natgillin/translations-raw huggingface dataset:
31 In that regard, the referring court notes that, as in the circumstances at issue in Ruiz Zambrano, the third-country nationals and their family members who are Union citizens who possess Austrian nationality and who have not exercised their right of free movement wish, primarily, to live together. 
31 U tom pogledu sud koji je uputio zahtjev smatra da, kao u predmetu u kojem je donesena gore navedena presuda Ruiz Zambrano, državljani trećih zemalja i članovi njihovih obitelji koji su građani Unije s austrijskim državljanstvom i koji nisu ostvarili svoje pravo slobodnog kretanja prije svega žele živjeti zajedno.
32 However, unlike the situation in Ruiz Zambrano, there is no risk here that the Union citizens concerned may be deprived of their means of subsistence. 
32 Međutim, za razliku od predmeta u kojem je bila donesena gore navedena presuda, dotični građani Unije nisu izloženi riziku da će ostati bez sredstava za uzdržavanje.
33 The referring court therefore asks whether the refusal of the Bundesministerium für Inneres to grant the applicants in the main proceedings a right of residence may be interpreted as leading, for their family members who are Union citizens, to a denial of the genuine enjoyment of the substance of the rights conferred on them by virtue of their status as citizens of the Union. 
33 Stoga se sud koji je uputio zahtjev pita može li se odbijanje Bundesministerium für Inneres da tužiteljima u glavnom postupku odobri pravo boravka tumačiti tako da u slučaju članova njihovih obitelji koji su građani Unije dovodi do uskraćivanja stvarnog uživanja bitnog sadržaja prava koja proizlaze iz njihovog statusa kao građana Unije.
34 In the event that that question is answered in the negative, the referring court points out that Mr Dereci is contemplating not only reunification with his family in Austria but also the pursuit of employed or self-employed activities. 
34 U slučaju da je odgovor na to pitanje negativan, sud koji je uputio zahtjev ističe da M. Dereci ne želi boraviti u Austriji samo kako bi se spojio s članovima svoje obitelji, već i kako bi se zaposlio ili obavljao samostalnu lukrativnu djelatnost.
In so far as the provisions of the 1997 Law were more favourable than those of the NAG, the referring court asks whether Article 13 of Decision No 1/80 and Article 41 of the Additional Protocol must be interpreted as meaning that, in a situation such as that of Mr Dereci, the more favourable provisions of the 1997 Law are applicable. 
U mjeri u kojoj su odredbe Zakona iz 1997. bile povoljnije od odredaba NAG-a, sud koji je uputio zahtjev pita se treba li članak 13. Odluke br. 1/80 i članak 41. Dodatnog protokola tumačiti u smislu da su u situaciji poput one u kojoj je M. Dereci primjenjive povoljnije odredbe toga zakona.
35 In those circumstances the Verwaltungsgerichtshof decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling: 
35 U tim je okolnostima Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
`(1) (a) Is Article 20 TFEU to be interpreted as precluding a Member State from refusing to grant to a national of a non-member country - whose spouse and minor children are Union citizens - residence in the Member State of residence of the spouse and children, who are nationals of that Member State, even in the case where those Union citizens are not dependent on the national of a non-member country for their subsistence? 
„1. (a) Treba li članak 20. UFEU-u tumačiti tako da se njime državi članici zabranjuje da državljaninu treće zemlje, čiji su bračni drug i maloljetna djeca građani Unije, odbije odobriti boravak u državi članici u kojoj borave bračni drug i djeca, koji su državljani te države članice, čak i u slučaju kada dotični građani Unije u pogledu uzdržavanja ne ovise o državljaninu treće zemlje (predmet Dereci)?
(b) Is Article 20 TFEU to be interpreted as precluding a Member State from refusing to grant to a national of a non-member country - whose spouse is a Union citizen - residence in the Member State of residence of that spouse, who is a national of that Member State, even in the case where that Union citizen is not dependent on the national of a non-member country for his or her subsistence? (Heiml and Maduike cases) 
(b) Treba li članak 20. UFEU-a tumačiti tako da se njime državi članici zabranjuje da državljaninu treće zemlje, čiji je bračni drug građanin Unije, odbije odobriti boravak u državi članici u kojoj boravi bračni drug, koji je državljanin te države članice, čak i u slučaju kada taj građanin Unije u pogledu uzdržavanja ne ovisi o državljaninu treće zemlje (predmeti Heiml i Maduike)?
