natgillin/translations-raw huggingface dataset:
143 In that regard, it is appropriate to bear in mind the answer to Question 1(b), in paragraphs 112 to 116 of this judgment, concerning justification for the prohibition on the sale by mail order of non-prescription medicines. 
143 U vezi s tim potrebno je upozoriti na odgovor na točku (b) prvog pitanja u točkama 112. do 116. ove presude u pogledu opravdanja zabrane prodaje putem poštanske narudžbe lijekova koji se izdaju bez recepta.
In its reply, the Court held that the prohibition cannot be justified, in relation to those medicines, by the alleged need for a pharmacist to be physically present when medicines of that type are purchased. 
Tim je odgovorom presuđeno da se zabranu u vezi s navedenim lijekovima ne može opravdati navodnom potrebom da ljekarnik bude fizički prisutan pri kupnji te vrste lijekova.
144 It follows that Article 88(2) of the Community Code, which allows medicinal products not subject to prescription to be advertised to the general public, cannot be interpreted as precluding advertising for the sale by mail order of medicines on the basis of the alleged need for a pharmacist to be physically present. 
144 Proizlazi da se članak 88. stavak 2. zakonika Zajednice, koji dozvoljava javno oglašavanje lijekova koji se ne izdaju na recept, ne može tumačiti tako da isključuje oglašavanje prodaje lijekova poštanskom narudžbom na temelju navodne potrebe da ljekarnik bude fizički prisutan.
Accordingly, Article 88(1) of the Community Code, which prohibits advertising for prescription medicines, precludes a prohibition such as that laid down in Paragraph 8(1) of the HWG in so far as that prohibition covers non-prescription medicines. 
Stoga je članku 88. stavku 1. zakonika Zajednice, kojim se zabranjuje oglašavanje lijekova koji se izdaju na liječnički recept, protivna zabrana kako je određena u članku 8. stavku 1. HWG-a, ako se ta zabrana odnosi na lijekove koji se izdaju bez liječničkog recepta.
Scope of the concept of advertising to the general public under Article 1(3), first indent, and Article 3(1) of Directive 92/28 
Opseg pojma „oglašavanje prema stanovništvu" u smislu članka 1. stavka 3. prve alineje i članka 3. stavka 1. Direktive 92/28
145 It is apparent from the foregoing that only prohibitions on advertising such as those in Paragraphs 3a and 10 of the HWG, namely those concerning unauthorised medicinal products and prescription medicines respectively, are compatible with Community law. 
145 Iz prethodno navedenog očito je da su samo zabrane oglašavanja kao što su one iz članka 3.a i članka 10. HWG-a, odnosno one koje se odnose na neodobrene lijekove i lijekove koji se izdaju na liječnički recept, u skladu s pravom Zajednice.
Accordingly, the Court must consider whether the scope of either of those prohibitions is such as may prevent internet sales of medicinal products, in order to ascertain whether it is necessary to give an interpretation of the term advertising to the general public and, in particular, to state how broadly that term should be interpreted. 
Stoga valja ispitati bi li opseg svake od ovih zabrana mogao spriječiti prodaju lijekova putem interneta, kako bi se ustanovilo je li tumačenje pojma „oglašavanje prema stanovništvu" potrebno, posebno u odnosu na širinu tog pojma.
146 As regards a prohibition of the kind referred to in Paragraph 3a of the HWG, it suffices to observe that the very placing on the market of medicinal products within the territory of a Member State in which they are subject to authorisation but have not been authorised is prohibited at Community level. 
146 U pogledu zabrane kako je određena u članku 3.a HWG-a, dovoljno je podsjetiti da je samo stavljanje u promet lijekova na državnom području države članice u kojoj je za njih potrebno odobrenje, iako ga nisu dobili, zabranjeno na razini Zajednice.
Accordingly, it cannot be maintained that a prohibition of that kind prevents the lawful sale of medicines over the internet. 
Stoga nije moguće tvrditi da takva zabrana sprečava zakonitu prodaju lijekova putem interneta.
