natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Any natural or legal person not appearing at the administrative proceedings and whose presence, as a party to the proceedings has been requested, may also be an applicant. 
Žalitelj, također, može biti svaka fizička ili pravna osoba koja nije sudjelovala u upravnom postupku, a čija je prisutnost kao stranke u postupku bila zatražena.
19 According to Article 250(m) of the Code of Civil Procedure, persons having the status of parties to the proceedings are those who were parties to the administrative proceedings and the administrative body whose decision is to be reviewed. 
19 U skladu s člankom 250. točkom (m) Zakona o građanskom postupku status stranaka u postupku imaju osobe koje su bile stranke u upravnom postupku kao i upravno tijelo čija se odluka preispituje.
20 The zoskupenie was informed of the initiation of a number of administrative proceedings brought by various hunting associations or other persons concerning the grant of derogations to the system of protection for species such as the brown bear, access to protected countryside areas or the use of chemical substances in such areas. 
20 Zoskupenie je bilo obaviješteno o brojnim upravnim postupcima koji se odnose na odobravanje odstupanja od sustava zaštite za životinjske vrste kao što je smeđi medvjed, pristup zaštićenim krajolicima ili uporabu kemijskih tvari u tim područjima, koji su pokrenule razne lovačke udruge ili druge osobe.
21 The zoskupenie therefore applied to the Ministerstvo životného prostredia to be a `party' to the administrative proceedings concerning the grant of those derogations or authorisations and relied on the Aarhus Convention for that purpose. 
21 Zoskupenie je, stoga, podnijelo zahtjev Ministerstvu životnéhog prostredia da kao „stranka" sudjeluje u upravnom postupku u vezi s odobravanjem tih odstupanja ili dozvola te se u tu svrhu pozvalo na Aarhušku konvenciju.
The Ministerstvo životného prostredia rejected that request and the administrative appeal subsequently brought by the zoskupenie against that rejection. 
Ministerstvo životného prostredia odbacilo je taj zahtjev kao i upravno pravno sredstvo koju je nakon toga zoskupenie podnijelo protiv tog odbijanja.
22 The zoskupenie then brought a contentious appeal against the two decisions, arguing in particular that the provisions in Article 9(3) of the Aarhus Convention had direct effect. 
22 Zoskupenie je tada podnijelo sudsko pravno sredstvo protiv te dvije odluke tvrdeći da odredbe iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije imaju izravni učinak.
23 In those circumstances, the Najvyšší súd Slovenskej republiky decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling: 
23 U tim je okolnostima Najvyšší súd Slovenskej republiky odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
`1. Is it possible to recognise Article 9 and in particular Article 9(3) of the Aarhus Convention of 25 June 1998, given that the principal objective pursued by that international treaty is to change the classic definition of locus standi by according the status of a party to proceedings to the public, or the public concerned, as having the direct effect of an international treaty ("self-executing effect") in a situation where the European Union acceded to that international treaty on 17 February 2005 but to date has not adopted Community legislation in order to transpose the treaty concerned into Community law? 
„1. Je li moguće priznati da članak 9., a posebno članak 9. stavak 3. Aarhuške konvencije od 25. lipnja 1998., s obzirom da je glavni cilj tog međunarodnog ugovora izmjena klasične definicije aktivnog legitimiteta (locus standi) tako da se javnosti ili zainteresiranoj javnosti odobri status stranke u postupku, ima izravan učinak međunarodnog ugovora („self-executing effect") u situaciji u kojoj Europska unija, iako je pristupila tom međunarodnom ugovoru 17. veljače 2005., do danas nije donijela mjere Zajednice za prenošenje dotičnog ugovora u pravo Zajednice?
2. Is it possible to recognise Article 9 and in particular Article 9(3) of the Aarhus Convention, which has become a part of Community law, as having the direct applicability or direct effect of Community law within the meaning of the settled case-law of the Court of Justice? 
2. Je li moguće priznati da se članak 9., a posebno članak 9. stavak 3. Aarhuške konvencije, koji je već dio prava Zajednice, izravno primjenjuje ili da ima izravan učinak prava Zajednice u smislu ustaljene sudske prakse Suda?
3. If the answer to the first or the second question is in the affirmative, is it then possible to interpret Article 9(3) of the Aarhus Convention, given the principal objective pursued by that international treaty, as meaning that it is necessary also to include within the concept "act of a public authority" an act consisting in the delivery of decisions, that is to say, that the right of public access to judicial hearings intrinsically also includes the right to challenge the decision of an administrative body, the unlawfulness of which lies in its effect on the environment?' 
