natgillin/translations-raw huggingface dataset:
73 As regards the argument relating to the lack of overlap in the membership of the organs of the applicant companies, it must be held that it is apparent from the letter of 5 April 2004 sent by GQ to the Commission and submitted by the [appellants] during the pre-litigation procedure that Mr [confidential] was both chairman of GQ’s board of directors from 1996 to 2000 and a member of RQ’s board of directors from 1998 to 1999. Moreover, it must be pointed out that, when questioned on that point at the hearing, the [appellants] conceded, at least implicitly, that there had been such an overlap. 
73 U odnosu na argument da nema preklapanja članstva u tijelima društava-tužitelja, valja utvrditi da iz pisma koje je GQ 5. travnja 2004. uputio Komisiji, a koje su tužitelji podnijeli tijekom predsudskog postupka, proizlazi da je g. [povjerljivo] bio predsjednik upravnog odbora GQ-a od 1996. do 2000. godine i član upravnog odbora RQ-a od 1998. do 1999. godine. Nadalje, valja istaknuti da su tužitelji, upitani o tome na raspravi, barem posredno priznali postojanje takvog preklapanja.
74 Similarly, the arguments alleging that the Commission did not, in the contested decision, examine the factual evidence which showed that only GQ’s executives decided on and implemented the company’s commercial policy, without RQ’s being informed beforehand or giving its authorisation, cannot succeed in the light of the case-law cited above. The same is true of the claims that the information given to RQ by GQ did not concern the commercial policy but the financial results of the subsidiary. 
74 Jednako tako, argumenti da Komisija u spornoj odluci nije ispitala materijalne dokaze koji pokazuju kako su samo rukovoditelji GQ-a odlučivali i provodili komercijalnu politiku toga društva a da RQ nije bio o tome prethodno obaviješten niti je dao svoje odobrenje, ne mogu biti prihvaćeni s obzirom na gore navedenu sudsku praksu. Isto vrijedi i za navode da se informacije koje je GQ dao RQ-u nisu ticale komercijalne politike nego financijskih rezultata društva kćeri.
75 As regards the relationship between GQ and Repsol Italia, it must be held that the Commission, in the contested decision, is right to rebut the [appellants﻿ argument relating to an alleged conflict of interests between GQ and its parent companies by stating that RYPF consolidates the accounts of the group, which is made up of a number of subsidiaries, including GQ and Repsol Italia. Furthermore, the Commission is also right to find that that relationship is such as to strengthen the presumption that there is a single undertaking. 
75 U pogledu odnosa između GQ-a i Repsol Italia, valja utvrditi da Komisija u [spornoj] odluci, time što navodi da RYPF konsolidira izvješća grupe koju čini niz društava kćeri, uključujući GQ i Repsol Italia, s pravom osporava argument tužiteljâ o navodnom sukobu interesa između GQ-a i njegovih matičnih društava. Nadalje, Komisija s pravom utvrđuje da je taj odnos takav da osnažuje pretpostavku postojanja jedinstvenog poduzetnika.
76 In those circumstances, it must be concluded, as did the Commission at recital 264 [in the preamble] to the contested decision, that the [appellants] have not managed to rebut the presumption that the parent companies are liable.’ 
76 U tim okolnostima valja zaključiti, kao što je i Komisija zaključila u [točki] 264. sporne odluke, da tužitelji nisu uspjeli oboriti pretpostavku odgovornosti matičnih društava.” [neslužbeni prijevod]
"– set aside the judgment under appeal in so far as it rejects the plea in law based on a manifest error of assessment and a failure to state sufficient reasons for the finding that the appellants were jointly and severally liable;" 
"ukine pobijanu presudu u dijelu u kojem ona odbija tužbeni razlog, na temelju očite pogreške u ocjeni i nepostojanja obrazloženja u vezi solidarne odgovornosti žalitelja;"
"– annul Article 1(g) and (h) and Article 2(d) of the contested decision in so far as that decision finds RYPF and RQ jointly and severally liable for an infringement by GQ of Article 81(1) EC and, in the alternative, in so far as that decision concerns RYPF; and" 
"poništi članak 1.(g) i (h) i članak 2.(d) sporne odluke u dijelu u kojem ta odluka utvrđuje da su RYPF i RQ solidarno odgovorni za GQ-ovu povredu članka 81. stavka 1.UEZ-a i podredno, u dijelu u kojem se ta odluka odnosi na RYPF; i"
– in both cases, reduce the penalty imposed as appropriate. 
u oba slučaja, na odgovarajući način umanji iznos izrečene kazne.
