natgillin/translations-raw huggingface dataset:
58 It is true that the Court held in paragraphs 50 and 51 of Akrich that, in order to benefit from the rights provided for in Article 10 of Regulation No 1612/68, the national of a non-member country who is the spouse of a Union citizen must be lawfully resident in a Member State when he moves to another Member State to which the citizen of the Union is migrating or has migrated. However, that conclusion must be reconsidered. The benefit of such rights cannot depend on the prior lawful residence of such a spouse in another Member State (see, to that effect, MRAX, paragraph 59, and Case C-157/03 Commission v Spain, paragraph 28). 
58 Točno je da je Sud u točkama 50. i 51. gore navedene presude Akrich presudio da državljanin treće zemlje koji je bračni drug građanina Unije, kako bi ostvario prava iz članka 10. Uredbe br. 1612/68, mora zakonito boraviti u državi članici u slučaju preseljenja u drugu državu članicu u koju se seli ili se preselio taj građanin Unije. Taj zaključak, međutim, treba ponovo razmotriti. Ostvarivanje tih prava ne može ovisiti o prethodnom zakonitom boravku tog bračnog druga u nekoj drugoj državi članici (vidjeti u tom smislu prethodno navedene presude MRAX, t. 59. i od 14. travnja 2005., C-157/03 Komisija/Španjolska, t. 28.).
59 The same interpretation must be adopted a fortiori with respect to Directive 2004/38, which amended Regulation No 1612/68 and repealed the earlier directives on freedom of movement for persons. As is apparent from recital 3 in the preamble to Directive 2004/38, it aims in particular to ‘strengthen the right of free movement and residence of all Union citizens’, so that Union citizens cannot derive less rights from that directive than from the instruments of secondary legislation which it amends or repeals. 
59 Isto tumačenje treba usvojiti a fortiori s obzirom na Direktivu 2004/38, kojom je izmijenjena Uredba br. 1612/68 te kojom su stavljene izvan snage ranije direktive o slobodi kretanja osoba. Kako proizlazi iz uvodne izjave 3. Direktive 2004/38, cilj je Direktive posebno „[ojačati] pravo na slobodno kretanje i boravak svih građana Unije” kako građani Unije ne bi na osnovi te direktive uživali manja prava nego na osnovi akata sekundarnog prava koje ona izmjenjuje ili stavlja izvan snage.
60 In the second place, the above interpretation of Directive 2004/38 is consistent with the division of competences between the Member States and the Community. 
60 Drugo, takvo tumačenje Direktive 2004/38 u skladu je s podjelom nadležnosti između država članica i Zajednice.
61 It is common ground that the Community derives from Articles 18(2) EC, 40 EC, 44 EC and 52 EC – on the basis of which Directive 2004/38 inter alia was adopted – competence to enact the necessary measures to bring about freedom of movement for Union citizens. 
61 Neosporno je da je u skladu s člankom 18. stavkom 2. UEZ-a, člancima 40. UEZ-a, 44. UEZ-a i 52. UEZ-a, na osnovi kojih je, između ostaloga, donesena Direktiva 2004/38, Zajednica nadležna donositi mjere potrebne za osiguranje slobode kretanja građana Unije.
62 As already pointed out in paragraph 56 above, if Union citizens were not allowed to lead a normal family life in the host Member State, the exercise of the freedoms they are guaranteed by the Treaty would be seriously obstructed. 
62 Kao što je već naglašeno u prethodnoj točki 56. ove presude, ako se građanima Unije ne bi dozvolilo da u državi članici domaćinu vode normalan obiteljski život, ostvarivanje temeljnih sloboda zajamčenih Ugovorom bilo bi ozbiljno narušeno.
63 Consequently, within the competence conferred on it by those articles of the Treaty, the Community legislature can regulate the conditions of entry and residence of the family members of a Union citizen in the territory of the Member States, where the fact that it is impossible for the Union citizen to be accompanied or joined by his family in the host Member State would be such as to interfere with his freedom of movement by discouraging him from exercising his rights of entry into and residence in that Member State. 
63 U skladu s time, u okviru ovlasti koje su mu dodijeljene tim člancima Ugovora, zakonodavac Zajednice može urediti uvjete ulaska i boravka članova obitelji građanina Unije na državnom području država članica, a nemogućnost da građaninu Unije bude u pratnji ili da mu pridruži njegova obitelj u državi članici domaćinu ometa njegovu slobodu kretanja, odvraćajući ga od ostvarenja prava ulaska u tu državu članicu i boravka u njoj.
