natgillin/translations-raw huggingface dataset:
46 Moreover, that interpretation is consistent also with the wording of the new provision on the conflict-of-law rules relating to individual contracts of employment, introduced by Regulation No 593/2008, which is not applicable to the present case ratione temporis. According to Article 8 of that regulation, to the extent that the law applicable to the individual employment contract has not been chosen by the parties, the contract is to be governed by the law of the country in which or, failing that, from which the employee habitually carries out his work in performance of the contract. That law remains applicable also where the employee carries out duties temporarily in another State. Furthermore, as stated in recital 23 in the preamble to that regulation, the interpretation of that provision must be prompted by the principles of favor laboratoris in that the weaker parties to contracts must be protected ‘by conflict-of-law rules that are more favourable’. 
46 Nadalje, to je tumačenje dosljedno tekstu nove odredbe o pravilima o sukobu zakona koji se odnose na pojedinačne ugovore o radu, uvedene Uredbom br. 593/2008, koja nije primjenjiva na ovaj slučaj ratione temporis. U skladu s člankom 8. te uredbe, ukoliko stranke nisu odabrale pravo koje se primjenjuje na pojedinačni ugovor o radu, ugovor se uređuje pravom države u kojoj ili iz koje radnik obično obavlja svoj posao sukladno ugovoru. Ukoliko je radnik privremeno zaposlen u drugoj državi, smatrat će se da nije došlo do promjene države u kojoj obično obavlja posao. To pravo ostaje primjenjivo u slučajevima kad radnik privremeno izvršava dužnosti u drugoj državi. Nadalje, u skladu s uvodnom odredbom 23. te uredbe, tumačenje te odredbe mora se voditi načelima favor laboratoris tako da slabije ugovorne stranke budu zaštićene „pravilima o sukobu zakona koja su povoljnija”.
47 It follows from the foregoing that the referring court must give a broad interpretation to the connecting criterion laid down in Article 6(2)(a) of the Rome Convention in order to establish whether the appellant in the main proceedings habitually carried out his work in one of the Contracting States and, if so, to determine which one. 
47 Iz gore navedenog proizlazi da sud koji je uputio zahtjev mora široko tumačiti poveznicu iz članka 6. stavka 2. točke (a) Rimske konvencije kako bi utvrdio je li tužitelj u glavnom postupku uobičajeno obavljao posao u jednoj državi ugovornici, te ukoliko je to slučaj, o kojoj se državi ugovornici radi.
48 Accordingly, in the light of the nature of work in the international transport sector, such as that at issue in the main proceedings, the referring court must, as proposed by the Advocate General in points 93 to 96 of her Opinion, take account of all the factors which characterise the activity of the employee. 
48 Prema tome, u svjetlu prirode posla u sektoru međunarodnog prometa koji je predmet glavnog postupka, sud koji je uputio zahtjev treba, u skladu s mišljenjem nezavisne odvjetnice u točkama 93. do 96., uzeti u obzir sve čimbenike koji obilježavaju aktivnost radnika.
49 It must, in particular, determine in which State is situated the place from which the employee carries out his transport tasks, receives instructions concerning his tasks and organises his work, and the place where his work tools are situated. It must also determine the places where the transport is principally carried out, where the goods are unloaded and the place to which the employee returns after completion of his tasks. 
49 Taj sud posebno treba utvrditi u kojoj državi se nalazi mjesto iz kojeg radnik obavlja djelatnost prijevoza, iz kojeg prima radne upute te organizira svoj posao, te mjesto na kojem se nalaze njegova sredstva za rad. Također treba utvrditi mjesta u kojima se većinom odvija prijevoz, u kojima se vrši istovar robe te mjesto u koje se radnik vraća nakon izvršenja zadatka.
50 In those circumstances, the answer to the question referred is that Article 6(2)(a) of the Rome Convention must be interpreted as meaning that, in a situation in which an employee carries out his activities in more than one Contracting State, the country in which the employee habitually carries out his work in performance of the contract, within the meaning of that provision, is that in which or from which, in the light of all the factors which characterise that activity, the employee performs the greater part of his obligations towards his employer. 
50 U tim okolnostima na postavljeno pitanje valja odgovoriti na način da članak 6. stavak 2. točka (a) Rimske konvencije treba tumačiti u smislu da je, kada radnik izvršava svoje aktivnosti u više država ugovornica, država u kojoj radnik obično obavlja posao na temelju ugovora, u smislu te odredbe, upravo ona u kojoj ili iz koje, u svjetlu svih čimbenika koji karakteriziraju tu aktivnost, radnik obavlja veći dio svojih obaveza prema poslodavcu.
