natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In view of the fact that the French Republic has not concluded a convention with the Swiss Confederation, periods of insurance completed in France cannot, under the Italo-Swiss Convention, be taken into account for acquisition of entitlement to old-age, survivors' or invalidity benefits. 
Budući da Francuska Republika nije sklopila konvenciju sa Švicarskom Konfederacijom, razdoblja osiguranja ostvarena u Francuskoj ne mogu se uzeti u obzir u okviru talijansko-švicarske konvencije za stjecanje prava na davanja za slučaj starosti, za nadživjele osobe ili za slučaj invaliditeta.
The dispute in the main proceedings and the question submitted 
Glavni postupak i prethodno pitanje
14 Mrs Gottardo, who is an Italian national by birth, renounced that nationality in favour of French nationality following her marriage in France on 7 February 1953 to a French national. 
14 E. Gottardo, po rođenju talijanska državljanka, odrekla se tog državljanstva u korist francuskoga državljanstva nakon što je u Francuskoj 7. veljače 1953. sklopila brak s francuskim državljaninom.
According to the information on the case-file, Mrs Gottardo was required at that time to assume the nationality of her husband. 
Prema podacima iz spisa E. Gottardo je u to vrijeme morala prihvatiti državljanstvo svojega supruga.
15 Mrs Gottardo worked successively in Italy, Switzerland and France, where she paid social security contributions as follows: 100 weekly contributions in Italy, 252 weekly contributions in Switzerland, and 429 weekly contributions in France. 
15 E. Gottardo radila je uzastopno u Italiji, Švicarskoj i Francuskoj, zemljama u kojima je uplaćivala doprinose socijalnog osiguranja, odnosno 100 tjednih doprinosa u Italiji, 252 tjedna doprinosa u Švicarskoj i 429 tjednih doprinosa u Francuskoj.
She is in receipt of Swiss and French old-age pensions, which were granted to her without any need for aggregation of periods of insurance. 
Prima starosnu švicarsku i francusku mirovinu koje su joj dodijeljene a da nije primijenjeno zbrajanje razdoblja osiguranja.
16 According to the information before the Court, Mrs Gottardo wishes to obtain an Italian old-age pension pursuant to Italian social security legislation. 
16 Iz podataka dostavljenih Sudu proizlazi da E. Gottardo želi na temelju talijanskog pravnog propisa u području socijalne sigurnosti ishoditi talijansku starosnu mirovinu.
However, even if the Italian authorities took into account the periods of insurance completed in France, in accordance with Article 45 of Regulation No 1408/71, aggregation of the Italian and French periods would not enable her to achieve the minimum period of contributions required under Italian legislation for entitlement to an Italian pension. 
Međutim, čak i da talijanske vlasti uzmu u obzir razdoblja osiguranja ostvarena u Francuskoj, u skladu s člankom 45. Uredbe br. 1408/71, zbrajanje talijanskih i francuskih razdoblja ne bi joj omogućilo da se postigne minimalno trajanje uplate doprinosa koje se prema talijanskom propisu zahtijeva radi ostvarenja prava na talijansku mirovinu.
Mrs Gottardo would be entitled to an Italian old-age pension only if account were also taken of the periods of insurance completed in Switzerland pursuant to the aggregation principle referred to in Article 9(1) of the Italo-Swiss Convention. 
E. Gottardo imala bi pravo na talijansku starosnu mirovinu samo ako se, primjenom načela zbrajanja razdoblja iz članka 9. stavka 1. talijansko-švicarske konvencije, između ostalog uzmu u obzir i razdoblja osiguranja ostvarena u Švicarskoj.
17 Mrs Gottardo's application on 3 September 1996 for an old-age pension was rejected by the INPS, by decision of 14 November 1997, on the ground that she was a French national and that the Italo-Swiss Convention therefore did not apply to her. 
17 INPS je odlukom od 14. studenoga 1997. odbio zahtjev za starosnu mirovinu koji je E. Gottardo uputila 3. rujna 1996., s obrazloženjem da je ona francuska državljanka i stoga se talijansko-švicarska konvencija na nju ne primjenjuje.
The administrative appeal which Mrs Gottardo lodged against that decision was dismissed on the same grounds by decision of the INPS of 9 June 1998. 
Žalbu koju je E. Gottardo uputila protiv te odluke INPS je odbio odlukom od 9. lipnja 1998. s istim obrazloženjem.
18 Mrs Gottardo thereupon brought the matter before the Tribunale ordinario di Roma, arguing that, since she was a national of a Member State, the INPS was required to recognise her entitlement to a pension under the same conditions as it applied to Italian nationals. 