"– dismiss the appeal; and" 
"– odbije žalbu; i"
– order the appellants to pay the costs. 
– naloži žaliteljima snošenje troškova.
The first ground of appeal, based on errors of law concerning the attribution to RQ of liability for an infringement by GQ of Article 81(1) EC 
Prvi žalbeni razlog koji se temelji na pogreški koja se tiče prava u vezi s pripisivanjem odgovornosti RQ-u i RYPF-u za GQ-ovu povredu članka 81. stavka 1. UEZ-a
28 The first ground of appeal raised by the appellants is essentially divided into three parts. 
28 Prvi žalbeni razlog koji su žalitelji istaknuli u bitnome se sastoji od tri dijela.
30 It is true that Case C-97/08 P Akzo Nobel and Others v Commission [2009] ECR I-8237 confirms the legitimacy of applying a presumption in that regard. However, the Commission is also required to provide additional factors in order to be able to impute to such a parent company the conduct of its subsidiary. 
30 Presuda od 10. rujna 2009., Akzo Nobel i dr./Komisija (C-97/08 P, Zb., str. I-8237.), doista potvrđuje zakonitost primjene pretpostavke u tom smislu. Međutim, Komisija je također obvezna predočiti dodatne indicije kako bi takvom matičnom društvu mogla pripisati postupanje njegovog društva kćeri.
32 In the Commission’s view, that argument runs contrary to the settled case-law. In AEG-Telefunken v Commission, Stora Kopparbergs Bergslags v Commission, and Akzo Nobel and Others v Commission, the Court confirmed that there is a presumption that a subsidiary which is wholly owned by its parent company follows a policy laid down by the same bodies as, under its statutes, determine the parent company’s policy. That makes it possible to attribute to the parent company the liability for an infringement committed by its subsidiary even if there is no evidence that the parent company was actually involved in the facts constituting the infringement committed. 
32 Stajalište je Komisije da je taj argument u suprotnosti s ustaljenom sudskom praksom. U gore navedenim presudama AEG-Telefunken/Komisija, Stora Kopparbergs Bergslags/Komisija i Akzo Nobel i dr./Komisija, Sud je potvrdio postojanje pretpostavke da društvo kći u kojem matično društvo ima 100 % udjela slijedi politiku koju su utvrdila ista tijela koja, sukladno statutu društva, donose politiku matičnog društva. To omogućuje da se matičnom društvu pripiše odgovornost za povredu koju je počinilo njegovo društvo kći, čak i ako nema dokaza da je matično društvo uistinu bilo uključeno u okolnosti koji su sastavni elementi počinjene povrede.
– Findings of the Court 
Ocjena Suda
"34 It should be noted, at the outset, that, according to settled case-law, the concept of an undertaking covers any entity engaged in an economic activity, regardless of its legal status and the way in which it is financed (see, inter alia, Joined Cases C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P to C-208/02 P and C-213/02 P Dansk Rørindustriand Others v Commission [2005] ECR I-5425, paragraph 112; Case C-222/04 Cassa di Risparmio di Firenze and Others [2006] ECR I-289, paragraph 107; and Case C-205/03 P FENIN v Commission [2006] ECR I-6295, paragraph 25)." 
