natgillin/translations-raw huggingface dataset:
"– have comprehensive sickness insurance cover in the host Member State and assure the relevant national authority, by means of a declaration or by such equivalent means as they may choose, that they have sufficient resources for themselves and their family members not to become a burden on the social assistance system of the host Member State during their period of residence; or" 
"– su sveobuhvatno zdravstveno osigurani u državi članici domaćinu, te putem izjave ili drugi, jednakovrijednim sredsvom, relevantnom nacionalnom tijelu zajamče da imaju dostatna sredstva za sebe i članove svoje obitelji kako tijekom svojeg boravka ne bi postali teret za sustav socijalne pomoći države članice domaćina; ili"
(d) are family members accompanying or joining a Union citizen who satisfies the conditions referred to in points (a), (b) or (c). 
(d) su članovi obitelji u pratnji građanina Unije ili se pridružuju građaninu Unije koji ispunjava uvjete iz točke (a), (b) ili (c).
2. The right of residence provided for in paragraph 1 shall extend to family members who are not nationals of a Member State, accompanying or joining the Union citizen in the host Member State, provided that such Union citizen satisfies the conditions referred to in paragraph 1(a), (b) or (c). 
2. Pravo na boravak predviđeno u stavku 1. primjenjuje se na članove obitelji koji nisu državljani države članice, a koji su u pratnji građanina Unije ili mu se pridružuju u državi članici domaćinu, pod uvjetom da taj građanin Unije ispunjava uvjete iz stavka 1. točke (a), (b) ili (c).
3. For the purposes of paragraph 1(a), a Union citizen who is no longer a worker or self-employed person shall retain the status of worker or self-employed person in the following circumstances: 
3. Za potrebe stavka 1. točke (a), građani Unije koji više nije radnik ili samozaposlena osoba zadržava status radnika ili samozaposlene osobe ako je:
4. By way of derogation from paragraphs 1(d) and 2 above, only the spouse, the registered partner provided for in Article 2(2)(b) and dependent children shall have the right of residence as family members of a Union citizen meeting the conditions under 1(c) above. Article 3(2) shall apply to his/her dependent direct relatives in the ascending lines and those of his/her spouse or registered partner.’ 
4. Odstupajući od stavka 1. točke (d) i stavka 2., samo bračni drug, registrirani partner u smislu članka 2. stavka 2. točke (b) te uzdržavana djeca imaju pravo na boravak kao članovi obitelji građanina Unije koji ispunjava uvjete iz stavka 1. točke (c). Članak 3. stavak 2. primjenjuje se na njihove uzdržavane izravne srodnike u uzlaznoj liniji te one njihovih bračnih drugova ili registriranih partnera.”
11 Under Chapter IV, headed ‘Right of permanent residence’, Article 16 of Directive 2004/38, entitled ‘General rule for Union citizens and their family members’, provides: 
11 U poglavlju IV. Direktive 2004/38, naslovljenom „Pravo na stalni boravak, člankom 16. te direktive, naslovljenim „Opće pravilo za građane Unije i članove njihovih obitelji”, određuje se:
‘1. Union citizens who have resided legally for a continuous period of five years in the host Member State shall have the right of permanent residence there. This right shall not be subject to the conditions provided for in Chapter III. 
„1. Građanin Unije koji je u neprekidnom razdoblju od pet godina zakonito boravio u državi članici domaćinu, ondje ima pravo na stalni boravak. Ovo pravo ne podliježe uvjetima predviđenima u poglavlju III.
2. Paragraph 1 shall apply also to family members who are not nationals of a Member State and have legally resided with the Union citizen in the host Member State for a continuous period of five years. 
2. Stavak 1. primjenjuje se i na članove obitelji koji nisu državljani države članice, a koji su zakonito boravili s građaninom Unije u državi članici domaćinu u neprekidnom razdoblju od 5 godina.
4. Once acquired, the right of permanent residence shall be lost only through absence from the host Member State for a period exceeding two consecutive years.’ 
4. Kada je pravo na stalni boravak jednom stečeno, može se izgubiti samo ako odsutnost iz države članice domaćina traje dulje od dvije uzastopne godine.”
12 Chapter V of that directive, entitled ‘Provisions common to the right of residence and the right of permanent residence’, includes Article 22 which, under the heading ‘Territorial scope’, provides: 
12 Poglavlje V. navedene direktive, naslovljeno „Zajedničke odredbe o pravu na boravak i pravu na stalni boravak”, sadržava članak 22. naslovljen „Teritorijalno područje primjene”, kojim se određuje:
‘The right of residence and the right of permanent residence shall cover the whole territory of the host Member State. Member States may impose territorial restrictions on the right of residence and the right of permanent residence only where the same restrictions apply to their own nationals.’ 