3. Ako je odgovor na prvo ili drugo pitanje potvrdan, može li se tada članak 9. stavak 3. Aarhuške konvencije, s obzirom na glavni cilj tog međunarodnog ugovora, tumačiti tako da pojam „djelovanja tijela vlasti" uključuje i djelovanje koje obuhvaća donošenje odluka, tj. da pravo pristupa javnosti sudskim raspravama intrinzično uključuje i pravo na osporavanje odluke upravnog tijela, čija nezakonitost leži u njezinom učinku na okoliš?
24 By order of the President of the Court of 23 October 2009, the referring court's request that the accelerated procedure provided for in the first paragraph of Article 104a of the Rules of Procedure be applied to the present case was rejected. 
24 Rješenjem predsjednika Suda od 23. listopada 2009. odbija se zahtjev suda koji je postavio prethodno pitanje da se u ovom konkretnom slučaju odluči u ubrzanom postupku predviđenom u prvome stavku članka 104.a Poslovnika.
25 The Polish and United Kingdom Governments submit that the questions are admissible only in so far as they concern the provisions of Article 9(3) of the Aarhus Convention, and are inadmissible for the remainder on the ground that the interpretation of EU law requested bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose. 
25 Poljska vlada i vlada Ujedinjene Kraljevine tvrde da su pitanja dopuštena samo u mjeri u kojoj se odnose na odredbe iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije dok se za preostalo smatraju nedopuštenima zbog činjenice da zatraženo tumačenje prava Unije nema nikakve veze s činjeničnim stanjem ili predmetom spora u glavnom postupku.
26 In answer to those arguments, it is sufficient to note that the questions referred relate essentially only to Article 9(3) of the Aarhus Convention, and do not concern the other subparagraphs of that article. 
26 U odgovoru na ove argumente dovoljno je primijetiti da se postavljena pitanja u biti odnose isključivo na članak 9. stavak 3. Aarhuške konvencije i ne tiču se ostalih stavaka tog članka.
27 In those circumstances, there are no grounds for the Court to rule that the questions referred are partially inadmissible because they concern provisions other than those in Article 9(3) of the Aarhus Convention. 
27 U tim okolnostima ne postoje osnove na temelju kojih bi Sud donio odluku o djelomičnoj nedopuštenosti postavljenih pitanja zato što se ona odnose na odredbe koje nisu iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije.
The first and second questions 
Prvo i drugo pitanje
28 By its first two questions, which it is appropriate to examine together, the referring court asks essentially whether individuals, and in particular environmental protection associations, where they wish to challenge a decision to derogate from a system of environmental protection, such as that put in place by the Habitats Directive for a species mentioned in Annex IV thereto, may derive a right to bring proceedings under EU law, having regard, in particular, to the provisions of Article 9(3) of the Aarhus Convention on direct effect, to which its questions relate. 
28 Svojim prvim dvama pitanjima, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita može li za pojedince, a posebno za udruge za zaštitu okoliša, ukoliko žele osporiti odluku o odstupanjima od sustava zaštite okoliša, poput onog utvrđenog Direktivom o staništima za životinjske vrste iz Priloga IV., proizići pravo na pokretanje postupka prema pravu Unije s obzirom na odredbe članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije o izravnom učinku, koji je predmet njegova pitanja.
29 A preliminary point to be made is that Article 300(7) EC provides that `[a]greements concluded under the conditions set out in this Article shall be binding on the institutions of the Community and on Member States'. 
29 Najprije valja napomenuti kako se člankom 300. stavkom 7. UEZ-a predviđa da su „[s]porazumi sklopljeni pod uvjetima određenima ovim člankom obvezujući za institucije Zajednice i države članice".
30 The Aarhus Convention was signed by the Community and subsequently approved by Decision 2005/370. 
30 Komisija je potpisala Aarhušku konvenciju i naknadno ju odobrila Odlukom 2005/370.
Therefore, according to settled case-law, the provisions of that convention now form an integral part of the legal order of the European Union (see, by analogy, Case C-344/04 IATA and ELFAA [2006] ECR I-403, paragraph 36, and Case C-459/03 Commission v Ireland [2006] ECR I-4635, paragraph 82). 
Stoga su u skladu s ustaljenom sudskom praksom odredbe te konvencije sada sastavni dio pravnog poretka Unije (vidjeti po analogiji osobito presude od 10. siječnja 2006., IATA i ELFAA, C-344/04, Zb., str. I-403., t. 36. i od 30. svibnja 2006., Komisija/Irska, C-459/03, Zb., str. I-4635., t. 82.).
