natgillin/translations-raw huggingface dataset:
27 First of all, it observes that the national court refers in the first part of Question 1 to Article 8 of Directive 91/414 as a whole, without specifying which of the paragraphs of that article, which refer to significantly different situations, is at issue. It further submits that Article 23 of that directive concerns only the application of the second indent of Article 10(1) of the directive, on mutual recognition of authorisations in connection with certain requirements of Article 4 of Directive 91/414. Consequently, in the French Government’s submission, the first part of Question 1, concerning the interpretation of Article 8 of the directive, is inadmissible on the ground that the answer is not necessary for the resolution of the main proceedings. 
27 Kao prvo, primjećuje da se sud koji je uputio zahtjev u prvom dijelu prvog pitanja poziva na cijeli članak 8. Direktive 91/414, ne navodeći koji je od stavaka toga članka, koji se odnose na bitno različite situacije, sporan. U nastavku utvrđuje da se članak 23. te direktive odnosi samo na primjenu članka 10. stavka 1. druge alineje te direktive, koji se odnosi na postupke međusobnog priznavanja u pogledu određenih zahtjeva iz članka 4. Direktive 91/414. Slijedom navedenoga, prvi dio prvog pitanja koji se odnosi na tumačenje članka 8. te direktive nedopušten je zato što odgovor na njega nije nužan za rješavanje spora u glavnom postupku.
28 Last, as regards the second part of Question 1, and also Questions 2 and 3, which concern the interpretation of Directive 98/8, the French Government maintains that they are inadmissible, on the ground that the main proceedings relate to plant protection products and not to biocidal products. 
28 Konačno, što se tiče drugog dijela prvog pitanja te drugog i trećeg pitanja koji se odnose na tumačenje Direktive 98/8, francuska vlada smatra da su nedopušteni jer se spor u glavnom postupku odnosi na sredstva za zaštitu bilja, a ne na biocidne pripravke.
29 In that regard, it must be borne in mind that, in accordance with settled case-law, in the context of the cooperation between the Court of Justice and the national courts provided for by Article 234 EC it is solely for the national court, before which the dispute has been brought and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court. Consequently, where the questions submitted for a preliminary ruling concern the interpretation of Community law, the Court is, in principle, bound to give a ruling (see, inter alia, Case C-415/93 Bosman [1995] ECR I-4921, paragraph 59, and Case C-35/99 Arduino [2002] ECR I-1529, paragraph 24). 
29 U tom pogledu valja podsjetiti da je, u skladu s ustaljenom sudskom praksom u okviru suradnje između Suda i nacionalnih sudova predviđene člankom 234. UEZ-a, isključivo na nacionalnom sudu, koji odlučuje o sporu i koji mora preuzeti odgovornost za sudsku odluku koju treba donijeti, da s obzirom na posebne okolnosti predmeta ocijeni nužnost prethodne odluke za donošenje svoje presude i relevantnost pitanja koja postavlja Sudu. Slijedom navedenoga, u slučaju kada se postavljena prethodna pitanja odnose na tumačenje prava Zajednice, Sud je u načelu obvezan odlučiti (osobito vidjeti presude od 15. prosinca 1995., Bosman, C-415/93, Zb., str. I.-4921., t. 59., i od 19. veljače 2002., Arduino, C-35/99, Zb., str. I.-1529., t. 24.).
30 However, the Court has also stated that, in exceptional circumstances, it can examine the conditions in which the case was referred to it by the national court, in order to assess whether it has jurisdiction (see, to that effect, Case 244/80 Foglia [1981] ECR 3045, paragraph 21). The Court may refuse to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the facts of the main action or its purpose, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, inter alia, Bosman, paragraph 61, and Arduino, paragraph 25). 
30 Međutim, Sud je također naveo da u iznimnim slučajevima može ispitati uvjete pod kojima je nacionalni sudac uputio pitanja kako bi provjerio postojanje vlastite nadležnosti (vidjeti u tom smislu presudu od 16. prosinca 1981., Foglia, 244/80, Zb., str. 3045. t. 21.). O prethodnom pitanju koje je postavio nacionalni sud može se odbiti odlučiti samo ako je očito da zatraženo tumačenje prava Zajednice nema nikakve veze s činjeničnim stanjem ili predmetom spora u glavnom postupku, ako je problem hipotetski ili ako Sud ne raspolaže činjeničnim i pravnim elementima potrebnima da bi se mogao dati koristan odgovor na upućena pitanja (osobito vidjeti gore navedene presude Bosman, t. 61., i Arduino, t. 25.).
