natgillin/translations-raw huggingface dataset:
"62 Consequently, in the main proceedings, it is only if and in so far as, pursuant to the EU and FEU Treaties, the European Union has assumed the powers previously exercised by its Member States in the field, as set out in paragraphs 57 to 59 of the present judgment, to which that international convention applies that the convention’s provisions would have the effect of binding the European Union (see, to this effect, International Fruit Company and Others, paragraph 18; Case C-379/92 Peralta [1994] ECR I-3453, paragraph 16; and Case C-301/08 Bogiatzi [2009] ECR I-10185, paragraph 25)." 
"62 Prema tome, samo ako je i u mjeri u kojoj je Unija na temelju UEU-a i UFEU-a preuzela ovlasti koje su prije izvršavale njezine države članice u području kako je navedeno u točkama od 57. do 59. ove presude, na koje se primjenjuje navedena međunarodna konvencija, odredbe te konvencije bile bi obvezujuće za Uniju (vidjeti u tom smislu gore navedenu presudu Fruit Company i dr., t. 18.; presude od 14. srpnja 1994., Peralta, C- 379/92, Zb., str. I-3453., t. 16., i od 22. listopada 2009., Bogiatzi, C-301/08, Zb., str. I-10185., t. 25.)."
63 Indeed, in order for the European Union to be capable of being bound, it must have assumed, and thus had transferred to it, all the powers previously exercised by the Member States that fall within the convention in question (see, to this effect, Intertanko and Others, paragraph 49, and Bogiatzi, paragraph 33). Therefore, the fact that one or more acts of European Union law may have the object or effect of incorporating into European Union law certain provisions that are set out in an international agreement which the European Union has not itself approved is not sufficient for it to be incumbent upon the Court to review the legality of the act or acts of European Union law in the light of that agreement (see, to this effect, Intertanko and Others, paragraph 50). 
63 I zaista, da bi one mogle biti obvezujuće za Uniju, nije li ona u potpunosti trebala preuzeti, odnosno nisu li joj trebale biti prenesene, sve ovlasti koje proizlaze iz dotične konvencije koje su prije izvršavale države članice (vidjeti u tom smislu gore navedene presudu Intertanko i dr., t. 49. i presudu Bogiatzi, t. 33.). Stoga činjenica da cilj ili učinak jednog ili više akata prava Unije može biti uključivanje u pravo Unije određenih odredaba iz nekog međunarodnog sporazuma koji sama Unija nije odobrila nije dovoljna da bi Sud bio dužan preispitati zakonitost tog akta ili tih akata prava Unije s obzirom na taj sporazum (vidjeti u tom smislu gore navedenu presudu Intertanko i dr., t. 50.).
65 Certain matters falling within the Chicago Convention have been covered by legislation adopted at European Union level, in particular on the basis of Article 80(2) EC. As regards air transport, as the Court has already had occasion to point out in Case C-382/08 Neukirchinger [2011] ECR I-0000, paragraph 23, that is true, for example, of Regulation (EC) No 1592/2002 of the European Parliament and of the Council of 15 July 2002 on common rules in the field of civil aviation and establishing a European Aviation Safety Agency (OJ 2002 L 240, p. 1) and of Council Regulation (EEC) No 3922/91 of 16 December 1991 on the harmonisation of technical requirements and administrative procedures in the field of civil aviation (OJ 1991 L 373, p. 4), as amended by Regulation (EC) No 1900/2006 of the European Parliament and of the Council of 20 December 2006 (OJ 2006 L 377, p. 176). 
