natgillin/translations-raw huggingface dataset:
composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, L. Bay Larsen, Presidents of Chambers, K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris, J. Malenovský (Rapporteur), A. Ó Caoimh, P. Lindh and J.-C. Bonichot, Judges, 
u sastavu: V. Skouris, predsjednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, L. Bay Larsen, predsjednici vijeća, K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris, J. Malenovský (izvjestitelj), A. Ó Caoimh, P. Lindh i J.–C. Bonichot, suci,
having regard to the written procedure and further to the hearing on 25 September 2007, 
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 25. rujna 2007.,
– the International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), the International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), the Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd’s Register and the International Salvage Union, by C. Greenwood QC and H. Mercer, barrister, 
– za International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), Greek Shipping Co–operation Committee, Lloyd’s Register i International Salvage Union, C. Greenwood, QC i H. Mercer, barrister,
– the United Kingdom Government, by C. Gibbs, acting as Agent, assisted by C. Lewis and S. Wordsworth, barristers, 
– za vladu Ujedinjene Kraljevine, C. Gibbs, u svojstvu agenta, uz asistenciju C. Lewisa i S. Wordswortha, barristers,
– the Danish Government, by J. Bering Liisberg and B. Weis Fogh, acting as Agents, 
– za dansku vladu, J. Bering Liisberg i B. Weis Fogh, u svojstvu agenata,
– the Greek Government, by A. Samoni-Rantou, S. Khala and G. Karipsiadis, acting as Agents, 
– za grčku vladu, A. SamonI-Rantou, S. Khala i G. Karipsiadis, u svojstvu agenata,
– the Spanish Government, by M. Sampol Pucurull, acting as Agent, 
– za španjolsku vladu, M. Sampol Pucurull, u svojstvu agenta,
– the French Government, by G. de Bergues, L. Butel and C. Jurgensen, acting as Agents, 
– za francusku vladu, G. de Bergues, L. Butel i C. Jurgensen, u svojstvu agenata,
– the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, assisted by P. Gentili, avvocato dello Stato, 
– za talijansku vladu, I. M. Braguglia, u svojstvu agenta, uz asistenciju P. Gentilija, avvocato dello Stato,
– the Cypriot Government, by D. Lisandrou and N. Kharalampidou, acting as Agents, 
– za ciparsku vladu, D. Lysandrou i N. Kharalampidou, u svojstvu agenata,
– the Maltese Government, by S. Camilleri, acting as Agent, 
– za maltešku vladu, S. Camilleri, u svojstvu agenta,
– the Swedish Government, by K. Wistrand and A. Falk, acting as Agents, 
– za švedsku vladu, K. Wistrand i A. Falk, u svojstvu agenata,
– the European Parliament, by M. Gómez-Leal and J. Rodrigues, acting as Agents, 
– za Europski parlament, M. Gómez-Leal i J. Rodrigues, u svojstvu agenata,
– the Council of the European Union, by E. Karlsson and E. Chaboureau, acting as Agents, 
– za Vijeće Europske unije, E. Karlsson i E. Chaboureau, u svojstvu agenata,
– the Commission of the European Communities, by K. Simonsson, H. Ringbom and F. Hoffmeister, acting as Agents, 
– za Komisiju Europskih zajednica, K. Simonsson, H. Ringbom i F. Hoffmeister, u svojstvu agenata,
"1 This reference for a preliminary ruling concerns the validity of Articles 4 and 5 of Directive 2005/35/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on ship-source pollution and on the introduction of penalties for infringements (OJ 2005 L 255, p. 11; corrigenda at OJ 2006 L 33, p. 87, and OJ 2006 L 105, p. 65)." 
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na valjanost članaka 4. i 5. Direktive 2005/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o onečišćenju mora s brodova i uvođenju kazni za prekršaje (SL L 255, str. 11. i ispravci u SL 2006 L 33, str. 87. i SL 2006 L 105, str. 65.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 28., str. 18.).