(c) Is Article 20 TFEU to be interpreted as precluding a Member State from refusing to grant to a national of a non-member country - who has reached the age of majority and whose mother is a Union citizen - residence in the Member State of residence of the mother, who is a national of that Member State, even in the case where it is not the Union citizen who is dependent on the national of a non-member country for her subsistence but rather that national of a non-member country who is dependent on the Union citizen for his subsistence? (Kokollari case) 
(c) Treba li članak 20. UFEU-a tumačiti tako da se njime državi članici zabranjuje da punoljetnom državljaninu treće zemlje, čija je majka građanka Unije, odbije odobriti boravak u državi članici u kojoj boravi majka, koja je državljanka te države članice, čak i u slučaju kada građanka Unije u pogledu uzdržavanja ne ovisi o državljaninu treće zemlje, već je državljanin treće zemlje u pogledu uzdržavanja ovisan o građanki Unije (predmet Kokollari)?
(d) Is Article 20 TFEU to be interpreted as precluding a Member State from refusing to grant to a national of a non-member country - who has reached the age of majority and whose father is a Union citizen - residence in the Member State of residence of the father, who is a national of that Member State, even in the case where it is not the Union citizen who is dependent on the national of a non-member country for his subsistence but rather the national of a non-member country who receives subsistence support from the Union citizen? (Stevic case) 
(d) Treba li članak 20. UFEU-a tumačiti tako da se njime državi članici zabranjuje da punoljetnom državljaninu treće zemlje, čiji je otac građanin Unije, odbije odobriti boravak u državi članici u kojoj boravi otac, koji je državljanin te države članice, čak i u slučaju kada građanin Unije u pogledu uzdržavanja ne ovisi o državljaninu treće zemlje, već državljanin treće zemlje prima pomoć za uzdržavanje od građanina Unije (predmet Stevic)?
(2) If any of the questions under 1 is to be answered in the affirmative: 
2. Ako je odgovor na bilo koje od pitanja [iz točke 1.] potvrdan:
Does the obligation on the Member States under Article 20 TFEU to grant residence to nationals of non-member countries relate to a right of residence which follows directly from European Union law, or is it sufficient that the Member State grants the right of residence to the national of a non-member country on the basis of its law establishing such a right? 
Odnosi li se obveza država članica iz članka 20. UFEU-a da odobre boravak državljanima trećih zemalja na pravo boravka koje izravno proizlazi iz prava Unije ili je dovoljno da država članica odobri pravo boravka državljaninu treće zemlje konstitutivno ?
(3) (a) If, according to the answer to Question 2, a right of residence exists by virtue of European Union law: 
3. (a) Ako u skladu s odgovorom na drugo pitanje pravo boravka proizlazi iz prava Unije:
Under what conditions, exceptionally, does the right of residence which follows from European Union law not exist, or under what conditions may the national of a non-member country be deprived of the right of residence? 
Pod kojim uvjetima iznimno ne postoji pravo boravka koje proizlazi iz prava Unije odnosno pod kojim uvjetima državljaninu treće zemlje može biti uskraćeno pravo boravka?
(b) If, according to the answer to Question 2, it should be sufficient for the national of a non-member country to be granted the right of residence on the basis of the law of the Member State concerned which establishes such a right: 
(b) Ako bi, u skladu s odgovorom na drugo pitanje, bilo dovoljno da se državljaninu treće zemlje konstitutivno odobri pravo boravka:
Under what conditions may the national of a non-member country be denied the right of residence, notwithstanding an obligation in principle on the Member State to enable that person to acquire residence? 
Pod kojim se uvjetima državljaninu treće zemlje može odbiti pravo boravka usprkos načelnoj obvezi države članice da toj osobi omogući dobivanje boravka?
(4) In the event that Article 20 TFEU does not prevent a national of a non-member country, as in the situation of Mr Dereci, from being denied residence in the Member State: 
4. U slučaju da se člankom 20. UFEU-a ne sprečava da se državljaninu treće zemlje, koji je u situaciji u kojoj se nalazi M. Dereci, odbije boravak u državi članici:
Does Article 13 of Decision No 1/80 of 19 September 1980 ..., or Article 41 of the Additional Protocol..., which, according to Article 62 thereof, forms an integral part of the [Association] Agreement ..., preclude, in a case such as that of Mr Dereci, the subjection of the initial entry of a Turkish national to stricter national rules than those which previously applied to the initial entry of Turkish nationals, even though those national provisions which had facilitated the initial entry did not enter into force until after the date on which the aforementioned provisions concerning the association with Turkey entered into force in the Member State in question?' 
