natgillin/translations-raw huggingface dataset:
146 According to that report, at the time when a speed limit of 130 km/h applied at Vomp, the average speed of passenger vehicles was approximately 116 km/h, while during the investigation period in which a permanent speed limit of 100 km/h was introduced their average speed was 103 km/h. The introduction of the permanent speed limit thus brought about a reduction of only 13 km/h compared to the periods in which the speed limit was 130 km/h. 
146 Prema tom izvješću u razdoblju kada je u Vomp-u vrijedilo ograničenje brzine na 130 km/h, prosječna brzina osobnih vozila bila je oko 116 km/h, dok je u razdoblju ispitivanja kada je uvedeno trajno ograničenje brzine na 100 km/h, prosječna brzina bila 103 km/h. Uvođenjem trajnog ograničenja brzine došlo je do smanjenja od samo 13 km/h u odnosu na razdoblja u kojima je ograničenje brzine bilo 130 km/h.
147 While the effect of a speed limit on the speed actually practised by road users may indeed be influenced by the way in which they accept the limit, the fact remains that it is for the Member State concerned to ensure that such a measure is actually complied with, by adopting compulsory measures with penalties if need be. The Republic of Austria cannot thus rely on the average speed measured in the zone concerned, 103 km/h, to assess the effect of implementing a permanent speed limit of 100 km/h. 
147 Iako je istina da učinak ograničenja brzine na stvarnu brzinu kojom su vozili sudionici u cestovnom prometu ovisi o tome kako oni prihvaćaju tu mjeru, ostaje činjenica da je dotična država članica obvezna osigurati učinkovito izvršavanje te mjere donoseći obvezujuće mjere koje prema potrebi uključuju kaznene odredbe. Dakle, Republika Austrija se ne može pozivati na prosječno izmjerenu brzinu na dotičnom području, tj. 103 km/h, radi ocjenjivanja učinka trajnog ograničenja brzine na 100 km/h.
148 Consequently, it appears that replacing the variable speed limit by a permanent speed limit of 100 km/h offers a potential for reducing nitrogen dioxide emissions which was not sufficiently taken into account by the Republic of Austria. Moreover, as may be seen from paragraph 67 above, the existence of that potential is corroborated by the IFEU report. 
148 Sukladno tomu, proizlazi da se zamjenom promjenjivog ograničenja brzine trajnim ograničenjem brzine na 100 km/h mogu smanjiti emisije dušikovog dioksida, što Republika Austrija nije dostatno razmotrila. Osim toga, kao što se može vidjeti iz točke 67. ove presude, postojanje takve mogućnosti je potvrđeno u izvješću IFEU-a.
149 In addition, it must be noted that the restrictive effect on the free movement of goods of replacing the variable speed limit by a permanent speed limit of 100 km/h is less than that of implementing the sectoral traffic prohibition. That replacement would not affect the movement of lorries whose maximum authorised speed is in any case limited. 
149 Valja primijetiti da zamjena promjenjivog ograničenja brzine trajnim ograničenjem brzine na 100 km/h ima manje ograničavajući učinak na slobodno kretanje robe od uvođenja zabrane prometa na dionici autoceste. Takvom se zamjenom ne bi utjecalo na kretanje teretnih vozila čija je najviša dopuštena brzina u svakom slučaju ograničena.
150 In those circumstances, it must be concluded, having regard to the criteria set out in paragraph 140 above, that it has not been shown that the two principal alternative measures put forward by the Commission as measures less restrictive of the free movement of goods are not appropriate. Without it being necessary to examine the other measures suggested by the Commission, the present application must therefore be allowed. 
150 U tim okolnostima valja zaključiti da uzimajući u obzir kriterije iz točke 140. ove presude nije dokazana neprimjerenost dviju glavnih alternativnih mjera koje je Komisija predložila kao mjere kojima se manje ograničava slobodno kretanje robe. Ovu tužba treba prihvatiti, a da pritom nije neophodno ispitati ostale mjere koje je predložila Komisija.
