natgillin/translations-raw huggingface dataset:
108 In the main proceedings, those principles of customary international law are relied upon, in essence, in order for the Court to determine whether the European Union had competence, in the light thereof, to adopt Directive 2008/101 in that it extends the application of Directive 2003/87 to aircraft operators of third States whose flights which arrive at and depart from an aerodrome situated in the territory of a Member State of the European Union are carried out in part over the high seas and over the third States’ territory. 
108 U glavnom postupku u biti se na ta načela međunarodnog običajnog prava poziva kako bi Sud ocijenio je li s obzirom na ta načela Unija bila nadležna za donošenje Direktive 2008/101 u okviru koje se primjena Direktive 2003/87 proširuje na operatore zrakoplova trećih država čiji se letovi s dolaskom na aerodrom na državnom području države članice Unije i odlascima s takvog aerodroma djelomično obavljaju iznad otvorenog mora i državnog područja trećih država.
111 Having regard to all the foregoing considerations, the answer to the first question is that the only principles and provisions of international law, from among those mentioned by the referring court, that can be relied upon, in circumstances such as those of the main proceedings and for the purpose of assessing the validity of Directive 2008/101, are: 
111 S obzirom na sva navedena razmatranja, odgovor na prvo pitanje je da se, među načelima i odredbama međunarodnog prava koje navodi sud koji je uputio zahtjev, u okolnostima kao što su one u glavnom postupku, a u svrhu ocjenjivanja valjanosti Direktive 2008/101, može pozivati samo na:
– first, within the limits of review as to a manifest error of assessment attributable to the European Union regarding its competence, in the light of those principles, to adopt that directive: 
– prvo, u granicama ispitivanja očite pogreške u ocjeni, koja se može pripisati Uniji u pogledu njezine nadležnosti da s obzirom na ta načela donese tu direktivu:
– the principle that each State has complete and exclusive sovereignty over its airspace, 
– načelo da svaka država ima potpuni i isključivi suverenitet nad svojim zračnim prostorom,
– the principle that no State may validly purport to subject any part of the high seas to its sovereignty, and 
– načelo da nijedna država nema pravo zahtijevati da bilo koji dio otvorenog mora podvrgne svojoj suverenosti i
– the principle which guarantees freedom to fly over the high seas, 
– načelo koje jamči slobodu prelijetanja otvorenog mora,
– and second: 
– i drugo:
– Articles 7 and 11(1) and (2)(c) of the Open Skies Agreement, and 
– članak 7., članak 11. stavak 1. i stavak 2. točku (c) Sporazuma o otvorenom nebu i
– Article 15(3) of that agreement read in conjunction with Articles 2 and 3(4) thereof. 
– članak 15. stavak 3. tog sporazuma u vezi s njegovim člankom 2. i člankom 3. stavkom 4.
B – Questions 2 to 4 
B – Drugo, treće i četvrto pitanje
112 By its second, third and fourth questions, and given the Court’s answer to the first question, the referring court asks in essence, if and in so far as Directive 2008/101 is intended to apply the allowance trading scheme to those parts of flights which take place outside the airspace of the Member States, including to flights by aircraft registered in third States, whether that directive is valid in the light of the principles of customary international law mentioned in the Court’s answer to the first question as well as in the light of Articles 7 and 11(1) and (2)(c) of the Open Skies Agreement and of Article 15(3) thereof read in conjunction with Articles 2 and 3(4). 
112 Svojim drugim, trećim i četvrtim pitanjem, nakon što je dobio odgovor Suda na prvo pitanje, sud koji je uputio zahtjev u biti pita je li Direktiva 2008/101, ako je i u mjeri u kojoj je namijenjena za primjenu sustava trgovanja emisijskim jedinicama na dijelove letova koji se odvijaju izvan zračnog prostora država članica, uključujući letove zrakoplova registriranih u trećim državama, valjana s obzirom na načela međunarodnog običajnog prava spomenuta u odgovoru Suda na prvo pitanje, kao i s obzirom na članak 7. i članak 11. stavak 1. i stavak 2. točku (c) Sporazuma o otvorenom nebu i na članak 15. stavak 3. tog sporazuma u vezi s njegovim člankom 2. i člankom 3. stavkom 4.
113 Having regard to the wording of these questions and the fact that the claimants in the main proceedings are airlines registered in a third State, it should first be determined whether and to what extent Directive 2008/101 applies to those parts of international flights that are performed outside the airspace of the Member States by such airlines. Second, the directive’s validity should be examined in that context. 
