natgillin/translations-raw huggingface dataset:
47 The obligation on the national court to refer to the content of a framework decision when interpreting the relevant rules of its national law ceases when the latter cannot receive an application which would lead to a result compatible with that envisaged by that framework decision. 
47 Obveza nacionalnog suda da se poziva na sadržaj okvirne odluke u tumačenju određenih pravila svojeg nacionalnog prava prestaje ako se to pravo ne može primijeniti uz rezultat jednak onom predviđenom tom okvirnom odlukom.
In other words, the principle of conforming interpretation cannot serve as the basis for an interpretation of national law contra legem. 
Drugim riječima, načelo usklađenog tumačenja ne može biti temelj za tumačenje nacionalnog prava contra legem.
That principle does, however, require that, where necessary, the national court consider the whole of national law in order to assess how far it can be applied in such a way as not to produce a result contrary to that envisaged by the framework decision. 
Međutim, tim se načelom zahtijeva da nacionalni sud uzme u obzir, ako je to potrebno, cjelokupno nacionalno pravo kako bi ocijenio u kojoj se mjeri ono može primijeniti na način da ne dovede do rezultata koji bi bio suprotan predviđenom rezultatu okvirne odluke.
48 In this case, as the Advocate General has pointed out in paragraph 40 of her Opinion, it is not obvious that an interpretation of national law in conformity with the framework decision is impossible. 
48 Međutim, kako je nezavisna odvjetnica napomenula u točki 40. svojeg mišljenja, nije očito da u glavnom postupku nije moguće tumačiti nacionalno pravo u skladu s Okvirnom odlukom.
It is for the national court to determine whether, in this case, a conforming interpretation of national law is possible. 
Nacionalni sudac dužan je provjeriti je li u glavnom postupku moguće usklađeno tumačenje njegovog nacionalnog prava.
49 Subject to that reservation, the Court will answer the question referred. 
49 Uz taj pridržaj valja odgovoriti na prethodno pitanje.
50 By its question, the national court essentially asks whether, on a proper interpretation of Articles 2, 3 and 8(4) of the Framework Decision, a national court must be able to authorise young children, who, as in this case, claim to have been victims of maltreatment, to give their testimony in accordance with arrangements ensuring them an appropriate level of protection, outside the public trial and before it is held. 
50 Sudac koji je uputio zahtjev u svojem pitanju u biti pita treba li članke 2. i 3. te članak 8. stavak 4. Okvirne odluke tumačiti tako da nacionalni sud mora imati mogućnost odobriti da djeca mlade dobi koja tvrde da su bila žrtve zlostavljanja, kao što je slučaj u glavnom postupku, daju svoje iskaze u uvjetima koji im osiguravaju odgovarajuću razinu zaštite, izvan javne rasprave i prije njezina održavanja.
51 Article 3 of the Framework Decision requires each Member State to safeguard the possibility for victims to be heard during proceedings and to supply evidence, and to take appropriate measures to ensure that its authorities question victims only insofar as necessary for the purpose of criminal proceedings. 
51 U skladu s člankom 3. Okvirne odluke, svaka država članica jamči žrtvi mogućnost da bude saslušana tijekom postupka i da iznese dokaze, te poduzima odgovarajuće mjere kako bi njezina nadležna tijela žrtvu ispitala samo u mjeri u kojoj je to za kazneni postupak potrebno.
52 Articles 2 and 8(4) of the Framework Decision require each Member State to make every effort to ensure that victims are treated with due respect for their personal dignity during proceedings, to ensure that particularly vulnerable victims benefit from specific treatment best suited to their circumstances, and to ensure that where there is a need to protect victims, particularly those most vulnerable, from the effects of giving evidence in open court, victims may, by decision taken by the court, be entitled to testify in a manner enabling that objective to be achieved, by any appropriate means compatible with its basic legal principles. 