151 In the light of all the foregoing, it must be held that, by prohibiting lorries of over 7.5 tonnes carrying certain goods from using a section of the A 12 motorway in the Inn valley (Austria), the Republic of Austria has failed to fulfil its obligations under Articles 28 EC and 29 EC. 
151 S obzirom na sve prethodno navedeno, valja utvrditi da zabranom prometa za teretna vozila preko 7,5 tona koja prevoze određenu robu na dionici autoceste A 12 u dolini rijeke Inn (Austrija), Republika Austrija nije ispunila svoje obveze prema člancima 28. UEZ-a i 29. UEZ-a.
152 Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings. Since the Commission has applied for costs and the Republic of Austria has essentially been unsuccessful, the Republic of Austria must be ordered to pay the costs. 
152 U skladu s člankom 69. stavkom 2. Poslovnika, svakoj stranci koja ne uspije u postupku nalaže se snošenje troškova, ako je postavljen takav zahtjev. Budući da je Komisija podnijela zahtjev da se Republici Austriji naloži snošenje troškova i da Republika Austrija nije uspjela u svom tužbenom zahtjevu, treba joj naložiti snošenje troškova.
153 In accordance with the first subparagraph of Article 69(4) of the Rules of Procedure, the Italian Republic and the Kingdom of the Netherlands, which have intervened in the proceedings, must bear their own costs. 
153 U skladu s člankom 69. stavkom 4. prvim podstavkom Poslovnika Talijanska Republika i Kraljevina Nizozemska, u svojstvu intervenijenta, će snositi vlastite troškove.
"1. Declares that, by prohibiting lorries of over 7.5 tonnes carrying certain goods from using a section of the A 12 motorway in the Inn valley (Austria), the Republic of Austria has failed to fulfil its obligations under Articles 28 EC and 29 EC;" 
1. Zabranom prometa za teretna vozila preko 7,5 tona koja prevoze određenu robu na dionici autoceste A 12 u dolini rijeke Inn (Austrija), Republika Austrija nije ispunila svoje obveze prema člancima 28. UEZ-a i 29. UEZ-a.
"2. Orders the Republic of Austria to pay the costs;" 
2. Republici Austriji nalaže se snošenje troškova.
3. Orders the Italian Republic and the Kingdom of the Netherlands to bear their own costs. 
3. Talijanskoj Republici i Kraljevini Nizozemskoj nalaže se snošenje vlastitih troškova.
20 January 2011 (*) 
20 siječnja 2011.( *)
(Appeal – Competition – Agreements, decisions and concerted practices – Rubber chemicals sector – Decision finding an infringement of Article 81 EC – Group of undertakings – Joint and several liability of a parent company for infringements of the competition rules committed by its subsidiaries – Attribution of liability to the parent company at the head of a group) 
„Žalba – Tržišno natjecanje – Sporazumi, odluke i usklađena djelovanja – Sektor kemikalija za obradu kaučuka – Odluka koja utvrđuje povredu članka 81. UEZ-a – Grupa poduzetnika – Solidarna odgovornost matičnog društva za povredu pravila o tržišnom natjecanju koju su počinila njegova društva kćeri – Pripisivanje odgovornosti matičnom društvu kao vodećem društvu grupe”
In Case C-90/09 P, 
U predmetu C-90/09 P,
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, brought on 27 February 2009, 
povodom žalbe na temelju članka 56. Statuta Suda Europske unije, podnesene 27. veljače 2009.,
having regard to the written procedure and further to the hearing on 29 April 2010, 
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 29. travnja 2010.,
after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 14 September 2010, 
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 14. rujna 2010.,
1 By their appeal, General Química SA (‘GQ’), Repsol Química SA (‘RQ’), and Repsol YPF SA (‘RYPF’) seek to have set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities (now ‘the General Court’) of 18 December 2008 in Case T-85/06 General Química and Others v Commission (‘the judgment under appeal’), by which the General Court dismissed their action brought against Commission Decision 2006/902/EC of 21 December 2005 relating to a proceeding under Article 81 of the EC Treaty and Article 53 of the EEA Agreement against Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (formerly Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (formerly Crompton Corporation), General Química SA, Repsol Química SA and Repsol YPF SA (Case No COMP/F/C.38.443 – Rubber chemicals) (OJ 2006 L 353, p. 50) (‘the contested decision’), which imposed a fine on those undertakings jointly and severally for participating in a series of agreements and concerted practices. 