64 The refusal of the host Member State to grant rights of entry and residence to the family members of a Union citizen is such as to discourage that citizen from moving to or residing in that Member State, even if his family members are not already lawfully resident in the territory of another Member State. 
64 Odbijanje države članice domaćina da članovima obitelji građanina Unije odobri pravo ulaska i boravka može odvratiti toga građanina od preseljenja u tu državu članicu ili boravka u njoj čak i ako članovi njegove obitelji već zakonito ne borave na području neke druge države članice.
65 It follows that the Community legislature has competence to regulate, as it did by Directive 2004/38, the entry and residence of nationals of non-member countries who are family members of a Union citizen in the Member State in which that citizen has exercised his right of freedom of movement, including where the family members were not already lawfully resident in another Member State. 
65 Iz toga slijedi da je zakonodavac Zajednice nadležan pravno urediti, kao što je to učinio Direktivom 2004/38, ulazak i boravak državljana trećih zemalja koji su članovi obitelji građanina Unije u državi članici u kojoj građanin ostvaruje svoje pravo na slobodno kretanje, uključujući i slučajeve u kojima članovi obitelji nisu već zakonito boravili u nekoj drugoj državi članici.
66 Consequently, the interpretation put forward by the Minister for Justice and by several of the governments that have submitted observations that the Member States retain exclusive competence, subject to Title IV of Part Three of the Treaty, to regulate the first access to Community territory of family members of a Union citizen who are nationals of non-member countries must be rejected. 
66 U skladu s time treba odbiti tumačenje koje su dali Minister for Justice i nekoliko vlada koje su dostavile svoje primjedbe, prema kojemu države članice podložno dijelu tri glave IV. Ugovora zadržavaju isključivu nadležnost da uređuju prvi pristup na područje Zajednice članovima obitelji građanina Unije koji su državljani trećih zemalja.
67 Indeed, to allow the Member States exclusive competence to grant or refuse entry into and residence in their territory to nationals of non-member countries who are family members of Union citizens and have not already resided lawfully in another Member State would have the effect that the freedom of movement of Union citizens in a Member State whose nationality they do not possess would vary from one Member State to another, according to the provisions of national law concerning immigration, with some Member States permitting entry and residence of family members of a Union citizen and other Member States refusing them. 
67 Uistinu, kada bi se državama članicama priznala isključiva nadležnost da odobravaju ili odbijaju ulazak na svoje državno područje i boravak na svojem području državljanima trećih zemalja koji su članovi obitelji građana Unije i koji već nisu zakonito boravili u nekoj drugoj državi članici, sloboda kretanja građana Unije u državi članici čiji nisu državljani razlikovala bi se od jedne države članice do druge, u skladu s odredbama nacionalnog prava o imigraciji, te bi neke države članice dozvoljavale ulazak i boravak članovima obitelji građanina Unije dok bi ih druge države članice odbijale.
68 That would not be compatible with the objective set out in Article 3(1)(c) EC of an internal market characterised by the abolition, as between Member States, of obstacles to the free movement of persons. Establishing an internal market implies that the conditions of entry and residence of a Union citizen in a Member State whose nationality he does not possess are the same in all the Member States. Freedom of movement for Union citizens must therefore be interpreted as the right to leave any Member State, in particular the Member State whose nationality the Union citizen possesses, in order to become established under the same conditions in any Member State other than the Member State whose nationality the Union citizen possesses. 
68 To nije spojivo s ciljem iz članka 3. stavka 1. točke (c) UEZ-a, odnosno o unutarnjem tržištu koje je karakterizirano uklanjanjem prepreka slobodnom kretanju osoba između država članica. Uspostavljanje unutarnjeg tržišta pretpostavlja da su uvjeti ulaska i boravka građanina Unije u državi članici čiji nije državljanin isti u svim državama članicama. Slobodu kretanja građana Unije treba stoga tumačiti kao pravo napuštanja bilo koje države članice, posebno države članice čije državljanstvo građanin Unije posjeduje, radi nastana pod istim uvjetima u bilo kojoj državi članici različitoj od države članice čije državljanstvo građanin Unije posjeduje.
