natgillin/translations-raw huggingface dataset:
35 It is true that exclusive broadcasting rights are granted, on a contractual basis, to broadcasters for consideration, enabling the latter to broadcast certain events on an exclusive basis, thereby precluding other broadcasters from transmitting those events in any way. Thus, those rights must not be regarded as constituting mere commercial interests or opportunities, but as having asset value. 
35 Istina je da se isključiva prava emitiranja televizijskim kućama dodjeljuju na temelju ugovora, uz naknadu, što tim televizijskim kućama omogućava emitiranje određenih događaja na isključivoj osnovi i tako isključuje mogućnost da druge televizijske kuće na bilo koji način emitiraju te događaje. Zato se ta prava ne mogu smatrati isključivo poslovnim interesima ili izgledima, nego imovinskim pravima.
39 An economic operator, such as Sky, which, after the entry into force of Directive 2007/65 on 19 December 2007, has acquired exclusive broadcasting rights by means of a contract – on 21 August 2009 in this instance – cannot, in the light of European Union law, rely on an acquired legal position, protected by Article 17(1) of the Charter, as the Member States were required to transpose that directive, which they might do at any point and had to do by 19 December 2009 at the latest. 
39 Gospodarski subjekt kao što je Sky, koji je nakon što je Direktiva 2007/65 stupila na snagu 19. prosinca 2007. ugovorom stekao isključiva prava na televizijsko emitiranje – u ovom slučaju 21. kolovoza 2009. – ne može se s obzirom na pravo Europske unije pozivati na stečeni pravni položaj zaštićen člankom 17. stavkom 1. Povelje jer su države članice bile dužne tu direktivu prenijeti, što su mogle učiniti bilo kada, ali najkasnije do 19. prosinca 2009.
40 In those circumstances, a holder of exclusive broadcasting rights relating to events of high interest to the public cannot rely on the protection afforded by Article 17(1) of the Charter. 
40 U tim okolnostima, imatelj isključivih prava na televizijsko emitiranje koja se odnose na događaje od velikog interesa javnosti ne može se pozivati na zaštitu dodijeljenu člankom 17. stavkom 1. Povelje.
Article 16 of the Charter 
Članak 16. Povelje
41 Article 16 of the Charter provides that ‘[t]he freedom to conduct a business in accordance with European Union law and national laws and practices is recognised’. 
41 Člankom 16. Povelje predviđeno je da se „[s]loboda poduzetništva priznaje u skladu s pravom Unije te nacionalnim zakonodavstvima i praksama”.
43 In addition, the freedom of contract includes, in particular, the freedom to choose with whom to do business (see, to that effect, Joined Cases C-90/90 and C-91/90 Neu [1991] ECR I-3617, paragraph 13), and the freedom to determine the price of a service (see, to that effect, Case C-437/04 Commission v Belgium [2007] ECR I-2513, paragraph 51, and Case C-213/10 F-TEX [2012] ECR I-0000, paragraph 45). 
43 Osim toga, sloboda ugovaranja između ostalog uključuje slobodu izbora poslovnog partnera (vidjeti u tom smislu presudu od 10. srpnja 1991., Neu i dr., C-90/90 i C-91/90, Zb., str. I-3617., t. 13.), kao i slobodu određivanja cijene usluge (vidjet, u tom smislu presudu od 22. ožujka 2007., Komisija/Belgija, C-437/04, Zb., str. I-2513., t. 51., i od 19. travnja 2012., F-Tex, C-213/10, Zb., t. 45.).
44 The consequence of Article 15 of Directive 2010/13, as is apparent from points 35 and 37 of the Opinion of the Advocate General, is that the holder of exclusive broadcasting rights cannot decide freely with which broadcasters it may wish to enter into an agreement regarding the granting of the right to make short news reports. Similarly, in the light of Article 15(6) of that directive, in relation to which the referring court has requested a preliminary ruling, the holder of exclusive broadcasting rights cannot decide freely on the price to be charged for access to the signal for the purpose of making short news reports. That provision prevents, in particular, the holder of such a right from making broadcasters which produce short news reports contribute to the costs of acquiring exclusive broadcasting rights. In those circumstances, Article 15(6) amounts to inference with the freedom to conduct a business of holders of exclusive broadcasting rights. 