"34 Najprije valja napomenuti da sukladno ustaljenoj sudskoj praksi pojam poduzetnika obuhvaća svaki subjekt koji se bavi gospodarskom djelatnošću, neovisno o pravnom statusu tog subjekta i načinu njegova financiranja (vidjeti osobito presude od 28. lipnja 2005., Dansk Rørindustri i dr./Komisija, C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P do C-208/02 P i C-213/02 P, Zb., str. I-5425., t. 112; od 10. siječnja 2006., Cassa di Risparmio di Firenze i dr., C-222/04, Zb., str. I-289., t. 107. i od 11. srpnja 2006., FENIN/Komisija, C-205/03 P, Zb., str. I-6295., t. 25.)."
"35 The Court has also stated that, in the same context, the term ‘undertaking’ must be understood as designating an economic unit even if in law that economic unit consists of several persons, natural or legal (Case C-217/05 Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio [2006] ECR I-11987, paragraph 40; Akzo Nobel and Others v Commission, paragraph 55; and Case C-407/08 P Knauf Gips v Commission [2010] ECR I-0000, paragraph 64)." 
"35 Sud je također pojasnio kako valja razumjeti da pojam „poduzetnika“ stavljen u taj kontekst treba biti shvaćen tako da određuje gospodarsku jedinicu čak i kada je s pravne točke gledišta ta gospodarska jedinica sastavljena od više fizičkih ili pravnih osoba (presuda od 14. prosinca 2006., Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, C-217/05, Zb., str. I-11987., t. 40.; gore navedena presuda Akzo Nobel i dr./Komisija, t. 55., kao i presuda od 1. srpnja 2010., Knauf Gips/Komisija, C-407/08 P, str. I-6375., t. 64.)."
40 In those circumstances, it is sufficient for the Commission to prove that the subsidiary is wholly owned by the parent company in order to assume that the parent exercises a decisive influence over the commercial policy of the subsidiary. The Commission will then be able to regard the parent company as jointly and severally liable for the payment of the fine imposed on its subsidiary, unless the parent company, which has the burden of rebutting that presumption, adduces sufficient evidence to show that its subsidiary acts independently on the market (see Stora Kopparbergs Bergslags v Commission, paragraph 29, and Akzo Nobel and Others v Commission, paragraph 61). 
40 U tim je okolnostima za ispunjenje pretpostavke da [matično društvo] izvršava odlučujući utjecaj na poslovnu politiku društva kćeri, dovoljno da Komisija dokaže da je [matično društvo] u cijelosti vlasnik kapitala društva kćeri. Komisija slijedom toga može [matično društvo] smatrati solidarno odgovornim za plaćanje novčane kazne izrečene njezinom društvu kćeri, osim ako to [matično društvo], na kojem je teret obaranja te pretpostavke, ne podnese dokaze koji su dostatni za dokazivanje da njezino društvo kći djeluje na tržištu samostalno (vidjeti gore navedene presude Stora Kopparbergs Bergslags/Komisija, t. 29. i Akzo Nobel i dr./Komisija, t. 61.).
41 Thus, contrary to the appellants’ claims, the General Court rightly held in paragraph 60 of the judgment under appeal that, whilst it is true that at paragraphs 28 and 29 of Stora Kopparbergs Bergslags v Commission the Court of Justice referred, not only to the fact that the parent company owned 100% of the capital of the subsidiary, but also to other circumstances, such as the fact that it was not disputed that the parent company exercised influence over the commercial policy of its subsidiary or that both companies were jointly represented during the administrative procedure, the fact remains that those circumstances were mentioned by the Court of Justice for the sole purpose of identifying all the information on which the General Court had based its reasoning in that case and not to make the application of the presumption mentioned above subject to the production of additional indicia relating to the actual exercise of influence by the parent company over its subsidiary (see, to that effect, Akzo Nobel and Others v Commission, paragraph 62). 