2 The reference was made in the course of proceedings brought by the International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), the International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), the Greek Shipping Co-operation Committee, Lloyd’s Register and the International Salvage Union against the Secretary of State for Transport concerning implementation of Directive 2005/35. 
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između International Association of Independent Tanker Owners (Intertanko), International Association of Dry Cargo Shipowners (Intercargo), Greek Shipping Co–operation Committee, Lloyd’s Register i International Salvage Union, s jedne strane, i Secretary of State for Transport (Ministar prometa), s druge strane, u vezi s provedbom Direktive 2005/35.
3 The United Nations Convention on the Law of the Sea, signed in Montego Bay on 10 December 1982 (‘UNCLOS’), entered into force on 16 November 1994. It was approved on behalf of the European Community by Council Decision 98/392/EC of 23 March 1998 (OJ 1998 L 179, p. 1). 
3 Konvencija Ujedinjenih naroda o pravu mora, potpisana u Montego Bayu 10. prosinca 1982. (dalje u tekstu: Konvencija iz Montego Baya), stupila je na snagu 16. studenoga 1994. Konvencija je u ime Europske zajednice odobrena Odlukom Vijeća 98/392/EZ od 23. ožujka 1998. (SL L 179, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 4., svezak 2., str. 88.).
‘1. The sovereignty of a coastal State extends, beyond its land territory and internal waters and, in the case of an archipelagic State, its archipelagic waters, to an adjacent belt of sea, described as the territorial sea. 
„1. Suverenost obalne države proteže se – izvan njezinoga kopnenog područja i njezinih unutrašnjih voda i, ako se radi o arhipelaškoj državi, njezinih arhipelaških voda – na susjedni pojas mora, koji se naziva teritorijalnim morem.
3. The sovereignty over the territorial sea is exercised subject to this Convention and to other rules of international law.’ 
3. Suverenost nad teritorijalnim morem ostvaruje se prema odredbama ove Konvencije i prema drugim pravilima međunarodnog prava.”
‘Subject to this Convention, ships of all States, whether coastal or land-locked, enjoy the right of innocent passage through the territorial sea.’ 
„Uz uvjet poštivanja Konvencije, brodovi svih država, obalnih i neobalnih, uživaju pravo neškodljivog prolaska teritorijalnim morem. ”
‘1. The regime of passage through straits used for international navigation established in this Part shall not in other respects affect the legal status of the waters forming such straits or the exercise by the States bordering the straits of their sovereignty or jurisdiction over such waters and their airspace, bed and subsoil. 
„1. Režim prolaska tjesnacima koji služe međunarodnoj plovidbi, ustanovljen u ovom dijelu, ni u kojem drugom smislu ne dira u pravni položaj voda u takvim tjesnacima, ni u ostvarivanje suverenosti ili jurisdikcije obalnih država na tjesnacima nad tim vodama, zračnim prostorom iznad njih i njihovim dnom i podzemljem.
2. The sovereignty or jurisdiction of the States bordering the straits is exercised subject to this Part and to other rules of international law.’ 
2. Suverenost ili jurisdikcija obalnih država na tjesnacima vrše se u skladu s ovim dijelom i drugim pravilima međunarodnog prava.”