147 Community law does not preclude a prohibition on mail-order selling of prescription medicines, which means that a prohibition on advertising the sale by mail order sale of that class of medicinal products cannot be found to prevent a lawful method of selling medicinal products. 
147 U pogledu prodaje lijekova na liječnički recept putem poštanske narudžbe, pravu Zajednice nije protivna zabrana takve prodaje, što znači da se niti za zabranu oglašavanja prodaje putem poštanske narudžbe za tu vrstu lijekova ne može smatrati da sprečava zakoniti način prodaje lijekova.
148 In light of the foregoing, the answer to the first part of the second question must be that Article 88(1) of the Community Code precludes a national prohibition on advertising the sale by mail order of medicinal products which may be supplied only in pharmacies in the Member State concerned, such as the prohibition laid down in Paragraph 8(1) of the HWG, in so far as the prohibition covers medicinal products which are not subject to prescription. 
148 S obzirom na gore navedeno, na prvi dio drugog pitanja valja odgovoriti da je članku 88. stavku 1. zakonika Zajednice protivna nacionalna zabrana oglašavanja prodaje poštanskom narudžbom lijekova koji se u dotičnoj državi članici mogu nabavljati isključivo u ljekarnama, kao što je zabrana utvrđena u članku 8. stavku 1. HWG-a, ako se ta zabrana odnosi na lijekove koji se ne izdaju na liječnički recept.
149 Consequently, and in light of the answer to Question 1(b), the Court finds that in the main case there is no prohibition on advertising compatible with Community law which is such as may prevent the lawful sale of medicinal products over the internet. 
149 U skladu s time i s obzirom na odgovor na točku (b) prvog pitanja, valja utvrditi da u predmetu u glavnom postupku ne postoji zabrana oglašavanja u skladu s pravom Zajednice koja bi mogla spriječiti zakonitu prodaju lijekova putem interneta.
Accordingly, there is no need to answer Question 2(a) and (b). 
Zato na točke (a) i (b) drugog pitanja nije potrebno odgovoriti.
150 Given the answer to the second question, there is no need to reply to the third question. 
150 S obzirom na odgovor na drugo pitanje, na treće pitanje nije potrebno odgovoriti.
151 The costs incurred by the German, Greek, French, Irish and Austrian Governments and by the Commission, which have submitted observations to the Court, are not recoverable. 
151 Troškovi njemačke, grčke, francuske, irske i austrijske vlade i Komisije, koje su podnijele očitovanja Sudu, ne nadoknađuju se.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court. On those grounds, 
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka.
THE COURT, in answer to the questions referred to it by the Landgericht Frankfurt am Main by order of 10 August 2001, hereby rules: 
Slijedom navedenog, Sud, kao odgovor na pitanja koja mu je Landgericht Frankfurt am Main uputio rješenjem od 10. kolovoza 2001., odlučuje:
1 (a) A national prohibition on the sale by mail order of medicinal products the sale of which is restricted to pharmacies in the Member State concerned, such as the prohibition laid down in Paragraph 43(1) of the Arzneimittelgesetz (Law on medicinal products) in the version of 7 September 1998, is a measure having an effect equivalent to a quantitative restriction for the purposes of Article 28 EC. 
1 (a) Nacionalna zabrana prodaje poštanskom narudžbom lijekova čija je prodaja ograničena na ljekarne u dotičnoj državi članici, kao što je zabrana utvrđena u članku 43. stavku 1. Arzneimittelgesetza (zakona o lijekovima), u inačici od 7. rujna 1998., mjera je s istovrsnim učinkom količinskom ograničenju u smislu članka 28. UEZ-a.
(b) Article 30 EC may be relied on to justify a national prohibition on the sale by mail order of medicinal products which may be sold only in pharmacies in the Member State concerned in so far as the prohibition covers medicinal products subject to prescription. 
(b) Članak 30. UEZ-a može se smatrati uporištem za opravdanje nacionalne zabrane prodaje poštanskom narudžbom lijekova čija je prodaja u dotičnoj državi članici ograničena isključivo na ljekarne, ako se ta zabrana odnosi na lijekove koji se izdaju na liječnički recept.