52 Člankom 2. i člankom 8. stavkom 4. Okvirne odluke obvezuje se svaku državu članicu da uloži napore kako bi osigurala osobito da se prema žrtvi tijekom postupka postupa uz dužno poštovanje njezina osobnog dostojanstva, da posebno ranjive žrtve imaju poseban tretman kakav najbolje odgovara situaciji u kojoj se nalaze i, kada je to potrebno radi zaštite žrtava, posebno onih najugroženijih, od posljedica davanja javnog iskaza na sudu, da na temelju sudske odluke žrtvi omogući davanje iskaza tako da se taj cilj postigne uz primjenu odgovarajućih sredstava u skladu s osnovnim pravnim načelima.
53 The Framework Decision does not define the concept of a victim's vulnerability for the purposes of Articles 2(2) and 8(4). 
53 U Okvirnoj odluci nije definiran pojam ranjivosti žrtve u smislu njezinoga članka 2. stavka 2. i članka 8. stavka 4.
However, independently of whether a victim's minority is as a general rule sufficient to classify such a victim as particularly vulnerable within the meaning of the Framework Decision, it cannot be denied that where, as in this case, young children claim to have been maltreated, and maltreated, moreover, by a teacher, those children are suitable for such classification having regard in particular to their age and to the nature and consequences of the offences of which they consider themselves to have been victims, with a view to benefiting from the specific protection required by the provisions of the Framework Decision referred to above. 
Međutim, bez obzira na to je li činjenica da je žrtva kaznenog djela maloljetnik u pravilu dovoljna da bi se takvu žrtvu odredilo kao posebno ranjivu u smislu Okvirne odluke, ne može se osporavati kada, kao što je slučaj u glavnom postupku, djeca mlade dobi tvrde da su bila zlostavljana i to da ih je zlostavljala odgojiteljica, da je primjereno tu djecu svrstati u tu kategoriju, posebno s obzirom na njihovu dob, kao i na narav te posljedice kaznenih djela čijim se žrtvama smatraju, radi osiguravanja posebne zaštite koja se zahtijeva navedenim odredbama Okvirne odluke.
54 None of the three provisions of the Framework Decision referred to by the national court lays down detailed rules for implementing the objectives which they state, and which consist, in particular, in ensuring that particularly vulnerable victims receive `specific treatment best suited to their circumstances', and the benefit of special hearing arrangements that are capable of guaranteeing to all victims treatment which pays due respect to their individual dignity and gives them the opportunity to be heard and to supply evidence, and in ensuring that those victims are questioned `only insofar as necessary for the purpose of criminal proceedings'. 
54 Nijednom od tri odredbe Okvirne odluke koje je naveo sudac koji je uputio zahtjev ne utvrđuju se konkretni uvjeti za provedbu ciljeva koji su u njima propisani, a ti su ciljevi, poglavito, osigurati da posebno ranjive žrtve „imaju poseban tretman kakav najbolje odgovara situaciji u kojoj se nalaze", da im se omogući „davanje iskaza uz uporabu odgovarajućih sredstava" kojima se svakoj žrtvi može zajamčiti da će se s njom postupati „uz dužno poštovanje njezina osobnog dostojanstva", da će joj se omogućiti da bude saslušana „i da iznese dokaze", kao i osigurati da se žrtve ispituju „samo u mjeri potrebnoj za kazneni postupak".
55 Under the legislation at issue in the main proceedings, testimony given during the preliminary enquiries must generally be repeated at the trial in order to acquire full evidential value. 
55 Na temelju propisa o kojem se radi u glavnom postupku, iskaz koji je dan tijekom prethodnog istražnog postupka mora, u pravilu, biti ponovljen na javnoj raspravi da bi stekao potpunu dokaznu vrijednost.
It is, however, permissible in certain cases to give that testimony only once, during the preliminary enquiries, with the same probative value, but under different arrangements from those which apply at the trial. 