69 Furthermore, the interpretation mentioned in paragraph 66 above would lead to the paradoxical outcome that a Member State would be obliged, under Council Directive 2003/86/EC of 22 September 2003 on the right to family reunification (OJ 2003 L 251, p. 12), to authorise the entry and residence of the spouse of a national of a non-member country lawfully resident in its territory where the spouse is not already lawfully resident in another Member State, but would be free to refuse the entry and residence of the spouse of a Union citizen in the same circumstances. 
69 Nadalje, tumačenje iz prethodne točke 66. dovelo bi do paradoksalnog ishoda prema kojem bi država članica bila obvezna, u skladu s Direktivom Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na ponovo ujedinjavanje obitelji (SL L 251, str. 12.), odobriti ulazak i boravak bračnom drugu državljanina treće zemlje koji zakonito boravi na njezinom državnom području ako bračni drug već ne boravi zakonito u nekoj drugoj državi članici, ali bi u istim uvjetima bila slobodna odbiti ulazak i boravak bračnom drugu građanina Unije.
70 Consequently, Directive 2004/38 confers on all nationals of non-member countries who are family members of a Union citizen within the meaning of point 2 of Article 2 of that directive, and accompany or join the Union citizen in a Member State other than that of which he is a national, rights of entry into and residence in the host Member State, regardless of whether the national of a non-member country has already been lawfully resident in another Member State. 
70 U skladu s time, Direktivom 2004/38 daje se svim državljanima trećih zemalja koji su članovi obitelji građanina Unije u smislu članka 2. točke 2. te direktive i koji su u pratnji građanina Unije ili mu se pridružuju u državi članici različitoj od one čiji je on državljanin, pravo na ulazak i na boravak u državi članici domaćinu neovisno o tome je li dotični državljanin treće zemlje već zakonito boravio u nekoj drugoj državi članici ili nije.
71 The Minister for Justice and several of the governments that have submitted observations contend, however, that, in a context typified by strong pressure of migration, it is necessary to control immigration at the external borders of the Community, which presupposes an individual examination of all the circumstances surrounding a first entry into Community territory. An interpretation of Directive 2004/38 prohibiting a host Member State from requiring prior lawful residence in another Member State would undermine the ability of the Member States to control immigration at their external frontiers. 
71 Minister for Justice i nekoliko vlada koje su podnijele očitovanja smatraju, međutim, da je u kontekstu obilježenom snažnim pritiskom migracije potrebno kontrolirati imigraciju na vanjskim granicama Zajednice, što pretpostavlja pojedinačno ispitivanje svih okolnosti prvog ulaska na područje Zajednice. Tumačenje Direktive 2004/38 kojim se državi članici domaćinu zabranjuje da zahtijeva prethodni zakoniti boravak u nekoj drugoj državi članici umanjilo bi sposobnost država članica da kontroliraju imigraciju na svojim vanjskim granicama.
72 The Minister for Justice submits in particular that that interpretation would have serious consequences for the Member States by bringing about a great increase in the number of persons able to benefit from a right of residence in the Community. 
72 Minister for Justice posebno smatra da bi to tumačenje imalo ozbiljne posljedice za države članice jer bi dovelo do značajnog porasta broja osoba koje bi se mogle koristiti pravom na boravak u Zajednici.
73 On this point, the answer must be, first, that it is not all nationals of non-member countries who derive rights of entry into and residence in a Member State from Directive 2004/38, but only those who are family members, within the meaning of point 2 of Article 2 of that directive, of a Union citizen who has exercised his right of freedom of movement by becoming established in a Member State other than the Member State of which he is a national. 
73 U tom pogledu valja odgovoriti da, s jedne strane, pravo na ulazak i na boravak u državi članici na osnovi Direktive 2004/38 nemaju svi državljani trećih zemalja, već samo oni koji su u smislu članka 2. točke 2. te direktive članovi obitelji građanina Unije koji je svoje pravo na slobodno kretanje ostvario nastanivši se u državi članici koja je različita od države članice čiji je državljanin.
74 Second, Directive 2004/38 does not deprive the Member States of all possibility of controlling the entry into their territory of family members of Union citizens. Under Chapter VI of that directive, Member States may, where this is justified, refuse entry and residence on grounds of public policy, public security or public health. Such a refusal will be based on an individual examination of the particular case. 