44 Kao što proizlazi iz točaka 35. i 37. mišljenja nezavisnog odvjetnika, iz članka 15. Direktive 2010/13 proizlazi da imatelj isključivih prava emitiranja ne može slobodno odlučiti s kojim bi televizijskim kućama želio sklopiti ugovor o davanju prava na proizvodnju kratkih informativnih izvješća. Isto tako, s obzirom na članak 15. stavak 6. te direktive, u vezi s kojim je sud koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku Sudu postavio pitanje, imatelj isključivih prava emitiranja ne može slobodno odlučiti o cijeni po kojoj će omogućiti pristup signalu u svrhu proizvodnje kratkih informativnih izvješća. Ta odredba osobito priječi imatelja takvog prava da od televizijskih kuća koje proizvode kratka informativna izvješća zahtijeva sudjelovanje u troškovima stjecanja isključivih prava emitiranja. Prema tome, članak 15. stavak 6. jest zadiranje u slobodu poduzetništva imatelja isključivih prava emitiranja.
45 However, in accordance with the Court’s case-law, the freedom to conduct a business is not absolute, but must be viewed in relation to its social function (see, to that effect, Joined Cases C-184/02 and C-223/02 Spain and Finland v Parliament and Council [2004] ECR I-7789, paragraphs 51 and 52, and Case C-544/10 Deutsches Weintor [2012] ECR I-0000, paragraph 54 and the case-law cited). 
45 Međutim, u skladu s praksom Suda, sloboda poduzetništva nije apsolutni prerogativ, nego se mora sagledavati u odnosu na njezinu ulogu u društvu (u tom smislu vidjeti presudu od 9. rujna 2004., Španjolska i Finska/Parlament i Vijeće, C-184/02 i C-223/02, Zb., str. I-7789., t. 51. i 52., kao i presudu od 6. rujna 2012., Deutsches Weintor, C-544/10, Zb., t. 54. i citiranu sudsku prasku.)
49 In that regard, the Court notes that Article 15(6) of Directive 2010/13 does not affect the core content of the freedom to conduct a business. That provision does not prevent a business activity from being carried out as such by the holder of exclusive broadcasting rights. In addition, it does not prevent the holder of those rights from making use of them by broadcasting the event in question itself for consideration or by granting that right to another broadcaster on a contractual basis for consideration or to any other economic operator. 
49 U tom pogledu, Sud ističe da se člankom 15. stavkom 6. Direktive 2010/13 ne utječe na bitni sadržaj slobode poduzetništva. Tom se odredbom, naime, imatelja isključivih prava emitiranja ne sprječava da gospodarsku djelatnost obavlja kao takvu. Njome se isto tako imatelja tih prava ne sprječava da ta prava koristi tako da uz naknadu sam emitira događaj u pitanju ili da to pravo ugovorom uz naknadu prenese drugoj televizijskoj kući ili bilo kojem drugom gospodarskom subjektu.
"50 In so far as concerns the proportionality of the interference found to exist, the Court recalls that, according to settled case-law, the principle of proportionality requires that measures adopted by European Union institutions do not exceed the limits of what is appropriate and necessary in order to attain the objectives legitimately pursued by the legislation in question; when there is a choice between several appropriate measures recourse must be had to the least onerous, and the disadvantages caused must not be disproportionate to the aims pursued (Case C-343/09 Afton Chemical [2010] ECR I-7027, paragraph 45, and Joined Cases C-581/10 and C-629/10 Nelson and Others [2012] ECR I-0000, paragraph 71 and the case-law cited)." 