41 Dakle, suprotno navodima žalitelja, Opći sud je u točki 60. pobijane presude ispravno smatrao da, iako stoji da se u točkama 28. i 29. gore navedene presude Stora Kopparbergs Bergslags/Komisija Sud pozvao ne samo na činjenicu kako matično društvo posjeduje 100 % kapitala društva kćeri, već i na druge okolnosti, kao što je činjenica da nije osporavano izvršavanje utjecaja matičnog društva nad poslovnom politikom svojeg društva kćeri odnosno da su oba društva zajednički zastupana tijekom upravnog postupka, ostaje činjenica da je te okolnosti Sud spomenuo s ciljem utvrđivanja svih elemenata na kojima je Opći sud temeljio svoje obrazloženje u tom predmetu, a ne kako bi primjenu gore navedene pretpostavke podvrgao iznošenju dodatnih indicija vezanih uz stvarno izvršavanje utjecaja matičnog društva nad njegovim društvom kćeri (u tom smislu vidjeti gore navedenu presudu Akzo Nobel i dr./Komisija, t. 62.).
42 It is apparent from all of those considerations that the General Court did not commit any error of law in finding, in paragraphs 59 to 63 of the judgment under appeal, that, where a parent company holds 100% of the capital of its subsidiary, there is a rebuttable presumption that that parent company exercises decisive influence over its subsidiary’s conduct. 
42 Iz svih ovih razmatranja proizlazi kako Opći sud nije počinio pogrešku koja se tiče prava kad je u točkama 59. do 63. pobijane presude utvrdio da, ako matično društvo drži 100 % kapitala svojeg društva kćeri, postoji oboriva pretpostavka da to matično društvo izvršava odlučujući utjecaj nad postupanjem svojeg društva kćeri.
48 For its part, the Commission contends that, as regards the rebuttal by the parent company of the presumption of the exercise of a decisive influence over its subsidiary, Akzo Nobel and Others v Commission provided a certain number of indications confirming the legitimacy of the General Court’s reasoning. In that judgment, the Court of Justice held that, in order to ascertain whether a subsidiary determines its conduct on the market independently, all the relevant factors relating to economic, organisational and legal links which tie the subsidiary to the parent company must be examined. 
48 Komisija sa svoje strane tvrdi, u vezi s tim da je matično društvo osporavalo pretpostavku izvršavanja odlučujućeg utjecaja nad svojim društvom kćeri, kako je gore navedena presuda Akzo Nobel i dr./Komisija pružila određene naznake koje potvrđuju zakonitost obrazloženja Općeg suda. U toj je presudi Sud smatrao da je, kako bi se utvrdilo određuje li društvo kći svoje postupanje na tržištu neovisno, potrebno ispitati sve relevantne elemente u vezi s gospodarskim, organizacijskim i pravnim vezama koje društvo kćer povezuju s matičnim društvom.
49 In the Commission’s view, the appellants have not shown that the General Court erroneously assessed those factors. 
49 Prema mišljenju Komisije, žalitelji nisu dokazali da je Opći sud pogrešno ocijenio te čimbenike.
51 It is apparent from the Court’s case-law that, in order to rebut the presumption that a parent company which holds 100% of the capital of its subsidiary actually exercises a decisive influence over that subsidiary, it is for the parent company to put before the EU judicature any evidence relating to the organisational, economic and legal links between its subsidiary and itself which are apt to demonstrate that they do not constitute a single economic entity (see Akzo Nobel and Others v Commission, paragraph 65). 
51 Kako bi se oborila pretpostavka da matično društvo koje drži 100 % kapitala svojeg društva kćeri stvarno izvršava odlučujući utjecaj nad tim društvom kćeri, iz prakse Suda proizlazi da je na matičnom društvu da sudovima EU-a dostavi svaki dokaz vezan uz organizacijske, gospodarske i pravne veze između svojeg društva kćeri i sebe, kojim se može dokazati da oni ne čine jedinstveni gospodarski subjekt (vidjeti gore navedenu presudu Akzo Nobel i dr./Komisija, t. 65.).