Within the framework of that legal order the Court therefore has jurisdiction to give preliminary rulings concerning the interpretation of such an agreement (see, inter alia, Case 181/73 Haegeman [1974] ECR 449, paragraphs 4 to 6, and Case 12/86 Demirel [1987] ECR 3719, paragraph 7). 
U okviru tog pravnog poretka Sud je stoga nadležan za donošenje prethodne odluke o tumačenju takvog sporazuma (vidjeti osobito presude od 30. travnja 1974., Haegeman, 181/73, Zb., str. 449., t. 4. do 6. i od 30. rujna 1987., Demirel, 12/86, Zb., str. 3719., t. 7.).
31 Since the Aarhus Convention was concluded by the Community and all the Member States on the basis of joint competence, it follows that where a case is brought before the Court in accordance with the provisions of the EC Treaty, in particular Article 234 EC thereof, the Court has jurisdiction to define the obligations which the Community has assumed and those which remain the sole responsibility of the Member States in order to interpret the Aarhus Convention (see, by analogy, Joined Cases C-300/98 and C-392/98 Dior and Others [2000] ECR I-11307, paragraph 33, and Case C-431/05 Merck Genéricos - Produtos Farmacêuticos [2007] ECR I-7001, paragraph 33). 
31 Budući da su Zajednica i sve njezine države članice Aarhušku konvenciju sklopile na temelju podijeljene nadležnosti, proizlazi da je u slučaju kada se predmet daje na odlučivanje Sudu u skladu s odredbama Ugovora o EZ-u, a posebno njegova članka 234., za određivanje razgraničenja između obveza koje je preuzela Zajednica i obveza koje ostaju isključiva odgovornost država članica i za tumačenje Aarhuške konvencije nadležan Sud (vidjeti po analogiji presude od 14. prosinca 2000., Dior i drugi., C-300/98 i C-392/98, Zb., str. I-11307., t. 33. i od 11. rujna 2007., Merck Genéricos - Produtos Farmacêuticos, C-431/05, Zb., str. I-7001., t. 33.).
32 Next, it must be determined whether, in the field covered by Article 9(3) of the Aarhus Convention, the European Union has exercised its powers and adopted provisions to implement the obligations which derive from it. 
32 Potom valja odrediti je li u području koje obuhvaća članak 9. stavak 3. Aarhuške konvencije, Unija izvršila svoje ovlasti i donijela odredbe za provođenje obveza koje iz njega proizlaze.
If that were not the case, the obligations deriving from Article 9(3) of the Aarhus Convention would continue to be covered by the national law of the Member States. 
Ukoliko to nije slučaj, obveze koje proizlaze iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije i dalje bi bile obuhvaćene nacionalnim pravom država članica.
In those circumstances, it would be for the courts of those Member States to determine, on the basis of national law, whether individuals could rely directly on the rules of that international agreement relevant to that field or whether the courts must apply those rules of their own motion. 
U tim bi okolnostima na sudovima tih država članica bilo da na temelju svojeg nacionalnog prava odrede mogu li se pojedinci izravno pozivati na pravila tog međunarodnog sporazuma koja se odnose na to područje odnosno moraju li sudovi primjenjivati ta pravila po službenoj dužnosti.
In that case, EU law does not require or forbid the legal order of a Member State to accord to individuals the right to rely directly on a rule laid down in the Aarhus Convention or to oblige the courts to apply that rule of their own motion (see, by analogy, Dior and Others, paragraph 48 and MerckGenéricos - Produtos Farmacêuticos, paragraph 34). 
U tom slučaju pravo Unije ne zahtijeva niti isključuje da neka država članica u svome pravnom poretku pojedincima prizna pravo da se izravno pozovu na neko pravilo Aarhuške konvencije ili da obveže sudove da po službenoj dužnosti primijene spomenuto pravilo (vidjeti po analogiji gore spomenutu presudu Dior i drugi, t. 48., i Merck Genéricos - Produtos Farmacêuticos, t. 34.).
33 However, if it were to be held that the European Union has exercised its powers and adopted provisions in the field covered by Article 9(3) of the Aarhus Convention, EU law would apply and it would be for the Court of Justice to determine whether the provision of the international agreement in question has direct effect. 
33 Međutim, ako bi se utvrdilo da je Unija izvršila svoje ovlasti i donijela odredbe u području koje obuhvaća članak 9. stavak 3. Aarhuške konvencije, primjenjivalo bi se pravo Unije, a na Sudu bi bilo da odredi ima li dotična odredba međunarodnog sporazuma izravan učinak.
34 Therefore, it is appropriate to examine whether, in the particular field into which Article 9(3) of the Aarhus Convention falls, the European Union has exercised its powers and adopted provisions to implement obligations deriving from it (see, by analogy, MerckGenéricos - Produtos Farmacêuticos, paragraph 39). 