65 Određena pitanja na koja se odnosi Čikaška konvencija obuhvaćena su propisom usvojenim na razini Unije, posebno na temelju članka 80. stavka 2. UEU-a. Što se tiče zračnog prometa, kako je Sud već imao priliku istaknuti u točki 23. presude od 25. siječnja 2011., Neukirchinger, C-382/08, Zb., str. I-139., to vrijedi, na primjer, za Uredbu (EZ) br. 1592/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2002. o zajedničkim pravilima u području civilnog zrakoplovstva i osnivanju Europske agencije za sigurnost zračnog prometa (SL L 240., str. 1.) [neslužbeni prijevod] i za Uredbu Vijeća (EEZ) br. 3922/91 od 16. prosinca 1991. o usklađivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u području civilnog zrakoplovstva (SL L 373, str. 4.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 25., str. 3.), kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1900/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. (SL L 377, str. 176.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 25., str. 35.).
67 As regards the issue of taxation of the fuel load, the Council has also adopted Directive 2003/96/EC of 27 October 2003 restructuring the Community framework for the taxation of energy products and electricity (OJ 2003 L 283, p. 51) which, in Article 14(1)(b), lays down a tax exemption for energy products supplied for use as fuel for the purpose of air navigation other than in private pleasure-flying, in order that, as is apparent from recital 23 in the preamble to that directive, the European Union complies in particular with certain international obligations, including those connected with the tax exemptions on energy products intended for civil aviation which are granted to airlines on the basis of the Chicago Convention and of international bilateral air service agreements concluded by the European Union and/or the Member States with certain third States (see Case C-79/10 Systeme Helmholz [2011] ECR I-0000, paragraphs 24 and 25). 
67 Što se tiče pitanja oporezivanja natočenog goriva, Vijeće je donijelo i Direktivu Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (SL L 283, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.) koja u članku 14. stavku 1. točki (b) predviđa izuzimanje od poreza za energente koji se nabavljaju kako bi se koristili kao gorivo u zračnom prometu, osim za privatne rekreativne letove, posebno da bi, kako proizlazi iz uvodne izjave 23. te direktive, Unija ispunila određene međunarodne obveze, uključujući one koje se odnose na izuzimanje od poreza energenata namijenjenih za civilno zrakoplovstvo, koje se odobrava zračnim prijevoznicima na temelju Čikaške konvencije i međunarodnih dvostranih sporazuma o zračnom prometu koje su sklopile Unija i/ili države članice s nekim trećim državama (vidjeti presudu od 1. prosinca 2011., Systeme Helmholz, C-79/10, Zb., str. I-12511., t. 24. i 25.).
68 It should, moreover, be pointed out that, by the adoption of Council Decision 2011/530/EU of 31 March 2011 on the signing, on behalf of the Union, and provisional application of a Memorandum of Cooperation between the European Union and the International Civil Aviation Organisation providing a framework for enhanced cooperation (OJ 2011 L 232, p. 1), the European Union has sought to develop a framework for cooperation as regards security audits and inspections in the light of the standards set out in Annex 17 to the Chicago Convention. 
68 Štoviše, treba naglasiti da je donošenjem Odluke Vijeća 2011/530/EU od 31. ožujka 2011. o potpisivanju, u ime Unije, i privremenoj primjeni Memoranduma o suradnji između Europske unije i Međunarodne organizacije civilnog zrakoplovstva koji osigurava okvir za jačanje suradnje (SL L 232, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 21., str. 229.) Unija nastojala razviti okvir za suradnju u pogledu nadzornih i inspekcijskih pregleda vezanih uz sigurnost, s obzirom na standarde iz Priloga 17. Čikaškoj konvenciji.
73 It is apparent from Decisions 94/69 and 2002/358 that the European Union has approved the Kyoto Protocol. Consequently, its provisions form an integral part of the legal order of the European Union as from its entry into force (see Case 181/73 Haegeman [1974] ECR 449, paragraph 5). 
73 Iz odluka 94/69 i 2002/358 proizlazi da je Unija odobrila Kyotski protokol. Stoga odredbe tog Protokola od njegovog stupanja na snagu čine sastavni dio pravnog poretka Unije (vidjeti presudu od 30. travnja 1974., Haegeman, 181/73, Zb., str. 449., t. 5.).