Sprečava li se člankom 13. Odluke br. 1/80 od 19. rujna 1980. [...] ili člankom 41. Dodatnog protokola [...], koji u skladu sa svojim člankom 62. čini sastavni dio Sporazuma [o pristupanju], u slučaju kao što je onaj M. Derecija, primjena strožih nacionalnih pravila na prvi ulazak turskih državljana od onih koja su se ranije primjenjivala na prvi ulazak turskih državljana, čak i ako su ti nacionalni propisi kojima je bio olakšan prvi ulazak stupili na snagu tek nakon što su navedene odredbe koje se odnose na pridruživanje Turske počele proizvoditi učinak u dotičnoj državi članici?"
36 By order of the President of the Court of 9 September 2011, the accelerated procedure is to be applied to this reference for a preliminary ruling pursuant to under Article 23a of the Statute of the Court of Justice of the European Union and the first paragraph of Article 104a of the Rules of Procedure of the Court. 
36 Rješenjem predsjednika Suda od 9. rujna 2011. o ovom zahtjevu za prethodnu odluku odlučuje se u ubrzanom postupku, u skladu s člankom 23.a Statuta Suda Europske unije i člankom 104.a prvim podstavkom Poslovnika Suda.
37 The first question must be understood as seeking to determine, in essence, whether European Union law and, in particular, the provisions concerning citizenship of the Union, must be interpreted as precluding a Member State from refusing to grant residence within its territory to a third country national, although that third country national wishes to reside with a family member who is a European Union citizen, resident in that Member State and a national of that Member State, who has never exercised his right to free movement and who is not maintained by that third country national. 
37 Prvo pitanje treba shvatiti tako da se njime u biti želi dobiti pojašnjenje treba li pravo Unije, a posebno njegove odredbe koje se odnose na građanstvo Unije, tumačiti u smislu da mu je protivno da država članica državljaninu treće zemlje odbije odobriti boravak na svojem državnom području kada taj državljanin treće zemlje želi boraviti s članom svoje obitelji koji je građanin Europske unije, koji boravi u toj državi članici i koji je državljanin te države članice te koji nikada nije ostvario svoje pravo slobodnog kretanja i kojeg ne uzdržava dotični državljanin treće zemlje.
38 The Austrian, Danish, German, Irish, Netherlands, Polish and United Kingdom Governments and the European Commission consider that the provisions of European Union law concerning citizenship of the Union do not preclude a Member State from refusing to grant a right of residence to a third country national in situations such as those in the main proceedings. 
38 Austrijska, danska, njemačka, irska, nizozemska i poljska vlada, vlada Ujedinjene Kraljevine i Europska komisija smatraju da odredbama prava Unije koje se odnose na građanstvo Unije nije protivno da države članice odbiju odobriti pravo boravka državljaninu treće zemlje u situacijama poput onih iz glavnog postupka.
39 According to those governments and to the Commission, firstly, Directive 2004/38 does not apply to the disputes in the main proceedings, given that the Union citizens concerned have not exercised their right to free movement and, secondly, the provisions of the TFEU concerning citizenship of the Union do not apply either in so far as the disputes concern purely internal situations that possess no connecting factors to European Union law. 
39 Prema mišljenju tih vlada i te institucije, s jedne strane, Direktiva 2004/38 ne primjenjuje se na sporove u glavnom postupku jer dotični građani Unije nisu ostvarili svoje pravo slobodnog kretanja i, s druge strane, isto se tako ne primjenjuju odredbe UFEU-a koje se odnose na građanstvo Unije jer se sporovi odnose na situacije koje su isključivo unutarnje prirode bez elemenata povezanosti s pravom Unije.
40 In essence, they consider that the principles laid down in Ruiz Zambrano apply to very exceptional situations in which the application of a national measure would lead to the denial of the genuine enjoyment of the substance of the rights conferred by virtue of the status of citizen of the Union. 
40 Te vlade i ta institucija u biti smatraju da se načela utvrđena u navedenoj presudi Ruiz Zambrano primjenjuju u vrlo iznimnim situacijama u kojima bi primjena određene nacionalne mjere dovela do uskraćivanja stvarnog uživanja bitnog sadržaja prava koja proizlaze iz statusa građanina Unije.
In this case, the events which gave rise to the disputes in the main proceedings differ substantially from those which gave rise to the aforementioned judgment in so far as the Union citizens concerned were not at risk of having to leave the territory of the Union and thus of being denied the genuine enjoyment of the substance of the rights conferred by virtue of their status as citizens of the Union. 