34 Stoga valja ispitati je li Unija, u tom posebnom području na koje se odnosi članak 9. stavak 3. Aarhuške konvencije, izvršila svoje ovlasti i donijela odredbe za provođenje obveza koje iz njega proizlaze (vidjeti po analogiji gore navedenu presudu Merck Genéricos - Produtos Farmacêuticos, t. 39.).
35 In that connection, it must be observed first of all, that, in the field of environmental protection, the European Union has explicit external competence pursuant to Article 175 EC, read in conjunction with Article 174(2) EC (see, Commission v Ireland, paragraphs 94 and 95). 
35 S tim u vezi valja najprije primijetiti da u području okoliša Unija ima izričitu vanjsku nadležnost na temelju članka 175. UEZ-a u vezi s člankom 174. stavkom 2. UEZ-a (vidjeti gore navedenu presudu Komisija/Irska, t. 94. i 95.).
36 Furthermore, the Court has held that a specific issue which has not yet been the subject of EU legislation is part of EU law, where that issue is regulated in agreements concluded by the European Union and the Member State and it concerns a field in large measure covered by it (see, by analogy, Case C-239/03 Commission v France [2004] ECR I-9325, paragraphs 29 to 31). 
36 Nadalje, Sud smatra da određeno pitanje koje još nije uključeno u zakonodavstvo Unije ipak ulazi u područje primjene prava Unije u slučaju kada je to pitanje uređeno sporazumima koje je sklopila Uniji i države članice te ako se ono odnosi na područje koje je velikim dijelom obuhvaćeno tim pravom (vidjeti po analogiji presudu od 7. listopada 2004., Komisija/Francuska, C-239/03, Zb., str. I-9325., t. od 29. do 31.).
37 In the present case, the dispute in the main proceedings concerns whether an environmental protection association may be a `party' to administrative proceedings concerning, in particular, the grant of derogations to the system of protection for species such as the brown bear. 
37 U ovome se slučaju glavni postupak odnosi na pitanje može li udruga za zaštitu okoliša imati svojstvo stranke u upravnom postupku u vezi s odobravanjem odstupanja od sustava zaštite vrsta kao što je smeđi medvjed.
That species is mentioned in Annex IV(a) to the Habitats Directive, so that, under Article 12 thereof, it is subject to a system of strict protection from which derogations may be granted only under the conditions laid down in Article 16 of that directive. 
Ta je vrsta navedena u Prilogu IV. točki (a) Direktive o staništima tako da na temelju članka 12. iste Direktive ulazi u sustav stroge zaštite pa se odstupanja od toga sustava mogu odobriti isključivo pod uvjetima predviđenim u članku 16. te Direktive.
38 It follows that the dispute in the main proceedings falls within the scope of EU law. 
38 Iz toga slijedi da glavni postupak ulazi u područje primjene prava Unije.
39 It is true that, in its declaration of competence made in accordance with Article 19(5) of the Aarhus Convention and annexed to Decision 2005/370, the Community stated, in particular, that `the legal instruments in force do not cover fully the implementation of the obligations resulting from Article 9(3) of the Convention as they relate to administrative and judicial procedures to challenge acts and omissions by private persons and public authorities other than the institutions of the European Community as covered by Article 2(2)(d) of the Convention, and that, consequently, its Member States are responsible for the performance of these obligations at the time of approval of the Convention by the European Community and will remain so unless and until the Community, in the exercise of its powers under the EC Treaty, adopts provisions of Community law covering the implementation of those obligations'. 
39 Točno je da u svojoj izjavi o nadležnosti, sastavljenoj prema članku 19. stavku 5. Aarhuške konvencije i priloženoj Odluci 2005/370 Komisija posebice navodi „da pravni instrumenti koji su na snazi ne pokrivaju u potpunosti provedbu obveza koje proizlaze iz članka 9. stavka 3. Konvencije, budući da su one vezane uz administrativne i sudske postupke za ispitivanje djelovanja i propusta privatnih osoba i javnih tijela koja ne pripadaju institucijama Europske zajednice na koje se odnosi članak 2. stavak 2. točka (d) Konvencije i da su prema tome njezine države članice nadležne za izvršavanje tih obveza u razdoblju kad Europska zajednica odobrava Konvenciju i da će tako i ostati ako i do kad Zajednica, izvršavajući vlastite ovlasti u skladu s Ugovorom o EZ, ne donese odredbe u okviru prava Zajednice koje će pokrivati provedbu tih obveza."