75 In that regard, by adopting the Kyoto Protocol the parties thereto sought to set objectives for reducing greenhouse gas emissions and undertook to adopt the measures necessary in order to attain those objectives. The protocol allows certain parties thereto, which are undergoing the process of transition to a market economy, a certain degree of flexibility in the implementation of their commitments. Furthermore, first, the protocol allows certain parties to meet their reduction commitments collectively. Second, the Conference of the Parties, established by the Framework Convention, is responsible for approving appropriate and effective procedures and mechanisms to determine and to address cases of non-compliance with the provisions of the protocol. 
75 U tom smislu, usvajanjem Kyotskog protokola njegove su stranke nastojale postaviti ciljeve u pogledu smanjivanja emisija stakleničkih plinova i obvezale se donijeti mjere potrebne za postizanje tih ciljeva. Nekim strankama tog Protokola, koje prolaze kroz proces prijelaza na tržišno gospodarstvo, Protokol dopušta određeni stupanj fleksibilnosti u ispunjavanju njihovih obveza. Nadalje, s jedne strane, Protokol nekim strankama omogućuje da zajednički ispunjavaju svoje obveze u pogledu smanjivanja emisija. S druge strane, Konferencija stranaka, ustanovljena Okvirnom konvencijom, odgovorna je za odobravanje odgovarajućih i učinkovitih postupaka i mehanizama za utvrđivanje i rješavanje slučajeva nepoštovanja odredaba Protokola.
77 In particular, Article 2(2) of the Kyoto Protocol, mentioned by the referring court, provides that the parties thereto are to pursue limitation or reduction of emissions of certain greenhouse gases from aviation bunker fuels, working through the ICAO. Thus, that provision, as regards its content, cannot in any event be considered to be unconditional and sufficiently precise so as to confer on individuals the right to rely on it in legal proceedings in order to contest the validity of Directive 2008/101. 
77 Članak 2. stavak 2. Kyotskog protokola, koji spominje sud koji je uputio zahtjev, posebno predviđa da stranke Protokola trebaju raditi na ograničavanju ili smanjivanju emisija određenih stakleničkih plinova iz zrakoplovstva, djelujući preko ICAO-a. Tako se ta odredba, s obzirom na njezin sadržaj, ni u kojem slučaju ne može smatrati bezuvjetnom i dovoljno preciznom da bi pojedincima dala pravo da se na nju pozivaju u sudskom postupku s ciljem osporavanja valjanosti Direktive 2008/101.
79 The Open Skies Agreement has been approved on behalf of the European Union by Decisions 2007/339 and 2010/465. Consequently, its provisions form an integral part of the legal order of the European Union as from its entry into force (see Haegeman, paragraph 5). 
79 Sporazum o otvorenom nebu odobren je u ime Unije Odlukama 2007/339 i 2010/465. Prema tome, odredbe tog sporazuma od njegovog stupanja na snagu čine sastavni dio pravnog poretka Unije (vidjeti gore navedenu presudu, Haegeman, t. 5.).
81 As is apparent from the third and fourth recitals in its preamble, the Open Skies Agreement is intended to make it possible for airlines of the contracting parties to offer the travelling and shipping public competitive prices and services in open markets. The agreement also seeks to have all sectors of the air transport industry, including airline workers, benefiting in such a liberalised agreement. The parties thereto, in so doing, announced their intention of establishing a precedent of global significance to promote the benefits of liberalisation in this crucial economic sector. 
"81 Kao što proizlazi iz treće i četvrte uvodne izjave u njegovoj preambuli, namjena Sporazuma o otvorenom nebu jest omogućiti zračnim prijevoznicima da na otvorenim tržištima putnicima i pošiljateljima nude konkurentne cijene i usluge. Sporazumom se isto tako nastoji postići da svi sektori industrije zračnog prometa, uključujući djelatnike zračnih prijevoznika, imaju koristi od takvog liberaliziranog sporazuma; time su njegove stranke najavile svoju namjeru da postave presedan globalnog značaja za promicanje koristi liberalizacije ovog ključnoga gospodarskog sektora."