1 General Química SA (u daljnjem tekstu: GQ), Repsol Química SA (u daljnjem tekstu: RQ) i Repsol YPF SA (u daljnjem tekstu: RYPF) u svojoj žalbi traže ukidanje presude Prvostupanjskog suda Europskih zajednica (sada „Opći sud”) od 18. prosinca 2008. u predmetu T-85/06 General Química i dr. / Komisija (u daljnjem tekstu: pobijana presuda), kojom je taj sud odbio njihovu tužbu protiv Odluke Komisije 2006/902/EZ od 21. prosinca 2005. o postupku prema članku 81. Ugovora o EZ-u i članku 53. Sporazuma o EGP-u protiv Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc (prethodno Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (prethodno Crompton Corporation), General Química SA, Repsol Química SA i Repsol YPF SA (predmet COMP/F/C.38.443 – Kemikalije za obradu kaučuka) (SL 2006, L 353, str. 50.) [neslužbeni prijevod] (u daljnjem tekstu: sporna odluka), kojom je tim poduzetnicima solidarno izrečena kazna za sudjelovanje u nizu sporazuma i usklađenih djelovanja.
2 GQ is a company governed by Spanish law which produces certain rubber chemicals. It is a wholly owned subsidiary of RQ, which is itself wholly owned by RYPF. 
2 GQ je poduzetnik, osnovan u skladu sa španjolskim pravom, koji proizvodi određene kemikalije za obradu kaučuka. On je društvo kći, u cijelosti u vlasništvu RQ-a, koji je u cijelosti u vlasništvu RYPF-a.
4 By the contested decision, the Commission found RQ and RYPF, collectively referred to as ‘Repsol’, jointly and severally liable for GQ’s infringement. 
4 Spornom odlukom Komisija je utvrdila da su RQ i RYPF, skupno nazvani „Repsol”, solidarno odgovorni za povredu koju je počinio GQ.
6 The Commission stated that such a presumption cannot be rebutted by alleging that the parent company was not directly involved in the cartel or was not aware of its existence or that it did not encourage its subsidiaries to behave unlawfully. The Commission also considered that the contention that RQ and RYPF were not entrusted with the day-to-day business or the operational management of GQ was not sufficient to rebut that presumption. 
6 Komisija je navela da se takva pretpostavka ne može oboriti navodom da matično društvo nije bilo izravno uključeno u kartel ili da nije bilo svjesno njegova postojanja, odnosno da svoja društva kćeri nije poticalo na nezakonito postupanje. Komisija je također smatrala da navod kako društva RQ i RYPF nisu preuzela odgovornost za svakodnevno poslovanje GQ-a odnosno vođenje njegovog poslovanja, nije dovoljan za obaranje te pretpostavke.
7 In addition, the Commission observed that, in the present case, even though the sole director of GQ had delegated his powers with regard to the operational management of the company, he still acted as a ‘link’ between GQ and RQ, through whom information on sales, production and financial results were passed on to the parent company. Furthermore, GQ’s financial results were consolidated with those of ‘Repsol’, with the result that GQ’s profits or losses were reflected in the profits or losses of the group. 
7 Osim toga, Komisija je u ovom predmetu ocijenila da, iako je jedini direktor GQ-a prenio svoje ovlasti za poslovno upravljanje društvom, on je ipak djelovao u svojstvu „veze” između GQ-a i RQ-a, putem koje su podaci o prodaji, proizvodnji i financijskim rezultatima prosljeđivani matičnom društvu. Nadalje, financijski rezultati GQ-a konsolidirani su s onima „Repsola”, tako da su se dobit ili gubitak GQ-a odražavali u dobicima ili gubicima grupe.