(c) Questions 1(a) and 1(b) do not need to be assessed differently where medicinal products are imported into a Member State in which they are authorised, having been previously obtained by a pharmacy in another Member State from a wholesaler in the importing Member State. 
(c) Pitanje 1. točke (a) i (b) nije potrebno procijeniti različito ako se radi o uvozu lijekova u državu članicu u kojoj su odobreni, iako ih je prethodno kupila ljekarna sa sjedištem u drugoj državi članici od trgovca na veliko u državi članici uvoza.
2. Article 88(1) of Directive 2001/83/EC of the European Parliament and of the Council of 6 November 2001 on the Community code relating to medicinal products for human use precludes a national prohibition on advertising the sale by mail order of medicinal products which may be supplied only in pharmacies in the Member State concerned, such as the prohibition laid down in Paragraph 8(1) of the Heilmittelwerbegesetz (Law on the advertising of medicinal products), in so far as the prohibition covers medicinal products which are not subject to prescription. 
2. Članku 88. stavku 1. Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu protivna je nacionalna zabrana oglašavanja prodaje poštanskom narudžbom lijekova koji se u dotičnoj državi članici mogu nabavljati isključivo u ljekarnama, kao što je zabrana utvrđena u članku 8. stavku 1. Heilmittelwerbegesetza (Zakon o oglašavanju lijekova), ako se ta zabrana odnosi na lijekove koji se ne izdaju na liječnički recept.
JUDGMENT OF THE COURT (Grand Chamber) 5 October 2004 
PRESUDA SUDA (veliko vijeće) 5. listopada 2004.()
(Social policy - Protection of the health and safety of workers - Directive 93/104/EC - Scope - Emergency workers in attendance in ambulances in the framework of an emergency service run by the German Red Cross - Definition of `road transport' - Maximum weekly working time - Principle - Direct effect - Derogation - Conditions) 
„Socijalna politika - Zaštita zdravlja i sigurnosti radnika - Direktiva 93/104/EZ - Područje primjene - Radnici hitne pomoći prisutni u vozilima hitne pomoći u okviru službe hitne pomoći koju organizira Deutsches Rotes Kreuz - Definicija pojma „cestovni prijevoz" - Maksimalno tjedno radno vrijeme - Načelo - Izravni učinak - Odstupanje - Uvjeti"
In Joined Cases C-397/01 to C-403/01,REFERENCES for a preliminary ruling under Article 234 EC,from the Arbeitsgericht Lörrach (Germany), made by orders of 26 September 2001, received at the Court on 12 October 2001, in the proceedings 
U spojenim predmetima C-397/01 do C-403/01, povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 234. UEZ-a, koje je uputio Arbeitsgericht Lörrach (Radni sud u Lörrachu, Njemačka), odlukama od 26. rujna 2001., koje je Sud zaprimio 12. listopada 2001., u postupcima
Bernhard Pfeiffer (C-397/01),Wilhelm Roith (C-398/01),Albert Süß (C-399/01),Michael Winter (C-400/01),Klaus Nestvogel (C-401/01),Roswitha Zeller (C-402/01),Matthias Döbele (C-403/01) 
Bernhard Pfeiffer (C-397/01), Wilhelm Roith (C-398/01), Albert Süß (C-399/01), Michael Winter (C-400/01), Klaus Nestvogel (C-401/01), Roswitha Zeller (C-402/01), Matthias Döbele (C-403/01) protiv
v Deutsches Rotes Kreuz, Kreisverband Waldshut eV, 
Deutsches Rotes Kreuz, Kreisverband Waldshut eV,
THE COURT (Grand Chamber),, 
SUD (veliko vijeće),
composed of: V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, C. Gulmann, J.-P. Puissochet and J.N. Cunha Rodrigues, Presidents of Chambers, R. Schintgen (Rapporteur), F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr and K. Lenaerts, Judges, 
u sastavu: V. Skouris, predsjednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans, C. Gulmann, J.-P. Puissochet i J. N. Cunha Rodrigues, predsjednici vijeća, R. Schintgen (izvjestitelj), F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr i K. Lenaerts, suci,