55 First, contrary to what the appellants claim, the General Court concluded that there was an economic entity by taking account of the factors analysed in paragraph 66 of the judgment under appeal. It merely limited itself to noting that those factors, which were already taken into account by the Commission in recital 262 in the preamble to the contested decision, pointed to the existence of a single entity and, therefore, did not enable the presumption weighing on RQ to be rebutted. 
55 Kao prvo, suprotno tvrdnjama žalitelja, postojanje gospodarskog subjekta Opći sud nije utvrdio uzimajući u obzir elemente analizirane u točki 66. pobijane presude. On se tek ograničio na primjedbu da ti elementi koje je Komisija već uzela u obzir u uvodnoj izjavi 262. sporne odluke ukazuju na postojanje jedinstvenog subjekta i prema tome ne omogućuju obaranje pretpostavke na teret RQ-a.
56 Second, in paragraphs 68 and 69 of the judgment under appeal, the General Court did not infer from the order given by RQ to GQ that RQ knew for certain of the unlawful conduct alleged against GQ, but considered that the appellants’ statement, confirming that such an order was given to GQ, was sufficient in itself to prove that RQ exercised a decisive influence over GQ’s policy. 
56 Kao drugo, u točkama 68. i 69. pobijane presude Opći sud iz naloga koji je RQ dao GQ-u nije zaključio da je RQ sigurno znao za nezakonito postupanje koje se GQ-u stavlja na teret, već je smatrao kako je izjava žalitelja kojom potvrđuju da je takav nalog dan GQ-u sama po sebi dostatan dokaz da je RQ izvršavao odlučujući utjecaj nad politikom GQ-a.
58 By their fourth complaint, the appellants essentially accuse the General Court of failing to give reasons in that it did not sufficiently set out the reasons why, in paragraph 69 of the judgment under appeal, it considered that that statement by the appellants concerning the order given by RQ to GQ was sufficient, in itself, to prove that RQ exercised a decisive influence over GQ’s policy. 
58 U četvrtom prigovoru žalitelji u bitnome optužuju Opći sud za propuste u obrazloženju jer nije dovoljno detaljno iznio razloge zbog kojih je u točki 69. pobijane presude smatrao kako ta izjava žalitelja o nalogu koji je RQ dao GQ-u sama po sebi dokazuje da je RQ izvršavao odlučujući utjecaj nad politikom GQ-a.
59 It should be noted in that regard that, according to settled case-law, the statement of the reasons on which a judgment is based must clearly and unequivocally disclose the General Court’s thinking, so that the persons concerned can be apprised of the justification for the decision taken and the Court of Justice can exercise its power of review (see Case C-202/07 P France Télécom v Commission [2009] ECR I-2369, paragraph 29 and the case-law cited). 
59 U tom smislu valja podsjetiti da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, iz obrazloženja presude mora jasno i nedvosmisleno slijediti ocjena Općeg suda, tako da zainteresirane osobe mogu utvrditi razloge za donesenu odluku i tako da Sud može izvršavati sudski nadzor (vidjeti osobito presudu od 2. travnja 2009., France Télécom/Komisija, C-202/07 P, Zb., str. I-2369., t. 29. i navedenu sudsku praksu).
60 In the present case, the General Court simply found, in paragraph 69 of the judgment under appeal, that RQ’s order to GQ to cease any practice which might constitute an infringement of the competition rules, following the inspection which had taken place at GQ’s place of business on 27 September 2002, was sufficient in itself to prove that RQ exercised a decisive influence over GQ’s policy, not only on the market but also as regards the unlawful conduct at issue in the contested decision. 
60 U ovom predmetu Opći sud je u točki 69. pobijane presude samo utvrdio kako je nalog RQ-a GQ-u da prestane sa svakim postupanjem koje bi moglo predstavljati povredu pravila o tržišnom natjecanju, slijedom inspekcije koja je 27. rujna 2002. provedena u prostorijama GQ-a, bio sam po sebi dostatan dokaz da je RQ izvršavao odlučujući utjecaj nad politikom GQ-a, i to ne samo na tržištu nego i u pogledu nezakonitog postupanja kojim se bavi sporna odluka.