U ovom slučaju događaji koji su doveli do sporova u glavnom postupku bitno se razlikuju od onih koji su doveli do donošenja gore navedene presude, jer dotični građani Unije nisu bili u opasnosti da će morati napustiti područje Unije i da će im time biti uskraćena mogućnost stvarnog uživanja bitnog sadržaja prava koja proizlaze iz njihovog statusa kao građana Unije.
Similarly, according to the Commission, neither is there a barrier to the exercise of the right conferred on Union citizens to freedom of movement and residence within the territory of the Member States. 
Slično tome, Komisija smatra da ne postoji prepreka ostvarivanju prava slobodnog kretanja i boravka na državnom području država članica, koja su dodijeljena građanima Unije.
41 Mr Dereci, on the other hand, considers that European Union law must be interpreted as precluding a Member State from refusing to grant residence within its territory to a third country national, although that national wishes to reside with his wife and three children who are European Union citizens resident in that Member State and who are nationals of that Member State. 
41 S druge strane, M. Dereci smatra da pravo Unije treba tumačiti tako da mu je protivno da država članica odbije dati odobrenje boravka na svojem državnom području državljaninu treće zemlje usprkos tome što taj državljanin želi boraviti sa svojom suprugom i troje djece koji su građani Europske unije, koji borave u toj državi članici i koji su državljani te države članice.
42 According to Mr Dereci, the question whether there is a cross-border situation or not is irrelevant. 
42 Prema mišljenju M. Derecija, pitanje je li riječ o prekograničnoj situaciji nije bitno.
In that regard, Article 20 TFEU should be interpreted as meaning that the question to be taken into consideration is whether the Union citizen is denied the genuine enjoyment of the substance of the rights conferred by virtue of his status. 
U tom pogledu članak 20. UFEU-a trebalo bi tumačiti u smislu da je element koji treba uzeti u obzir pitanje je li građaninu Unije uskraćena mogućnost stvarnog uživanja bitnog sadržaja prava koja proizlaze iz njegovog statusa.
This is the case for Mr Dereci's children in so far as they are maintained by him, and the effectiveness of that maintenance is likely to be compromised if they were subject to expulsion from Austria. 
To je slučaj s djecom M. Derecija jer ih on uzdržava, pri čemu bi učinkovitost tog uzdržavanja vjerojatno bila ugrožena ako bi bili protjerani iz Austrije.
43 Lastly, the Greek Government considers that developments in the case-law of the Court impose an obligation to be guided, by analogy, by the provisions of European Union law, in particular by the provisions of Directive 2004/38, and therefore to grant residence to the applicants in the main proceedings, provided the following conditions are satisfied. First of all, the situation of the Union citizens who have not exercised their right to free movement should be similar to that of those who have exercised that same right, which would mean, in this case, that a national and his family members must satisfy the conditions laid down by that directive. Second, the national measures should entail a significant infringement of the right of free movement and residence. Third, national law should not provide at least equivalent protection to the party concerned. 
43 Naposljetku, grčka vlada smatra da se razvojem sudske prakse Suda nameće obveza da se odredbe prava Unije, posebno odredbe Direktive 2004/38, tumače analogijom te da se stoga odobri boravak tužiteljima u glavnom postupku pod uvjetom da su ispunjeni sljedeći uvjeti: prvo, da je situacija građana Unije koji nisu ostvarili svoje pravo slobodnog kretanja slična situaciji onih građana Unije koji su ostvarili to pravo, što bi u ovom slučaju značilo da državljanin i članovi njegove obitelji moraju ispuniti uvjete utvrđene tom Direktivom, drugo, da nacionalne mjere podrazumijevaju bitnu povredu prava slobodnog kretanja i boravka i treće, da nacionalnim pravom dotičnoj stranci nije osigurana najmanje jednaka zaštita.
Applicability of Directives 2003/86 and 2004/38 
Primjenjivost direktiva 2003/86 i 2004/38
44 It should be noted at the outset that the applicants in the main proceedings are all third country nationals who have applied for the right of residence in a Member State in order to live with their family members who are European Union citizens and who have not exercised their right to free movement within the territory of the Member States. 
44 Na početku valja napomenuti da su svi tužitelji u glavnom postupku državljani trećih zemalja koji su podnijeli zahtjev za pravo boravka u državi članici kako bi živjeli s članovima svoje obitelji koji su građani Europske unije i koji nisu ostvarili svoje pravo slobodnog kretanja na državnom području država članica.
45 In order to answer the first question, as reformulated by the Court, it is necessary to analyse at the outset whether Directives 2003/86 and 2004/38 are applicable to the applicants in the main proceedings. 