7 Article 42 of UNCLOS provides: 
7 Članak 42. Konvencije iz Montego Baya predviđa:
‘1. Subject to the provisions of this section, States bordering straits may adopt laws and regulations relating to transit passage through straits, in respect of all or any of the following: 
„1. U skladu s odredbama ovoga odsjeka, obalne države na tjesnacu mogu donositi zakone i druge propise o tranzitnom prolasku tjesnacem koji se odnose na sva ili neka od ovih pitanja:
"(b) the prevention, reduction and control of pollution, by giving effect to applicable international regulations regarding the discharge of oil, oily wastes and other noxious substances in the strait;" 
"(b) sprečavanje, smanjivanje i nadziranje onečišćenja, provedbu primjenjivih međunarodnih propisa koji se odnose na ispuštanje u tjesnacu nafte [ulja], naftnih otpadaka [uljnog otpada] i drugih škodljivih tvari;"
9 In this Part, Article 56(1) provides: 
9 U tom dijelu članak 56. stavak 1. Konvencije iz Montego Baya predviđa:
‘1. In the exclusive economic zone, the coastal State has: 
„1. U isključivom gospodarskom pojasu obalna država ima:
"(a) sovereign rights for the purpose of exploring and exploiting, conserving and managing the natural resources, whether living or non-living, of the waters superjacent to the sea-bed and of the sea-bed and its subsoil, and with regard to other activities for the economic exploitation and exploration of the zone, such as the production of energy from the water, currents and winds;" 
"(a) suverena prava radi istraživanja i iskorištavanja, očuvanja i gospodarenja živim i neživim prirodnim bogatstvima voda nad morskim dnom i onih morskog dna i njegova podzemlja, te glede drugih djelatnosti radi gospodarskog istraživanja i iskorištavanja pojasa, kao što je proizvodnja energije korištenjem vode, struja i vjetrova;"
10 Article 58(1) provides: 
10 Članak 58. stavak 1. Konvencije iz Montego Baya predviđa:
‘In the exclusive economic zone, all States, whether coastal or land-locked, enjoy, subject to the relevant provisions of this Convention, the freedoms referred to in Article 87 of navigation and overflight and of the laying of submarine cables and pipelines, and other internationally lawful uses of the sea related to these freedoms, such as those associated with the operation of ships, aircraft and submarine cables and pipelines, and compatible with the other provisions of this Convention.’ 
„U isključivom gospodarskom pojasu sve države, obalne i neobalne, uživaju, u uvjetima određenim u relevantnim odredbama Konvencije [iz Montego Baya], slobode plovidbe, prelijetanja i polaganja podmorskih kabela i cjevovoda navedene u članku 87. i druge međunarodnopravno dopuštene upotrebe mora koje se tiču tih sloboda, kao što su one vezane uz iskorištavanje brodova, zrakoplova i podmorskih kabela i cjevovoda, a u skladu su s drugim odredbama Konvencije [iz Montego Baya].”
11 Article 79(1) of UNCLOS states: 
11 Članak 79. stavak 1. Konvencije iz Montego Baya predviđa:
‘All States are entitled to lay submarine cables and pipelines on the continental shelf, in accordance with the provisions of this Article.’ 
„Sve su države ovlaštene polagati podmorske kabele i cjevovode na epikontinentalnom pojasu, u skladu s odredbama ovoga članka.”
12 Article 89 of UNCLOS provides: 
12 Članak 89. Konvencije iz Montego Baya predviđa:
‘No State may validly purport to subject any part of the high seas to its sovereignty.’ 
„Nijedna država nema pravo zahtijevati da podvrgne bilo koji dio otvorenog mora svojoj suverenosti.”
13 Article 90 provides: 
13 Članak 90. Konvencije iz Montego Baya predviđa:
‘Every State, whether coastal or land-locked, has the right to sail ships flying its flag on the high seas.’ 
„Sve države, obalne i neobalne, imaju pravo da na otvorenom moru plove brodovi koji vijore njezinu zastavu”.
14 Article 116 provides: 
14 Članak 116. Konvencije iz Montego Baya predviđa:
‘All States have the right for their nationals to engage in fishing on the high seas …’ 
„Sve države imaju pravo da se njihovi državljani bave ribolovom na otvorenom moru […]”
‘1. States, acting through the competent international organisation or general diplomatic conference, shall establish international rules and standards to prevent, reduce and control pollution of the marine environment from vessels and promote the adoption, in the same manner, wherever appropriate, of routeing systems designed to minimise the threat of accidents which might cause pollution of the marine environment, including the coastline, and pollution damage to the related interests of coastal States. Such rules and standards shall, in the same manner, be re-examined from time to time as necessary. 