Article 6(2)(a) of the Convention on the law applicable to contractual obligations, opened for signature in Rome on 19 June 1980, must be interpreted as meaning that, in a situation in which an employee carries out his activities in more than one Contracting State, the country in which the employee habitually carries out his work in performance of the contract, within the meaning of that provision, is that in which or from which, in the light of all the factors which characterise that activity, the employee performs the greater part of his obligations towards his employer. 
Članak 6. stavak 2. točka (a) Konvencije o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze otvorene za potpisivanje u Rimu 19. lipnja 1980. valja tumačiti u smislu da je, kada radnik izvršava svoje aktivnosti u više država ugovornica, zemlja u kojoj radnik obično obavlja posao na temelju ugovora, u smislu te odredbe, upravo ona u kojoj ili iz koje, u svjetlu svih čimbenika koji karakteriziraju tu aktivnost, radnik obavlja veći dio svojih obaveza prema poslodavcu.
19 July 2012 (*) 
od 19. srpnja 2012.(*)
(Common foreign and security policy – Regulation (EC) No 881/2002 – Regulation (EU) No 1286/2009 – Restrictive measures directed against certain persons and entities associated with Usama bin Laden, the Al-Qaeda network and the Taliban – Freezing of funds and economic resources – Choice of legal basis – Articles 75 TFEU and 215 TFEU – Entry into force of the Treaty of Lisbon – Transitional provisions – CFSP common positions and decisions – Joint proposal from the High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy and from the Commission) 
„Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Uredba (EZ) br. 881/2002 – Uredba (EU) br. 1286/2009 – Mjere ograničavanja protiv osoba i subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al Kaide i talibanima – Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Odabir pravne osnove – Članak 75. UFEU-a i članak 215. UFEU-a – Stupanje na snagu Lisabonskog ugovora – Prijelazne odredbe – Zajednička stajališta i odluke ZVSP-a – Zajednički prijedlog Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku i Komisije“
In Case C-130/10, 
U predmetu C-130/10,
ACTION for annulment under Article 263 TFEU, brought on 9 March 2010, 
povodom tužbe za poništenje na temelju članka 263. UFEU-a, podnesene 9. ožujka 2010.,
European Parliament, represented initially by E. Perillo and K. Bradley, and subsequently by A. Auersperger Matić and U. Rösslein, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, 
Europski parlament, koji su zastupali E. Perillo i K. Bradley, a zatim A. Auersperger Matić i U. Rösslein, u svojstvu agenata, s izabranom adresom za dostavu u Luxembourgu,
having regard to the written procedure and further to the hearing on 7 December 2011, 
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 7. prosinca 2011.,
after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 31 January 2012, 
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 31. siječnja 2012.,
1 By its action, the European Parliament asks the Court to annul Council Regulation (EU) No 1286/2009 of 22 December 2009 amending Regulation (EC) No 881/2002 imposing certain specific restrictive measures directed against certain persons and entities associated with Usama bin Laden, the Al-Qaeda network and the Taliban (OJ 2009 L 346, p. 42, ‘the contested regulation’). 
1 Svojom tužbom Europski parlament traži od Suda da poništi Uredbu Vijeća (EU) br. 1286/2009 od 22. prosinca 2009. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 881/2002 o određenim posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Kaida i talibanima (SL L 346, str. 42., u daljnjem tekstu: pobijana uredba) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 2., str. 220.).
2 On 16 January 2002, the United Nations Security Council (‘the Security Council’) adopted Resolution 1390 (2002), setting out measures to be imposed against Usama bin Laden, members of the Al-Qaeda organisation and the Taliban and other individuals, groups, undertakings and entities associated with them. Paragraphs 1 and 2 of that resolution provide in particular for, essentially, the continuation of the measures for the freezing of funds imposed by Paragraph 4(b) of Resolution 1267 (1999) and Paragraph 8(c) of Resolution 1333 (2000). In accordance with paragraph 3 of Resolution 1390 (2002), those measures were to be reviewed by the Security Council 12 months after their adoption, at the end of which period the Council would either allow those measures to continue or decide to improve them. 