82 As the Advocate General has observed in point 91 of her Opinion, airlines established in the territory of the parties to the Open Skies Agreement are thus specifically addressed by that agreement. Articles 3(2) and (5) and 10, provisions which are designed to confer rights on those airlines directly, are particularly revealing in this regard, whilst other provisions of the agreement are designed to impose obligations upon them. 
82 Kao što je nezavisna odvjetnica naglasila u točki 91. svoga mišljenja, Sporazum o otvorenom nebu odnosi se posebno na zračne prijevoznike sa sjedištem na državnom području stranaka Sporazuma. To je posebno očito u članku 3. stavcima 2. i 5. i članku 10., u odredbama koje su tako osmišljene da tim zračnim prijevoznicima izravno daju prava, dok su druge odredbe tog sporazuma osmišljene tako da im nameću obveze.
86 As the Advocate General has observed in point 103 of her Opinion, Article 7 of the Open Skies Agreement, headed ‘Application of laws’, lays down a precise and specific obligation applying to aircraft utilised by the airlines of the parties to that agreement. Under Article 7, when these aircraft engaged in international air navigation enter, depart from or are within the territory of one of the contracting parties, they are to be subject to and must observe the laws and regulations of that party, be they provisions relating to the admission or departure of aircraft on that party’s territory or those relating to the operation and navigation of aircraft. 
86 Kao što je nezavisna odvjetnica naglasila u točki 103. svojega mišljenja, članak 7. Sporazuma o otvorenom nebu, pod naslovom „Primjena zakona” predviđa precizne i određene obveze koje se primjenjuju na zrakoplove koje koriste zračni prijevoznici stranaka tog sporazuma. U skladu s člankom 7., kada ti zrakoplovi koji su uključeni u međunarodnu zračnu plovidbu ulaze na područje, izlaze iz područja ili se nalaze unutar područja jedne od ugovornih stranaka, oni podliježu zakonima i propisima te stranke i moraju ih se pridržavati, bez obzira radi li se o odredbama koje se odnose na ulazak zrakoplova na njezino područje ili njihov izlazak iz njezinog područja, ili odredbama koje se odnose na korištenje i navigaciju takvih zrakoplova.
90 So far as concerns the fuel load for international flights, it is to be noted that the European Union has expressly laid down an exemption from taxation for energy products supplied for use as fuel for the purpose of air navigation, in order in particular to comply with existing international obligations resulting from the Chicago Convention and with those owed by it under international bilateral air service agreements which it has concluded with certain third States and which prove, in this respect, to be of the same nature as the Open Skies Agreement (see Systeme Helmholz, paragraphs 24 and 25). 
90 Što se tiče natočenog goriva za međunarodne letove, treba napomenuti da je Unija izričito predvidjela izuzeće od poreza za energente koji se nabavljaju kako bi se koristili kao gorivo u zračnom prometu, posebno da bi ispunila određene međunarodne obveze koje proizlaze iz Čikaške konvencije i koje je dužna ispuniti na temelju međunarodnih dvostranih sporazuma o zračnom prometu sklopljenih s određenim trećim državama i za koje se pokazalo da su u tom smislu iste naravi kao i Sporazum o otvorenom nebu (vidjeti gore navedenu presudu Systeme Helmholz, t. 24. i 25.)..
92 Finally, it has not in any way been alleged, by either the Member States or the institutions of the European Union which have submitted observations, that within the framework of the Open Skies Agreement the European Union’s trading partner has not exempted the fuel load of the aircraft of airlines established in a Member State. 
92 I konačno, ni države članice ni institucije Unije koje su podnijele svoja očitovanja ni na koji način nisu navele da trgovinski partner Unije nije u okviru Sporazuma o otvorenom nebu izuzeo natočeno gorivo zrakoplova zrakoplovnih prijevoznika sa sjedištem u nekoj državi članici.