„1. Države, djelujući preko nadležne međunarodne organizacije ili na općoj diplomatskoj konferenciji, usvajaju međunarodna pravila i standarde radi sprečavanja, smanjivanja i nadziranja onečišćenja morskog okoliša s brodova i potiču prihvaćanje, na isti način, gdje god je to umjesno, sustava plovidbe kojima je svrha umanjiti prijetnju od nezgoda koje bi mogle uzrokovati onečišćenje morskog okoliša, uključujući obalu, te štetu od onečišćenja koja bi se mogla nanijeti s tim povezanim interesima obalnih država. Ta se pravila i standardi, na isti način, ovisno o potrebi, povremeno preispituju.
2. States shall adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of pollution of the marine environment from vessels flying their flag or of their registry. Such laws and regulations shall at least have the same effect as that of generally accepted international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference. 
2. Države donose zakone i druge propise za sprečavanje, smanjivanje i nadziranje onečišćenja morskog okoliša s brodova koji vijore njihovu zastavu ili su upisani u upisnik na njihovom području. Ti zakoni i propisi ne smiju biti manje djelotvorni od općeprihvaćenih međunarodnih pravila i standarda usvojenih preko nadležne međunarodne organizacije ili na općoj diplomatskoj konferenciji.
4. Coastal States may, in the exercise of their sovereignty within their territorial sea, adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of marine pollution from foreign vessels, including vessels exercising the right of innocent passage. Such laws and regulations shall, in accordance with Part II, section 3, not hamper innocent passage of foreign vessels. 
4. Obalne države mogu, ostvarujući suverenost nad svojim teritorijalnim morem, donijeti zakone i druge propise radi sprečavanja, smanjivanja i nadziranja onečišćenja mora sa stranih brodova, uključujući brodove koji ostvaruju pravo neškodljivog prolaska. Ti zakoni i propisi, u skladu s dijelom II., odsjekom 3. ne smiju ometati neškodljivi prolazak stranih brodova.
...’ 
[...]”
17 The International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, signed in London on 2 November 1973, as supplemented by the Protocol of 17 February 1978 (‘Marpol 73/78’), establishes rules to combat pollution of the marine environment. 
17 Međunarodna konvencija o sprečavanju onečišćenja mora s brodova, usvojena u Londonu 2. studenoga 1973., kako je dopunjena protokolom od 17. veljače 1978. (dalje u tekstu: Konvencija MARPOL 73/78) utvrđuje pravila za suzbijanje onečišćenja morskog okoliša.
21 Regulation 11 of that annex, headed ‘Exceptions’, states: 
21 Pravilo 11. tog priloga, pod naslovom „Iznimke” glasi:
‘Regulations 9 and 10 of this Annex shall not apply to: 
„Pravila 9. i 10. ovog Priloga ne primjenjuju se na:
"(a) the discharge into the sea of oil or oily mixture necessary for the purpose of securing the safety of a ship or saving life at sea; or" 
"(a) ispuštanje u more ulja ili smjese ulja potrebno radi osiguranja sigurnosti broda ili spašavanja života na moru; ili"
"(i) provided that all reasonable precautions have been taken after the occurrence of the damage or discovery of the discharge for the purpose of preventing or minimising the discharge; and" 
"(i) pod uvjetom da su poduzete sve razumne mjere opreza nakon nastajanja štete ili otkrića ispuštanja radi sprečavanja ispuštanja ili njegova svođenja na najmanju moguću razinu; i"
"(ii) except if the owner or the master acted either with intent to cause damage, or recklessly and with knowledge that damage would probably result; or" 
"(ii) osim ako su vlasnik ili zapovjednik postupili s namjerom uzrokovanja štete ili nepažnjom ili znajući da će najvjerojatnije doći do štete; ili"
(c) the discharge into the sea of substances containing oil, approved by the Administration [of the flag State], when being used for the purpose of combating specific pollution incidents in order to minimise the damage from pollution. Any such discharge shall be subject to the approval of any Government in whose jurisdiction it is contemplated the discharge will occur.’ 