113 Uzimajući u obzir tekst tih pitanja i činjenicu da su tužitelji u glavnom postupku zračni prijevoznici registrirani u trećoj državi, najprije treba utvrditi primjenjuje li se Direktiva 2008/101 i u kojoj mjeri na dijelove međunarodnih letova koje ti zračni prijevoznici obavljaju izvan zračnog prostora država članica. Zatim bi u tom kontekstu trebalo ispitati valjanost te direktive.
115 Directive 2008/101 amended Annex I to Directive 2003/87 by inserting a category of activity headed ‘Aviation’ and adding to paragraph 2 of the annex’s introduction a second subparagraph stating that ‘from 1 January 2012 all flights which arrive at or depart from an aerodrome situated in the territory of a Member State to which the Treaty applies shall be included’. 
115 Direktivom 2008/101 izmijenjen je Prilog I. Direktivi 2003/87 umetanjem kategorije djelatnosti pod naslovom „Zrakoplovstvo” i dodavanjem drugog podstavka u stavku 2. uvoda Priloga, koji glasi: „Od 1. siječnja 2012. uključuju se svi letovi sa slijetanjem u i polijetanjem iz zračnih luka koje [sa slijetanjem na aerodrome i polijetanjem s aerodroma koji] se nalaze na državnom području države članice na koju se odnosi Ugovor.”
116 The exclusions set out in Annex I do not include criteria linked, in the case of aircraft departing from a European Union aerodrome, to the aerodrome of arrival or, in the case of aircraft arriving at a European Union aerodrome, to the aerodrome of departure. Consequently, Directive 2008/101 applies without distinction to flights arriving in or departing from the territory of the European Union, including those from or to aerodromes situated outside that territory. This is indeed apparent from recital 16 in the preamble to Directive 2008/101. 
116 Isključenja navedena u Prilogu I., kada se radi o zrakoplovima koji polijeću s aerodroma Unije, ne obuhvaćaju kriterije povezane s aerodromom slijetanja odnosno, kada se radi o zrakoplovima koji slijeću na aerodrom Unije, s aerodromom polijetanja. Stoga se Direktiva 2008/101 primjenjuje jednako na dolazne i odlazne letove na području Unije, uključujući i letove s aerodroma odnosno na aerodrome koji se nalaze izvan tog područja. To, uostalom, proizlazi iz uvodne izjave 16. Direktive 2008/101.
119 In particular, in order to calculate the ‘tonne-kilometres’, account is taken of fuel consumption, which is determined by means of a calculation formula intended to establish, wherever possible, the actual fuel consumption for flights falling within Directive 2008/101. 
119 Za izračun „tonskih kilometara” uzima se u obzir potrošnja goriva, koja se određuje pomoću izračunske formule namijenjene za utvrđivanje, kad god je to moguće, stvarne potrošnje goriva za letove na koje se odnosi Direktiva 2008/101.
121 As has been noted in paragraph 108 of the present judgment, the three principles of customary international law capable of being relied upon in the present case for the purposes of the Court’s assessment of the validity of Directive 2008/101 are, to a large extent, connected with the territorial scope of Directive 2003/87 as amended by Directive 2008/101. 
121 Kako je navedeno u točki 108. ove presude, tri načela međunarodnog običajnog prava na koja se u ovom predmetu može pozivati da bi Sud ocijenio valjanost Direktive 2008/101 u velikoj su mjeri povezana s teritorijalnim područjem primjene Direktive 2003/87 kako je izmijenjena Direktivom 2008/101.
126 Nor can such application of European Union law affect the principle of freedom to fly over the high seas since an aircraft flying over the high seas is not subject, in so far as it does so, to the allowance trading scheme. Moreover, such an aircraft can, in certain circumstances, cross the airspace of one of the Member States without its operator thereby being subject to that scheme. 
126 Takva primjena prava Unije isto tako ne može utjecati na načelo slobode prelijetanja otvorenog mora budući da zrakoplov koji leti iznad otvorenog mora pri tom preletu ne podliježe sustavu trgovanja emisijskim jedinicama. Štoviše, takav zrakoplov pod određenim uvjetima može proći kroz zračni prostor jedne od država članica, a da operator zrakoplova pritom ne podliježe tom sustavu.
129 Furthermore, the fact that, in the context of applying European Union environmental legislation, certain matters contributing to the pollution of the air, sea or land territory of the Member States originate in an event which occurs partly outside that territory is not such as to call into question, in the light of the principles of customary international law capable of being relied upon in the main proceedings, the full applicability of European Union law in that territory (see to this effect, with regard to the application of competition law, Ahlström Osakeyhtiö and Others v Commission, paragraphs 15 to 18, and, with regard to hydrocarbons accidentally spilled beyond a Member State’s territorial sea, Case C-188/07 Commune de Mesquer [2008] ECR I-4501, paragraphs 60 to 62). 