50 Što se tiče proporcionalnosti utvrđenog zadiranja, valja podsjetiti na to da, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, načelo proporcionalnosti zahtijeva da su akti institucija Unije sposobni ostvariti legitimne ciljeve koje slijedi zakonodavstvo o kojem je riječ i da ne prelaze granice onoga što je prikladno i nužno za ostvarenje tih ciljeva, s time da ako postoji mogućnost izbora između više prikladnih mjera, treba izabrati onu koja je manje otegotna, te da uzrokovane nepovoljnosti ne smiju biti neproporcionalne u odnosu na predviđene ciljeve (presuda od 8. srpnja 2010., Afton Chemical, C-343/09, Zb., str. I-7027, t. 45., kao i presuda od 23. listopada 2012., Nelson i dr., C-581/10 i C-629/10, Zb., t. 71., kao i citirana sudska praksa).
51 In that regard, the Court notes, first of all, that the marketing on an exclusive basis of events of high interest to the public is increasing and liable to restrict considerably the access of the general public to information relating to those events. It is in that connection that Article 15 of Directive 2010/13 seeks, as is apparent from recitals 48 and 55 in the preamble thereto, to safeguard the fundamental freedom to receive information, guaranteed under Article 11(1) of the Charter, and to promote pluralism of the media in the production and programming of information in the European Union, protected under Article 11(2) of the Charter. 
51 U tom pogledu prvo treba istaknuti da je komercijalizacija na isključivoj osnovi događaja od velikog interesa javnosti trenutačno sve raširenija te bi javnosti mogla znatno ograničiti pristup informacijama o tim događajima. S tog stajališta člankom 15. Direktive 2010/13 nastoji se, kao što proizlazi iz uvodnih izjava 48. i 55. navedene direktive, zaštititi temeljnu slobodu primanja informacija, zajamčenu člankom 11. stavkom 1. Povelje, te raznolikošću informativnih sadržaja i programa u Europskoj uniji promicati pluralizam medija, zaštićen člankom 11. stavkom 2. Povelje.
52 The safeguarding of the freedoms protected under Article 11 of the Charter undoubtedly constitutes a legitimate aim in the general interest (see, to that effect, Case C-250/06 United Pan-Europe Communications Belgium and Others [2007] ECR I-11135, paragraph 42), the importance of which in a democratic and pluralistic society must be stressed in particular (see, to that effect, Case C-336/07 Kabel Deutschland Vertrieb und Service [2008] ECR I-10889, paragraph 33, and Case C-163/10 Patriciello [2011] ECR I-0000, paragraph 31). That importance is particularly evident in the case of events of high interest to the public. It must thus be found that Article 15 of Directive 2010/13 does pursue an objective in the general interest. 
52 Zaštita sloboda zajamčenih člankom 11. Povelje nesumnjivo predstavlja legitiman cilj od općeg interesa (vidjeti u tom smislu presudu od 13. prosinca 2007., United Pan-Europe Communications Belgium i dr., C-250/06, Zb., str. I-11135., t. 42.) čija se važnost u demokratskom i pluralističkom društvu osobito mora istaknuti (vidjeti u tom smislu presudu od 22. prosinca 2008., Kabel Deutschland Vertrieb und Service, C-336/07, Zb., str. I-10889., t. 33., i presudu od 6. rujna 2011., Patriciello, C-163/10, Zb., str. I-7565., t. 31.). Ta je važnost osobito očita u slučaju događaja od velikog interesa javnosti. Stoga treba utvrditi da se člankom 15. Direktive 2010/13 nastoji ostvariti cilj od općeg interesa.
53 Similarly, Article 15(6) of Directive 2010/13 is appropriate for the purpose of ensuring that the objective pursued is achieved. That provision puts any broadcaster in a position to be able to make short news reports and thus to inform the general public of events of high interest to it which are marketed on an exclusive basis, by guaranteeing those broadcasters access to those events. That access is guaranteed to them irrespective of their commercial power and financial capacity, on the one hand, and the price paid to acquire the exclusive broadcasting rights, the contractual negotiations with the holders of such rights and the scale of the events at issue, on the other. 