2 Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda (u daljnjem tekstu: Vijeće sigurnosti) donijelo je 16. siječnja 2002. Rezoluciju 1390 (2002) kojom se predviđaju mjere usmjerene protiv Osame bin Ladena, članova organizacije Al-Kaida i talibana te ostalih s njima povezanih osoba, skupina, poduzeća i subjekata. U stavku 1. i stavku 2. navedene rezolucije posebno je predviđen, u bitnom, nastavak mjera za zamrzavanje financijskih sredstava koje su predviđene u stavku 4. točki (b) Rezolucije 1267 (1999) i stavku 8. točki (c) Rezolucije 1333 (2000). U skladu sa stavkom 3. Rezolucije 1390 (2002), Vijeće sigurnosti trebalo je preispitati spomenute mjere 12 mjeseci nakon donošenja, na kraju kojeg razdoblja bi dopustilo nastavak mjera ili donijelo odluku o njihovom unaprjeđenju.
3 Taking the view that action by the European Community was necessary in order to implement that resolution, on 27 May 2002 the Council adopted, on the basis of Article 15 EU, Common Position 2002/402/CFSP concerning restrictive measures against Usama bin Laden, members of the Al-Qaeda organisation and the Taliban and other individuals, groups, undertakings and entities associated with them and repealing Common Positions 96/746/CFSP, 1999/727/CFSP, 2001/154/CFSP and 2001/771/CFSP (OJ 2002 L 139, p. 4). Article 3 of Common Position 2002/402 provides, inter alia, that the freezing of the funds and other financial assets or economic resources of the individuals, groups, undertakings and entities referred to in the list drawn up in accordance with Resolutions 1267 (1999) and 1333 (2000) is to be continued. 
3 Zauzimajući stajalište da je tužba Europske zajednice potrebna da bi se ta posljednje spomenuta rezolucija provela, 27. svibnja 2002. Vijeće Europske unije donijelo je, na temelju članka 15. UEU-a, Zajedničko stajalište 2002/402/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Osame bin Ladena, članova organizacije Al-Kaida i talibana te ostalih pojedinaca, skupina, poduzeća i subjekata povezanih s njima te o ukidanju Zajedničkih stajališta 96/746/ZVSP, 1999/727/ZVSP, 2001/154/ZVSP i 2001/771/ZVSP (SL L 139, str. 4.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 1., str. 17.). Člankom 3. Zajedničkog stajališta 2002/402 predviđa se osobito nastavak zamrzavanja financijskih sredstava i ostale financijske imovine ili gospodarskih izvora pojedinaca, skupina, poduzeća i subjekata navedenih u popisu sastavljenom u skladu s Rezolucijom 1267 (1999) i Rezolucijom 1333 (2000).
4 On the same date, the Council, on the basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC, adopted Regulation (EC) No 881/2002 imposing certain specific restrictive measures directed against certain persons and entities associated with Usama bin Laden, the Al-Qaeda network and the Taliban, and repealing Council Regulation (EC) No 467/2001 prohibiting the export of certain goods and services to Afghanistan, strengthening the flight ban and extending the freeze of funds and other financial resources in respect of the Taliban of Afghanistan (OJ 2002 L 139, p. 9). Annex I to Regulation No 881/2002 contains the list of persons, entities and groups affected by the freezing of funds imposed by Article 2 of that regulation (‘the list’). 
4 Tog istog dana Vijeće je na temelju članaka 60. UEZ-a, 301. UEZ-a i 308. UEZ-a donijelo Uredbu (EZ) br. 881/2002 o određenim posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Kaida i talibanima te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 467/2001 o zabrani izvoza određene robe i usluga u Afganistan, pooštravanju zabrane leta i proširivanju zamrzavanja financijskih sredstava i ostalih financijskih izvora u odnosu na afganistanske talibane (SL L 139, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 2., str. 34.). U Prilogu I. Uredbe br. 881/2002 nalazi se popis osoba, subjekata i skupina na koje se odnosi zamrzavanje financijskih sredstava predviđeno člankom 2. odnosne Uredbe (u daljnjem tekstu: popis).
5 The contested regulation was adopted by the Council on 22 December 2009. It is based on Article 215(2) TFEU and refers to a joint proposal from the High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy (‘the High Representative’) and from the Commission. It amends Regulation No 881/2002 in response to the judgment of 3 September 2008 in Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission [2008] ECR I-6351, by introducing a listing procedure which ensures that the fundamental rights of the defence and in particular the right to be heard are respected. The revised procedure provides that the listed person, entity, body or group is to be informed of the reasons for listing, as instructed by the Committee of the Security Council established pursuant to UN Security Council Resolution 1267 (1999) so as to be given an opportunity of expressing a view on those reasons. 