11 They raised three pleas in law in support of that action. The first was based on a manifest error of assessment and a lack of reasoning in relation to the joint and several liability of the appellants. The second and third pleas, which will not be discussed subsequently since the appeal does not relate to them, were based respectively on several errors of law which they claimed the Commission committed in calculating the fine and an error of assessment, a lack of reasoning and an infringement of the principle of equal treatment in applying the Leniency Notice. 
11 U prilog svojoj tužbi istaknuli su tri tužbena razloga. Prvi se temeljio na očitoj pogreški u ocjeni i nedostatku obrazloženja solidarne odgovornosti žalitelja. Drugi i treći tužbeni razlog, koji se ne razmatraju u nastavku jer se žalba na njih ne odnosi, temeljili su se na nekoliko pogrešaka koje se tiču prava, koje je prema njihovim navodima Komisija počinila pri izračunu kazne, kao i na pogreški u ocjeni, nedostatku obrazloženja i povredi načela jednakog postupanja pri primjeni obavijesti o suradnji.
12 As regards the first plea, the General Court noted, first of all, in paragraph 58 of the judgment under appeal, the case-law of the Court of Justice in Case 107/82 AEG-Telefunken v Commission [1983] ECR 3151, paragraph 49, and Case C-286/98 P Stora Kopparbergs Bergslags v Commission [2000] ECR I-9925, paragraph 26, according to which the fact that a subsidiary has separate legal personality is not sufficient to exclude the possibility of imputing its conduct to the parent company, in particular where the subsidiary does not decide independently upon its own conduct on the market, but carries out, in all material respects, the instructions given to it by the parent company. 
12 U odnosu na prvi tužbeni zahtjev, Opći sud je prvo u točki 58. pobijane presude ukazao na sudsku praksu u presudama od 25. listopada 1983., AEG – Telefunken/Komisija (107/82, Zb., str. 3151., t. 49.) i od 16. studenoga 2000., Stora Kopparbergs Bergslags/Komisija (C-286/98 P, Zb., str. I-9925., t. 26.), prema kojoj činjenica kako društvo kći ima zasebnu pravnu osobnost nije dostatna za isključivanje mogućnosti da se njegovo postupanje pripiše matičnom društvu, naročito ako društvo kći nije neovisno u odlučivanju o svojem postupanju na tržištu, već u svim ključnim pitanjima izvršava naputke koje mu je dalo njegovo matično društvo.
13 Next, in paragraph 59 of the judgment under appeal, the General Court noted that, according to settled case-law, in the specific case where a parent company holds 100% of the shares in a subsidiary which has been found guilty of unlawful conduct, there is a rebuttable presumption that the parent company actually exerted a decisive influence over its subsidiary’s conduct (by reference to Case T-314/01 Avebe v Commission [2006] ECR II-3085, paragraph 136 and the case-law cited), and that the two companies constitute a single undertaking for the purposes of Article 81 EC (by reference to the judgment of 15 June 2005 in Joined Cases T-71/03, T-74/03, T-87/03 and T-91/03 Tokai Carbon and Others v Commission, ‘Tokai II’, paragraph 59). It is thus for a parent company which disputes before the EU courts a Commission decision fining it for the conduct of its subsidiary to rebut that presumption by adducing evidence to establish that its subsidiary was independent (in that regard, the General Court referred, inter alia, to Stora Kopparbergs Bergslags v Commission, paragraph 29). 
"13 Nadalje, u točki 59. pobijane presude, Opći sud istaknuo je da prema ustaljenoj sudskoj praksi, u posebnom slučaju kad matično društvo drži 100 % udjela u društvu kćeri koje je odgovorno za protupravno ponašanje, postoji oboriva pretpostavka da je matično društvo stvarno izvršavalo odlučujući utjecaj nad postupanjem svojeg društva kćeri (u skladu s presudom od 27. rujna 2006., Avebe/Komisija, T-314/01, Zb, str. II-3085., t. 136. i navedenom sudskom praksom), tako da dva društva čine jedinstvenog poduzetnika u smislu članka 81. UEZ-a (u skladu s presudom od 15. lipnja 2005., Tokai Carbon i dr./Komisija, ""Tokai II"", T-71/03, T-74/03, T-87/03 i T-91/03, t. 59.). Prema tome, na matičnom je društvu, koje pred sudovima EU-a osporava odluku Komisije kojom ga ona novčano kažnjava zbog postupanja njegovog društva kćeri, da obori tu pretpostavku iznošenjem dokaza koji pokazuju kako je njegovo društvo kći bilo neovisno (u tom se smislu Opći sud, među ostalim, pozvao na gore navedenu presudu Stora Kopparbergs Bergslags/Komisija, t. 29.)."