„Pravo na boravak i pravo na stalni boravak proteže se na čitavo državno područje države članice domaćina. Države članice mogu teritorijalno ograničiti pravo na boravak i pravo na stalni boravak samo ako se ta ograničenja primjenjuju i na njihove vlastite državljanine.”
13 Under the United Kingdom Immigration Rules, nationals of third countries who do not have leave to remain in the United Kingdom thereunder also do not meet the requirements to be granted leave to remain under those Rules as the spouse of a person settled in the United Kingdom. 
13 U skladu s propisima Ujedinjene Kraljevine o useljavanju, državljani trećih zemalja koji nemaju dozvolu boravka u Ujedinjenoj Kraljevini na temelju tih propisa ne ispunjavaju ni uvjete da na temelju tih odredbi dobiju dozvolu boravka kao bračni drug osobe nastanjene u Ujedinjenoj Kraljevini.
14 Mrs McCarthy, a national of the United Kingdom, is also an Irish national. She was born and has always lived in the United Kingdom, and has never argued that she is or has been a worker, self-employed person or self-sufficient person. She is in receipt of State benefits. 
14 S. McCarthy, državljanka Ujedinjene Kraljevine, ima i irsko državljanstvo. Cijeli život boravi u Ujedinjenoj Kraljevini u kojoj je i rođena i nikada nije tvrdila da je radnica, samozaposlena osoba ili osoba koja ima dostatna sredstva za vlastito uzdržavanje. Prima socijalnu pomoć.
15 On 15 November 2002, Mrs McCarthy married a Jamaican national who lacks leave to remain in the United Kingdom under the Immigration Rules of that Member State. 
15 S. McCarthy se 15. studenoga 2002. udala za državljanina Jamajke koji nema dozvolu boravka u Ujedinjenoj Kraljevini u skladu s propisima te države članice o useljavanju.
16 Following her marriage, Mrs McCarthy applied for an Irish passport for the first time and obtained it. 
16 Nakon vjenčanja, S. McCarthy prvi je put podnijela zahtjev za izdavanje irske putovnice i dobila ju je.
17 On 23 July 2004, Mrs McCarthy and her husband applied to the Secretary of State for a residence permit and residence document under European Union law as, respectively, a Union citizen and the spouse of a Union citizen. The Secretary of State refused their applications on the ground that Mrs McCarthy was not ‘a qualified person’ (essentially, a worker, self-employed person or self-sufficient person) and, accordingly, that Mr McCarthy was not the spouse of ‘a qualified person’. 
17 S. McCarthy i njezin suprug podnijeli su 23. srpnja 2004. zahtjev Secretary of State da im se kao građaninu Unije odnosno bračnom drugu građanina Unije izda dozvola boravka odnosno boravišna isprava. Secretary of State je odbio njihove zahtjeve uz obrazloženje da S. McCarthy nije „osoba koja ispunjava propisane uvjete” (u biti, da nije radnica, samozaposlena osoba ili osoba koja ima dostatna sredstva za vlastito uzdržavanje) te da stoga g. McCarthy nije bračni drug „osobe koja ispunjava propisane uvjete”.
18 Mrs McCarthy appealed against the decision that had been made in relation to her by the Secretary of State before the Asylum and Immigration Tribunal (‘the Tribunal’), which dismissed the appeal on 17 October 2006. The High Court of Justice of England and Wales ordered the Tribunal to reconsider the appeal, and on 16 August 2007 the Tribunal upheld the decision to dismiss it. 
18 Protiv odluke koju je u odnosu na nju donio Secretary of State S. McCarthy podnijela je tužbu Asylum and Immigration Tribunalu (u daljnjem tekstu: Tribunal), koji je tu tužbu odbio 17. listopada 2006. Nakon što je High Court of Justice of England and Wales naložio preispitivanje tužbe, Tribunal je 16. kolovoza 2007. potvrdio svoju odluku.
19 The appeal brought by Mrs McCarthy against the decision of the Tribunal was dismissed by the Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales). Mrs McCarthy brought an appeal against the decision of that court before the referring court. 
19 Žalbu koju je protiv odluke Tribunala podnijela S. McCarthy odbacio je Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales). Protiv odluke potonjeg S. McCarthy je podnijela žalbu sudu koji je uputio zahtjev.
20 For his part, Mr McCarthy did not appeal against the decision of the Secretary of State in relation to him, but nevertheless made a further application which was also refused. Mr McCarthy then appealed against that second decision to the Tribunal, which adjourned the appeal to await the final outcome of Mrs McCarthy’s appeal. 