18 Tada se E. Gottardo obratila Tribunale ordinario di Roma navodeći da joj je, kao državljanki države članice, INPS dužan priznati pravo na mirovinu pod istim uvjetima koje primjenjuje na vlastite državljane.
19 Since it was unsure whether the rejection by the INPS of Mrs Gottardo's application solely on the ground of her French nationality was contrary to either Article 12 EC or Article 39 EC, the Tribunale ordinario di Roma decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling: 
19 Pitajući se je li odbijanje zahtjeva E. Gottardo od strane INPS-a temeljeno isključivo na njezinu francuskome državljanstvu suprotno kako članku 12. UEZ-a tako i članku 39. UEZ-a, Tribunale ordinario di Roma odlučio je prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
[Is] a worker who is a citizen of a Member State with a record of payments of social security contributions to the competent institution of another Member State ... entitled to be awarded an old-age pension on the basis of aggregation of the contributions paid to the institution of a State outside the Union under the convention which the Member State has concluded with the latter and which it applies to its own citizens[?] 
„[R]adnik koji je državljanin jedne države članice, a poziva se na uplatu doprinosa socijalnog osiguranja u nadležnoj ustanovi neke druge države članice [...], ima li on ili nema pravo na isplatu svoje starosne mirovine na osnovi zbrajanja doprinosa uplaćenih u ustanovi druge strane zemlje u Uniji na temelju konvencije koju je navedena država članica sklopila s ovom potonjom i koju primjenjuje na vlastite državljane[?]"
20 The essence of the national court's question is whether the competent social security authorities of one Member State (in casu the Italian Republic) are required, pursuant to their Community obligations under Article 12 EC or Article 39 EC, to take into account, for the purpose of entitlement to old-age benefits, periods of insurance completed in a non-member country (in casu the Swiss Confederation) by a national of a second Member State (in casu the French Republic) in circumstances where, under identical conditions of contribution, those competent authorities will take into account such periods where they have been completed by nationals of the first Member State pursuant to a bilateral international convention concluded between that Member State and the non-member country. 
20 Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita jesu li nadležna tijela socijalne sigurnosti prve države članice (u glavnom postupku: Talijanska Republika) dužna, u skladu s obvezama Zajednice koje imaju na temelju članka 12. UEZ-a ili članka 39. UEZ-a, radi ostvarenja prava na davanja za slučaj starosti uzeti u obzir razdoblja osiguranja koja je u nekoj trećoj zemlji (u glavnom postupku: Švicarska Konfederacija) ostvario državljanin druge države članice (u glavnom postupku: Francuska Republika), jer kod postojanja istih uvjeta doprinosa navedena nadležna tijela priznaju, na temelju bilateralne međunarodne konvencije sklopljene između prve države članice i treće zemlje, uzimanje u obzir tih razdoblja koja su ostvarili njihovi državljani.
21 Under Article 12 EC, the principle of non-discrimination applies [w]ithin the scope of application of this Treaty and without prejudice to any special provisions contained therein. 
21 Valja istaknuti da u skladu s člankom 12. UEZ-a načelo nediskriminacije proizvodi učinke „[u]nutar područja primjene [...] Ugovora" i „ne dovodeći u pitanje bilo koju njegovu posebnu odredbu".
By this latter expression, Article 12 EC refers in particular to other Treaty provisions in which the general principle which it sets out is given concrete form in respect of specific situations. 
Ovim potonjim izrazom, članak 12. upućuje osobito na druge odredbe Ugovora u kojima se primjena općeg načela koje se u njemu iznosi ostvaruje u specifičnim situacijama.
Such is the case, inter alia, with regard to the provisions on the free movement of workers (see, in this connection, Case 186/87 Cowan [1989] ECR 195, paragraph 14). 
Takve su odredbe, među ostalim, one o slobodnom kretanju radnika (vidjeti s tim u vezi presudu od 2. veljače 1989., Cowan, 186/97, Zb., str. 195., t. 14.).
The principle of equal treatment provided for by the Treaty 
Načelo jednakosti postupanja koje predviđa Ugovor
22 Having been employed as a teacher in two different Member States, Mrs Gottardo has exercised her right of free movement. 
22 Podučavajući kao zaposlena osoba u dvije različite države članice, E. Gottardo ostvarivala je svoje pravo na slobodno kretanje.
Her application for an old-age pension on the basis of aggregation of the periods of insurance she has completed comes within the scope both ratione personae and ratione materiae of Article 39 EC. 
Njezin zahtjev da joj se dodijeli starosna mirovina zbrajanjem razdoblja osiguranja koja je ostvarila potpada pod područje primjene kako ratione personae tako i ratione materiae iz članka 39. UEZ-a.