31 In the present case, it is not ‘quite obvious’ that the questions submitted by the national court come within one of those examples. 
31 U ovom predmetu nije „očito” da su pitanja koja je postavio nacionalni sud obuhvaćena jednim od navedenih primjera.
32 First, although the College van Beroep voor het bedrijfsleven did not indicate in the first part of Question 1 the paragraphs of Article 8 of Directive 91/414 to which it meant to refer, it none the less provided the Court with all the material necessary for it to be able to give a useful reply. It is quite clear from the decision for reference that the College van Beroep voor het bedrijfsleven referred to paragraphs 2 and 3 of Article 8, since they relate to plant protection products containing active substances not listed in Annex I to the directive that are already on the market two years after the date of notification of the directive. 
32 S jedne strane, iako College van Beroep voor het bedrijfsleven u prvom dijelu svojeg prvog pitanja nije naznačio stavke članka 8. Direktive 91/414 na koje se poziva, ipak je Sudu dostavio sve elemente koji su potrebni za to da mu može dati koristan odgovor. Iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje posve je jasno da je College van Beroep voor het bedrijfsleven uputio na stavke 2. i 3. članka 8. jer se oni odnose na sredstva za zaštitu bilja koja sadrže aktivne tvari koje nisu uvrštene u Prilog I. direktivi i koja su već bila na tržištu dvije godine nakon datuma obavijesti o toj direktivi, te na stavak 1. članka 23. te direktive u kojem se određuje rok za prenošenje dvije godine nakon datuma obavijesti o toj direktivi.
33 Second, it cannot be maintained that the interpretation of the directive bears no relation to the facts of the main action or its purpose, or that the problem is hypothetical, since it follows both from the decision for reference and from the observations of the Netherlands Government that Article 25d of the Bmw is intended to transpose not only Article 8(2) of Directive 91/414 but also Article 16(1) of Directive 98/8. 
33 S druge strane, nije moguće tvrditi da tumačenje Direktive 98/8 nema nikakve veze s činjeničnim stanjem ili predmetom glavnog postupka ili da je postavljeni problem hipotetske naravi, jer i iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje i iz očitovanja nizozemske vlade proizlazi da je svrha članka 25.d Bmw-a prenijeti ne samo članak 8. stavak 2. Direktive 91/414, nego i članak 16. stavak 1. Direktive 98/8.
34 All of the questions are therefore admissible. 
34 Stoga su sva postavljena pitanja dopuštena.
35 By its third question, which it is appropriate to examine first, the national court asks whether Article 16(1) of Directive 98/8 is to be interpreted as constituting a ‘standstill’ obligation or whether that article contains other restrictions on the right of Member States to amend their existing authorisation systems during the transitional period. 
35 Svojim trećim pitanjem, koje valja razmotriti prvo, nacionalni sud pita treba li članak 16. stavak 1. Direktive 98/8 tumačiti tako da propisuje obvezu „standstill” ili sadržava li taj članak druga ograničenja prava država članica na izmjenu svojih sustava za izdavanje odobrenja, koji postoje tijekom prijelaznog razdoblja.
36 The Stichting submits that the fact that Directive 91/414 does not contain the words ‘continue to apply its current system or practice’, as found in Article 16 of Directive 98/8, means that the system of authorisations of placing on the market applicable when the latter directive entered into force must be maintained. Amendments are authorised only in so far as they result in a system which is more consistent with Directive 98/8. 
36 Prema Stichtingu činjenica da Direktiva 91/414 ne sadržava riječi „nastaviti primjenjivati svoj postojeći sustav ili praksu”, kako je to navedeno u članku 16. Direktive 98/8, znači da sustav odobrenja za stavljanje na tržište koji je vrijedio u trenutku kad je ta direktiva stupila na snagu treba zadržati. Izmjene su dopuštene samo ako za posljedicu imaju sustav koji je usklađeniji s Direktivom 98/8.
37 It must be observed, first of all, that the existence of a ‘standstill’ obligation cannot be inferred from the actual wording of Article 16(1) of Directive 98/8, which contains no express formulation to that effect. 
37 Prije svega treba primijetiti da možebitno postojanje obveze „standstill” nije moguće izvesti iz samoga teksta članka 16. stavka 1. Direktive 98/8, koji ne sadržava nikakvu izričitu formulaciju u tom smislu.
