natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2 The reference has been made in an action brought by the Unión de Televisiones Comerciales Asociadas (`UTECA') against a Royal Decree requiring television operators to allocate, first, 5% of their operating revenue for the previous year to the funding of full-length and short cinematographic films and European films made for television and, secondly, 60% of that funding to the production of films of which the original language is one of the official languages of the Kingdom of Spain. 
2 Zahtjev je upućen u okviru tužbe koju je podnio Unión de Televisiones Comerciales Asociadas (u daljnjem tekstu: UTECA) protiv kraljevog dekreta kojim se od nakladnika televizije zahtijeva, s jedne strane, da 5 % svojih poslovnih prihoda za prethodnu godinu namijene financiranju europskih dugometražnih i kratkometražnih kinematografskih i televizijskih filmova i, s druge strane, da 60 % od toga namijene produkciji djela čiji je izvorni jezik jedan od službenih jezika Kraljevine Španjolske.
3 The 26th recital in the preamble to Directive 89/552 states: 
3 Uvodna izjava 26.
`... in order to allow for an active policy in favour of a specific language, Member States remain free to lay down more detailed or stricter rules in particular on the basis of language criteria, as long as these rules are in conformity with Community law, and in particular are not applicable to the retransmission of broadcasts originating in other Member States'. 
Direktive 89/552 navodi: „[...] kako bi promicale aktivnu politiku zaštite određenog jezika, države članice mogu slobodno utvrđivati iscrpnija ili stroža pravila na osnovi jezičnih kriterija sve dok su takva pravila u skladu s pravom Zajednice i ne primjenjuju se na prijenose programa podrijetlom iz drugih država članica". [neslužbeni prijevod]
4 Recital 7 in the preamble to Directive 97/36 provides: 
4 U skladu s uvodnom izjavom 7. Direktive 97/36:
`... any legislative framework concerning new audiovisual services must be compatible with the primary objective of this Directive which is to create the legal framework for the free movement of services'. 
„[...] svaki zakonodavni okvir u vezi s novim audiovizualnim uslugama mora biti u skladu s glavnim ciljem ove Direktive, a to je stvaranje pravnog okvira za slobodno kretanje usluga". [neslužbeni prijevod]
5 Recital 44 in the preamble to Directive 97/36 states: 
5 Uvodna izjava 44. Direktive 97/36 određuje:
`... Member States remain free to apply to broadcasters under their jurisdiction more detailed or stricter rules in the fields coordinated by this Directive, including, inter alia, rules concerning the achievement of language policy goals ...'. 
„[...] države članice mogu primjenjivati na nakladnike televizije u svojoj nadležnosti iscrpnija ili stroža pravila u područjima koja usklađuje ova Direktiva, uključujući, među ostalim, pravila usmjerena na postizanje ciljeva jezične politike [...]". [neslužbeni prijevod]
6 Recital 45 in the preamble to Directive 97/36 states: 
6 Uvodna izjava 45. Direktive 97/36 navodi:
`... the objective of supporting audiovisual production in Europe can be pursued within the Member States in the framework of the organisation of their broadcasting services, inter alia, through the definition of a public interest mission for certain broadcasting organisations, including the obligation to contribute substantially to investment in European production'. 
„[...] cilj potpore europske audiovizualne produkcije može se u državama članicama postići u okviru njihovih javnih televizijskih usluga, među ostalim kroz određivanje misije općeg interesa za određene nakladnike televizije uključujući njihovu obvezu da znatno doprinesu financiranju europske produkcije". [neslužbeni prijevod]
7 Article 3(1) of the Directive provides: 
7 Članak 3. stavak 1. Direktive određuje:
`Member States shall remain free to require television broadcasters under their jurisdiction to lay down more detailed or stricter rules in the areas covered by this Directive.' 
„Države članice mogu od nakladnika televizije u svojoj nadležnosti zahtijevati utvrđivanje iscrpnijih ili strožih pravila u područjima obuhvaćenim ovom Direktivom." [neslužbeni prijevod]
`Member States shall ensure where practicable and by appropriate means, that broadcasters reserve for European works, within the meaning of Article 6, a majority proportion of their transmission time, excluding the time appointed to news, sports events, games, advertising, teletext services and teleshopping. 
„Države članice osiguravaju primjerenim sredstvima i kada je to izvedivo da nakladnici televizije rezerviraju za europska djela, u smislu članka 6., većinski dio svojeg vremena emitiranja, isključujući vrijeme namijenjeno vijestima, sportskim događajima, igrama, oglašavanju, teletekst uslugama i televizijskoj prodaji.