40 However, it cannot be inferred that the dispute in the main proceedings does not fall within the scope of EU law because, as stated in paragraph 36 of this judgment, a specific issue which has not yet been subject to EU legislation may fall within the scope of EU law if it relates to a field covered in large measure by it. 
40 Međutim, iz toga se ne može zaključiti da glavni postupak ne ulazi u područje primjene prava Unije zato što, kako je navedeno u točki 36. ove presude, određeno pitanje koje još nije uključeno u zakonodavstvo Unije može ulaziti u područje primjene prava Unije ako se odnosi na područje koje je velikim dijelom obuhvaćeno tim pravom.
41 In that connection, it is irrelevant that Regulation No 1367/2006, which is intended to implement the provisions of Article 9(3) of the Aarhus Convention, only concerns the institutions of the European Union and cannot be regarded as the adoption by the European Union of provisions implementing the obligations which derive from Article 9(3) of the Aarhus Convention with respect to national administrative or judicial proceedings. 
41 S tim u vezi nije relevantno da se Uredba br. 1367/2006, koja ima za cilj provedbu odredaba iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije, odnosi isključivo na institucije Unije i ne može se smatrati da je njome Unija donijela odredbe za provođenje obveza koje proizlaze iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije u odnosu na nacionalne upravne ili sudske postupke.
42 Where a provision can apply both to situations falling within the scope of national law and to situations falling within the scope of EU law, it is clearly in the interest of the latter that, in order to forestall future differences of interpretation, that provision should be interpreted uniformly, whatever the circumstances in which it is to apply (see, in particular, Case C-130/95 Giloy [1997] ECR I-4291, paragraph 28, and Case C-53/96 Hermès [1998] ECR I-3603, paragraph 32). 
42 Ako se neka odredba može primjenjivati na situacije koje istovremeno ulaze u područje primjene nacionalnog prava kao i prava Unije, postoji jasan interes Unije da se, radi izbjegavanja budućih različitih tumačenja, ta odredba jednako tumači bez obzira na okolnosti u kojima se primjenjuje (vidjeti osobito presude od 17. srpnja 1997., Giloy, C-130/95, Zb., str. I-4291., t. 28. i od 16. lipnja 1998., Hermès, C-53/96, Zb., str. I-3603., t. 32.).
43 It follows that the Court has jurisdiction to interpret the provisions of Article 9(3) of the Aarhus Convention and, in particular, to give a ruling on whether or not they have direct effect. 
43 Iz toga slijedi da je Sud nadležan za tumačenje odredaba iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije, a posebno za odlučivanje o tome je li njihov učinak izravan ili ne.
44 In that connection, a provision in an agreement concluded by the European Union with a non-member country must be regarded as being directly applicable when, regard being had to its wording and to the purpose and nature of the agreement, the provision contains a clear and precise obligation which is not subject, in its implementation or effects, to the adoption of any subsequent measure (see, in particular, Case C-265/03 Simutenkov [2005] ECR I-2579, paragraph 21, and Case C-372/06 Asda Stores [2007] ECR I-11223, paragraph 82). 
44 S tim u vezi, odredbu iz sporazuma koji Unija sklopi s trećom zemljom treba smatrati izravno primjenjivom ako, s obzirom na njezin tekst te svrhu i prirodu sporazuma, odredba sadržava jasnu i preciznu obvezu koja ne podliježe, u smislu provedbe ili učinaka, usvajanju nikakve naknadne mjere (vidjeti osobito presude od 12. travnja 2005., Simutenkov, C-265/03, Zb., str. I-2579., t. 21. i od 13. prosinca 2007., Asda Stores, C-372/06, Zb., str. I-11223., t. 82.).
45 It must be held that the provisions of Article 9(3) of the Aarhus Convention do not contain any clear and precise obligation capable of directly regulating the legal position of individuals. 
45 Valja utvrditi da odredbe iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije ne sadrže nikakvu jasnu ni preciznu obvezu koja bi izravno uređivala pravni položaj pojedinaca.
Since only members of the public who meet the criteria, if any, laid down by national law are entitled to exercise the rights provided for in Article 9(3), that provision is subject, in its implementation or effects, to the adoption of a subsequent measure. 
Budući da isključivo članovi javnosti koji ispunjavaju kriterije, ako postoje, utvrđene unutarnjim pravom, mogu koristiti prava predviđena člankom 9. stavkom 3., ta odredba podliježe, u smislu svoje provedbe ili učinaka, usvajanju naknadne mjere.
46 However, it must be observed that those provisions, although drafted in broad terms, are intended to ensure effective environmental protection. 
46 Valja, međutim, utvrditi da spomenute odredbe, iako općenite, imaju za cilj osigurati učinkovitu zaštitu okoliša.