23 According to the order for reference, the competent Italian authorities recognise the right of Italian nationals who have paid social security contributions to both the Italian and Swiss social security systems, and who are thus in a situation identical to that of Mrs Gottardo, to receive payment of their old-age pensions through aggregation of the Italian and Swiss periods of insurance. 
23 Iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje proizlazi da talijanska nadležna tijela svojim državljanima koji su uplaćivali doprinose socijalnog osiguranja u talijanskom i švicarskom sustavu socijalne sigurnosti i nalaze se u istom položaju kao i E. Gottardo priznaju mogućnost ishođenja isplate starosne mirovine na način da se zbroje talijanska i švicarska razdoblja osiguranja.
24 As the INPS acknowledged in its observations, if Mrs Gottardo had retained Italian nationality she would satisfy the conditions of entitlement to an Italian old-age pension. 
24 Kako je INPS to priznao u svojim očitovanjima, da je E. Gottardo zadržala talijansko državljanstvo, udovoljila bi uvjetima za ostvarenje prava na talijansku starosnu mirovinu.
The INPS does not dispute that the sole ground of refusal of Mrs Gottardo's application was that she is a French national. 
INPS ne osporava da je zahtjev odbijen jedino zbog francuskog državljanstva E. Gottardo.
It is thus common ground that the dispute concerns a difference in treatment on the sole ground of nationality. 
Stoga je sigurno da je riječ o razlici u postupanju samo na temelju državljanstva.
25 However, according to the Italian Government and the INPS, the latter's refusal to grant Mrs Gottardo an old-age pension on the basis of aggregation of the periods of insurance which she completed in Italy and France, as well as in Switzerland, is justified by the fact that the conclusion by a single Member State - in casu, the Italian Republic - of a bilateral international convention with a non-member country, namely the Swiss Confederation, does not come within the scope of Community competence. 
25 Ipak, prema mišljenju talijanske vlade i INPS-a, odbijanje ovog potonjeg da E. Gottardo dodijeli starosnu mirovinu na način da se zbroje razdoblja osiguranja koja je ona ostvarila kako u Italiji i Francuskoj, tako i u Švicarskoj opravdava činjenica da sklapanje između jedne države članice, u ovom slučaju Talijanske Republike, bilateralne međunarodne konvencije s trećom zemljom, u ovom slučaju Švicarskom Konfederacijom, ne potpada u nadležnost Zajednice.
26 The Italian Government refers in this regard to the wording of Article 3 of Regulation No 1408/71, read in the light of the definitions contained in Article 1(j) and (k) thereof, as interpreted by the Court in Case C-23/92 Grana-Novoa [1993] ECR I-4505. 
26 Talijanska se vlada u tom pogledu poziva na tekst iz članka 3. Uredbe br. 1408/71 koji se tumači u skladu s definicijama iz članka 1. točaka (j) i (k) te Uredbe kako ih tumači Sud u presudi od 2. kolovoza 1993., Grana-Novoa (C-23/92, Zb., str. I-4505.).
27 In Grana-Novoa, cited above, the applicant, who was a Spanish national, had performed work subject to compulsory social insurance, first in Switzerland and subsequently in Germany. 
27 Valja podsjetiti da je u prethodno navedenom predmetu Grana-Novoa tužiteljica, španjolska državljanka, obavljala profesionalnu djelatnost koja podliježe obveznom socijalnom osiguranju, najprije u Švicarskoj, zatim u Njemačkoj.
The German authorities had refused her a German invalidity pension on the ground that she had worked for an insufficient number of years in Germany. 
Njemačka tijela odbila su joj pravo na njemačku invalidsku mirovinu zbog nedovoljnog broja godina rada provedenih u Njemačkoj.
In exactly the same way as Mrs Gottardo in the main proceedings in the present case, Mrs Grana-Novoa sought to rely on the provisions of a convention concluded between the Federal Republic of Germany and the Swiss Confederation, application of which was limited to German and Swiss citizens, in order to have account taken of the periods of insurance which she had completed in Switzerland. 
Gospođa Grana-Novoa, kao i E. Gottardo u glavnom postupku, htjela se na odredbe konvencije sklopljene između Savezne Republike Njemačke i Švicarske Konfederacije, čija se primjena ograničavala na njemačke i švicarske državljane, pozvati kako bi razdoblja osiguranja koje je ostvarila u Švicarskoj bila uzeta u obzir.
28 The first question submitted by the Bundessozialgericht (Federal Social Court, Germany) asked the Court to rule on the interpretation of the term legislation in Article 1(j) of Regulation No 1408/71. 