14 In addition, the General Court stated, in paragraph 60 of the judgment under appeal, that although the Court of Justice referred, in Stora Kopparbergs Bergslags v Commission, to circumstances other than the holding by the parent company of 100% of the capital of the subsidiary, it did so for the sole purpose of identifying all the factors on which the General Court had based its reasoning in the judgment under appeal in that case, and not to make that presumption subject to the existence of additional factors. 
14 Osim toga, Opći sud je u točki 60. pobijane presude naveo kako je Sud, iako se u gore navedenoj presudi Stora Kopparbergs Bergslags/Komisija pozvao na druge okolnosti, a ne na okolnost da matično društvo drži 100 % kapitala društva kćeri, to učinio s isključivom svrhom utvrđivanja svih elemenata na kojima je Opći sud temeljio svoje obrazloženje pobijane presude u tom predmetu, a ne da bi ta pretpostavka ovisila o postojanju dodatnih indicija.
15 The General Court therefore concluded, in paragraph 62 of the judgment under appeal, that it is sufficient for the Commission to prove that the entire capital of a subsidiary is held by its parent company for the presumption that the parent company exercises decisive influence over the conduct of the subsidiary on the market to be established. The Commission will then be able to hold the parent company jointly and severally liable for payment of the fine imposed on its subsidiary, even where it is found that the parent company did not participate directly in the agreements, unless the parent company proves that its subsidiary acts independently on the market. 
15 Opći je sud stoga u točki 62. pobijane presude zaključio kako je dovoljno da Komisija dokaže da kapital društva kćeri u cijelosti drži njegovo matično društvo kako bi se potvrdila pretpostavka da matično društvo izvršava odlučujući utjecaj nad postupanjem društva kćeri na tržištu. Komisija tada može matično društvo smatrati solidarno odgovornim za plaćanje kazne koja je izrečena njegovom društvu kćeri, čak i ako je utvrđeno da matično društvo nije izravno sudjelovalo u sporazumima, osim ako matično društvo dokaže da njegovo društvo kći nastupa neovisno na tržištu.
16 The General Court therefore found, in paragraph 63 of the judgment under appeal, that, in that case, ‘the Commission did not fail to have regard to the case-law of the Court of Justice and the [General Court] by merely referring to the fact that 100% of the capital of GQ was owned by its parent companies … in order to attribute to those companies the anti-competitive actions of GQ’. 
16 Opći sud je stoga u točki 63. pobijane presude utvrdio da u tom predmetu „Komisija nije propustila uzeti u obzir praksu Suda i Općeg suda navođenjem činjenice da je 100 % kapitala GQ-a u vlasništvu njegovih matičnih društava [...] kako bi tim društvima pripisala protutržišna postupanja GQ-a”
18 On the contrary, the General Court found, in paragraph 66 of the judgment under appeal, that the fact that the sole director of GQ still acted as a ‘link’ between GQ and RQ, that RYPF consolidated GQ’s and RQ’s accounts at group level and, finally, that RQ and RYPF had replied jointly to the statement of objections, militated in favour of the existence of a single entity, as highlighted by the Commission in recital 262 in the preamble to the contested decision. 
18 Naprotiv, Opći sud je u točki 66. pobijane presude utvrdio da činjenica kako je jedini direktor GQ-a ipak djelovao kao „veza” između GQ-a i RQ-a, da je RYPF konsolidirao izvješća GQ-a i RQ-a na razini grupe te da su naposljetku RQ i RYPF zajednički odgovorili na obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama, ide u prilog postojanju jedinstvenog subjekta, kao što je Komisija naglasila u točki 262. sporne odluke.