38 Nor can such a ‘standstill’ obligation be inferred from recital 18 to Directive 98/8, which states, first, that ‘it should be possible for Member States to authorise, for a limited period of time, biocidal products which do not comply with the abovementioned conditions, especially in the event of an unforeseen danger threatening humans, animals or the environment which cannot be contained by other means’ and, second, that ‘the Community procedure should not prevent Member States from authorising, for a limited period of time for use in their territory, biocidal products containing an active substance not yet entered in the Community list, provided that a dossier meeting Community requirements has been submitted and the Member State concerned believes that the active substance and the biocidal product satisfy the Community conditions set for them’. 
38 Takva obveza „standstill” ne može se izvesti iz osamnaeste uvodne izjave Direktive 98/8 u skladu s kojom bi, s jedne strane, „trebalo biti moguće da države članice odobre na određeno vrijeme biocidne pripravke koji nisu u skladu s gore navedenim uvjetima, posebno u slučaju nepredvidljive opasnosti koja prijeti ljudima, životinjama ili okolišu koja se ne mogu [može] suzbiti na druge načine” i, s druge strane, da „postupak Zajednice ne smije sprečavati države članice da na određeno vrijeme na svom državnom području odobre uporabu biocidnih pripravaka koji sadrže aktivnu tvar koja se još ne nalazi na popisu Zajednice, ako je dokumentacija koja ispunjava zahtjeve Zajednice predana, a predmetna država članica vjeruje da aktivna tvar i biocidni pripravak zadovoljavaju uvjete koje je Zajednica za njih propisala”.
39 Furthermore, as 3M Nederland BV and Others (‘3M Nederland and Others’), the Netherlands Government and the Commission of the European Communities correctly submit, Article 16(5) of Directive 98/8 provides that the provisions of Directive 83/189 laying down a procedure for the provision of information in the field of technical standards continue to apply during the transitional period. It should also be noted that Article 34(3) of Directive 98/8 places the Member States under an obligation to communicate to the Commission the texts of the provisions of national law which they adopt in the field covered by that directive. In so far as Article 34(1) provides for specific communication of the domestic measures adopted in order to transpose Directive 98/8, and taking into account the purpose of the provisions of Article 16(5) and 34(3), it is clear that that directive also envisaged amendments to the national systems during the transitional period other than those aimed at transposing it. 
39 Nadalje, kao što 3M Nederland BV i dr. (dalje u tekstu: 3M Nederland i dr.), nizozemska vlada i Komisija Europskih zajednica s pravom ističu, člankom 16. stavkom 5. Direktive 98/8 predviđa se da odredbe Direktive 83/189 kojima se utvrđuje postupak davanja informacija u području tehničkih normi i propisa i dalje vrijede tijekom prijelaznog razdoblja. Isto tako treba istaknuti da se člankom 34. stavkom 3. Direktive 98/8 državama članicama nalaže obveza da Komisiji priopće tekstove odredaba nacionalnog prava koje donose u području na koje se ta direktiva odnosi. Budući da se stavkom 1. toga članka predviđa posebno priopćavanje o unutarnjim mjerama donesenim s ciljem prenošenja Direktive 98/8 te vodeći računa o svrsi odredaba članka 16. stavka 5. i članka 34. stavka 3. te direktive, potrebno je utvrditi da se tom direktivom, osim izmjena čiji je cilj osigurati njezino prenošenje, u prijelaznom razdoblju predviđaju i druge izmjene nacionalnih sustava.
40 It follows that the words ‘continue to apply its current system or practice of placing biocidal products on the market’ in Article 16(1) of Directive 98/8 are not to be interpreted as constituting a ‘standstill’ obligation. 
40 Iz navedenoga proizlazi da se riječi „nastaviti primjenjivati svoj postojeći sustav ili praksu stavljanja biocidnih pripravaka na tržište” iz članka 16. stavka 1. Direktive 98/8 ne treba tumačiti tako da predstavljaju obvezu „standstill”.
41 However, the Member States’ right to amend their systems for the authorisation of biocidal products cannot be regarded as unlimited. 
41 Međutim, pravo država članica da mijenjaju svoje sustave izdavanja odobrenja za biocidne pripravke ne može se smatrati neograničenim.
42 It must be borne in mind that although the Member States are not obliged to adopt measures to transpose a directive before the end of the period prescribed for transposition, it follows from the second paragraph of Article 10 EC in conjunction with the third paragraph of Article 249 EC and from the directive itself that during that period they must refrain from taking any measures liable seriously to compromise the result prescribed by that directive (Case C-129/96 Inter-Environnement Wallonie [1997] ECR I-7411, paragraph 45). The same applies to a transitional period, such as that provided for in the present case in Article 16(1) of Directive 98/8, during which Member States are authorised to continue to apply their national systems, even though they do not comply with that directive. 