20 Gospodin McCarthy nije podnio tužbu protiv odluke Secretary of State koja se na njega odnosi, nego je podnio novi zahtjev koji je ponovo bio odbijen. Gospodin McCarthy je protiv te druge odluke podnio tužbu Tribunalu, koji je odlučivanje o noj odgodio dok se ne donese konačna odluka o tužbi S. McCarthy.
21 In that context, the Supreme Court of the United Kingdom decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling: 
21 U tom je kontekstu Supreme Court of the United Kingdom odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
‘1. Is a person of dual Irish and United Kingdom nationality who has resided in the United Kingdom for her entire life a “beneficiary” within the meaning of Article 3 of Directive 2004/38 …? 
„1. Je li osoba koja istodobno ima irsko državljanstvo i državljanstvo Ujedinjene Kraljevine i koja je cijeli svoj život boravila u Ujedinjenoj Kraljevini „nositelj prava” u smislu članka 3. Direktive […] 2004/38[…]?
2. Has such a person “resided legally” within the host Member State for the purpose of Article 16 of [that] directive in circumstances where she was unable to satisfy the requirements of Article 7 of [that directive]?’ 
2. Je li ta osoba „zakonito boravila” u državi članici domaćinu za potrebe članka 16. [te] direktive ako nije ispunjavala zahtjeve utvrđene u članku 7. [navedene direktive]?’
22 As is apparent from paragraphs 14 to 19 of this judgment, the main proceedings concern an application for a right of residence under European Union law brought by Mrs McCarthy, a Union citizen, to a Member State of which she is a national and where she has always resided. 
22 Kao što proizlazi iz točaka od 14. do 19. ove presude, glavni se postupak odnosi na zahtjev za dobivanje prava na boravak na temelju prava Unije koji je S. McCarthy, građanka Unije, podnijela državi članici čija je državljanka i u kojoj boravi cijeli svoj život.
23 That application is in fact intended to confer on Mr McCarthy, a national of a third country, a right of residence under Directive 2004/38, as a member of Mrs McCarthy’s family, given that a comparable right of residence does not arise under the Immigration Rules of the United Kingdom. 
23 Cilj je tog zahtjeva zapravo da se gospodinu McCarthyju, državljaninu treće zemlje, dodijeli pravo na boravak na temelju Direktive 2004/38 kao članu obitelji S. McCarthy, s obzirom na to da usporedivo pravo na boravak ne proizlazi iz primjene propisa Ujedinjene Kraljevine o useljavanju.
24 At the outset, it should be noted that, even though, formally, the national court has limited its questions to the interpretation of Articles 3(1) and 16 of Directive 2004/38, such a situation does not prevent the Court from providing the national court with all the elements of interpretation of European Union law which may be of assistance in adjudicating on the case before it, whether or not that court has specifically referred to them in the questions (see Case C-251/06 ING. AUER [2007] ECR I-9689, paragraph 38 and the case-law cited). 
24 Najprije treba napomenuti da, iako je sud koji je uputio zahtjev formalno ograničio svoja pitanja na tumačenje članka 3. stavka 1. i članka 16. Direktive 2004/38, to ne sprečava Sud da mu pruži sve elemente tumačenja prava Unije koji mogu biti korisni za rješavanje predmeta koji se pred njim vodi, bez obzira na to je li se nacionalni sud u tekstu svojeg pitanja na njih pozvao. (vidjeti presudu od 8. studenoga 2007., ING. AUER, C-251/06, Zb., str. I-9689., t. 38. i navedenu sudsku praksu).
25 There is no indication in the order for reference, in the case-file or in the observations submitted to the Court that Mrs McCarthy has ever exercised her right of free movement within the territory of the Member States, either individually or as a family member of a Union citizen who has exercised such a right. Likewise, Mrs McCarthy is applying for a right of residence under European Union law even though she does not argue that she is or has been a worker, self-employed person or self-sufficient person. 
25 U tom pogledu valja ustvrditi da ni iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku ni iz spisa niti iz očitovanja podnesenih Sudu ne proizlazi da je S. McCarthy ikada koristila svoje pravo na slobodno kretanje na državnom području država članica, bilo osobno bilo kao član obitelji građanina Unije koji je koristio takvo pravo. Isto tako valja ustvrditi da S. McCarthy traži pravo na boravak na temelju prava Unije iako ne tvrdi da je radnica, samozaposlena osoba ili osoba koja ima dostatna sredstva za vlastito uzdržavanje.