5 Vijeće je pobijanu uredbu donijelo 22. prosinca 2009. Ta se uredba zasniva na članku 215. stavku 2. UFEU-a i odnosi se na zajednički prijedlog Visoke predstavnice Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku (u daljnjem tekstu: Visoka predstavnica) i Europske komisije. Uredbom se Uredba br. 881/2002 nakon presude od 3. rujna 2008. Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija (C-402/05 P i C-415/05 P, Zb., str. I-6351.) izmjenjuje na način da se uvodi postupak za uvrštenje u popis čime se osigurava poštovanje temeljnih prava na obranu, a posebno prava na saslušanje. Izmijenjenim je postupkom predviđeno da osoba, subjekt, tijelo ili skupina koja se nalazi na popisu mora biti obaviještena o razlozima za uvrštenje u popis sukladno uputi Odbora Vijeća sigurnosti osnovanog na temelju Rezolucije Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda 1267 (1999), kako bi joj se omogućilo iznošenje vlastitog stajališta o tim razlozima.
6 The Parliament claims that the Court should: 
6 Parlament od Suda zahtijeva da:
"– annul the contested regulation;" 
"– poništi pobijanu uredbu;"
"– maintain the effects of the contested regulation until the adoption of a new regulation; and" 
"– zadrži učinke pobijane uredbe do donošenja nove uredbe; i"
7 The Council contends that the Court should: 
7 Vijeće od Suda zahtijeva da:
– dismiss the application as unfounded, and 
– odbaci zahtjev kao neosnovan, i
– order the Parliament to pay the costs. 
– naloži Parlamentu snošenje troškova.
10 In support of its action for annulment, the Parliament raises two pleas in law. By the first and principal plea, it claims that the contested regulation is wrongly based on Article 215 TFEU, when the correct legal basis is Article 75 TFEU. By the second plea, raised in the alternative, it maintains that the conditions for recourse to Article 215 TFEU were not satisfied. 
10 U prilog svojoj tužbi za poništenje, Parlament ističe dva tužbena razloga. U svojem prvom i glavnom tužbenom razlogu, Parlament ističe da je pobijana uredba pogrešno zasnovana na članku 215. UFEU-a, dok je ispravna pravna osnova članak 75. UFEU-a. Svojim drugim tužbenim razlogom, koji je podnesen podredno, tvrdi da uvjeti za pozivanje na članak 215. UFEU-a nisu ispunjeni.
11 By its first plea, the Parliament maintains that the contested regulation could not validly be based on Article 215 TFEU. That plea is subdivided into two parts, the first relating to the aim and content of the regulation and the second to the general scheme of the Treaties. 
11 Svojim prvim tužbenim razlogom, Parlament tvrdi da se pobijana uredba ne može valjano zasnivati na članku 215. UFEU-a. Ovaj je tužbeni razlog dodatno podijeljen u dva dijela, od kojih se prvi odnosi na cilj i sadržaj uredbe, a drugi na opću strukturu Ugovorâ.
– The aim and content of the contested regulation 
– Cilj i sadržaj pobijane uredbe
12 The Parliament observes that the choice of legal basis for a European Union measure must rest on objective factors amenable to judicial review, including, in particular, the aim and content of the measure. In the light of the content and purpose of the contested regulation, its legal basis ought to be the same as that for Regulation No 881/2002, adopted on the basis of Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC. Those articles having, however, been repealed or become inapplicable following the entry into force of the Treaty of Lisbon on 1 December 2009, the appropriate legal basis is Article 75 TFEU, concerning the prevention of terrorism and related activities. 
12 Parlament podsjeća da se izbor pravne osnove za neki akt Unije mora temeljiti na objektivnim elementima koji podliježu sudskoj kontroli, među kojima su cilj i sadržaj tog akta. S obzirom na sadržaj i svrhu pobijane uredbe, njezina bi pravna osnova trebala biti ista kao i ona Uredbe br. 881/2002, donesene na temelju članaka 60. UEZ-a, 301. UEZ-a i 308. UEZ-a. Međutim, kako su navedeni članci stavljeni izvan snage ili su postali neprimjenjivi nakon stupanja na snagu Lisabonskog ugovora od 1. prosinca 2009., odgovarajuća pravna osnova postaje članak 75. UFEU-a, koji se odnosi na sprečavanje terorizma i srodnih aktivnosti.
13 As regards its content, for the most part the contested regulation merely reformulates or clarifies provisions of Regulation No 881/2002 or facilitates its application, but does not in any way change the nature of that regulation’s content. The only genuinely new substantive provisions are those on the listing procedure. The contested regulation is in the nature of a ‘framework for administrative measures’ within the meaning of Article 75 TFEU, in so far as it amends or adds to the legislative framework for the adoption and implementation of administrative measures to freeze the funds of the parties concerned. 