(c) ispuštanje u more tvari koje sadrže ulje, koje je odobrila uprava [države zastave], kad se koriste za sprečavanje određenih incidenata s posljedicom onečišćenja radi svođenja štete od onečišćenja na najmanju moguću mjeru. Svako takvo ispuštanje podliježe odobrenju bilo koje vlade u čijoj se nadležnosti smatra da će doći do ispuštanja.”
23 Regulation 5 of Annex II prohibits discharge into the sea of the substances covered by that annex, except when certain exhaustively listed conditions are satisfied. Regulation 6(a) to (c) of that annex sets out, in analogous terms, the exceptions provided for in Regulation 11(a) to (c) of Annex I. 
23 Pravilo 5. Priloga II. zabranjuje ispuštanje u more tvari obuhvaćenih tim prilogom, osim u slučajevima kada su ispunjeni određeni detaljno navedeni uvjeti. U pravilu 6. stavcima od (a) do (c) navode se, na analogan način, iznimke navedene u pravilu 11. stavcima od (a) do (c) Priloga I.
24 Article 3(1) of Directive 2005/35 provides: 
24 Članak 3. stavak 1. Direktive 2005/35 predviđa:
‘This Directive shall apply, in accordance with international law, to discharges of polluting substances in: 
„Ova Direktiva se primjenjuje, u skladu s međunarodnim pravom, na ispuštanja onečišćujućih tvari u:
"(c) straits used for international navigation subject to the regime of transit passage, as laid down in Part III, section 2, of [UNCLOS], to the extent that a Member State exercises jurisdiction over such straits;" 
"(c) tjesnacima koji se koriste za međunarodnu plovidbu po režimu tranzitnog prolaza, u skladu s dijelom III. odjeljkom 2. Konvencije UN-a o pravu mora [iz 1982.], ako država članica provodi nadležnost nad tim prolazima;"
(e) the high seas.’ 
(e) na otvorenom moru.”
25 Article 4 of Directive 2005/35 provides: 
25 Članak 4. Direktive 2005/35 predviđa:
‘Member States shall ensure that ship-source discharges of polluting substances into any of the areas referred to in Article 3(1) are regarded as infringements if committed with intent, recklessly or by serious negligence. These infringements are regarded as criminal offences by, and in the circumstances provided for in, Framework Decision 2005/667/JHA supplementing this Directive.’ 
„Države članice osiguravaju da se ispuštanja onečišćujućih tvari s brodova u bilo koja od područja navedenih u članku 3. stavku 1. smatraju kršenjima ako su počinjena namjerno, nepažnjom ili teškim nemarom. Ta se kršenja smatraju kaznenim djelima prema Okvirnoj odluci 2005/667/PUP koja dopunjuje ovu Direktivu i to u okolnostima navedenima u toj Okvirnoj odluci.”
‘1. A discharge of polluting substances into any of the areas referred to in Article 3(1) shall not be regarded as an infringement if it satisfies the conditions set out in Annex I, Regulations 9, 10, 11(a) or 11(c) or in Annex II, Regulations 5, 6(a) or 6(c) of Marpol 73/78. 
„1. Ispuštanje onečišćujućih tvari u bilo koja od područja navedenih u članku 3. stavku 1. ne smatra se kršenjem ako zadovoljava uvjete utvrđene u Prilogu I. Pravilima 9., 10., Pravilu 11. točkama (a) ili (c) ili u Prilogu II. Pravilu 5., Pravilu 6. točkama (a) ili (c) Konvencije Marpol 73/78.
2. A discharge of polluting substances into the areas referred to in Article 3(1)(c), (d) and (e) shall not be regarded as an infringement for the owner, the master or the crew when acting under the master’s responsibility if it satisfies the conditions set out in Annex I, Regulation 11(b) or in Annex II, Regulation 6(b) of Marpol 73/78.’ 