45 Kako bi se odgovorilo na prvo pitanje, kako ga je preoblikovao Sud, prvo valja analizirati jesu li direktive 2003/86 i 2004/38 primjenjive na tužitelje u glavnom postupku.
46 So far as concerns, first of all, Directive 2003/86, it must be stated that, under Article 1, its purpose is to determine the conditions for the exercise of the right to family reunification by third country nationals residing lawfully in the territory of the Member States. 
46 Prvo, što se tiče Direktive 2003/86, valja utvrditi da je u skladu s njezinim člankom 1. njezin cilj utvrditi uvjete za ostvarenje prava na spajanje obitelji državljana trećih zemalja koji zakonito borave na državnom području država članica.
47 However, in accordance with Article 3(3) of Directive 2003/86, that directive is not to apply to members of the family of a Union citizen. 
47 Međutim, u skladu s člankom 3. stavkom 3. Direktive 2003/86, ona se ne primjenjuje na članove obitelji građanina Unije.
48 In so far as the disputes in the main proceedings concern Union citizens who reside in a Member State and their family members who are third country nationals who wish to enter and to reside in that Member State for the purposes of living as a family with those citizens, it must be held that Directive 2006/38 is not applicable to the applicants in the main proceedings. 
48 U mjeri u kojoj se sporovi u glavnom postupku odnose na građane Unije koji borave u državi članici i članove njihovih obitelji koji su državljani trećih zemalja koji žele ući u tu državu članicu i u njoj boraviti kako bi kao obitelj živjeli s tim građanima, valja zaključiti da Direktiva 2003/86 nije primjenjiva na tužitelje u glavnom postupku.
49 Furthermore, as the Commission has correctly observed, although the proposal for a Council Directive on the right to family reunification ((2000/C 116 E/15), COM(1999)638 final - 1999/0258 (CNS)), submitted by the Commission on 11 January 2000 (OJ C 116 E, p. 66), included within its scope Union citizens who have not exercised their right to free movement, that inclusion was deleted in the course of the legislative process leading to Directive 2003/86. 
49 Nadalje, kako je ispravno istaknula Komisija, iako je prijedlog Direktive Vijeća o pravu na spajanje obitelji ((2000/C 116 E/15), COM(1999) 638 final - 1999/0258(CNS)), koji je Komisija predložila 11. siječnja 2000. (SL C 116 E, str. 66.), u svoje područje primjene uključivao građane Unije koji nisu ostvarili svoje pravo slobodnog kretanja, to je uključivanje izbrisano tijekom zakonodavnog postupka koji je doveo do Direktive 2003/86.
50 Second, the Court has already had occasion to point out that Directive 2004/38 aims to facilitate the exercise of the primary and individual right to move and reside freely within the territory of the Member States that is conferred directly on Union citizens by the Treaty and that it aims in particular to strengthen that right (see Case C-127/08 Metock and Others [2008] ECR I-6241, paragraphs 82 and 59, and Case C-434/09 McCarthy [2011] ECR I-0000, paragraph 28). 
50 Drugo, Sud je već imao priliku istaknuti da je cilj Direktive 2004/38 olakšati ostvarivanje temeljnog individualnog prava slobodnog kretanja i boravka na državnom području država članica koje je građanima Unije izravno dodijeljeno Ugovorom, a posebno jačanje tog prava (vidjeti presude od 25. srpnja 2008., Metock i dr., C-127/08, Zb., str. I-6241., t. 82. i 59., i od 5. svibnja 2011., McCarthy, C-434/09, Zb., str. I-3375., t. 28.).
51 As is apparent from paragraphs 24 to 26 of the present judgment, Mrs Heiml, Mr Dereci and Mr Maduike, as spouses of Union citizens, fall within the definition of `family member' in point 2 of Article 2 of Directive 2004/38. 
51 Kao što proizlazi iz točaka 24. do 26. ove presude, V. Heiml, M. Dereci i I. E. Maduike, kao bračni drugovi građana Unije, obuhvaćeni su definicijom „članova obitelji" iz članka 2. točke 2. Direktive 2004/38.
Similarly, Mr Kokollari and Mrs Stevic, as direct descendants over the age of 21 of Union citizens, are covered by that definition provided that the requirement of being dependent on those citizens is satisfied, pursuant to point 2(c) of Article 2 of that Directive. 
Slično tome, A. Kokollari i D. Stevic, kao izravni potomci građana Unije koji su navršili 21 godinu, obuhvaćeni su tom definicijom pod uvjetom da ispunjavaju uvjet da ih ti građani uzdržavaju, u skladu s člankom 2. stavkom 2. točkom (c) te Direktive.