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer,Registrar: H. von Holstein, Deputy Registrar, 
nezavisni odvjetnik: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajnik: H. von Holstein, zamjenik tajnika,
having regard to the written procedure,after considering the observations submitted on behalf of: 
uzimajući u obzir pisani postupak, uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
Mr Pfeiffer, Mr Roith, Mr Süß, Mr Winter, Mr Nestvogel, Ms Zeller and Mr Döbele, by B. Spengler, Rechtsanwalt, - 
za B. Pfeiffera, W. Roitha, A. Süßa, M. Wintera, K. Nestvogela, R. Zeller i M. Döbelea, B. Spengler, Rechtsanwalt,
the Commission of the European Communities, by J. Sack and H. Kreppel, acting as Agents, 
za Komisiju Europskih zajednica, J. Sack i H. Kreppel, u svojstvu agenata,
Mr Pfeiffer, Mr Roith, Mr Nestvogel, Ms Zeller and Mr Döbele, by B. Spengler, 
za B. Pfeiffera, W. Roitha, K. Nestvogela, R. Zeller i M. Döbelea, B. Spengler,
Mr Süß and Mr Winter, by K. Lörcher, Gewerkschaftssekretär, - 
za A. Süßa i M. Wintera, K. Lörcher, Gewerkschaftssekretär,
the German Government, by W.-D. Plessing, acting as Agent, 
za njemačku vladu, W.-D. Plessing, u svojstvu agenta,
the French Government, by R. Abraham, G. de Bergues and C. Bergeot-Nunes, acting as Agents, 
za francusku vladu, R. Abraham, G. de Bergues i C. Bergeot-Nunes, u svojstvu agenata,
the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and A. Cingolo, avvocato del Stato, 
za talijansku vladu, I. M. Braguglia, u svojstvu agenta, uz asistenciju A. Cingola, avvocato del Stato,
the United Kingdom Government, by C. Jackson, acting as Agent, and A. Dashwood, Barrister, - 
za vladu Ujedinjene Kraljevine, C. Jackson, u svojstvu agenta, uz asistenciju A. Dashwooda, barrister,
the Commission, by J. Sack and H. Kreppel, 
za Komisiju, J. Sack i H. Kreppel,
1 These references for a preliminary ruling concern the interpretation of Article 2 of Council Directive 89/391/EEC of 12 June 1989 on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health of workers at work (OJ 1989 L 183, p. 1) and of Articles 1(3), 6 and 18(1)(b)(i) of Council Directive 93/104/EC of 23 November 1993 concerning certain aspects of the organisation of working time (OJ 1993 L 307, p. 18). 
1 Zahtjevi za prethodnu odluku odnose se na tumačenje članka 2. Direktive Vijeća 89/391/EEZ od 12. lipnja 1989. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu (SL L 183, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 50.) i članka 1. stavka 3., članka 6. te članka 18. stavka 1. točke (b)(i) Direktive Vijeća 93/104/EZ od 23. studenoga 1993. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL L 307, str. 18.).
2 The references were made to the Court in various sets of proceedings between (i) Mr Pfeiffer, Mr Roith, Mr Süß, Mr Winter, Mr Nestvogel, Ms Zeller and Mr Döbele, who work or used to work as emergency workers, and (ii) Deutsches Rotes Kreuz, Kreisverband Waldshut eV (German Red Cross, Waldshut section (`Deutsches Rotes Kreuz')), a body which employs or employed the claimants in the main actions. 
2 Zahtjevi su upućeni u okviru sporova između B. Pfeiffera, W. Roitha, A. Süßa, M. Wintera, K. Nestvogela, R. Zeller i M. Döbelea, koji su zaposleni ili su bili zaposleni kao radnici hitne pomoći, i Deutsches Rotes Kreuz, Kreisverband Waldshut eV [Njemački Crveni križ, odjel Waldshut (dalje u tekstu: Deutsches Rotes Kreuz)], organizacija koja zapošljava ili je zapošljavala tužitelje u glavnim postupcima.
The proceedings concern German legislation providing for weekly working time in excess of 48 hours. 
Postupci se odnose na njemačke propise koji predviđaju tjedno radno vrijeme dulje od 48 sati.