28 Prvim pitanjem koje je uputio Bundessozialgericht Sud je pozvan izjasniti se o tumačenju pojma „zakonodavstvo" iz članka 1. točke (j) Uredbe br. 1408/71.
The Court ruled that a convention concluded between a single Member State and one or more non-member countries does not come within the concept of legislation, as that term is used in Regulation No 1408/71. 
Sud je presudio da konvencija sklopljena između jedne države članice i jedne ili više trećih zemalja ne potpada pod pojam zakonodavstva u smislu Uredbe br. 1408/71.
The Bundessozialgericht's second question, which concerned the principle of equal treatment, was posed only in the event that the first question should be answered in the affirmative and was for that reason not addressed by the Court. 
Drugo pitanje Bundessozialgerichta o načelu jednakog postupanja bilo je upućeno samo u slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, tako da ga Sud nije razmatrao.
29 The question submitted in the present case is based on application of the principles flowing directly from the provisions of the Treaty, so it is appropriate to recall the Court's case-law on bilateral international conventions. 
29 Budući da je pitanje upućeno u ovom predmetu usmjereno na primjenu načela koja proizlaze izravno iz odredaba Ugovora, valja podsjetiti na sudsku praksu Suda u području bilateralnih međunarodnih konvencija.
30 With regard to a cultural agreement concluded between two Member States which reserved entitlement to study scholarships exclusively to nationals of those two States, the Court has ruled that Article 7 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968 (II), p. 475) obliged the authorities of those two Member States to extend the benefit of the training bursaries provided for by that bilateral agreement to Community workers established within their territory (Case 235/87 Matteucci [1988] ECR 5589, paragraph 16). 
30 Vezano uz sporazum o kulturnoj suradnji sklopljen između dvije države članice koji pravo na stipendije za studente ograničava samo na državljane tih dviju država, Sud je presudio da je članak 7. Uredbe Vijeća br. 1612/68 od 15. listopada 1968. o slobodi kretanja radnika unutar Zajednice (SL L 257, str. 2.) nalagao tijelima tih dviju država da pravo na potpore za obrazovanje predviđene bilateralnim sporazumom prošire na radnike Zajednice koji na njihovom državnom području imaju stalno boravište (vidjeti presudu od 27. rujna 1988., Matteucci, 235/87, Zb., str. 5589., t. 16.).
31 The Court has also ruled that if application of a provision of Community law is liable to be impeded by a measure adopted pursuant to the implementation of a bilateral agreement, even where the agreement falls outside the field of application of the Treaty, every Member State is under a duty to facilitate application of that provision and, to that end, to assist every other Member State which is under an obligation under Community law (Matteucci, cited above, paragraph 19). 
31 Sud je također presudio da ako postoji vjerojatnost da mjera donesena u okviru provedbe bilateralne konvencije, pa čak ako je sklopljena izvan područja primjene Ugovora, čini prepreku za primjenu neke odredbe prava Zajednice, sve države članice dužne su olakšati primjenu te odredbe i u tom cilju pomoći svakoj drugoj državi članici koja ima obvezu na temelju prava Zajednice (vidjeti prethodno navedenu presudu Matteucci, t. 19.).
32 With regard to a bilateral international treaty concluded between a Member State and a non-member country for the avoidance of double taxation, the Court has pointed out that, although direct taxation is a matter falling within the competence of the Member States alone, the latter may not disregard Community rules but must exercise their powers in a manner consistent with Community law. 
32 Budući da je riječ o bilateralnoj međunarodnoj konvenciji sklopljenoj između države članice i treće zemlje radi izbjegavanja dvostrukog oporezivanja Sud je podsjetio da, iako izravno oporezivanje potpada samo pod nadležnost država članica, ove se potonje ipak ne mogu osloboditi obveze poštovanja propisa Zajednice, već svoje ovlasti moraju izvršavati poštujući pravo Zajednice.
The Court accordingly ruled that the national treatment principle requires the Member State that is party to such a treaty to grant to permanent establishments of companies resident in another Member State the advantages provided for by the agreement on the same conditions as those which apply to companies resident in the Member State that is party to the treaty (see, in this connection, Case C-307/97 Saint-Gobain ZN [1999] ECR I-6161, paragraphs 57 to 59). 
Sud je stoga presudio da načelo nacionalnog postupanja nalaže državi članici, stranci takve konvencije, da stalnim poslovnim jedinicama društava koja imaju sjedište u drugoj državi članici prizna prava predviđena konvencijom pod istim uvjetima koji se primjenjuju na društva koja imaju sjedište u državi članici koja je stranka konvencije (vidjeti s tim u vezi presudu od 21. rujna 1999., Saint-Gobain ZN, C-307/97, Zb., str. I-6161., t. 57. do 59.).