This proportion, having regard to the broadcaster's informational, educational, cultural and entertainment responsibilities to its viewing public, should be achieved progressively, on the basis of suitable criteria.' 
Ovaj razmjer, uzimajući u obzir odgovornosti nakladnika televizije prema gledateljima u vezi s informativnim, obrazovnim, kulturnim i zabavnim sadržajem, treba postići postepeno na temelju primjerenih kriterija." [neslužbeni prijevod]
9 Article 5 of the Directive states: 
9 U skladu s člankom 5. Direktive:
`Member States shall ensure, where practicable and by appropriate means, that broadcasters reserve at least 10% of their transmission time, excluding the time appointed to news, sports events, games, advertising, teletext services and teleshopping, or alternately, at the discretion of the Member State, at least 10% of their programming budget, for European works created by producers who are independent of broadcasters. 
„Države članice osiguravaju, primjerenim sredstvima i kada je to izvedivo, da nakladnici televizije rezerviraju najmanje 10 % svojeg vremena emitiranja, isključujući vrijeme namijenjeno vijestima, sportskim događajima, igrama, oglašavanju, teletekst uslugama i televizijskoj prodaji, ili alternativno, prema izboru države članice, najmanje 10 % svojeg programskog proračuna, za europska djela producenata neovisnih od nakladnika televizije.
This proportion, having regard to broadcasters' informational, educational, cultural and entertainment responsibilities to its viewing public, should be achieved progressively, on the basis of suitable criteria; it must be achieved by earmarking an adequate proportion for recent works, that is to say works transmitted within five years of their production.' 
Ovaj razmjer, uzimajući u obzir odgovornosti nakladnika televizije prema gledateljima u vezi s informativnim, obrazovnim, kulturnim i zabavnim sadržajem, treba postići postepeno na temelju primjerenih kriterija; treba ga postići na način da se primjereni dio namijeni novijim djelima, tj. djelima emitiranim unutar razdoblja od pet godina od njihove produkcije." [neslužbeni prijevod]
10 Royal Decree 1652/2004 approving the Regulation governing compulsory investment for the pre-funding of European and Spanish cinematographic feature-length and short films and films made for television (Real decreto 1652/2004 por el que se aprueba el Reglamento que regula la inversión obligatoria para la financiación anticipada de largometrajes y cortometrajes cinematográficos y películas para televisión, europeos y españoles) of 9 July 2004 (BOE No 174 of 20 July 2004, p. 26264), implements in part the Spanish legislation with regard to television and cinematography. 
10 Kraljevim dekretom 1652/2004 kojim se odobrava uredba kojom se uređuje obvezno plaćanje za predfinanciranje europskih i španjolskih dugometražnih i kratkometražnih kinematografskih i televizijskih filmova (Real decreto 1652/2004 por el que se aprueba el Reglamento que regula la inversión obligatoria para la financiación anticipada de largometrajes y cortometrajes cinematográficos y películas para televisión, europeos y españoles) od 9. srpnja 2004. (BOE br. 174. od 20. sprnja 2004., str. 26264.), djelomično se provodi španjolsko zakonodavstvo u području televizije i kinematografije.
That legislation comprises Law 25/1994 incorporating Directive 89/522/EEC on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities in the Spanish legal order (Ley 25/1994 por la que se incorpora al ordenamiento jurídico español la Directiva 89/552/CEE del Consejo, sobre la coordinación de disposiciones legales, reglamentarias y administrativas de los Estados miembros relativas al ejercicio de la actividad de radiodifusión televisiva) of 12 July 1994 (BOE No 166 of 13 July 1994, p. 22342), as amended by Law 22/1999 of 7 June 1999 (BOE No 136 of 8 June 1999), then by the Second Additional Provision of Law 15/2001 on the development and promotion of cinematography and the audiovisual sector (Ley 15/2001 de fomento y promoción de la cinematografía y el sector audiovisual) of 9 July 2001 (BOE No 164 of 10 July 2001, p. 24904). 