53 Isto tako, članak 15. stavak 6. Direktive 2010/13 je primjeren za osiguranje ostvarenja zadanog cilja. Tom se odredbom, tako što se njome svakoj televizijskoj kući jamči pristup tim događajima, omogućava da svaka od njih proizvodi kratka informativna izvješća i tako javnost obavještava o događajima od velikog interesa javnosti koji se komercijaliziraju na isključivoj osnovi. Taj im je pristup zajamčen neovisno o njihovoj tržišnoj moći i financijskim mogućnostima, s jedne strane, te cijene plaćene za stjecanje isključivih prava emitiranja, pregovora o ugovoru s imateljem takvih prava i razmjera dotičnih događaja, s druge strane.
55 However, it is apparent that less restrictive legislation would not achieve the objective pursued by Article 15(6) of Directive 2010/13 as effectively as the application of that provision. A regulation providing for compensation to holders of exclusive broadcasting rights exceeding the costs directly incurred in providing access to the signal and calculated on the basis of additional criteria such as, in particular, the price paid to acquire such rights and/or the scale of the event at issue could, inter alia, depending on the method used to determine the amount of compensation to be paid and the financial capacities of the broadcasters wishing to gain access to the signal, deter or even prevent certain broadcasters from requesting access for the purpose of making short news reports and thus considerably restrict the access of the general public to the information. 
55 Ipak, očito je da cilj koji se nastoji postići člankom 15. stavkom 6. Direktive 2010/13 ne bi nekim manje ograničavajućim propisom bio tako učinkovito postignut kao primjenom te odredbe. Propisom kojim je za imatelje isključivih prava emitiranja predviđena naknada koja premašuje troškove izravno nastale omogućavanjem pristupa signalu i koja je izračunata na temelju dodatnih kriterija, kao što su prije svega cijena plaćena za stjecanje takvih prava i/ili razmjer predmetnog događaja, moglo bi se ovisno o, između ostalog, metodi korištenoj za određivanje iznosa naknade koja se mora platiti i financijskih mogućnosti televizijskih kuća koje žele pristup signalu odvratiti određene televizijske kuće od toga da zatraže pristup u svrhu proizvodnje kratkih informativnih izvješća, odnosno čak ih u tome i spriječiti i tako znatno ograničiti pristup javnosti informacijama.
57 In those circumstances, the European Union legislature could legitimately consider that legislation providing for compensation to holders of exclusive broadcasting rights exceeding the costs directly incurred in providing access to the signal would not have achieved the objective pursued as effectively as legislation such as Article 15(6) of Directive 2010/13, which limits any compensation to the amount of those costs and that, consequently, such legislation was necessary. 
57 U tim okolnostima, zakonodavac Unije mogao je legitimno smatrati da se propisom kojim je za imatelje isključivih prava emitiranja predviđena naknada čiji iznos premašuje troškove izravno nastale omogućavanjem pristupa signalu zadani cilj ne bi tako učinkovito postigao kao što se postiže propisom kao što je članak 15. stavak 6. Direktive 2010/13 kojim se iznos svake naknade ograničava na iznos tih troškova te da je stoga takav propis potreban.
58 Finally, as regards the possible disproportionate nature of Article 15(6) of Directive 2010/13, the referring court asks, in essence, whether the obligation of the Member States, laid down in that provision, to define the modalities and conditions regarding the right to make short news reports appropriately balances the requirements resulting from the fundamental freedom to receive information and those resulting from the freedom to conduct a business. It considers that only a rule providing for payment of compensation which takes account, in particular, of the subject-matter of the exclusive broadcasting rights at issue and the sum paid by the holder to acquire those rights should be regarded as proportionate. 