74 S druge strane, Direktivom 2004/38 države članice nisu lišene svake mogućnosti kontrole ulaska članova obitelji građana Unije na svoje državno područje. U skladu s poglavljem VI. te direktive, države članice mogu, ako je to opravdano, odbiti ulazak i boravak zbog razloga javnog poretka, nacionalne sigurnosti ili javnog zdravlja. Takvo će se odbijanje zasnivati na pojedinačnom ispitivanju dotičnog slučaja.
75 Moreover, in accordance with Article 35 of Directive 2004/38, Member States may adopt the necessary measures to refuse, terminate or withdraw any right conferred by that directive in the case of abuse of rights or fraud, such as marriages of convenience, it being understood that any such measure must be proportionate and subject to the procedural safeguards provided for in the directive. 
75 Štoviše, u skladu s člankom 35. Direktive 2004/38, države članice mogu donijeti potrebne mjere radi odbijanja, ukidanja ili opoziva prava koja proizlaze iz te direktive u slučaju zlouporabe prava ili prijevare, poput fiktivnih brakova, pri čemu se podrazumijeva da su sve te mjere proporcionalne i podliježu postupovnim jamstvima utvrđenima Direktivom.
76 Those governments further submit that that interpretation of Directive 2004/38 would lead to unjustified reverse discrimination, in so far as nationals of the host Member State who have never exercised their right of freedom of movement would not derive rights of entry and residence from Community law for their family members who are nationals of non-member countries. 
76 Te vlade nadalje tvrde da takvo tumačenje Direktive 2004/38 dovodi do neopravdane obrnute diskriminacije jer državljani države članice domaćina koji nikad nisu ostvarili svoje pravo na slobodno kretanje ne bi na osnovi prava Zajednice stekli pravo na ulazak i boravak za članove svojih obitelji koji su državljani trećih zemalja.
77 In that regard, it is settled case-law that the Treaty rules governing freedom of movement for persons and the measures adopted to implement them cannot be applied to activities which have no factor linking them with any of the situations governed by Community law and which are confined in all relevant respects within a single Member State (Case C-212/06 Government of the French Community and Walloon Government [2008] ECR I-0000, paragraph 33). 
77 U tom pogledu, ustaljena je sudska praksa da se odredbe Ugovora u području slobode kretanja osoba i mjere za njihovu provedbu ne mogu primijeniti u situacijama koje nisu ni na koji način povezane sa situacijama koje predviđa pravo Unije i kod kojih je ukupnost relevantnih okolnosti ograničena na jednu državu članicu (presuda od 1. travnja 2008., Gouvernement de la Communauté française et gouvernement wallon, C-212/06, još neobljavljena u Zborniku, t. 33.).
78 Any difference in treatment between those Union citizens and those who have exercised their right of freedom of movement, as regards the entry and residence of their family members, does not therefore fall within the scope of Community law. 
78 Stoga eventualna razlika u tretmanu između tih građana Unije i onih koji su ostvarili svoje pravo na slobodno kretanje, što se tiče ulaska i boravka članova njihovih obitelji, ne ulazi u područje primjene prava Zajednice.
79 Moreover, it should be recalled that all the Member States are parties to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms signed in Rome on 4 November 1950, which enshrines in Article 8 the right to respect for private and family life. 
79 Štoviše, valja podsjetiti da su sve države članice stranke Europske konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda potpisane u Rimu 4. studenoga 1950., koja u članku 8. potvrđuje pravo na poštovanje privatnog i obiteljskog života.
80 The answer to the first question must therefore be that Directive 2004/38 precludes legislation of a Member State which requires a national of a non-member country who is the spouse of a Union citizen residing in that Member State but not possessing its nationality to have previously been lawfully resident in another Member State before arriving in the host Member State, in order to benefit from the provisions of that directive. 
80 Stoga na prvo pitanje valja odgovoriti da je Direktivi 2004/38 protivan propis države članice prema kojem je državljanin treće zemlje, bračni drug građanina Unije koji boravi u toj državi članici, ali nema njezino državljanstvo, kako bi imao pravo na pogodnosti odredaba te direktive, morao zakonito boraviti u nekoj drugoj državi članici prije dolaska u državu članicu domaćina.
81 By its second question the referring court asks essentially whether the spouse of a Union citizen who has exercised his right of freedom of movement by becoming established in a Member State whose nationality he does not possess accompanies or joins that citizen within the meaning of Article 3(1) of Directive 2004/38, and consequently benefits from the provisions of that directive, irrespective of when and where the marriage took place and of the circumstances in which he entered the host Member State. 
