; see also, to the same effect, Eur. Court HR Campbell and Fell v. United Kingdom, judgment of 28 June 1984, Series A No 80, § 78). 
51 Prvi, vanjski aspekt pretpostavlja da je tijelo zaštićeno od vanjskih intervencija ili pritisaka kojima se može ugroziti neovisnost prosuđivanja njegovih članova u pogledu sporova koji se pred njim vode (u tom smislu vidjeti presude od 4. veljače 1999., Köllensperger i Atzwanger, C-103/97, Zb., str. I-551., t. 21., i od 6. srpnja 2000., Abrahamsson i Anderson, C-407/98, Zb., str. I-5539., t. 36.; u istom smislu vidjeti presudu Europskog suda za ljudska prava Campbell i Fell/Ujedinjena Kraljevina od 28. lipnja 1984., serija A, br. 80, § 78.).
That essential freedom from such external factors requires certain guarantees sufficient to protect the person of those who have the task of adjudicating in a dispute, such as guarantees against removal from office (Joined Cases C-9/97 and C-118/97 Jokela andPitkäranta [1998] ECR I-6267, paragraph 20). 
Ta nužna sloboda u pogledu takvih vanjskih čimbenika zahtijeva određena jamstva za zaštitu osoba kojima je povjeren zadatak suđenja, kao što su zaštite od uklanjanja s dužnosti (u tom smislu vidjeti presudu od 22. listopada 1998., Jokela i Pitkäranta, C-9/97 i C-118/97, Zb., str. I-6267., t. 20.).
52 The second aspect, which is internal, is linked to impartiality and seeks to ensure a level playing field for the parties to the proceedings and their respective interests with regard to the subject-matter of those proceedings. 
52 Drugi, unutarnji aspekt povezan je s pojmom nepristranosti i njime se nastoje osigurati jednaka pravila za stranke u postupku i njihove interese u pogledu predmeta postupka.
That aspect requires objectivity (see, to that effect, Abrahamsson and Anderson, paragraph 32) and the absence of any interest in the outcome of the proceedings apart from the strict application of the rule of law. 
Taj aspekt zahtijeva poštovanje objektivnosti (u tom smislu vidjeti navedenu presudu Abrahamsson i Anderson, t. 32.) i nepostojanje bilo kakvog interesa za rješenje postupka osim stroge primjene vladavine prava.
53 Those guarantees of independence and impartiality require rules, particularly as regards the composition of the body and the appointment, length of service and the grounds for abstention, rejection and dismissal of its members, in order to dismiss any reasonable doubt in the minds of individuals as to the imperviousness of that body to external factors and its neutrality with respect to the interests before it (see, in that regard, Dorsch Consult, paragraph 36; Köllensperger andAtzwanger, paragraphs 20 to 23; and De Coster, paragraphs 18 to 21; see also, to that effect, Eur Court HR De Cubber v. Belgium, judgment of 26 October 1984, Series A No 86, § 24). 
53 Ta jamstva neovisnosti i nepristranosti zahtijevaju pravila, posebno u vezi sa sastavom tijela, imenovanjem, trajanjem funkcije i razlozima za suzdržanost, odbijanje i razrješenje njegovih članova, kako bi se kod pojedinaca otklonila svaka opravdana sumnja u pogledu zaštićenosti tog tijela od vanjskih elemenata i njegove neutralnosti s obzirom na interese s kojima se susreće (u vei s time vidjeti navedene presude Dorsch Consult, t. 36., Köllensperger i Atzwanger, t. 20. do 23., i De Coster, t. 18. do 21.; u tom smislu posebno vidjeti presudu Europskog suda za ljudska prava De Cubber/Belgija od 26. listopada 1984., serija A, br. 86, § 24.).