To zakonodavstvo obuhvaća zakon 25/1994 kojim je u španjolski pravni poredak prenesena Direktiva 89/522/EEZ o usklađivanju određenih odredaba utvrđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama u vezi s obavljanjem djelatnosti televizijskoga emitiranja (Ley 25/1994 por la que se incorpora al ordenamiento jurídico español la Directiva 89/552/CEE del Consejo, sobre la coordinación de disposiciones legales, reglamentarias y administrativas de los Estados miembros relativas al ejercicio de la actividad de radiodifusión televisiva) od 12. srpnja 1994. (BOE br. 166 od 13. srpnja 1994., str. 22342.), kako je izmijenjen zakonom 22/1999 od 7. lipnja 1999. (BOE br. 136 od 8. lipnja 1999.), zatim drugom dodatnom odredbom zakona 15/2001 o širenju i promicanju kinematografije i audiovizualnog sektora (Ley 15/2001 de fomento y promoción de la cinematografía y el sector audiovisual) od 9. srpnja 2001. (BOE br. 164 od 10. srpnja 2001., str. 24904.).
11 Article 5(1) of Law 25/1994, as amended by Law 22/1999, provides: 
11 U skladu s člankom 5. stavkom 1. zakona 25/1994, kako je izmijenjen zakonom 22/1999:
`Television operators must reserve 51% of their annual transmission time for broadcasting European audiovisual works. 
„1. Nakladnici televizije moraju rezervirati 51 % svojeg godišnjeg vremena emitiranja na emitiranje europskih audiovizualnih djela.
With a view to fulfilling that obligation, each year they must earmark at least 5% of the total amount of revenue which, according to their operating account, accrued in the previous financial year for the funding of European cinematographic feature films and films made for television.' 
Za ispunjavanje te obveze moraju svake godine najmanje 5 % od iznosa ukupnih prihoda koji su, prema izvještaju o poslovanju, ostvareni tijekom prethodne poslovne godine, namijeniti za financiranje europskih dugometražnih kinematografskih i televizijskih filmova." [neslužbeni prijevod]
12 Subsequent to the amendment made by the Second Additional Provision of Law 15/2001, the second subparagraph of Article 5(1) of that law was replaced by the following provisions: 
12 Slijedom izmjene na temelju druge dodatne odredbe zakona 15/2001, članak 5. stavak 1. druga alineja navedenog zakona zamjenjuje se sljedećim odredbama:
`Television operators with editorial responsibility for television channels whose programming schedules include recently-produced cinematographic feature films, in other words, films which are less than seven years old by reference to their date of production, must earmark each year at least 5% of the total amount of revenue which, according to their operating account, accrued in the previous financial year for the pre-funding of the production of European cinematographic feature films and short films and films made for television, including the cases provided for in Article 5(1) of the Law on the development and promotion of cinematography and the audiovisual sector. 
„Nakladnici televizije koji imaju uredničku odgovornost za televizijske kanale čiji programski raspored uključuje dugometražne kinematografske filmove novije produkcije, tj. one ne starije od sedam godina od datuma nastanka, moraju najmanje 5 % od iznosa ukupnih prihoda koji su, prema izvještaju o poslovanju, ostvareni tijekom prethodne poslovne godine, namijeniti za predfinanciranje europskih dugometražnih kinematografskih i televizijskih filmova, uključujući slučajeve predviđene u članku 5. stavku 1. zakona o širenju i promicanju kinematografije i audiovizualnog sektora.
Sixty per cent of that funding must be used for productions whose original language is any of the official languages of Spain. 
60 % toga financiranja namijenjeno je produkcijama čiji je izvorni jezik jedan od službenih jezika Španjolske.
In that connection, films made for television shall mean audiovisual works which have characteristics similar to cinematographic feature films, in other words, unitary works with a duration of more than 60 minutes and a final outcome, but which are distinguished by the fact that their commercial exploitation does not entail cinema exhibition; and operating revenue shall mean revenue derived from the programming and running of the television channel or channels which give rise to the obligation concerned, as reflected in their audited operating accounts. 
U tom pogledu, televizijski filmovi znače audiovizualna djela koja imaju karakteristike slične dugometražnim kinematografskim filmovima, tj. jedinstvena djela u trajanju većem od 60 minuta s konačnim završetkom, ali s tom posebnosti da njihova komercijalna iskorištenost ne uključuje prikazivanje u kinodvoranama; poslovni prihodi znače prihode od poslovanja i emitiranja televizijskog ili televizijskih kanala zbog čega je dotična obveza nastala, kako proizlazi iz njihovih revidiranih izvještaja o poslovanju.
After consulting all interested sectors, the Government may enact regulations stipulating the duration which an audiovisual work is required to have in order to be regarded as a film made for television.' 