129 Nadalje, činjenica da u okviru primjene propisa Unije o zaštiti okoliša određeni elementi koji doprinose onečišćenju zraka, mora ili kopnenih državnih područja neke države članice proizlaze iz događaja koji se djelomično odvijaju izvan tog područja nije takva da, s obzirom na načela međunarodnog običajnog prava na koja se može pozivati u glavnom postupku, dovodi u pitanje potpunu primjenjivost prava Unije na tom području (vidjeti u tom smislu, u vezi s primjenom prava u području tržišnog natjecanja, gore navedenu presudu Ahlström Osakeyhtiö i dr./Komisija, t. od 15. do 18., a u vezi s ugljikovodicima koji su slučajno izliveni izvan teritorijalnog mora države članice presudu od 24. lipnja 2008., Commune de Mesquer, C 188/07, Zb., str. I-4501., t. od 60. do 62.).
131 ATA and others contend, in essence, that Directive 2008/101 infringes Article 7 of the Open Skies Agreement since, so far as it concerns them, Article 7 requires aircraft engaged in international navigation to comply with the laws and regulations of the European Union only when the aircraft enter or depart from the territory of the Member States or, in the case of its laws and regulations relating to the operation and navigation of such aircraft, when their aircraft are within that territory. They maintain that Directive 2008/101 seeks to apply the allowance trading scheme laid down by Directive 2003/87 not only upon the entry of aircraft into the territory of the Member States or on their departure from that territory, but also to those parts of flights that are carried out above the high seas and the territory of third States. 
131 ATA i dr. u biti tvrde da Direktiva 2008/101 krši članak 7. Sporazuma o otvorenom nebu, budući da, u mjeri u kojoj se odnosi na njih, članak 7. propisuje da zrakoplovi uključeni u međunarodnu zračnu plovidbu moraju poštovati zakone i propise Unije samo ako na državno područje država članica ulaze ili iz njega odlaze ili, kada se radi o zakonima i propisima Unije koji uređuju eksploataciju i plovidbu takvih zrakoplova, dok su unutar tog državnog područja. Oni drže da se Direktivom 2008/101 sustav trgovanja emisijskim jedinicama utvrđen Direktivom 2003/87 nastoji primjenjivati ne samo na ulazak zrakoplova na državno područje država članica ili na njihov odlazak s tog područja, već i na one dijelove letova koji se obavljaju iznad otvorenog mora trećih država.
134 Directive 2008/101 provides that Directive 2003/87 is to apply to flights which arrive at or depart from an aerodrome situated in the territory of a Member State. Thus, since that legislation relates to the admission to or departure from the territory of the Member States of aircraft engaged in international air navigation, both European and transatlantic, it is clear from the very wording of Article 7(1) of the Open Skies Agreement that such legislation applies to any aircraft utilised by the airlines of the other party to that agreement and that such aircraft are required to comply with that legislation. 
134 Direktiva 2008/101 propisuje da Direktivu 2003/87 treba primjenjivati na letove sa slijetanjem na aerodrome i polijetanjem s aerodroma koji se nalaze na državnom području države članice. Budući da se taj pravni propis odnosi na ulazak zrakoplova uključenih u međunarodnu zračnu plovidbu, europsku i transatlantsku, na državno područje države članice ili njihov izlazak iz državnog područja države članice, iz samog teksta članka 7. stavka 1. Sporazuma o otvorenom nebu proizlazi da se taj pravni propis primjenjuje na sve zrakoplove kojima se koriste zračni prijevoznici druge stranke tog Sporazuma i da ti zrakoplovi moraju udovoljavati zahtjevima tog propisa.
136 ATA and others and IATA contend in essence that, in extending the allowance trading scheme prescribed by Directive 2003/87 to international aviation, Directive 2008/101 infringes the obligation, laid down in Article 11(1) and (2)(c) of the Open Skies Agreement and owed by the European Union, to exempt the fuel load from taxes, duties, fees and charges. In particular, those parties to the main proceedings contend that only charges based on the cost of the service provided can be imposed by the European Union, but the scheme prescribed by Directive 2003/87 does not fall within that exception. 