26 Thus, the first question from the national court must be understood as asking, in essence, whether Article 3(1) of Directive 2004/38 or Article 21 TFEU is applicable to the situation of a Union citizen who has never exercised his right of free movement, who has always resided in a Member State of which he is a national and who is also a national of another Member State. 
26 Slijedom toga, prvo pitanje koje je postavio sud koji je uputio zahtjev valja shvatit tako da se u biti njime želi dobiti objašnjenje o tome jesu li članak 3. stavak 1. Direktive 2004/38 ili članak 21. UFEU-a primjenjivi u slučaju građanina Unije koji nije nikada koristio svoje pravo na slobodno kretanje, uvijek je boravio u državi članici čiji je državljanin i usto je državljanin još jedne države članice.
27 As a preliminary point, it should be observed that citizenship of the Union confers on each Union citizen a primary and individual right to move and reside freely within the territory of the Member States, subject to the limitations and restrictions laid down by the Treaties and the measures adopted for their implementation, freedom of movement for persons being, moreover, one of the fundamental freedoms of the internal market, which was also reaffirmed in Article 45 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union (Case C-162/09 Lassal [2010] ECR I-0000, paragraph 29). 
27 Najprije valja istaknuti da se građanstvom Unije svakom građaninu Unije dodjeljuje temeljno i osobno pravo slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, koje je podložno ograničenjima i uvjetima utvrđenima u ugovorima i mjerama donesenim za njihovu provedbu te da je usto slobodno kretanje osoba jedna od temeljnih sloboda unutarnjeg tržišta, koja je ponovno potvrđena i člankom 45. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (presuda od 7. listopada 2010., Lassal, C-162/09, Zb., I-9217., t. 29.).
28 With regard to Directive 2004/38, the Court has already had occasion to point out that it aims to facilitate the exercise of the primary and individual right to move and reside freely within the territory of the Member States that is conferred directly on Union citizens by the Treaty and that it aims in particular to strengthen that right (see Case C-127/08 Metock and Others [2008] ECR I-6241, paragraphs 82 and 59, and Lassal, paragraph 30). 
28 Kada je riječ o Direktivi 2004/38, Sud je već bio u prilici zaključiti da ona ima za cilj olakšati ostvarivanje temeljnog i osobnog prava na slobodno kretanje i boravak na državnom području država članica, koje je Ugovorom izravno dodijeljeno građanima Unije, te da ima za cilj prije svega poduprijeti to pravo (vidjeti presudu od 25. srpnja 2008., Metock i dr., C-127/08, Zb., str. I-6241., t. 82. i 59. i gore navedenu presudu Lassal, t. 30.).
"29 Likewise, the Court has also held that a principle of international law, reaffirmed in Article 3 of Protocol No 4 to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950, that European Union law cannot be assumed to disregard in the context of relations between Member States, precludes a Member State from refusing its own nationals the right to enter its territory and remain there for any reason (see Case 41/74 van Duyn [1974] ECR 1337, paragraph 22, and Case C-257/99 Barkoci and Malik [2001] ECR I-6557, paragraph 81); that principle also precludes that Member State from expelling its own nationals from its territory or refusing their right to reside in that territory or making such right conditional (see Cases C-370/90 Singh [1992] ECR I-4265, paragraph 22 and C-291/05 Eind [2007] ECR I-10719, paragraph 31)." 
"29 Sud je isto tako utvrdio da je načelu međunarodnog prava, potvrđenom u članku 3. Protokola br. 4 uz Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, potpisanu u Rimu 4. studenoga 1950., za koje se ne može smatrati da pravo Unije od njega odstupa u odnosima među državama članicama, protivno da država članica zbog bilo kojeg razloga uskraćuje vlastitim državljanima pravo ulaska na njezino državno područje i boravka na njemu (vidjeti presude od 4. prosinca 1974., van Duyn, 41/74, Zb., str. 1337., t. 22. i od 27. rujna 2001., Barkoci i Malik, C-257/99, Zb., str. I-6557., t. 81.); tom je načelu isto tako protivno da država članica protjeruje vlastite državljane sa svojeg državnog područja ili da im uskraćuje ili uvjetuje pravo boravka na tom području (u tom smislu vidjeti presude od 7. srpnja 1992., Singh, C-370/90, Zb., str. I-4265., t. 22. i od 11. prosinca 2007., Eind, C-291/05, Zb., str. I-10719., t. 31.)."
The applicability of Directive 2004/38 
Primjenjivost Direktive 2004/38
30 The first part of the first question, as reformulated by the Court, concerns whether Article 3(1) of Directive 2004/38 is to be interpreted as meaning that that directive applies to a citizen in a situation such as that of Mrs McCarthy, who has never exercised his right of free movement, who has always resided in a Member State of which he is a national and who is also a national of another Member State. 