Međutim, u nekim je slučajevima dopušteno dati iskaz samo jedanput, tijekom prethodnog istražnog postupka, uz istu dokaznu vrijednost, ali u drugim uvjetima od onih koji se primjenjuju na javnoj raspravi.
56 In those circumstances, achievement of the aims pursued by the abovementioned provisions of the framework decision require that a national court should be able, in respect of particularly vulnerable victims, to use a special procedure, such as the Special Inquiry for early gathering of evidence provided for in the law of a Member State, and the special arrangements for hearing testimony for which provision is also made, if that procedure best corresponds to the situation of those victims and is necessary in order to prevent the loss of evidence, to reduce the repetition of questioning to a minimum, and to prevent the damaging consequences, for those victims, of their giving testimony at the trial 
56 U tim okolnostima za ostvarivanje ciljeva utvrđenih u prethodno navedenim odredbama Okvirne odluke nacionalni sud mora imati mogućnost da se, za posebno ranjive žrtve, koristi posebnim postupkom, kao što je sporedni postupak za ranije iznošenje dokaza predviđen pravom države članice, kao i posebnim uvjetima za davanje iskaza koji su isto tako predviđeni, ako takav postupak najbolje odgovara situaciji u kojoj se žrtva nalazi kako bi se spriječio gubitak dokaza, smanjilo koliko je god moguće ponavljanje ispitivanja i spriječile negativne posljedice za te žrtve koje bi one mogle pretrpjeti davanjem iskaza na javnoj raspravi.
57 It should be noted in that respect that, according to Article 8(4) of the Framework Decision, the conditions for giving testimony that are adopted must in any event be compatible with the basic legal principles of the Member State concerned. 
57 Potrebno je napomenuti da u tom pogledu, na temelju članka 8. stavka 4. Okvirne odluke, utvrđeni uvjeti za davanje iskaza moraju, u svakom slučaju, biti u skladu s temeljnim pravnim načelima dotične države članice.
58 Moreover, in accordance with Article 6(2) EU, the Union must respect fundamental rights, as guaranteed by the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms signed in Rome on 4 November 1950 (`the Convention'), and as they result from the constitutional traditions common to the Member States, as general principles of law. 
58 Štoviše, na temelju članka 6. stavka 2. UEU-a, Unija poštuje temeljna prava koja su zajamčena Europskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, potpisanom u Rimu 4. studenoga 1950. (dalje u tekstu: Konvencija), te koja proizlaze iz ustavnih tradicija zajedničkih državama članicama kao opća načela prava.
59 The Framework Decision must thus be interpreted in such a way that fundamental rights, including in particular the right to a fair trial as set out in Article 6 of the Convention and interpreted by the European Court of Human Rights, are respected. 
59 Stoga se Okvirna odluka mora tumačiti tako da se poštuju temeljna prava, među kojima treba posebno istaknuti pravo na pravično suđenje, kako je utvrđeno člankom 6. Konvencije i kako ga tumači Europski sud za ljudska prava.
60 It is for the national court to ensure that - assuming use of the Special Inquiry and of the special arrangements for the hearing of testimony under Italian law is possible in this case, bearing in mind the obligation to give national law a conforming interpretation - the application of those measures is not likely to make the criminal proceedings against Mrs Pupino, considered as a whole, unfair within the meaning of Article 6 of the Convention, as interpreted by the European Court of Human Rights (see, for example, ECHR judgments of 20 December 2001, P.S. v Germany, of 2 July 2002, S.N. v Sweden, Reports of judgments and decisions 2002-V, of 13 February 2004, Rachdad v France, and the decision of 20 January 2005, Accardi and Others v Italy, App. 30598/02). 