2. Ispuštanje onečišćujućih tvari u područja navedena u članku 3. stavku 1. točkama (c), (d) i (e) ne smatraju se kršenjem za vlasnika, zapovjednika ili posadu koja postupa pod odgovornošću zapovjednika ako ispunjava uvjete utvrđene u Prilogu I. Pravilu 11. točki (b) ili Prilogu II. Pravilu 6. točki (b) Konvencije Marpol 73/78.”
27 Article 8 of Directive 2005/35 provides: 
27 Članak 8. Direktive 2005/35 predviđa:
28 The claimants in the main proceedings comprise a group of organisations within the maritime shipping industry representing substantial proportions of that industry. They applied to the High Court of Justice of England and Wales, Queen’s Bench Division (Administrative Court), for judicial review in relation to the implementation of Directive 2005/35. 
28 Tužitelji u glavnom postupku obuhvaćaju skupinu organizacija iz sektora pomorskog prijevoza, koja predstavlja značajan dio tog sektora. Oni su High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Upravnom sudu) uputili zahtjev za sudski nadzor u vezi s provedbom Direktive 2005/35.
‘(1) In relation to straits used for international navigation, the exclusive economic zone or equivalent zone of a Member State and the high seas, is Article 5(2) of Directive 2005/35/EC invalid in so far as it limits the exceptions in Annex I Regulation 11(b) of [Marpol] 73/78 and in Annex II Regulation (6)(b) of [Marpol] 73/78 to the owners, masters and crew? 
„(1) Je li u pogledu tjesnaca koji služe međunarodnoj plovidbi, isključivog gospodarskog ili ekvivalentnog pojasa neke države članice i u pogledu otvorenog mora, članak 5. stavak 2. Direktive 2005/35/EZ nevaljan budući da izuzeća iz pravila 11. stavka (b) Priloga I. [Konvenciji] Marpol 73/78 i iz pravila 6. stavka (b) Priloga II. [Konvenciji] Marpol 73/78 ograničava na vlasnike, zapovjednike i posadu?
"(a) Is Article 4 of the Directive invalid in so far as it requires Member States to treat serious negligence as a test of liability for discharge of polluting substances; and/or" 
"(a) Je li članak 4. navedene Direktive nevaljan budući da od država članica zahtijeva da teški nemar tretiraju kao kriterij za odgovornost za ispuštanje onečišćujućih tvari; i/ili"
(4) Does the use of the phrase “serious negligence” in Article 4 of the Directive infringe the principle of legal certainty, and if so, is Article 4 invalid to that extent?’ 
(4) Krši li uporaba izraza ‚teški nemar’ u članku 4. Direktive [2005/35] načelo pravne sigurnosti i, ako krši, je li članak 4. u tom smislu nevaljan?”
30 The French Government questions whether the reference for a preliminary ruling is admissible, the national court having, in its view, failed to set out the circumstances in which the case has been brought before it. The French Government submits that, in contrast to cases such as that giving rise to the judgment in Case C-491/01 BritishAmerican Tobacco (Investments) and Imperial Tobacco [2002] ECR I-11453, the order for reference does not state that the claimants in the main proceedings have sought to bring an action contesting the transposition of Directive 2005/35 by the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland. 
30 Francuska vlada pita je li zahtjev za prethodnu odluku dopušten, budući da po njezinom mišljenju sud koji je uputio zahtjev nije naveo okolnosti u kojima mu je predmet bio upućen. Francuska vlada napominje da, za razliku od predmeta kakav je bio onaj povodom kojega je donesena presuda od 10. prosinca 2002., British American Tobacco (Investments) i Imperial Tobacco (C 491/01, Zb., str. I-11453.), iz zahtjeva za prethodnu odluku ne proizlazi da su tužitelji u glavnom postupku svojom tužbom imali namjeru osporiti prenošenje Direktive 2005/35 koje su izvršile Ujedinjena Kraljevina Velika Britanija i Sjeverna Irska.