58 Konačno, što se tiče moguće neproporcionalnosti članka 15. stavka 6. Direktive 2010/13, sud koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku u biti pita da li se obvezom država članica, predviđenom tom odredbom, da definiraju načine i uvjete u pogledu prava na proizvodnju kratkih informativnih izvješća postiže odgovarajuća ravnoteža između zahtjeva koji proizlaze iz temeljne slobode primanja informacija i zahtjeva koji proizlaze iz slobode poduzetništva. Taj sud smatra da proporcionalnim treba smatrati samo ono pravilo kojim se predviđa plaćanje naknade tako da se u obzir prije svega uzmu predmet dotičnih isključivih prava emitiranja i iznos koji je imatelj platio kako bi ta prava stekao.
62 Article 15(5) of Directive 2010/13 provides that short news reports on the event being exclusively retransmitted may not be produced for any kind of television programme, but only for general news programmes. Thus, the use of extracts from the signal in programmes serving entertainment purposes, which have a much greater economic impact than general news programmes, is ruled out, in accordance with recital 55 in the preamble to Directive 2010/13. 
62 Člankom 15. stavkom 5. Direktive 2010/13 predviđeno je da se kratka informativna izvješća o događaju koja su predmetom isključivog emitiranja ne mogu proizvoditi za bilo koju vrstu televizijskog programa, nego samo za opće informativne programe. Tako je u skladu s uvodnom izjavom 55. Direktive 2010/13 isključeno korištenje isječaka sa signala u zabavnim programima, koji imaju mnogo veći ekonomski učinak od općih informativnih programa.
63 In addition, pursuant to that recital and Article 15(6) of Directive 2010/13, the Member States are required to define the modalities and conditions regarding the provision of extracts from the signal used by taking due account of exclusive broadcasting rights. In that regard, it is apparent from Article 15(3),(5) and (6) and from recital 55 that those extracts must, inter alia, be short and that their maximum length should not exceed ninety seconds. Similarly, the Member States are required to define the time limits regarding the transmission of those extracts. Finally, broadcasters producing a brief news report must, in accordance with Article 15(3), identify the source of the short extracts used in their reports, which is likely to have a positive effect in terms of publicity for the holder of the exclusive broadcasting rights at issue. 
63 Osim toga, u skladu s tom uvodnom izjavom i člankom 15. stavkom 6. Direktive 2010/13 države članice dužne su definirati načine i uvjete u pogledu davanja na raspolaganje korištenih isječaka sa signala, pritom na odgovarajući način vodeći računa o isključivim pravima emitiranja. U tom pogledu, iz članka 15. stavaka 3., 5. i 6. kao i iz navedene uvodne izjave 55. proizlazi da ti isječci moraju, između ostalog, biti kratki i ne smiju trajati dulje od devedeset sekundi. Isto tako, države članice dužne su definirati rokove u pogledu emitiranja tih isječaka. Naposljetku, televizijske kuće koje proizvode kratko informativno izvješće moraju, u skladu s člankom 15. stavkom 3., navesti izvor kratkog isječka korištenog u njihovu izvješću, što za imatelja dotičnih isključivih prava emitiranja može imati pozitivan promidžbeni učinak.
64 Moreover, as noted in paragraph 49 above, Article 15 of Directive 2010/13 does not prevent holders of exclusive broadcasting rights from charging for the use of their rights. Furthermore, the absence of a possibility of refinancing through set-off and any reduction in the commercial value of those exclusive broadcasting rights may, in practice, be taken into account during contractual negotiations relating to the acquisition of the rights at issue and be reflected in the price paid for that acquisition. 
64 Osim toga, kako je istaknuto u prethodnoj točki 49., člankom 15. Direktive 2010/13 nije isključena mogućnost da imatelji isključivih prava emitiranja ta prava iskorištavaju uz naknadu. Osim toga, nepostojanje mogućnosti refinanciranja prijebojem kao i možebitno smanjenje tržišne vrijednosti tih isključivih prava emitiranja može se u praksi uzeti u obzir prilikom pregovora o ugovoru u vezi sa stjecanjem dotičnih prava te se odraziti na cijenu plaćenu za to stjecanje.
69 Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court. Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable. 