Nakon savjetovanja sa svim zainteresiranim sektorima vlada može podzakonskim aktima odrediti trajanje koje audiovizualno djelo mora imati kako bi se smatralo televizijskim filmom." [neslužbeni prijevod]
13 UTECA has brought an action to challenge Royal Decree 1652/2004 before the Tribunal Supremo (Supreme Court). 
13 UTECA je podnio tužbu protiv kraljevog dekreta 1652/2004 pred Tribunal Supremo (Vrhovni sud).
In its application, it seeks to have both that Royal Decree and the legislative provisions on which it is based declared inapplicable, submitting that the investment obligations imposed thereby infringe not only a number of provisions of the Spanish Constitution but also certain provisions of Community law. 
U svojem zahtjevu traži da se kraljev dekret i zakonodavne odredbe na kojima se temelji proglase neprimjenjivima, ističući kako obveze financiranja koje su njima nametnute krše ne samo određene odredbe španjolskog ustava, nego također i određene odredbe prava Zajednice.
14 UTECA's claims are opposed by the Administración General del Estado (General State Administration) and by the Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales Españoles (Federation of Spanish Audiovisual Producers' Associations) and the Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (Management body for the rights of audiovisual producers), the latter having intervened to seek to uphold the validity of the contested provisions. 
14 Zahtjevima UTECA-e protive se Administración General del Estado (državna uprava), kao i Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales Españoles (organizacija udruženja španjolskih producenata audiovizualnih djela) i Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (upravno tijelo za prava producenata audiovizualnih djela), pri čemu su ovi posljednji intervenirali kako bi poduprli valjanost osporavanih odredaba.
15 Since the Tribunal Supremo had concerns, first, as to the extent of Member States' discretion in imposing stricter standards in fields coordinated by the Directive, having regard in particular to Article 3(1) thereof, and, secondly, as to the compatibility of Articles 12 EC and 87 EC with the requirement to reserve 60% of the obligatory funding for the production of films of which the original language is one of the official languages of the Kingdom of Spain, decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling: 
15 Budući da je Tribunal Supremo (Vrhovni sud) s jedne strane dvojio o opsegu diskrecijskog prava država članica o nametanju strožih standarda u područjima uređenima Direktivom, osobito s obzirom na njezin članak 3. stavak 1., kao i, s druge strane, o usklađenosti obveze, da se 60 % obveznog financiranja namijeni za djela čiji je izvorni jezik jedan od službenih jezika Kraljevine Španjolske, s člancima 12. UEZ-a i 87. UEZ-a, odlučio je prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
`(1) Does Article 3 of [the] Directive ... permit Member States to impose on television operators the obligation to earmark a percentage of their operating revenue for the pre-funding of European cinematographic films and films made for television? 
„1. Dopušta li članak 3. Direktive [...] državama članicama da nakladnicima televizije nametnu obvezu da određeni postotak svojih poslovnih prihoda namijene predfinanciranju europskih kinematografskih i televizijskih filmova?
(2) If the reply to the previous question is in the affirmative, is a national measure which, in addition to laying down the pre-funding obligation referred to above, reserves 60% of that compulsory funding for works having an original language which is one of the languages of Spain compatible with that directive and with Article 12 EC, taken in conjunction with the other special provisions to which that article refers? 
2. U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, je li nacionalni propis kojim se, osim što predviđa gore navedenu obvezu predfinanciranja, namjenjuje 60 % navedenog obveznog financiranja djela čiji je izvorni jezik španjolski, u skladu s navedenom Direktivom i člankom 12. UEZ-a, zajedno s ostalim posebnim odredbama na koje se odnosi?
(3) Does an obligation imposed by a national measure on television operators to the effect that the latter must earmark a percentage of their operating revenue for the pre-funding of cinematographic films, where 60% of that amount must be earmarked specifically for films having an original language which is one of the languages of Spain the majority of which are produced by the Spanish film industry, amount to State aid in favour of that industry within the meaning of Article 87 EC?' 
3. Predstavlja li obveza nametnuta nacionalnim propisom nakladnicima televizije da određeni postotak svojih poslovnih prihoda namijene predfinanciranju kinematografskih filmova, pri čemu 60 % toga iznosa mora biti posebno namijenjeno djelima čiji je izvorni jezik španjolski i koji su najvećim dijelom proizvod španjolske kinematografske industrije, državnu potporu u korist te industrije u smislu članka 87. UEZ-a?"