42 Naime, treba podsjetiti da iako nisu obvezne donijeti mjere za prenošenje direktive prije isteka za to predviđenog roka, iz zajedničke primjene drugog stavka članka 10. UEZ-a i trećeg stavka članka 249. UEZ-a te iz same direktive proizlazi da se tijekom tog razdoblja države članice moraju suzdržati od donošenja odredaba koje bi mogle ozbiljno ugroziti rezultat propisan tom direktivom (presuda od 18. prosinca 1997., Inter-Environnement Wallonie, C-129/96, Zb., str. I.-7411., t. 45.). Isto vrijedi i za prijelazno razdoblje, poput onog koje je u ovom predmetu predviđeno člankom 16. stavkom 1. Direktive 98/8, tijekom kojega države članice smiju nastaviti primjenjivati svoje nacionalne sustave iako oni nisu u skladu s navedenom direktivom.
43 Consequently, it is for the national court to determine whether that is the case of the national provisions the lawfulness of which it is required to examine. 
43 Stoga je na nacionalnom sudu da prosudi je li to slučaj s nacionalnim odredbama čiju zakonitost mora ispitati.
44 The answer to Question 3 must therefore be that Article 16(1) of Directive 98/8 is not to be interpreted as constituting a ‘standstill’ obligation. However, the second paragraph of Article 10 EC and the third paragraph of Article 249 EC, and Directive 98/8, require that during the transitional period prescribed in Article 16(1) of that directive the Member States refrain from adopting any measures liable seriously to compromise the result prescribed by that directive. 
44 Na treće pitanje treba, dakle, odgovoriti da se članak 16. stavak 1. Direktive 98/8 treba tumačiti tako da ne predstavlja obvezu „standstill”. Međutim, prema drugom stavku članka 10. UEZ-a i trećem stavku članka 249. UEZ-a te Direktivi 98/8, države članice se tijekom prijelaznog razdoblja iz članka 16. stavka 1. Direktive 98/8 trebaju suzdržati od donošenja bilo koje odredbe koja bi mogla ozbiljno ugroziti ostvarenje rezultata propisanog tom direktivom .
45 By its fourth question, which may be divided into two parts, the national court asks whether Article 8(2) of Directive 91/414 is to be interpreted as meaning that where a Member State authorises the placing on the market in its territory of plant protection products containing active substances not referred to in Annex I to that directive and which were already on the market two years after the date of notification of the directive it must comply with the provisions of Article 4 or Article 8(3) of that directive. 
45 U svojem četvrtom pitanju, koje se može podijeliti na dva dijela, nacionalni sud pita treba li članak 8. stavak 2. Direktive 91/414 tumačiti tako da država članica, ako izda odobrenje za stavljanje na tržište na njezinom državnom području sredstava za zaštitu bilja koja sadrže aktivne tvari koje nisu uvrštene u Prilog I. toj direktivi i koja su već bila na tržištu dvije godine nakon datuma obavijesti o toj direktivi, mora poštovati odredbe članka 4. ili članka 8. stavka 3. te direktive.
46 As a preliminary point, it must be observed that, as 3M Nederland and Others, the Netherlands Government and the Commission correctly submit, Article 8(2) of Directive 91/414 applies by way of derogation from Article 4 of that directive and that, unlike paragraph 1 of Article 8, it does not specify the requirements which must be satisfied before an authorisation to place a product on the market can be granted. It does state, however, that such authorisation is without prejudice to paragraph 3 of Article 8. 
46 Prije svega valja podsjetiti da se, kao što to 3M Nederland i dr., nizozemska vlada i Komisija s pravom ističu, članak 8. stavak 2. Direktive 91/414 primjenjuje odstupajući od članka 4. te direktive i da se, za razliku od stavka 1. navedenoga članka 8., pobliže ne utvrđuju zahtjevi koji moraju biti ispunjeni za izdavanje odobrenja za stavljanje na tržište. U njemu se ipak navodi da se takvo odobrenje izdaje ne dovodeći u pitanje odredbe članka 8. stavka 3.
47 According to paragraph 3 of Article 8, ‘Member States shall apply the requirements laid down in Article 4(1)(b)(i) to (v), and (c) to (f)’ when they ‘review plant protection products containing an active substance’ not referred to in Annex I to Directive 91/414 that is already on the market two years after the date of notification of that directive and are to do so before such review has taken place. 