95 The first sentence of Article 15(3) of the Open Skies Agreement is intended to impose upon the contracting parties the obligation to follow the aviation environmental standards set out in annexes to the Chicago Convention, except where differences have been filed. This last point is not an element defining the obligation on the European Union to follow those standards, but constitutes a possibility of derogating from that obligation. 
95 Svrha prve rečenice članka 15. stavka 3. Sporazuma o otvorenom nebu je da se ugovornim strankama nametne obveza poštovanja standardâ zaštite okoliša u zrakoplovstvu navedenih u prilozima Čikaškoj konvenciji, osim u slučajevima kada su prijavljene razlike u odnosu na te standarde. Ova zadnja točka ne čini element koji definira obvezu Unije da poštuje te standarde, već predstavlja mogućnost odstupanja od te obveze.
96 That sentence thus appears unconditional and sufficiently precise for the Court to be able to assess the validity of Directive 2008/101 in the light thereof (see, with regard to compliance with environmental norms derived from a convention, Pêcheurs de l’étang de Berre, paragraph 47). 
96 Ta se rečenica čini bezuvjetna i dovoljno precizna da Sud na temelju nje može ocijeniti valjanost Direktive 2008/101 (vidjeti u pogledu ispunjavanja standarda zaštite okoliša koji proizlaze iz određene konvencije gore navedenu presudu Pêcheurs de lʼétang de Berre, t. 47.).
101 Under Article 3(5) TEU, the European Union is to contribute to the strict observance and the development of international law. Consequently, when it adopts an act, it is bound to observe international law in its entirety, including customary international law, which is binding upon the institutions of the European Union (see, to this effect, Case C-286/90 Poulsen and Diva Navigation [1992] ECR I-6019, paragraphs 9 and 10, and Case C-162/96 Racke [1998] ECR I-3655, paragraphs 45 and 46). 
101 Valja podsjetiti da, kao što proizlazi iz članka 3. stavka 5. UEU-a, Unija doprinosi strogom poštovanju i razvoju međunarodnog prava. Prema tome, pri donošenju akata Unija je obvezna poštovati međunarodno pravo u cijelosti, uključujući i međunarodno običajno pravo obvezujuće za institucije Unije (vidjeti u tom smislu presude od 24. studenoga 1992. Poulsen i Diva Navigation, C-286/90, Zb., str. I-6019., točke 9. i 10., i od 16. lipnja 1998., Racke, C-162/96, Zb., str. I-3655., točke 45. i 46.).
102 Thus, it should be examined first whether the principles to which the referring court makes reference are recognised as forming part of customary international law. If they are, it should, secondly, then be determined whether and to what extent they may be relied upon by individuals to call into question the validity of an act of the European Union, such as Directive 2008/101, in a situation such as that in the main proceedings. 
102 Tako, kao prvo valja ispitati priznaje li se da su načela na koja se poziva sud koji je uputio zahtjev sastavni dio međunarodnog običajnog prava. Ako da, tada kao drugo valja utvrditi mogu li se, i u kojoj mjeri, pojedinci pozivati na ta načela kako bi doveli u pitanje valjanost nekog akta Unije, kao što je Direktiva 2008/101, u situaciji poput one u glavnom postupku.
103 The referring court mentions a principle that each State has complete and exclusive sovereignty over its airspace and another principle that no State may validly purport to subject any part of the high seas to its sovereignty. It also mentions the principle of freedom to fly over the high seas. 
103 Sud koji je uputio zahtjev spominje načelo da svaka država ima potpuni i isključivi suverenitet nad svojim zračnim prostorom i drugo načelo da nijedna država nema pravo zahtijevati da podvrgne bilo koji dio otvorenog mora svojoj suverenosti. Taj sud isto tako spominje načelo slobode prelijetanja otvorenog mora.