81 Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita je li bračni drug građanina Unije koji je ostvario svoje pravo na slobodno kretanje nastanom u državi članici čije državljanstvo ne posjeduje u pratnji toga građanina ili mu se pridružuje u smislu članka 3. stavka 1. Direktive 2004/38 te se u skladu s time može koristiti pogodnostima odredaba te direktive, bez obzira na mjesto i vrijeme sklapanja braka i bez obzira na okolnosti njegova ulaska u državu članicu domaćina.
82 It should be noted at the outset that, as may be seen from recitals 1, 4 and 11 in the preamble, Directive 2004/38 aims to facilitate the exercise of the primary and individual right to move and reside freely within the territory of the Member States that is conferred directly on Union citizens by the Treaty. 
82 Najprije valja podsjetiti da, kao što proizlazi iz uvodnih izjava 1., 4. i 11., Direktiva 2004/38, ima za cilj olakšati ostvarivanje temeljnog i osobnog prava na slobodno kretanje i boravak na državnom području država članica, koje je svakom građaninu Unije izravno dodijeljeno Ugovorom.
83 Moreover, as recital 5 in the preamble to Directive 2004/38 points out, the right of all Union citizens to move and reside freely within the territory of the Member States should, if it is to be exercised under objective conditions of dignity, be also granted to their family members, irrespective of nationality. 
83 Štoviše, kao što je naglašeno uvodnom izjavom 5. Direktive 2004/38, pravo svih građana Unije slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica trebalo bi, kako bi se moglo ostvarivati pod objektivnim uvjetima slobode i dostojanstva, dodijeliti i članovima njihovih obitelji, bez obzira na njihovo državljanstvo.
84 Having regard to the context and objectives of Directive 2004/38, the provisions of that directive cannot be interpreted restrictively, and must not in any event be deprived of their effectiveness (see, to that effect, Eind, paragraph 43). 
84 S obzirom na kontekst i ciljeve Direktive 2004/38, odredbe te direktive ne mogu se tumačiti restriktivno i ni u kojem slučaju ne smije ih se lišiti njihovoga korisnog učinka (vidjeti u tom smislu prethodno navedenu presudu Eind, t. 43.).
85 Article 3(1) of Directive 2004/38 provides that the directive is to apply to all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members as defined in point 2 of Article 2 of the directive who accompany or join them. 
85 Člankom 3. stavkom 1. Direktive 2004/38 utvrđuje se da se Direktiva primjenjuje na sve građane Unije koji se useljavaju u državu članicu ili borave u državi članici različitoj od one čiji su državljani i na članove njihovih obitelji, u smislu članka 2. točke 2. te Direktive, koji ih prate ili im se pridružuju.
86 Articles 6 and 7 of Directive 2004/38, relating respectively to the right of residence for up to three months and the right of residence for more than three months, likewise require that the family members of a Union citizen who are not nationals of a Member State ‘accompany’ or ‘join’ him in the host Member State in order to enjoy a right of residence there. 
86 Člancima 6. i 7. Direktive 2004/38, koji se odnose na pravo na boravak do tri mjeseca, odnosno na pravo na boravak u razdoblju duljem od tri mjeseca, također se traži da su članovi obitelji građanina Unije koji nisu državljani države članice „u pratnji” građanina ili da su mu se „pridružili” u državi članici domaćinu kako bi u njoj mogli ostvariti pravo na boravak.
87 First, none of those provisions requires that the Union citizen must already have founded a family at the time when he moves to the host Member State in order for his family members who are nationals of non-member countries to be able to enjoy the rights established by that directive. 
87 Kao prvo, građanin Unije nije u skladu ni s jednom od tih odredbi morao već zasnovati obitelj u vrijeme preseljenja u državu članicu domaćina kako bi članovi njegove obitelji koji su državljani trećih zemalja mogli uživati prava utvrđena tom Direktivom.
88 By providing that the family members of the Union citizen can join him in the host Member State, the Community legislature, on the contrary, accepted the possibility of the Union citizen not founding a family until after exercising his right of freedom of movement. 
88 Propisujući da se članovi obitelji građanina Unije mogu pridružiti građaninu Unije u državi članici domaćinu, zakonodavac Zajednice je, naprotiv, prihvatio mogućnost da građanin Unije zasnuje obitelj tek nakon što je ostvario svoje pravo na slobodno kretanje.