16 By its first and second questions, which may conveniently be considered together, the referring court asks essentially whether the Directive and, more particularly, Article 3 thereof and Article 12 EC are to be interpreted as meaning that they preclude a measure adopted by a Member State, such as that at issue in the main proceedings, requiring television operators to earmark 5% of their operating revenue for the pre-funding of European cinematographic films and films made for television and, more specifically, to reserve 60% of that 5% for the production of works of which the original language is one of the official languages of that Member State. 
16 Svojim prvim i drugim prethodnim pitanjem, koje valja razmatrati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li Direktivu, a posebno njezin članak 3. i članak 12. UEZ-a tumačiti tako da im je protivna mjera države članice, kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, kojom se od nakladnika televizije zahtijeva da namijene 5 % svojih poslovnih prihoda predfinanciranju europskih kinematografskih i televizijskih filmova i da osobito namijene 60 % od tih 5 % za djela čiji je izvorni jezik jedan od službenih jezika te države članice.
17 At the outset, it must be noted that the Directive does not contain any provision governing the extent to which a Member State may require television operators to earmark part of their operating revenue for the funding of European cinematographic films and films made for television or whose original language is one of the official languages of that Member State. 
17 Najprije valja utvrditi da Direktiva ne sadržava nijednu odredbu kojom se uređuje pitanje u kojoj mjeri država članica može nametnuti nakladnicima televizije da jedan dio svojih poslovnih prihoda namijene predfinanciranju europskih kinematografskih i televizijskih filmova, odnosno filmova čiji je izvorni jezik jedan od službenih jezika te države članice.
In particular, Articles 4 and 5 of the Directive do not address such a situation. 
Članci 4. i 5. Direktive posebno se ne odnose na takav slučaj.
18 Pursuant to Article 3(1) of the Directive, the Member States remain free to lay down more detailed or stricter rules with regard to television broadcasting bodies under their jurisdiction. 
18 U skladu s člankom 3. stavkom 1. Direktive, države članice imaju mogućnost da od nakladnika televizije u svojoj nadležnosti zahtijevaju utvrđivanje iscrpnijih ili strožih pravila u područjima koje Direktiva obuhvaća.
Nevertheless, when exercising that right, they must respect the fundamental freedoms guaranteed by the EC Treaty (see, to that effect, Case C-6/98 ARD [1999] ECR I-7599, paragraph 49, and Case C-500/06 Corporación Dermoestética [2008] ECR I-0000, paragraph 31). 
Međutim, prilikom provedbe takvog prava trebaju poštovati temeljne slobode zajamčene Ugovorom o EZ-u (vidjeti u tom smislu presude od 28. listopada 1999., ARD, C-6/98, Zb., str. I-7599., t. 49. i od 17. srpnja 2008., Corporación Dermoestética, C-500/06, još neobjavljenu u Zborniku, t. 31.).
19 Finally, it should be recalled that the Directive does not completely harmonise the rules relating to the areas which it covers, but that it lays down minimum rules for broadcasts which emanate from the European Community and which are intended to be received within it (see, to that effect, Case C-412/93 Leclerc-Siplec [1995] ECR I-179, paragraphs 29 and 44, and Joined Cases C-34/95 to C-36/95 De Agostini and TV-Shop [1997] ECR I-3843, paragraph 3). 
19 Naposljetku valja podsjetiti da Direktiva ne usklađuje u potpunosti pravila u područjima koja obuhvaća, nego utvrđuje minimalna pravila za emisije koje potječu iz Europske zajednice i koje su namijenjene za prijam unutar Zajednice (vidjeti u tom smislu presude od 9. veljače 1995., Leclerc-Siplec, C-412/93, Zb., str. I-179., t. 29. i 44., kao i od 9. srpnja 1997., De Agostini i TV-Shop, C-34/95 do C-36/95., Zb., str. I-3843., t. 3.).
20 It follows that, irrespective of whether the measure adopted by a Member State such as the measure at issue in the main proceedings is in an area covered by the Directive, the Member States retain, in principle, jurisdiction to adopt such a measure, provided that they respect the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty. 
20 Iz toga slijedi da neovisno o pitanju pripada li mjera države članice, kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, u područja obuhvaćena Direktivom, države članice u načelu zadržavaju nadležnost za donošenje takve mjere, pod uvjetom da poštuju temeljna načela zajamčena Ugovorom.
21 In those circumstances, it is appropriate to examine whether that measure respects those fundamental freedoms. 
21 U tim okolnostima valja ispitati poštuju li se navedenom mjerom ove temeljne slobode.