The third part of the first ground of appeal, claiming errors of law and of reasoning in the examination of the evidence submitted by the appellants with a view to rebutting the presumption of RQ’s decisive influence over GQ’s conduct 
Treći dio prvog žalbenog razloga koji se temelji na pogreški koja se tiče prava i pogreški u obrazloženju pri ispitivanju dokaza koje su žalitelji istaknuli kako bi oborili pretpostavku odlučujućeg utjecaja RQ-a nad postupanjem GQ-a
65 First, the General Court misinterpreted, in paragraph 71 of that judgment, the fact that GQ carried out different activities from those of RQ, and wrongly gave no importance to the various attempts on the part of RQ to sell off GQ to third parties between 1993 and 2004. Those factors constitute clear evidence of RQ’s lack of interest in GQ’s activities. 
65 Kao prvo, Opći sud je u točki 71. te presude iskrivio činjenicu da je GQ obavljao djelatnosti različite od djelatnosti RQ-a te je pogriješio kad nije pridao nikakvo značenje raznim pokušajima RQ-a da GQ proda trećim stranama između 1993. i 2004. godine. Ti su elementi jasan dokaz manjka zanimanja RQ-a za djelatnosti GQ-a.
66 Second, contrary to the assessments of the General Court in paragraph 72 of the judgment under appeal, the fact that the minutes of the meetings of RQ’s board of directors mentioned GQ on only two occasions, over an eight-year period between 1998 and 2005, shows the complete lack of influence and intervention of RQ in GQ’s activities. 
66 Kao drugo, protivno ocjeni Općeg suda u točki 72. pobijane presude, činjenica da je u zapisnicima sa sastanaka upravnog odbora RQ-a GQ spomenut samo dva puta tijekom osmogodišnjeg razdoblja, između 1998. i 2005. godine, pokazuje potpuni nedostatak utjecaja i intervencije RQ-a u djelatnosti GQ-a.
68 Fourth, in paragraph 74 of the judgment under appeal, the General Court wrongly rejected without analysis, first, the evidence showing that only the executives of GQ determined and implemented that company’s commercial policy and, second, the claims that the information which GQ provided to RQ concerned only GQ’s financial results. 
68 Kao četvrto, u točki 74. pobijane presude, Opći sud je pogrešno i bez analize odbio s jedne strane, dokaz da su samo rukovoditelji GQ-a određivali i provodili komercijalnu politiku toga društva i, s druge strane, navode da su se informacije koje je GQ dostavljao RQ-u odnosile samo na financijske rezultate GQ-a.
69 Fifth, as regards the relationship between GQ and Repsol Italia, the General Court also committed an error of law by considering, in paragraph 75 of the judgment under appeal, that the consolidation of accounts by RYPF at group level supported the Commission’s argument, whereas the non-exclusive agency relationship between GQ and that company proves that GQ is commercially independent. 
69 Kao peto, što se tiče odnosa između društava GQ i Repsol Italia, Opći sud je također pogriješio smatrajući u točki 75. pobijane presude kako činjenica da je RYPF konsolidirao izvješća na razini grupe podupire argument Komisije, dok zapravo neekskluzivni zastupnički odnos između GQ-a i toga društva dokazuje GQ-ovu komercijalnu neovisnost.
70 The Commission contends that the appellants have not shown the existence of exceptional circumstances capable of rebutting the presumption of a decisive influence of the parent company over its subsidiary, circumstances which the General Court either wrongly failed to analyse or misinterpreted. The arguments raised by the appellants in that regard are of a very general nature and are unfounded. 
70 Komisija smatra da žalitelji nisu dokazali postojanje izvanrednih okolnosti koje bi mogle oboriti pretpostavku odlučujućeg utjecaja matičnog društva nad svojim društvom kćeri, tj. okolnosti koje je Opći sud ili propustio analizirati ili ih je pogrešno protumačio. Argumenti koje su žalitelji istaknuli u tom smislu vrlo su općenite prirode te su neosnovani.