60 Na Sudu koji je uputio zahtjev je da osigura, uz pretpostavku da je u ovom predmetu moguće pokretanje sporednog postupka za ranije iznošenje dokaza i održavanje saslušanja u posebnim uvjetima na temelju talijanskog prava, uzimajući u obzir obvezu usklađenog tumačenja nacionalnog prava, da primjena tih mjera ne bude takva da kazneni postupak koji se vodi protiv M. Pupino, ako se sagleda u cijelosti, ne postane nepravedan u smislu članka 6. Konvencije, kako ga tumači Europski sud za ljudska prava (vidjeti osobito presudu Europskog suda za ljudska prava od 20. prosinca 2001., P.S./Njemačka, presudu od 2. srpnja 2002., S.N./Švedska, Recueil des arrêts et décisions 2002-V, presudu od 13. veljače 2004., Rachdad/Francuska, i odluku od 20. siječnja 2005., Accardi i dr./Italija, zahtjev br. 30598/02).
61 In the light of all the above considerations, the answer to the question must be that Articles 2, 3 and 8(4) of the Framework Decision must be interpreted as meaning that the national court must be able to authorise young children, who, as in this case, claim to have been victims of maltreatment, to give their testimony in accordance with arrangements allowing those children to be guaranteed an appropriate level of protection, for example outside the trial and before it takes place. 
61 S obzirom na sve gore navedeno, na postavljeno pitanje valja odgovoriti da članak 2., članak 3. i članak 8. stavak 4. Okvirne odluke treba tumačiti tako da nacionalni sud mora imati mogućnost odobriti da djeca mlade dobi koja tvrde da su bila žrtve zlostavljanja, kao što je slučaj u glavnom postupku, mogu dati svoje iskaze u uvjetima koji im osiguravaju odgovarajuću razinu zaštite, na primjer, izvan javne rasprave i prije njezina održavanja.
The national court is required to take into consideration all the rules of national law and to interpret them, so far as possible, in the light of the wording and purpose of the Framework Decision. 
Nacionalni sud mora uzeti u obzir sva pravila nacionalnog prava i tumačiti ih, koliko je god to moguće, uzimajući u obzir tekst i svrhu Okvirne odluke.
62 Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the proceedings before the national court, the decision on costs is a matter for that court. 
62 Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka.
Costs incurred in submitting observations to the Court, other than by those parties, are not recoverable. 
Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
Articles 2, 3 and 8(4) of Council Framework Decision 2001/220/JHA of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal proceedings must be interpreted as meaning that the national court must be able to authorise young children, who, as in this case, claim to have been victims of maltreatment, to give their testimony in accordance with arrangements allowing those children to be guaranteed an appropriate level of protection, for example outside the trial and before it takes place. 
Članak 2., članak 3. i članak 8. stavak 4. Okvirne odluke Vijeća 2001/220/PUP od 15. ožujka 2001. o položaju žrtava u kaznenom postupku treba tumačiti tako da nacionalni sud mora imati mogućnost odobriti da djeca mlade dobi koja tvrde da su bila žrtve zlostavljanja, kao što je slučaj u glavnom postupku, mogu dati svoje iskaze u uvjetima koji im osiguravaju odgovarajuću razinu zaštite, na primjer, izvan javne rasprave i prije njezina održavanja.
The national court is required to take into consideration all the rules of national law and to interpret them, so far as possible, in the light of the wording and purpose of the Framework Decision. 
Nacionalni sud dužan je uzeti u obzir sva pravila nacionalnog prava i tumačiti ih, koliko je god to moguće, uzimajući u obzir tekst i svrhu Okvirne odluke.