30 Prvim dijelom prvog pitanja, kako ga je preoblikovao Sud, traži se odgovor na to treba li članak 3. stavak 1. Direktive 2004/38 tumačiti u smislu da se ta direktiva primjenjuje na građanina koji je u situaciji poput one u kojoj se nalazi S. McCarthy, koji nikada nije koristio svoje pravo na slobodno kretanje, uvijek je boravio u državi članici čiji je državljanin i usto još ima i državljanstvo druge države članice.
31 A literal, teleological and contextual interpretation of that provision leads to a negative reply to that question. 
31 Na temelju jezičnog, teleološkog i sustavnog tumačenja te odredbe na to pitanje valja odgovoriti negativno.
32 First, according to Article 3(1) of Directive 2004/38, all Union citizens who ‘move to’ or reside in a Member State ‘other’ than that of which they are a national are beneficiaries of that directive. 
32 Naime, kao prvo, prema članku 3. stavku 1. Direktive 2004/38, svi građani Unije koji „se useljavaju” ili borave u državi članici „različitoj” od one čiji su državljani nositelji su prava iz te direktive.
33 Secondly, whilst it is true that, as stated in paragraph 28 of this judgment, Directive 2004/38 aims to facilitate and strengthen the exercise of the primary and individual right to move and reside freely within the territory of the Member States that is conferred directly on each citizen of the Union, the fact remains that the subject of the directive concerns, as is apparent from Article 1(a), the conditions governing the exercise of that right. 
33 Drugo, iako je točno, kao što je navedeno u točki 28. ove presude, da je cilj Direktive 2004/38 olakšati i poduprijeti ostvarivanje temeljnog i individualnog prava na slobodno kretanje i boravak na državnom području država članica koje je izravno dodijeljeno svakom građaninu Unije, ostaje činjenica da su njezin predmet, kako to proizlazi iz njezinog članka 1. točke (a), uvjeti pod kojim se to pravo ostvaruje.
34 Since, as stated in paragraph 29 of this judgment, the residence of a person residing in the Member State of which he is a national cannot be made subject to conditions, Directive 2004/38, concerning the conditions governing the exercise of the right to move and reside freely within the territory of the Member States, cannot apply to a Union citizen who enjoys an unconditional right of residence due to the fact that he resides in the Member State of which he is a national. 
34 Budući da, kao što je navedeno u točki 29. ove presude, boravak osobe koja boravi u državi članici čiji je državljanin ne može biti uvjetovan, Direktiva 2004/38, koja se odnosi na uvjete ostvarivanja prava na slobodno kretanje i boravak na državnom području država članica, ne može se primjenjivati na građanina Unije koji bezuvjetno pravo boravka uživa zbog činjenice da boravi u državi članici čiji je državljanin.
35 Thirdly, it is apparent from Directive 2004/38, taken as a whole, that the residence to which it refers is linked to the exercise of the freedom of movement for persons. 
35 Kao treće, iz Direktive 2004/38 kao cjeline proizlazi da je boravak na koji se ona odnosi povezan s ostvarivanjem slobode kretanja osoba.
36 Thus, first of all, Article 1(a) of that directive defines its subject by reference to the exercise of ‘the’ right ‘of free movement and residence’ within the territory of the Member States by Union citizens. Such a relationship between residence and free movement is also apparent both from the title of that directive and from the majority of its recitals, the second of which refers, moreover, exclusively to the free movement of persons. 
36 Tako se, prije svega, člankom 1. točkom (a) te direktive utvrđuje njezin predmet upućivanjem na pravo građana Unije „na slobodno kretanje i boravak” unutar državnog područja država članica. Takav odnos između boravka i slobodnoga kretanja proizlazi i iz naslova navedene direktive kao i iz većine njezinih uvodnih izjava, pri čemu se, osim toga, u drugoj od njih izričito govori o slobodnom kretanju osoba.
37 Furthermore, the rights of residence referred to in Directive 2004/38, namely both the right of residence under Articles 6 and 7 and the permanent right of residence under Article 16, refer to the residence of a Union citizen either in ‘another Member State’ or in ‘the host Member State’ and therefore govern the legal situation of a Union citizen in a Member State of which he is not a national. 
37 Nadalje, prava na boravak iz Direktive 2004/38, to jest pravo na boravak predviđeno člancima 6. i 7. i pravo na stalni boravak predviđeno člankom 16., odnose se na boravak građanina Unije bilo u „drugoj državi članici” bilo u „državi članici domaćinu” te tako uređuju pravni položaj građanina Unije u državi članici čiji on nije državljanin.