69 Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
11 April 2013 (*) 
11. travnja 2013.(*)
(Social policy – United Nations Convention on the Rights of Persons with Disabilities − Directive 2000/78/CE – Equal treatment in employment and occupation − Articles 1, 2 and 5 – Difference of treatment on grounds of disability – Dismissal – Existence of a disability – Employee absent because of disability – Obligation to provide accommodation – Part-time work – Length of the period of notice) 
„Socijalna politika – Konvencija Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom – Direktiva 2000/78/EZ – Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja – Članci 1., 2. i 5. – Različito postupanje na temelju invaliditeta – Otkaz – Postojanje invaliditeta – Odsutnost zaposlenika zbog invaliditeta – Obveza prilagodbe – Nepuno radno vrijeme – Trajanje otkaznog roka”
In Joined Cases C-335/11 and C-337/11, 
U spojenim predmetima C-335/11 i C-337/11,
REQUESTS for a preliminary ruling under Article 267 TFEU from the Sø- og Handelsret (Denmark), made by decisions of 29 June 2011, received at the Court on 1 July 2011, in the proceedings 
povodom zahtjevâ za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koje je uputio Sø-og Handelsret (Danska) odlukama od 29. lipnja 2011., koje je Sud zaprimio 1. srpnja 2011., u postupku
HK Danmark, acting on behalf of Jette Ring, 
HK Danmark, koji zastupa Jette Ring protiv
v Dansk almennyttigt Boligselskab (C-335/11), 
Dansk almennyttigt Boligselskab (C-335/11)
HK Danmark, acting on behalf of Lone Skouboe Werge, 
HK Danmark, koji zastupa Lone Skouboe Werge
v Dansk Arbejdsgiverforening, acting on behalf of Pro Display A/S, in liquidation (C-337/11), 
protiv Dansk Arbejdsgiverforening, koji zastupa Pro Display A/S, u stečaju, (C-337/11)
composed of R. Silva de Lapuerta, President of the Chamber, K. Lenaerts, Vice-President of the Court, acting as a Judge of the Second Chamber, G. Arestis, A. Arabadjiev (Rapporteur) and J.L. da Cruz Vilaça, Judges, 
u sastavu: R. Silva de Lapuerta, predsjednica vijeća, K. Lenaerts, potpredsjednik Suda u svojstvu suca drugog vijeća, G. Arestis, A. Arabadjiev (izvjestitelj) i J. L. da Cruz Vilaça, suci,
having regard to the written procedure and further to the hearing on 18 October 2012, 
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 18. listopada 2012.,
– HK Danmark, acting on behalf of Ms Ring, by J. Goldschmidt, advokat, 
– za HK Danmark, koji zastupa J. Ring, J. Goldschmidt, advokat,
– HK Danmark, acting on behalf of Ms Skouboe Werge, by M. Østergård, advokat, 
– za HK Danmark, koji zastupa L. Skouboe Werge, M. Østergård, advokat,
– Dansk almennyttigt Boligselskab, by C. Emmeluth and L. Greisen, advokaten, 
– za Dansk almennyttigt Boligselskab, C. Emmeluth i L. Greisen, advokaten,
– Dansk Arbejdsgiverforening, acting on behalf of Pro Display A/S, by T. Skyum and L. Greisen, advokaten, 
– za Dansk Arbejdsgiverforening, koji zastupa Pro Display A/S, T. Skyum i L. Greisen, advokaten,
– the Danish Government, originally by C. Vang, and subsequently by V. Pasternak Jørgensen, acting as Agents, 
– za dansku vladu, prvotno C. Vang, a potom V. Pasternak Jorgensen, u svojstvu agenata,
– the Belgian Government, by L. Van den Broeck, acting as Agent, 
– za belgijsku vladu, L. Van den Broeck, u svojstvu agenata,
– Ireland, by D. O’Hagan, acting as Agent, and C. Power BL, 
– za Irsku, D. O’Hagan, u svojstvu agenta, uz asistenciju D. Powera, BL,
– the Greek Government, by D. Tsagkaraki, acting as Agent, 
– za grčku vladu, D. Tsagkaraki, u svojstvu agenta,