(Non-contractual liability of Member States - Damage caused to individuals by infringements of Community law attributable to a national court adjudicating at last instance - National legislation limiting State liability to cases of intentional fault and serious misconduct on the part of the court - Liability excluded in connection with the interpretation of provisions of law or assessment of facts or evidence in the exercise of judicial functions) 
„Izvanugovorna odgovornost država članica - Šteta nanesena pojedincima povredom prava Zajednice koja se može pripisati nacionalnom sudu koji odlučuje u zadnjem stupnju - Ograničavanje, od strane nacionalnog zakonodavca, odgovornosti države samo na slučajeve prijevare i teške pogreške koje počini sudac - Isključenje svake odgovornosti vezane za tumačenje pravnih pravila i ocjenu činjeničnih i dokaznih elemenata koji su obavljeni u okviru izvršavanja sudske djelatnosti"
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Tribunale di Genova (Italy), made by decision of 20 March 2003, received at the Court on 14 April 2003, in the proceedings 
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 234. UEZ-a, koji je uputio Tribunale di Genova (Sud u Genovi, Italija), odlukom od 20. ožujka 2003., koju je Sud zaprimio 14. travnja 2003., u postupku
Traghetti del Mediterraneo SpA, in liquidation 
Traghetti del Mediterraneo SpA, u likvidaciji protiv
v Repubblica italiana, 
Talijanske Republike
composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans (Rapporteur), K. Schiemann and J. Makarczyk, Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász and U. Lõhmus, Judges, 
u sastavu: V. Skouris, predsjednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans (izvjestitelj), K. Schiemann i J. Makarczyk, predsjednici vijeća, J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász i U. Lõhmus, suci,
Advocate General: P. Léger, 
nezavisni odvjetnik: P. Léger,
Traghetti del Mediterraneo SpA, in liquidation, by V. Roppo, P. Canepa and S. Sardano, avvocati, 
za Traghetti del Mediterraneo SpA, u likvidaciji, V. Roppo, P. Canepa i S. Sardano, avvocati,
the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and by G. Aiello and G. De Bellis, avvocati dello Stato, 
za talijansku vladu, I. M. Braguglia, u svojstvu agenta, uz asistenciju G. Aiella i G. De Bellisa, avvocati dello Stato,
the Greek Government, by E. Samoni and Z. Chatzipavlou, and by M. Apessos, K. Boskovits and K. Georgiadis, acting as Agents, 
za grčku vladu, E. Samoni i Z. Chatzipavlou, kao i M. Apessos, K. Boskovits i K. Georgiadis, u svojstvu agenata,
Ireland, by D. O'Hagan, acting as Agent, and by P. Sreenan SC and P. McGarry BL, 
za Irsku, D. O'Hagan, u svojstvu agenta, uz asistenciju P. Sreenana, SC, i P. McGarryja, BL,
the Netherlands Government, by S. Terstal, acting as Agent, 
za nizozemsku vladu, S. Terstal, u svojstvu agenta,
the United Kingdom Government, by R. Caudwell, acting as Agent, and by D. Anderson QC and M. Hoskins, Barrister, 
za vladu Ujedinjene Kraljevine, R. Caudwell, u svojstvu agenta, uz asistenciju D. Andersona, QC, i M. Hoskinsa, barrister,
the Commission of the European Communities, by D. Maidani and V. Di Bucci, acting as Agents, 
za Komisiju Europskih zajednica, D. Maidani i V. Di Bucci, u svojstvu agenata,
1 This reference for a preliminary ruling concerns the principle of and the conditions governing the non-contractual liability of Member States for damage caused to individuals by a breach of Community law where that breach is attributable to a national court. 
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na načelo i uvjete postojanja izvanugovorne odgovornosti država članica za štetu nanesenu pojedincima povredom prava Zajednice, kada se ta povreda može pripisati nacionalnom sudu.
2 The reference was made in the context of proceedings brought against the Repubblica italiana by Traghetti del Mediterraneo SpA, a maritime transport undertaking currently in liquidation (`TDM'), for compensation for the damage suffered as a result of an incorrect interpretation by the Corte Suprema di Cassazione (Italian Supreme Court of Cassation) of the Community rules on competition and State aid and, in particular, because of that court's refusal to accede to its request that the relevant questions of interpretation of Community law be referred to the Court of Justice. 