19 In addition, in paragraphs 68 and 69 of the judgment under appeal, the General Court held that the fact that, on 22 October 2002, RQ had ordered GQ to cease any practice which might constitute an infringement of competition rules following the inspection which took place at GQ’s place of business on 27 September 2002, was sufficient in itself to prove that RYPF and RQ exercised decisive influence over GQ’s policy, not only on the market but also as regards the unlawful conduct at issue in the contested decision. 
19 Osim toga, Opći sud je u točkama 68. i 69. pobijane presude utvrdio kako je činjenica da je 22. listopada 2002. RQ naložio GQ-u prestanak svakog postupanja koje bi moglo predstavljati povredu pravila o tržišnom natjecanju, slijedom inspekcije koja je 27. rujna 2002. provedena u prostorijama GQ-a, samo po sebi dostatan dokaz da su RYPF i RQ izvršavali odlučujući utjecaj nad politikom GQ-a, i to ne samo na tržištu nego i u pogledu nezakonitog postupanja kojim se bavi sporna odluka.
‘71 In that regard, it must be held that the fact that the activities of the subsidiary differ, even completely, from the activities of the group or even the fact that the parent company has tried, without success moreover, to resell its subsidiary, is not capable of rebutting the presumption that RQ and RYPF are liable. Even though groups of undertakings and holding companies frequently have different business activities and sometimes sell some of their subsidiaries, they have already been regarded as constituting a single undertaking for the purpose of Article 81 EC (see, to that effect, Case T-330/01 Akzo Nobel v Commission [2006] ECR II-3389, paragraphs 78 and 82). 
„71 U tom smislu, valja utvrditi da činjenica kako se djelatnosti društva kćeri razlikuju, pa i u potpunosti, od djelatnosti grupe, odnosno čak i činjenica da je matično društvo pokušalo i da, štoviše, nije uspjelo prodati svoje društvo kćer, ne može oboriti pretpostavku odgovornosti RQ-a i RYPF-a. Iako grupe poduzetnika i holding društva često imaju različite poslovne djelatnosti i ponekad prodaju neka svoja društva kćeri, već su bili smatrani jedinstvenim poduzetnikom u smislu članka 81. UEZ-a (u tom smislu vidjeti presudu Općeg suda od 27. rujna 2006., Akzo Nobel/Komisija, T-330/01, Zb., str. II-3389., t. 78. i 82.).
72 Furthermore, the Commission, in reply to the request for documents made by the [appellants], submitted to the Court a document which included the minutes of RQ’s board of directors of 1998 to 2000 and which set out GQ’s financial results and a resolution relating to the sale of GQ’s holding in Silquímica, SA and to the sale of GQ’s real property. That document substantiates in all material respects the Commission’s findings in the contested decision. If RQ’s board of directors plays a significant role in several essential aspects of GQ’s strategy, such as the sale of real property or the sale of a holding, and reserves the power of final decision in that regard, it follows that it exerts a decisive influence on GQ’s conduct. 
72 Nadalje, kao odgovor na zahtjev tužitelja za dokumentacijom, Komisija je Općem sudu dostavila dokument koji je uključivao zapisnik sa sastanaka upravnog odbora RQ-a 1998. i 2000. godine u kojem su se navodili financijski rezultati GQ-a i odluka o prodaji udjela GQ-a u poduzetniku Silquímica, SA te o prodaji nekretnina GQ-a. Taj dokument u materijalnom smislu u cijelosti podupire ocjenu Komisije u spornoj odluci. Ako upravni odbor RQ-a igra bitnu ulogu u više ključnih aspekata strategije GQ-a, kao što je prodaja nekretnina ili prodaja udjela, zadržavajući ovlast donošenja konačne odluke u vezi s time, iz toga proizlazi da izvršava odlučujući utjecaj nad postupanjem GQ-a.