136 ATA i dr. i IATA u biti tvrde da proširenjem sustava za trgovanje emisijskim jedinicama propisanog Direktivom 2003/87 na međunarodno zrakoplovstvo, Direktiva 2008/101 krši obvezu izuzimanja natočenog goriva od taksi, carina, pristojbi i naknada, koju ima Unija i koja je utvrđena člankom 11. stavkom 1. i stavkom 2. točkom (c) Sporazuma o otvorenom nebu. Te stranke u glavnom postupku posebno navode da Unija može naplaćivati samo naknade koje se izračunavaju na temelju cijene pruženih usluga, ali da sustav propisan Direktivom 2003/87 ne pripada u tu iznimku.
137 In that regard, it should be noted that those provisions of the Open Skies Agreement seek to regulate certain aspects relating to the economic costs of air transport, whilst ensuring equal conditions for airlines. Subject to reciprocity, those provisions prohibit, inter alia, certain forms of import customs duties, taxes, fees and charges on fuel. 
137 S tim u vezi valja napomenuti da je cilj navedenih odredaba iz Sporazuma o otvorenom nebu urediti određene aspekte povezane s ekonomskom cijenom zračnog prijevoza te istodobno osigurati jednake uvjete za zračne prijevoznike. Te odredbe, na temelju načela reciprociteta, između ostalog zabranjuju određene oblike uvoznih carina, taksi, pristojbi i naknada za gorivo.
138 The rules set out in Directive 2008/101 are intended to extend the allowance trading scheme established by Directive 2003/87 to aircraft operators. They thus pursue in particular the objective of improving environmental protection. 
138 Pravila navedena u Direktivi 2008/101 namijenjena su za proširenje sustava trgovanja emisijskim jedinicama uspostavljenog Direktivom 2003/87 na operatore zrakoplova. Prema tome, ta pravila imaju za cilj poboljšanje zaštite okoliša.
139 Furthermore, while the ultimate objective of the allowance trading scheme is the protection of the environment by means of a reduction of greenhouse gas emissions, the scheme does not of itself reduce those emissions but encourages and promotes the pursuit of the lowest cost of achieving a given amount of emissions reductions. The benefit for the environment depends on the stringency of the total quantity of allowances allocated, which represents the overall limit on emissions allowed by the scheme (Case C-127/07 Arcelor Atlantique et Lorraine and Others [2008] ECR I-9895, paragraph 31). 
139 Osim toga, valja podsjetiti da, ako je krajnji cilj sustava trgovanja emisijskim jedinicama zaštititi okoliš smanjenjem emisija stakleničkih plinova, ovaj sustav sam po sebi ne smanjuje te emisije, nego potiče i promiče nastojanje da se smanjenje tih emisija na zadanu razinu postigne uz najniže moguće troškove. Korist za okoliš ovisi o strogosti pri određivanju ukupne količine emisijskih jedinica koje se dodjeljuju, što predstavlja ukupno ograničenje emisija koje su dopuštene tim sustavom (presuda od 16. prosinca 2008., Arcelor Atlantique i Lorraine i dr., C-127/07, Zb., str. I-9895., točka 31.).
140 It also follows that the economic logic of the allowance trading scheme consists in ensuring that the reductions of greenhouse gas emissions required to achieve a predetermined environmental outcome take place at the lowest cost. In particular by allowing the allowances that have been allocated to be sold, the scheme is intended to encourage every participant in the scheme to emit quantities of greenhouse gases that are less than the allowances originally allocated to him, in order to sell the surplus to another participant who has emitted more than his allowance (Arcelor Atlantique et Lorraine and Others, paragraph 32). 
140 Iz toga isto tako proizlazi da se ekonomska logika sustava trgovanja emisijskim jedinicama sastoji u tome da se uz najniže troškove osiguraju smanjenja emisija stakleničkih plinova koja su nužna za postizanje unaprijed određenih rezultata. Namjena tog sustava je, posebno omogućavanjem prodaje dodijeljenih emisijskih jedinica, potaknuti svakog sudionika u sustavu da emitira manje količine stakleničkih plinova od onih za koje su mu dodijeljene emisijske jedinice, kako bi višak tih emisijskih jedinica mogao prodati drugom sudioniku čije količine emisija premašuju količinu emisijskih jedinica koje su mu dodijeljene (gore navedena presuda Atlantique i Lorraine i dr., točka 32.).