2 Zahtjev je upućen u okviru postupka koji je protiv Talijanske Republike pokrenuo Traghetti del Mediterraneo SpA, pomorski prijevoznik trenutačno u likvidaciji (u daljnjem tekstu: TDM), u pogledu dobivanja naknade za štetu koju je pretrpio zbog toga što je Corte suprema di cassazione (Kasacijski sud) pogrešno protumačio pravila Zajednice vezana za tržišno natjecanje i državne potpore te osobito zbog toga što je Sud odbio njegov zahtjev kojim je Sudu htio dostaviti relevantna pitanja u pogledu tumačenja prava Zajednice.
National legal context 
Nacionalni pravni okvir
3 Pursuant to Article 1(1) of Law No 117 of 13 April 1988 on compensation for damage caused in the exercise of judicial functions and the civil liability of judges (legge No 117 [sul] risarcimento dei danni cagionati nell' esercizio delle funzioni guidiziarie e responsabilità civile dei magistrati (GURI No 88 of 15 April 1988, p. 3; `Law No 117/88'), that Law is to apply `to all members of the ordinary, administrative, financial, military and special judiciary exercising a judicial function of any type, and to other persons participating in the exercise of a judicial function'. 
3 Sukladno članku 1. stavku 1. Zakona br. 117 od 13. travnja 1988. o naknadi za štetu nanesenu u izvršavanju sudskih funkcija i građanske odgovornosti sudaca [legge n° 117 (sul) risarcimento dei danni cagionati nell' esercizio delle funzioni giudiziarie e responsabilità civile dei magistrati (GURI br. 88, od 15. travnja 1988., str. 3., u daljnjem tekstu: Zakon br. 117/88)], taj se zakon primjenjuje „na sve članove sudova općeg prava, upravne, financijske, vojne i specijalne, koji obavljaju sudsku djelatnost neovisno o prirodi funkcija, kao i na druge osobe koje sudjeluju u obavljanju sudačke dužnosti." 4 Članak 2.
4 Article 2 of Law No 117/88 provides: 
Zakona br. 117/88 predviđa:
`1. Any person who has sustained unjustifiable damage as a result of judicial conduct, acts or measures on the part of a judge who is guilty of intentional fault or serious misconduct in the exercise of his functions, or as a result of denial of justice, may bring proceedings against the State for compensation for pecuniary damage he has suffered or non-pecuniary damage caused to him by being deprived of his personal liberty. 
„1. Svaka osoba koja je pretrpjela neopravdanu štetu zbog nekog ponašanja, čina ili pravne mjere nekog suca koji je kriv za prijevaru ili tešku pogrešku u obavljanju svojih funkcija, ili zbog uskraćivanja pravde, može pravno djelovati protiv države kako bi ishodila naknadu za imovinsku štetu koju je pretrpjela kao i za neimovinsku štetu koja proizlazi iz uskraćivanja osobne slobode.
2. In the exercise of judicial functions the interpretation of provisions of law or the assessment of facts and evidence shall not give rise to liability. 
2. Tumačenje pravnih pravila te ocjena činjenica i dokaza pri izvršavanju sudačkih dužnosti ne mogu rezultirati odgovornošću.
3. The following constitute serious misconduct: 
3. Tešku pogrešku čine:
(a) a serious breach of the law resulting from inexcusable negligence; 
a) teška povreda zakona koja je rezultat neoprostivog nemara;
(b) the assertion, due to inexcusable negligence, of a fact the existence of which is indisputably refuted by the case-file; 
b) potvrđivanje, uslijed neoprostiva nemara, činjenice čije je postojanje neosporno odbačeno sadržajem spisa;
(c) the denial, due to inexcusable negligence, of a fact the existence of which is indisputably established by documents in the case-file; 
c) nijekanje, uslijed neoprostiva nemara, činjenice čije je postojanje neosporno utvrđeno sadržajem spisa;
(d) the adoption of a decision concerning personal liberty in a case other than those provided for by law or without due reason.' 
d) usvajanje mjere koja se odnosi na osobnu slobodu izvan slučajeva predviđenih zakonom ili bez obrazloženja."