Community legislation 
Pravo zajednice
3 Directives 89/391 and 93/104 were adopted on the basis of Article 118a of the EC Treaty (Articles 117 to 120 of the EC Treaty have been replaced by Articles 136 EC to 143 EC). 
3 Direktive 89/391 i 93/104 donesene su na temelju članka 118.A Ugovora o EZ-u (članci 117. do 120. Ugovora o EZ-u zamijenjeni su člancima 136. UEZ-a do 143.
4 Directive 89/391 is the framework directive which lays down general principles concerning the health and safety of workers. 
UEZ-a). 4 Direktiva 89/391 je okvirna direktiva kojom se određuju opća načela o zdravlju i sigurnosti radnika.
Those principles were subsequently developed by a series of specific directives, including Directive 93/104. 
Ova su načela kasnije razrađena nizom posebnih direktiva, uključujući Direktivu 93/104.
5 Article 2 of Directive 89/391 defines the scope of the directive as follows: 
5 Članak 2. Direktive 89/391 definira njezino područje primjene na sljedeći način:
`1. This Directive shall apply to all sectors of activity, both public and private (industrial, agricultural, commercial, administrative, service, educational, cultural, leisure, etc.). 
„1. Ova Direktiva primjenjuje se na sve sektore djelatnosti, kako javne tako i privatne (industrijske, poljoprivredne, trgovinske, administrativne, uslužne, obrazovne, kulturne, zabavne itd.).
2. This Directive shall not be applicable where characteristics peculiar to certain specific public service activities, such as the armed forces or the police, or to certain specific activities in the civil protection services inevitably conflict with it. 
2. Ova Direktiva ne primjenjuje se kod obilježja svojstvenih određenim specifičnim aktivnostima u sektoru državne uprave kao što su oružane snage ili policija, ili na neke posebne aktivnosti u poslovima zaštite građana s kojima je u direktnoj suprotnosti.
In that event, the safety and health of workers must be ensured as far as possible in the light of the objectives of this Directive.' 
U tom slučaju potrebno je u najvećoj mogućoj mjeri osigurati sigurnost i zdravlje radnika s obzirom na svrhu ove Direktive."
6 Article 1 of Directive 93/104, entitled `Purpose and scope', provides as follows: 
6 Članak 1. Direktive 93/104, pod naslovom „Svrha i područje primjene", predviđa:
`1. This Directive lays down minimum safety and health requirements for the organisation of working time. 
„1. Ova Direktiva propisuje minimalne sigurnosne i zdravstvene uvjete za organizaciju radnog vremena.
(a) minimum periods of daily rest, weekly rest and annual leave, to breaks and maximum weekly working time; and 
(a) najkraća razdoblja dnevnog odmora, tjednog odmora i godišnjeg odmora, na stanke i najveći broj radnih sati tjedno;
(b) certain aspects of night work, shift work and patterns of work. 
i (b) određene aspekte noćnog rada, rada u smjenama i radnog rasporeda.
3. This Directive shall apply to all sectors of activity, both public and private, within the meaning of Article 2 of Directive 89/391/EEC, without prejudice to Article 17 of this Directive, with the exception of air, rail, road, sea, inland waterway and lake transport, sea fishing, other work at sea and the activities of doctors in training; 
3. Ova se Direktiva primjenjuje na sve sektore djelatnosti, kako javne tako i privatne, u smislu članka 2. Direktive 89/391/EEZ, ne dovodeći u pitanje članak 17. ove Direktive, s izuzetkom zračnog, željezničkog, cestovnog i pomorskog prijevoza, prijevoza unutarnjim plovnim putovima i jezerima te morskog ribolova, ostalih radova na moru i djelatnosti liječnika na osposobljavanju.
4. The provisions of Directive 89/391/EEC are fully applicable to the matters referred to in paragraph 2, without prejudice to more stringent and/or specific provisions contained in this Directive.' 