33 It follows from that case-law that, when giving effect to commitments assumed under international agreements, be it an agreement between Member States or an agreement between a Member State and one or more non-member countries, Member States are required, subject to the provisions of Article 307 EC, to comply with the obligations that Community law imposes on them. 
33 Iz te sudske prakse proizlazi da su u provedbi obveza koje su preuzele na temelju međunarodnih konvencija, bilo da je riječ o konvenciji između država članica ili o konvenciji između države članice i jedne ili više trećih zemalja, države članice dužne, ako nije drukčije propisano odredbama iz članka 307. UEZ-a, poštovati obveze koje imaju na temelju prava Zajednice.
The fact that non-member countries, for their part, are not obliged to comply with any Community-law obligation is of no relevance in this respect. 
Činjenica da treće zemlje, što se njih tiče, nisu dužne poštovati nijednu obvezu na temelju prava Zajednice u tom pogledu nije relevantna.
34 It follows from all of the foregoing that, when a Member State concludes a bilateral international convention on social security with a non-member country which provides for account to be taken of periods of insurance completed in that non-member country for acquisition of entitlement to old-age benefits, the fundamental principle of equal treatment requires that that Member State grant nationals of other Member States the same advantages as those which its own nationals enjoy under that convention unless it can provide objective justification for refusing to do so. 
34 Iz svih prethodnih razmatranja proizlazi da, kad država članica sklapa s trećom zemljom međunarodnu bilateralnu konvenciju o socijalnoj sigurnosti koja predviđa uzimanje u obzir razdoblja osiguranja ostvarenih u dotičnoj trećoj zemlji radi stjecanja prava na davanja za slučaj starosti, osnovno načelo jednakog postupanja toj državi članici nalaže da državljanima drugih zemalja prizna ista prava koja imaju njezini državljani na temelju spomenute konvencije, osim ako za to odbijanje nema objektivno opravdanje.
35 It also follows that the Court's interpretation of the term legislation in Article 1(j) of Regulation No 1408/71 cannot affect the obligation of every Member State to comply with the principle of equal treatment laid down in Article 39 EC. 
35 Iz toga također proizlazi da tumačenje koje je Sud dao za pojam „zakonodavstvo" iz članka 1. točke (j) Uredbe br. 1408/71 ne može biti takvo da dovodi u pitanje obvezu svake države članice da poštuje načelo jednakog postupanja predviđeno člankom 39. UEZ-a.
The existence of objective justification 
Postojanje objektivnog opravdanja
36 Disturbing the balance and reciprocity of a bilateral international convention concluded between a Member State and a non-member country may, it is true, constitute an objective justification for the refusal by a Member State party to that convention to extend to nationals of other Member States the advantages which its own nationals derive from that convention (see, to that effect, Saint-Gobain ZN, cited above, paragraph 60). 
36 Sigurno, ako su uravnoteženost i reciprocitet bilateralne međunarodne konvencije sklopljene između države članice i treće zemlje dovedeni u pitanje, to može biti objektivno opravdanje da država članica koja je stranka te konvencije na državljane drugih država članica ne proširi prava koja njezini državljani imaju na temelju spomenute konvencije (vidjeti u tom smislu prethodno navedenu presudu Saint-Gobain ZN, t. 60.).
37 However, the INPS and the Italian Government have failed to establish that, in the case in the main proceedings, the obligations which Community law imposes on them would compromise those resulting from the commitments which the Italian Republic has entered into vis-à-vis the Swiss Confederation. 
37 Ipak, INPS i talijanska vlada nisu utvrdili da bi u glavnom postupku obveze koje im nalaže pravo Zajednice dovele u pitanje one koje proizlaze iz obveza koje je Talijanska Republika preuzela prema Švicarskoj Konfederaciji.
The unilateral extension by the Italian Republic, to workers who are nationals of other Member States, of the benefit of having insurance periods which they completed in Switzerland taken into account for the purpose of acquiring entitlement to Italian old-age benefits would in no way compromise the rights which the Swiss Confederation derives from the Italo-Swiss Convention and would not impose any new obligations on that country. 
Naime, proširenje na radnike državljane drugih država članica prava uzimanja u obzir razdoblja osiguranja ostvarenih u Švicarskoj radi stjecanja prava na talijanska davanja za slučaj starosti koje jednostrano primjenjuje Talijanska Republika baš ni u čemu ne bi ugrozilo prava koja za Švicarsku Konfederaciju proizlaze iz talijansko-švicarske konvencije niti bi joj nametnulo nove obveze.