13 Što se tiče njezinog sadržaja, pobijanom se uredbom većim dijelom jednostavno preformuliraju ili pojašnjavaju odredbe Uredbe br. 881/2002 ili olakšava njezina primjena, ali se njome ni na koji način ne mijenja priroda sadržaja te uredbe. Jedine uistinu nove materijalne odredbe jesu one koje se odnose na postupak uvrštenja u popis. Pobijana uredba predstavlja svojevrstan „okvir administrativnih mjera“ u smislu članka 75. UFEU-a, budući da se njome izmjenjuje ili dopunjuje zakonski okvir za donošenje i provedbu administrativnih mjera za zamrzavanje financijskih sredstava određenih stranaka.
14 With respect to the objective of the contested regulation, it is, like that of Regulation No 881/2002, to combat terrorism and the financing of terrorism, which is consistent with the objectives of Article 75 TFEU. That is corroborated by paragraph 169 of Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, which states that the essential purpose and object of the latter regulation is to combat international terrorism, in particular to cut it off from its financial resources by freezing the economic funds and resources of persons or entities suspected of involvement in activities linked to terrorism. Furthermore, the Court held in paragraph 199 of that judgment that the position of the Court of First Instance of the European Communities, to the effect that Regulation No 881/2002 pursued one of the objectives under the EU Treaty, as it stood before the Treaty of Lisbon, in the sphere of external relations including the common foreign and security policy (‘the CFSP’), runs counter to the very wording of Article 308 EC. 
14 U odnosu na cilj pobijane uredbe, on je isti kao cilj Uredbe br. 881/2002, suzbijanje terorizma i njegovog financiranja, što je u skladu s ciljevima članka 75. UFEU-a. To je potvrđeno u točki 169. gore navedene presude Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija u kojoj se navodi da su suštinska svrha i ciljevi pobijane uredbe suzbijanje međunarodnog terorizma, a posebice da ga se odvoji od njegovih financijskih izvora zamrzavanjem financijskih sredstava i gospodarskih izvora osoba ili subjekata za koje se sumnja da su uključeni u aktivnosti povezane s terorizmom. Osim toga, Sud je u točki 199. navedene presude utvrdio da je stajalište Prvostupanjskog suda Europskih zajednica, u smislu da se Uredbom br. 881/2002 slijedi jedan od ciljeva Ugovora o EU-u u verziji ranijoj od Lisabonskog ugovora koji u području vanjskih odnosa uključuju zajedničku vanjsku i sigurnosnu politiku (u daljnjem tekstu: ZVSP), u suprotnosti s tekstom odredbe članka 308. UEZ-a.
15 Given that it is not the purpose of Regulation No 881/2002 to achieve CFSP objectives, it is difficult to see how the contested regulation, adopted to ensure the application of the former regulation, could do so. The Parliament emphasises that the Council may have recourse to Article 215 TFEU only for measures that pursue CFSP objectives, more particularly when a decision intended to achieve the objectives of that policy makes provision for such recourse. 
15 S obzirom da svrha Uredbe br. 881/2002 nije ostvarenje ciljeva ZVSP-a, teško je zamisliti kako bi se to moglo postići pobijanom uredbom koja je donesena u svrhu osiguranja primjene prijašnje uredbe. Parlament ističe da Vijeće može pribjeći članku 215. UFEU-a samo u odnosu na mjere kojima se pokušavaju ostvariti ciljevi ZVSP-a, odnosno kada je to predviđeno odlukom čija je namjera ostvarenje ciljeva navedene politike.
16 According to the Parliament, the Council’s position is not consistent with the facts or with reality, in so far as it is based on a distinction between international or ‘external’ terrorism, on the one hand, and ‘internal’ terrorism, on the other. The fight against terrorism must be international if it is to succeed. The only distinction that can be made in this context is between national measures to combat terrorism, and international anti-terrorism measures. It is not always possible to say with any certainty whether terrorist and related activities carried out within the European Union will create a threat within or without the European Union. 
16 Parlament je mišljenja da stajalište Vijeća nije u skladu ni s činjenicama niti sa stvarnošću, budući da se zasniva na razlici između međunarodnog ili „vanjskog“ terorizma s jedne strane i „unutarnjeg“ terorizma s druge strane. Kako bi bila uspješna, borba protiv terorizma mora biti međunarodna. Jedino razlikovanje koje je moguće u ovom kontekstu jest između nacionalnih mjera za suzbijanje terorizma i međunarodnih mjera protiv terorizma. Nije uvijek moguće odrediti sa sigurnošću da li se terorističkim ili srodnim aktivnostima izvršenim unutar Europske unije stvara prijetnja unutar ili izvan Europske unije.