104 These three principles are regarded as embodying the current state of customary international maritime and air law and, moreover, they have been respectively codified in Article 1 of the Chicago Convention (see, on the recognition of such a principle, the judgment of the International Court of Justice of 27 June 1986 in Military and Paramilitary Activities in and against Nicaragua (Nicaragua v. United States of America), I.C.J. Reports 1986, p. 392, paragraph 212), in Article 2 of the Geneva Convention of 29 April 1958 on the High Seas (United Nations Treaty Series, Vol. 450, p. 11) (see also, on the recognition of this principle, the judgment of the Permanent Court of International Justice of 7 September 1927 in the Case of the S.S ‘Lotus’, PCIJ 1927, Series A, No 10, p. 25) and in the third sentence of Article 87(1) of the United Nations Convention on the Law of the Sea, signed in Montego Bay on 10 December 1982, which entered into force on 16 November 1994 and was concluded and approved on behalf of the European Community by Council Decision 98/392/EC of 23 March 1998 (OJ 1998 L 179, p. 1). 
104 Smatra se da ta tri načela odražavaju sadašnje stanje međunarodnog običajnog pomorskog i zrakoplovnog prava i da je, štoviše, svako načelo posebno kodificirano u članku 1. Čikaške konvencije (u pogledu priznavanja takvih načela vidjeti presudu Međunarodnog suda od 27. lipnja 1986. u predmetu Vojne i paravojne aktivnosti u Nikaragvi i protiv Nikaragve (Nikaragva/Sjedinjene Američke Države), Zbornik presuda, mišljenja i rješenja iz 1986., str. 392., točka 212.), u članku 2. Ženevske konvencije od 29. travnja 1958. o otvorenom moru (Zbornik međunarodnih ugovora Ujedinjenih naroda, sv. 450., str. 11.) (o priznavanju tog načela isto tako vidjeti presudu Stalnog međunarodnog suda od 7. rujna 1927., u predmetu „Lotus”, Zbornik CPJI 1927., serija A, br. 10, str. 25.) i u trećoj rečenici članka 87. stavka 1. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora, potpisane u Montego Bayu 10. prosinca 1982., koja je stupila na snagu 16. studenoga 1994. a sklopljena je i odobrena u ime Europske zajednice Odlukom Vijeća 98/392/EZ od 23. ožujka 1998. (SL L 179, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 4., svezak 2., str. 86.).
107 The principles of customary international law mentioned in paragraph 103 of the present judgment may be relied upon by an individual for the purpose of the Court’s examination of the validity of an act of the European Union in so far as, first, those principles are capable of calling into question the competence of the European Union to adopt that act (see Joined Cases 89/85, 104/85, 114/85, 116/85, 117/85 and 125/85 to 129/85 Ahlström Osakeyhtiö and Others v Commission [1988] ECR 5193, paragraphs 14 to 18, and Case C-405/92 Mondiet [1993] ECR I-6133, paragraphs 11 to 16) and, second, the act in question is liable to affect rights which the individual derives from European Union law or to create obligations under European Union law in his regard. 
107 Pojedinac se na načela međunarodnog običajnog prava spomenuta u točki 103. ove presude može pozvati s ciljem da Sud ispita valjanost akta Unije, s jedne strane, ako ta načela mogu dovesti u pitanje nadležnost Unije za donošenje tog akta (vidjeti presude od 27. rujna 1988., Ahlström Osakeyhtiö i dr./Komisija, 89/85, 104/85, 114/85, 116/85, 117/85 i od 125/85 do 129/85, Zb., str. 5193., t. od 14. do 18. te od 24. studenoga 1993., Mondiet, C-405/92, Zb., str. I-6133., t. od 11. do 16.) i, s druge strane, ako bi predmetni akt mogao utjecati na prava koja pojedinac ima na temelju prava Unije ili u skladu s tim pravom stvoriti obveze za tog pojedinca.