4. Odredbe Direktive 89/391/EEZ u cijelosti se primjenjuju na pitanja iz stavka 2., ne dovodeći u pitanje strože i/ili posebnije odredbe ove Direktive." [neslužbeni prijevod]
7 Under the heading `Definitions', Article 2 of Directive 93/104 provides: 
7 Pod naslovom „Definicije" članak 2. Direktive 93/104 određuje:
`For the purposes of this Directive, the following definitions shall apply: 
„Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:
1. "working time" shall mean any period during which the worker is working, at the employer's disposal and carrying out his activity or duties, in accordance with national laws and/or practice; 
1. ,radno vrijeme' je vremensko razdoblje u kojem radnik radi, stoji na raspolaganju poslodavcu i obavlja svoje poslove i zadatke u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom;
2. "rest period" shall mean any period which is not working time; 
2. ,vrijeme odmora' je vremensko razdoblje koje nije radno vrijeme;
8 Section II of the directive lays down the measures which the Member States must take to ensure that all workers are afforded, inter alia, daily minimum rest periods and weekly rest periods and it also regulates maximum weekly working time. 
8 U odjeljku II. navedene direktive utvrđuju se mjere koje države članice trebaju poduzeti kako bi se svim radnicima osigurala, između ostaloga, najkraća razdoblja dnevnog odmora i tjednog odmora i kojima se također uređuje maksimalno tjedno radno vrijeme.
9 So far as maximum weekly working time is concerned, Article 6 of Directive 93/104 provides: 
9 U pogledu maksimalnog tjednog radnog vremena, članak 6. Direktive 93/104 predviđa:
`Member States shall take the measures necessary to ensure that, in keeping with the need to protect the safety and health of workers: 
„Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se osiguralo da u skladu s potrebama zaštite sigurnosti i zdravlja radnika:
... 2. the average working time for each 7-day period, including overtime, does not exceed 48 hours.' 
[...] 2. prosječan broj radnih sati u svakom sedmodnevnom razdoblju, uključujući prekovremene sate, ne prelazi 48 sati." [neslužbeni prijevod]
`This Directive shall not affect Member States' right to apply or introduce laws, regulations or administrative provisions more favourable to the protection of the safety and health of workers or to facilitate or permit the application of collective agreements or agreements concluded between the two sides of industry which are more favourable to the protection of the safety and health of workers.' 
„Ova Direktiva ne dovodi u pitanje pravo država članica da primjenjuju ili donose zakone i druge propise povoljnije za zaštitu sigurnosti i zdravlja radnika odnosno da olakšavaju ili dopuštaju primjenu kolektivnih ugovora ili sporazuma između socijalnih partnera povoljnijih za zaštitu sigurnosti i zdravlja radnika." [neslužbeni prijevod]
11 Article 16 of the directive provides: 
11 Članak 16. navedene direktive određuje:
`Member States may lay down: 
„Države članice mogu odrediti:
... 2. for the application of Article 6 (maximum weekly working time), a reference period not exceeding four months. 
[...] 2. za primjenu članka 6. (maksimalan broj radnih sati tjedno), referentno razdoblje koje nije dulje od četiri mjeseca.
12 Directive 93/104 sets out a set of exceptions to a number of its basic rules, in view of the specific features of certain activities and subject to compliance with certain conditions. 
12 Ista direktiva navodi niz izuzetaka od izvjesnog broja svojih osnovnih pravila, u pogledu posebnosti određenih djelatnosti i pod uvjetom da su ispunjeni određeni uvjeti.
In that connection, Article 17 provides: 
S tim u vezi članak 17. predviđa:
`1. With due regard for the general principles of the protection of the safety and health of workers, Member States may derogate from Article 3, 4, 5, 6, 8 or 16 when, on account of the specific characteristics of the activity concerned, the duration of the working time is not measured and/or predetermined or can be determined by the workers themselves, and particularly in the case of: 
„1. Uz poštovanje općih načela zaštite sigurnosti i zdravlja radnika, države članice mogu odstupati od članka 3., 4., 5., 6., 8. i 16. ako, s obzirom na posebne značajke neke djelatnosti, trajanje radnog vremena nije izmjereno i/ili unaprijed određeno ili ga mogu određivati sami radnici, a posebno sljedeći radnici: