natgillin/translations-raw huggingface dataset:
37 In this respect, it should be added that the deterrent nature and dissuasive purpose of the measures to be adopted, together with their independence of any particular dispute, mean that such actions may be brought even though the terms which it is sought to have prohibited have not been used in specific contracts (see Commission v Italy, paragraph 15). 
37 U tom pogledu važno je dodati da preventivna narav i odvraćajući cilj mjera koje treba usvojiti kao i njihova neovisnost u pogledu bilo kojeg pojedinačnog spora podrazumijevaju da se takve mjere mogu koristiti čak i kada odredbe čija se zabrana traži nisu bile upotrijebljene u specifičnim ugovorima (vidjeti ranije navedene presude Komisija/Italija, t. 15.).
38 The effective implementation of that objective requires, as the Advocate General essentially noted in point 51 of her Opinion, that terms of the GBC of consumer contracts which are declared to be unfair in an action for an injunction brought against the seller or supplier concerned, such as the term here at issue in the main proceedings, are not binding on either the consumers who are parties to the actions for an injunction or on those who have concluded with that seller or supplier a contract to which the same GBC apply. 
38 Učinkovita provedba toga cilja zahtijeva, kao što je nezavisna odvjetnica u bitnom istakla u točki 51. svojega mišljenja, da odredbe OU-ova potrošačkih ugovora za koje je u postupku pokrenutom za ishođenje sudskog naloga protiv dotičnog prodavatelja robe ili isporučitelja usluge, kao što je postupak u glavnom predmetu, utvrđeno da su nepoštene, nisu obvezujuće ni za potrošače koji su stranke u postupcima za ishođenje sudskog naloga ni za potrošače koji su s dotičnim prodavateljem robe ili pružateljem usluge sklopili ugovor na koji se primjenjuju isti OU-ovi.
39 In the main proceedings, the national legislation provides that the declaration, by a court, of the invalidity of a term appearing in the GBC of consumer contracts is to apply to any consumer who has concluded a contract with a seller or supplier which includes that term. As is apparent from the case-file in the main proceedings, the subject-matter of the dispute concerns the use by the supplier of standard terms featuring the disputed term in contracts concluded with numerous consumers. It should be noted that, as the Advocate General pointed out in points 57 to 61 of her Opinion, national legislation such as that referred to in the present paragraph satisfies the requirements of Article 6(1), read in conjunction with Article 7(1) and (2), of the Directive. 
39 U glavnom postupku nacionalnim zakonodavstvom predviđa se da sudski utvrđenu ništavost neke odredbe koja se javlja u OU-ovima potrošačkih ugovora treba primjenjivati na svakog potrošača koji je sklopio ugovor s prodavateljem robe ili pružateljem usluga koji primjenjuje takvu odredbu. Kao što to proizlazi iz elemenata spisa u glavnom postupku, predmet spora tiče se primjene, od strane pružatelja usluge, općih uvjeta u kojima se osporavana odredba javlja u ugovorima sklopljenima s brojnim potrošačima. U tom smislu, važno je utvrditi da, kao što je to istaknula nezavisna odvjetnica u točkama od 57. do 61. svojeg mišljenja, nacionalno zakonodavstvo kao što je ono na koje se upućuje u ovoj točki ispunjava zahtjeve članka 6. stavka 1. u vezi s člankom 7. stavcima 1. i 2. direktive.
40 The application of a penalty of invalidity of an unfair term with regard to all consumers who have concluded a consumer contract to which the same GBC apply ensures that those consumers will not be bound by that term, but does not exclude the application of other types of adequate and effective penalties provided for by national legislation. 
40 Primjenom sankcije ništavosti nepoštene odredbe u odnosu na sve potrošače koji su sklopili potrošački ugovor na koji se primjenjuju isti OU-ovi osigurava se da za te potrošače ta odredba nije obvezujuća, ali se ne isključuje primjena drugih vrsta odgovarajućih i učinkovitih sankcija predviđenih nacionalnim zakonodavstvom.
41 As regards the second part of the first question, concerning the consequences that national courts must draw from a finding, in an action for an injunction, as to the unfair nature of a term included in the GBC of consumer contracts, it must be noted at the outset that the national court’s power to determine of its own motion whether a term is unfair constitutes in itself a means of achieving the result sought by Article 7 (see Case C-168/05 Mostaza Claro [2006] ECR I-10421, paragraph 27 and the case-law cited). The nature and importance of the public interest underlying the protection which the Directive confers on consumers justify, moreover, the national court being required to assess of its own motion whether a contractual term is unfair (see Mostaza Claro, paragraph 38). 
41 Što se tiče drugog dijela prvog pitanja o mjerama koje su nacionalni sudovi dužni poduzeti zato što je u okviru postupka za ishođenje sudskog naloga utvrđena nepoštenost odredbe koja čini dio OU-ova potrošačkih ugovora, na početku valja napomenuti da mogućnost nacionalnog suda da po službenoj dužnosti ispita je li neka ugovorna odredba nepoštena jest sama po sebi doprinos ostvarenju cilja iz članka 7. (vidjeti presudu od 26. listopada 2006., Mostaza Claro, C-168/05, Zb., str. I-10421., t. 27. i navedenu sudsku praksu). Karakter i važnost javnog interesa na kojima se temelji zaštita koju ova direktiva daje potrošačima opravdavaju, štoviše, i to da se od nacionalnog suda traži da po službenoj dužnosti ocijeni je li ugovorna odredba nepoštena (vidjeti Mostaza Claro, t. 38.).
42 National courts which find that a term included in GBC is unfair are required under Article 6(1) of the Directive to draw all the consequences that follow under national law, so that the consumer is not bound by that term (see Pereničová and Perenič, paragraph 30 and case-law cited). 
42 Nacionalni sudovi koji utvrde da je odredba koja čini dio OU-ova nepoštena, dužni su na temelju članka 6. stavka 1. direktive poduzeti sve mjere u skladu s nacionalnim pravom kako ta odredba ne bi bila obvezujuća za tog potrošača (vidjeti presudu Pereničová i Perenič, prethodno navedenu, t. 30. i navedenu sudsku praksu).
43 It follows that, where the unfair nature of a term included in the GBC of consumer contracts has been recognised in an action for an injunction, such as that here at issue in the main proceedings, the national courts are required, of their own motion, and also as regards the future, to draw all the consequences provided for by national law in order to ensure that consumers who have concluded a contract to which those GBC apply will not be bound by that term. 
43 Iz toga proizlazi da kada je nepoštenost odredbe koja čini dio OU-ova potrošačkih ugovora potvrđena u okviru postupka za ishođenje sudskog naloga, kao što je postupak u glavnom predmetu, nacionalni sudovi dužni su po službenoj dužnosti poduzeti sve mjere predviđene nacionalnim pravom i u budućnosti, kako ta odredba ne bi bila obvezujuća za potrošače koji su sklopili ugovor na koji se primjenjuju ti OU-ovi.
44 In the light of those considerations, the answer to the first question is that Article 6(1) of the Directive, read in conjunction with Article 7(1) and (2) thereof, must be interpreted as meaning that: 
44 Uzimajući u obzir ta razmatranja, na prvo pitanje valja odgovoriti da članak 6. stavak 1. direktive, u vezi s člankom 7. stavcima 1. i 2. treba tumačiti kako slijedi:
"– it does not preclude the declaration of invalidity of an unfair term included in the GBC of consumer contracts in an action for an injunction, provided for in Article 7 of that directive, brought against a seller or supplier in the public interest, and on behalf of consumers, by a body appointed by national legislation from producing, in accordance with that legislation, effects with regard to all consumers who concluded with the seller or supplier concerned a contract to which the same GBC apply, including with regard to those consumers who were not party to the injunction proceedings;" 
"– nije protivno da utvrđenje ništavosti neke nepoštene odredbe koja čini dio OU-ova potrošačkih ugovora, u okviru postupka za ishođenje sudskog naloga predviđenog člankom 7. te direktive koji je protiv prodavatelja robe ili pružatelja usluge u javnom interesu i u ime potrošača pokrenulo tijelo imenovano nacionalnim zakonodavstvom, proizvodi u skladu s tim zakonodavstvom učinke prema svim potrošačima koji su s dotičnim prodavateljem robe ili pružateljem usluge sklopili ugovor na koji se primjenjuju isti OU-ovi, uključujući i prema potrošačima koji nisu bili stranka u postupku za ishođenje sudskog naloga;"
– where the unfair nature of a term in the GBC has been acknowledged in such proceedings, national courts are required, of their own motion, and also with regard to the future, to take such action thereon as is provided for by national law in order to ensure that consumers who have concluded a contract with the seller or supplier to which those GBC apply will not be bound by that term. 
– kada je nepoštenost odredbe iz OU-ova potrošačkih ugovora potvrđena u okviru takvog postupka, nacionalni sudovi dužni su po službenoj dužnosti i u budućnosti poduzeti sve mjere predviđene nacionalnim pravom kako ta odredba ne bi bila obvezujuća za potrošače koji su s dotičnim prodavateljem robe ili pružateljem usluge sklopili ugovor na koji se primjenjuju isti OU-ovi.
1. It is for the national court, ruling on an action for an injunction, brought in the public interest and on behalf of consumers by a body appointed by national law, to assess, with regard to Article 3(1) and (3) of Council Directive 93/13/EEC of 5 April 1993 on unfair terms in consumer contracts, the unfair nature of a term included in the general business conditions of consumer contracts by which a seller or supplier provides for a unilateral amendment of fees connected with the service to be provided, without setting out clearly the method of fixing those fees or specifying a valid reason for that amendment. As part of this assessment, the national court must determine, inter alia, whether, in light of all the terms appearing in the general business conditions of consumer contracts which include the contested term, and in the light of the national legislation setting out rights and obligations which could supplement those provided by the general business conditions at issue, the reasons for, or the method of, the amendment of the fees connected with the service to be provided are set out in plain, intelligible language and, as the case may be, whether consumers have a right to terminate the contract. 
1. Na sudu koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku i koji odlučuje u postupku za ishođenje sudskog naloga koji je u javnom interesu u ime potrošača pokrenulo nacionalno tijelo imenovano u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, je da ocijeni, s obzirom na članak 3. stavke 1. i 3. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o, nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, nepoštenost ugovorne odredbe koja čini dio općih uvjeta poslovanja potrošačkih ugovora kojima prodavatelj robe ili pružatelj usluge predvidi jednostranu izmjenu naknada u vezi s uslugom koja se pruža a da ne odredi jasno način utvrđivanja tih naknada ili ne navede valjani razlog za tu izmjenu. U okviru te ocjene spomenuti sud mora odrediti, posebno, jesu li, s obzirom na sve uvjete koji se javljaju u općim uvjetima poslovanja potrošačkih ugovora koji uključuju osporavanu odredbu i s obzirom na nacionalno zakonodavstvo kojim se utvrđuju prava i obveze koja eventualno nadopunjuju prava i obveze iz dotičnih općih uvjeta poslovanja, razlozi ili način variranja naknada u vezi s uslugom koja se pruža sročeni jasno i razumljivo i, prema potrebi, imaju li potrošači pravo raskinuti ugovor.
2. Article 6(1) of Directive 93/13, read in conjunction with Article 7(1) and (2) thereof, must be interpreted as meaning that: 
2. Članak 6. stavak 1. Direktive 93/13, u vezi s njezinim člankom 7. stavcima 1. i 2., treba tumačiti u smislu da:
"– it does not preclude the declaration of invalidity of an unfair term included in the standard terms of consumer contracts in an action for an injunction, provided for in Article 7 of that directive, brought against a seller or supplier in the public interest, and on behalf of consumers, by a body appointed by national legislation from producing, in accordance with that legislation, effects with regard to all consumers who concluded with the seller or supplier concerned a contract to which the same general business conditions apply, including with regard to those consumers who were not party to the injunction proceedings;" 
"– mu nije protivno da utvrđenje ništavosti neke nepoštene odredbe koja čini dio općih uvjeta potrošačkih ugovora, u okviru postupka za ishođenje sudskog naloga predviđenog člankom 7. te direktive koji je protiv prodavatelja robe ili pružatelja usluge u javnom interesu i u ime potrošača pokrenulo tijelo imenovano nacionalnim zakonodavstvom, proizvodi u skladu s tim zakonodavstvom učinke prema svim potrošačima koji su s dotičnim prodavateljem robe ili pružateljem usluge sklopili ugovor na koji se primjenjuju isti opći uvjeti poslovanja, uključujući i prema potrošačima koji nisu bili stranka u postupku za ishođenje sudskog naloga;"
– where the unfair nature of a term in the general business conditions has been acknowledged in such proceedings, national courts are required, of their own motion, and also with regard to the future, to take such action thereon as is provided for by national law in order to ensure that consumers who have concluded a contract with the seller or supplier to which those general business conditions apply will not be bound by that term. 
– kada je nepoštenost odredbe iz općih uvjeta poslovanja potvrđena u okviru takvog postupka, nacionalni sudovi dužni su po službenoj dužnosti i u budućnosti poduzeti sve mjere predviđene nacionalnim pravom kako ta odredba ne bi bila obvezujuća za potrošače koji su s dotičnim prodavateljem robe ili pružateljem usluge sklopili ugovor na koji se primjenjuju isti opći uvjeti poslovanja.
26 February 2013 (*) 
26. veljača 2013.*
(Request for a preliminary ruling – Air transport – Regulation (EC) No 261/2004 – Articles 6 and 7 – Connecting flight(s) – Delay in arrival at the final destination – Delay equal to or in excess of three hours – A passenger’s right to compensation) 
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zračni promet – Uredba (EZ) br. 261/2004 – Članci 6. i 7. – Povezani let(ovi) – Kašnjenje u dolasku na konačno odredište – Kašnjenje od tri sata ili više – Pravo putnika na odštetu”
In Case C-11/11, 
U predmetu C-11/11
REQUEST for a preliminary ruling under Article 267 TFFEU, from the Bundesgerichtshof (Germany), made by decision of 9 December 2010, received at the Court on 11 January 2011, in the proceedings 
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputio Bundesgerichtshof (Njemačka), odlukom od 9. prosinca 2010., koju je Sud zaprimio 11. siječnja 2011., u postupku
Heinz-Gerke Folkerts, 
Heinz-Gerkea Folkertsa,
– Air France SA, by G. Toussaint, Rechtsanwalt, 
– za Air France SA, G. Toussaint, Rechtsanwalt,
– the German Government, by J. Kemper, acting as Agent, 
– za njemačku vladu, J. Kemper, u svojstvu agenta,
– the French Government, by G. de Bergues and M. Perrot, acting as Agents, 
– za francusku vladu, G. de Bergues i M. Perrot, u svojstvu agenata,
– the Italian Government, by G. Palmieri, acting as Agent, and by C. Colelli, avvocato dello Stato, 
– za talijansku vladu, G. Palmieri, u svojstvu agenta, uz asistenciju C. Colelli, avvocato dello Stato,
– the United Kingdom Government, by S. Ossowski, acting as Agent, and by D. Beard, Barrister, 
– za vladu Ujedinjene Kraljevine, S. Ossowski, u svojstvu agenta, uz asistenciju D. Bearda, barrister,
– the European Commission, by K. Simonsson and K.- P. Wojcik, acting as Agents, 
– za Europsku komisiju, K. Simonsson i K.- P. Wojcik, u svojstvu agenata,
1 This request for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 6 and 7 of Regulation (EC) No 261/2004 of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of flights, and repealing Regulation (EEC) No 295/91 (OJ 2004 L 46, p. 1). 
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članaka 6. i 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.).
2 The request has been made in proceedings between, on the one hand, the company Air France SA (‘Air France’) and, on the other, Mr and Mrs Folkerts, concerning compensation for damage that Mrs Folkerts claims to have suffered as a result of the her delayed arrival at her final destination, having held a reservation to fly from Bremen (Germany) to Asunción (Paraguay) via Paris (France) and São Paolo (Brazil). 
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između društva Air France SA (u daljnjem tekstu: Air France), s jedne strane, i H.-G. Folkerts i L.-T. Folkerts, s druge strane, u vezi s nadoknadom štete koju L.-T. Folkerts tvrdi da je pretrpjela radi zakašnjelog dolaska na svoje konačno odredište, a imala je rezervaciju za let iz Bremena (Njemačka) za Asunción (Paragvaj) preko Pariza (Francuska) i São Paula (Brazil).
4 Articles 17 to 37 of the Montreal Convention comprise Chapter III thereof entitled ‘Liability of the carrier and extent of compensation for damage’. 
4 Članci od 17. do 37. Montrealske konvencije čine njezino poglavlje III., koje je naslovljeno „Odgovornost prijevoznika i opseg naknade za štetu”.
5 Article 19 of that convention, entitled ‘Delay’, provides: 
5 Člankom 19. te konvencije, naslovljenim „Kašnjenje”, predviđa se sljedeće:
‘The carrier is liable for damage occasioned by delay in the carriage by air of passengers, baggage or cargo. Nevertheless, the carrier shall not be liable for damage occasioned by delay if it proves that it and its servants and agents took all measures that could reasonably be required to avoid the damage or that it was impossible for it or them to take such measures.’ 
„Prijevoznik je odgovoran za štetu uzrokovanu kašnjenjem zračnog prijevoza putnika, prtljage ili tereta. Unatoč tomu, prijevoznik nije odgovoran za štetu uzrokovanu kašnjenjem ako dokaže da su on i njegovi službenici i agenti poduzeli sve mjere koje su se razumno mogle zatražiti da izbjegnu štetu ili ako [da] nije bilo moguće poduzeti takve mjere.”
‘(1) Action by the Community in the field of air transport should aim, among other things, at ensuring a high level of protection for passengers. Moreover, full account should be taken of the requirements of consumer protection in general. 
„(1) Aktivnost Zajednice u području zračnog prijevoza usmjerena [usmjereno] je, pored ostalih stvari, na osiguravanje visoke razine zaštite putnika. Uz to, u potpunosti bi trebalo voditi računa o obvezama zaštite potrošača općenito.
(3) While Council Regulation (EEC) No 295/91 of 4 February 1991 establishing common rules for a denied boarding compensation system in scheduled air transport [OJ 1991 L 36, p. 5] created basic protection for passengers, the number of passengers denied boarding against their will remains too high, as does that affected by cancellations without prior warning and that affected by long delays. 
(3) Dok je Uredbom Vijeća (EEZ) br. 295/91 od 4. veljače 1991. o utvrđivanju općih pravila za sustav odštete u slučaju uskraćivanja ukrcaja u redovnom zračnom prijevozu [SL L 36, str. 5.] propisana temeljna zaštita putnika, broj putnika kojima se uskraćuje ukrcaj protivno njihovoj volji ostaje i dalje previsok, baš kao i broj putnika oštećenih otkazivanjem leta bez prethodnog upozorenja i onih pogođenih dugim odgodama [kašnjenjima].
(4) The Community should therefore raise the standards of protection set by that Regulation both to strengthen the rights of passengers and to ensure that air carriers operate under harmonised conditions in a liberalised market. 
(4) Zajednica bi stoga trebala povisiti standarde zaštite propisane tom Uredbom, kako bi ojačala prava putnika i osigurala djelovanje zračnih prijevoznika sukladno ujednačenim uvjetima na liberaliziranom tržištu. […]
... (15) Extraordinary circumstances should be deemed to exist where the impact of an air traffic management decision in relation to a particular aircraft on a particular day gives rise to a long delay, an overnight delay, or the cancellation of one or more flights by that aircraft, even though all reasonable measures had been taken by the air carrier concerned to avoid the delays or cancellations.’ 
(15) Smatrat će se da postoje izvanredne okolnosti onda kad je utjecaj odluke, koju je donijela uprava zračnog prometa, u vezi s određenim zrakoplovom određenog dana dovela do dugog kašnjenja leta, kašnjenja leta preko noći, ili do otkazivanja jednog ili više letova tim zrakoplovom, iako su sve odgovarajuće mjere poduzete od strane dotičnog zračnog prijevoznika kako bi se izbjeglo kašnjenje ili otkazivanje letova.”
8 Paragraph 1 of Article 1 of Regulation No 261/2004 entitled ‘Subject’ provides: 
8 Stavak 1. članak 1. Uredbe br. 261/2004, naslovljen „Predmet“, propisuje:
‘1. This Regulation establishes, under the conditions specified herein, minimum rights for passengers when: 
„1. Ovom se Uredbom utvrđuju, prema ovdje navedenima uvjetima, minimalna prava koja imaju putnici kada:
"(a) they are denied boarding against their will;" 
"(a) im je uskraćen ukrcaj protiv njihove volje;"
"(b) their flight is cancelled;" 
"(b) im je let otkazan;"
(c) their flight is delayed.’ 
(c) njihov let kasni.”
9 Article 2 of Regulation No 261/2004, entitled ‘Definitions’, provides: 
9 Članak 2. Uredbe br. 261/2004, naslovljen „Definicije”, glasi:
"(h) “final destination” means the destination on the ticket presented at the check-in counter or, in the case of directly connecting flights, the destination of the last flight; alternative connecting flights available shall not be taken into account if the original planned arrival time is respected;" 
"(h) ,konačno odredište’ znači destinacija na karti predstavljena na šalteru za registraciju putnika ili, u slučaju izravno povezanih letova, odredište zadnjeg leta; zamjenski povezani letovi koji su dostupni neće uzimati u obzir izvorno planirano vrijeme dolaska;"
10 Article 5 of Regulation No 261/2004, entitled ‘Cancellation’, provides: 
10 Članak 5. Uredbe br. 261/2004, naslovljen „Otkazivanje leta”, propisuje:
"(i) they are informed of the cancellation at least two weeks before the scheduled time of departure; or" 
"i. su obaviješteni o otkazivanju leta najmanje dva tjedna prije vremena polaska predviđenog redom letenja; ili"
"(ii) they are informed of the cancellation between two weeks and seven days before the scheduled time of departure and are offered re-routing, allowing them to depart no more than two hours before the scheduled time of departure and to reach their final destination less than four hours after the scheduled time of arrival; or" 
"ii. su obaviješteni o otkazivanju leta u roku od dva tjedna do sedam dana prije vremena polaska predviđenog redom letenja i ponuđeno im je preusmjeravanje koje im omogućuje da otputuju ne više od dva sata prije vremena polaska predviđenog redom letenja i da stignu u mjesto odredišta [krajnje odredište] unutar četiri sata od planiranog vremena dolaska [vremena dolaska predviđenog redom letenja]; ili"