141 It is true that in the case of the aviation field the European Union legislature, as is apparent from Part B of Annex IV to Directive 2003/87 as amended by Directive 2008/101, chose to take the fuel consumption of the operators’ aircraft as a basis for establishing a formula enabling calculation of those operators’ emissions in connection with the flights falling within that annex performed by their aircraft. Aircraft operators must therefore surrender a number of allowances equal to their total emissions during the preceding calendar year, which are calculated on the basis of their fuel consumption for all their flights falling within that directive and an emission factor. 
141 Istina je da se je u području zrakoplovstva zakonodavac Unije, kao što to proizlazi iz dijela B. Priloga IV. Direktivi 2003/87, kako je izmijenjena Direktivom 2008/101, odlučio upotrijebiti potrošnju goriva zrakoplova operatora kao osnovu za postavljanje formule za izračun emisija tih operatora u vezi s letovima koje obavljaju svojim zrakoplovima i koji su obuhvaćeni tim Prilogom. Operatori zrakoplova stoga moraju predati broj emisijskih jedinica koji je jednak količini njihovih emisija iz prethodne kalendarske godine, koja se izračuna na temelju njihove potrošnje goriva za sve njihove letove obuhvaćene tom direktivom i faktora emisije.
142 However, in contrast to the defining feature of obligatory levies on the possession and consumption of fuel, there is no direct and inseverable link between the quantity of fuel held or consumed by an aircraft and the pecuniary burden on the aircraft’s operator in the context of the allowance trading scheme’s operation. The actual cost for the operator, resulting from the number of allowances to be surrendered, a quantity which is calculated inter alia on the basis of fuel consumption, depends, inasmuch as a market-based measure is involved, not directly on the number of allowances that must be surrendered, but on the number of allowances initially allocated to the operator and their market price when the purchase of additional allowances proves necessary in order to cover the operator’s emissions. Nor can it be ruled out that an aircraft operator, despite having held or consumed fuel, will bear no pecuniary burden resulting from its participation in the allowance trading scheme, or will even make a profit by assigning its surplus allowances for consideration. 
142 Međutim, u suprotnosti sa značajkama na temelju kojih se određuju obvezna davanja za držanje i potrošnju goriva, u okviru djelovanja sustava trgovanja emisijskim jedinicama ne postoji izravna i neraskidiva veza između količine goriva koju zrakoplov ima ili potroši i novčanog opterećenja operatora zrakoplova. Stvaran trošak za operatora koji proizlazi iz količine emisijskih jedinica koje treba predati, izračunane između ostalog na temelju potrošnje goriva, ne ovisi, budući da se radi o mjeri koja se temelji na tržištu, izravno o broju emisijskih jedinica koje treba predati, već o broju emisijskih jedinica koje su tom operatoru prvotno dodijeljene i o njihovoj tržišnoj cijeni kad se ukaže potreba za kupovinom dodatnih emisijskih jedinica da bi se pokrile emisije tog operatora. Osim toga, nije isključena ni mogućnost da operator zrakoplova, iako je imao ili potrošio gorivo, nema nikakvo novčano opterećenje kao rezultat toga što sudjeluje u sustavu trgovanja emisijskim jedinicama, ili će čak ostvariti profit prijenosom viška svojih emisijskih jedinica.
148 ATA and others submit in essence that application of Directive 2003/87 to airlines established in the United States infringes Article 15(3) of the Open Skies Agreement, since such an environmental measure is incompatible with the relevant ICAO standards. Furthermore, in rendering the scheme laid down by Directive 2003/87 applicable to aviation, Directive 2008/101 constitutes a measure limiting in particular the volume of traffic and frequency of service, in breach of Article 3(4) of that agreement. Finally, application of such a scheme amounts to a charge incompatible with Article 15 of the Chicago Convention, a provision which the parties to the Open Skies Agreement undertook to comply with pursuant to Article 3(4) of that agreement. 
148 ATA i dr. u biti navode da se primjenom Direktive 2003/87 na zračne prijevoznike sa sjedištem u Sjedinjenim Državama krši članak 15. stavak 3. Sporazuma o otvorenom nebu, budući da takva mjera zaštite okoliša nije usklađena s relevantnim standardima ICAO-a. Nadalje, time što primjenu sustava utvrđenog Direktivom 2003/87 proširuje na zrakoplovstvo, Direktiva 2008/101 predstavlja mjeru koja ograničava posebno opseg prometa i učestalost usluga, čime krši članak 3. stavak 4. tog sporazuma. I konačno, primjena takvog sustava ima za posljedicu naknadu koja nije usklađena s člankom 15. Čikaške konvencije, odnosno s odredbom koju su se stranke Sporazuma o otvorenom nebu obvezale poštovati na temelju članka 3. stavka 4. tog sporazuma.