47 U skladu sa stavkom 3., „države članice primjenjuju uvjete predviđene člankom 4. stavkom 1. točkom (b) podtočkama i. do v. i točkama (c) do (f)” kada „ponovno ocjenjuju sredstva za zaštitu bilja koja sadrže aktivnu tvar” koja nije uvrštena u Prilog I. direktivi 91/414 i koja je već na tržištu dvije godine nakon datuma obavijesti o toj direktivi, i to prije nego što se takvo ponovno ocjenjivanje provede.
48 Such a review presupposes, as 3M Nederland and Others and the Netherlands Government also maintain, that the plant protection product has already been the subject of an authorisation to place it on the market and that that authorisation is still valid. That may be inferred, in particular, from Article 4(5) of Directive 94/414, which provides that authorisations of plant protection products whose active substances are listed in Annex I to that directive may be reviewed at any time if there are indications that any of the requirements for the grant of such authorisation are no longer satisfied. 
48 Takvo ponovno ocjenjivanje pretpostavlja, kao što to 3M Nederland i dr. te nizozemska vlada također tvrde, da je za sredstvo za zaštitu bilja već bilo izdano odobrenje za stavljanje na tržište i da ono još uvijek vrijedi. To se može zaključiti osobito iz članka 4. stavka 5. Direktive 91/414 u skladu s kojim odobrenja sredstava za zaštitu bilja čije su aktivne tvari uvrštene u Prilog I. toj direktivi mogu biti ponovno ocijenjena u svakom trenutku ako postoje naznake da bilo koji od zahtjeva za izdavanje takvog odobrenja više nije ispunjen.
49 Furthermore, as the Court held at paragraph 39 of its judgment in Case C-306/98 Monsanto [2001] ECR I-3297, it is against the yardstick of the requirements laid down in Article 4(1)(b)(i) to (v), and (c) to (f), of Directive 91/414 that the Member States must decide whether to review plant protection products. 
49 Osim toga, kako je utvrđeno u točki 39. presude od 3. svibnja 2001., Monsanto (C-306/98, Zb., str. I.-3279.), odluku hoće li ponovno ocjenjivati sredstva za zaštitu bilja države članice moraju donijeti u skladu sa zahtjevima utvrđenima u članku 4. stavku 1. točki (b) podtočkama od i. do v. i točkama od (c) do (f) Direktive 91/414.
50 Article 8(3) of Directive 91/414 must therefore be interpreted as meaning that the review procedure provided for by that provision includes a preliminary stage, functionally connected with that review, during which the Member States are also required to observe the requirements laid down in Article 4(1)(b)(i) to (v), and (c) to (f), of that directive. However, that stage is distinct from the authorisation procedure provided for in Article 8(2) of that directive. 
50 Stoga članak 8. stavak 3. Direktive 91/414 treba tumačiti tako da postupak ponovnog ocjenjivanja predviđen tom odredbom uključuje prethodnu fazu, koja je funkcionalno povezana s tim ponovnim ocjenjivanjem, tijekom kojega su države članice također obvezne poštovati zahtjeve utvrđene člankom 4. stavkom 1. točkom (b) podtočkama od i. do v. i točkama od (c) do (f) te direktive. Međutim, ta je faza odvojena od postupka izdavanja odobrenja iz članka 8. stavka 2. te direktive.
51 Accordingly, it does not appear that the Member States would be obliged to comply with the provisions of Article 4(1)(b)(i) to (v), and (c) to (d), of Directive 91/414 when they decide to authorise the placing on the market, on their respective territories, of plant protection products containing active substances not referred to in Annex I to that directive and which were already on the market two years after the date of notification of that directive. It is therefore in principle the procedure defined at national level that is applicable for the purpose of granting those authorisations to place the relevant products on the market. 
51 Iz navedenoga ne proizlazi da bi države članice bile obvezne poštovati odredbe članka 4. stavka 1. točke (b) podtočaka od i. do v. i točaka od (c) do (f) Direktive 91/414 kada odluče izdati odobrenje za stavljanje na tržište na njezinom državnom području sredstava za zaštitu bilja koja sadrže aktivne tvari koje nisu uvrštene u Prilog I. toj direktivi i koja su već bila na tržištu dvije godine nakon datuma obavijesti o toj direktivi. Stoga za izdavanje tih odobrenja za stavljanje na tržište u načelu vrijedi postupak utvrđen na nacionalnoj razini.