natgillin/translations-raw huggingface dataset:
30 Having regard to all those facts, the view cannot be taken, in a situation such as that of the present case, that, with regard to the contract concluded by the City of Brunswick, the Federal Republic of Germany had adopted, as at 1 June 2004, measures implementing the judgment in Joined Cases C-20/01 and C-28/01 Commission v Germany. 
30 Uzimajući u obzir sve navedene okolnosti, u situaciji poput ove ne može se smatrati da je Savezna Republika Njemačka u pogledu ugovora koji je sklopio grad Brunswick na dan 1. lipnja 2004. poduzela mjere potrebne za izvršenje presude od 10. travnja 2003., Komisija/Njemačka.
31 However, the Federal Republic of Germany, supported by the French Republic, the Kingdom of the Netherlands and the Republic of Finland, submits that the second subparagraph of Article 2(6) of Directive 89/665, which allows Member States to provide in their legislation that, after the conclusion of a contract following the award of a public contract, the bringing of an action can give rise only to an award of damages and, thus, to exclude any possibility of rescission of that contract, precludes a finding of failure to fulfil obligations within the meaning of Article 226 EC with regard to such a contract entailing the obligation to rescind it. According to those Member States, the principles of legal certainty and of the protection of legitimate expectations, the principle pacta sunt servanda, the fundamental right to property, Article 295 EC and the case-law of the Court regarding the limitation in time of the effects of a judgment also preclude such a result. 
31 Međutim, Savezna Republika Njemačka, koju podupiru Francuska Republika, Kraljevina Nizozemska i Republika Finska, ističe da je članku 2. stavku 6. drugom podstavku Direktive 89/665, koji omogućuje državama članicama da u svojem zakonodavstvu predvide da je nakon sklapanja ugovora o dodjeli ugovora o javnoj nabavi moguće uložiti jedino odštetnu tužbu i tako isključiti svaku mogućnost raskida tog ugovora, protivno da povreda obveze u smislu članka 226. UEZ-a po pitanju takvog ugovora povlači obvezu njegovog raskidanja. Prema mišljenju tih država članica, to je također protivno načelima pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja, načelu pacta sunt servanda, temeljnom pravu na vlasništvo, članku 295. UEZ-a, kao i sudskoj praksi Suda u području vremenskog ograničenja učinka presude.
32 However, such arguments cannot be upheld. 
32 Te argumente, međutim, nije moguće prihvatiti.
33 With regard, firstly, to the second subparagraph of Article 2(6) of Directive 89/665, the Court has already held that, although that provision permits the Member States to preserve the effects of contracts concluded in breach of directives relating to the award of public contracts and thus protects the legitimate expectations of the parties thereto, its effect cannot be, unless the scope of the EC Treaty provisions establishing the internal market is to be reduced, that the contracting authority’s conduct vis-à-vis third parties is to be regarded as in conformity with Community law following the conclusion of such contracts (Joined Cases C-20/01 and C-28/01 Commission v Germany, paragraph 39). 
33 Prvo, Sud je u vezi s člankom 2. stavkom 6. drugim podstavkom Direktive 89/665 već utvrdio da, ako je točno da navedena odredba omogućuje državama članicama da zadrže učinke ugovora sklopljenih povredom direktiva u području javne nabave i time štiti legitimna očekivanja ugovornih strana, njezin učinak ne može biti takav, osim ako se ne smanji opseg odredaba Ugovora o EZ-u o uspostavi unutarnjeg tržišta, da se ponašanje javnog naručitelja prema trećima treba smatrati kao da je u skladu s pravom Zajednice nakon sklapanja takvih ugovora (presuda od 10. travnja 2003., Komisija/Njemačka, t. 39.).
34 If the second subparagraph of Article 2(6) of Directive 89/665 does not affect the application of Article 226 EC, nor can it affect the application of Article 228 EC, without, in a situation such as that in the present case, reducing the scope of the Treaty provisions establishing the internal market. 
34 Ako članak 2. stavak 6. drugi podstavak Direktive 89/665 ne utječe na primjenu članka 226. UEZ-a, ne bi mogao utjecati niti na primjenu članka 228. UEZ-a, a da u situaciji kao u ovom slučaju ne smanjuje opseg odredaba Ugovora o uspostavi unutarnjeg tržišta.
35 Furthermore, the second subparagraph of Article 2(6) of Directive 89/665, which has the objective of guaranteeing the existence, in all Member States, of effective remedies for infringements of Community law in the field of public procurement or of the national rules implementing that law, so as to ensure the effective application of the directives on the coordination of public procurement procedures (Case C-470/99 Universale-Bau and Others [2002] ECR I-11617, paragraph 71), relates, as is apparent from its wording, to the compensation which a person harmed by an infringement committed by a contracting authority may obtain from it. That provision, because of its specific nature, cannot be regarded also as regulating the relations between a Member State and the Community in the context of Articles 226 EC and 228 EC. 
35 Osim toga, članak 2. stavak 6. drugi podstavak Direktive 89/665, čiji je cilj zajamčiti postojanje učinkovitih pravnih lijekova u svim državama članicama u slučaju povrede prava Zajednice u području javne nabave ili nacionalnih pravila kojima se to pravo prenosi kako bi se osigurala učinkovita primjena direktiva o usklađivanju postupaka javne nabave (presuda od 12. prosinca 2002., Universale-Bau i dr., C-470/99, Zb., str. I-11617., t. 71.), odnosi se, kako proizlazi iz njegovog teksta, na naknadu štete koju oštećena strana može dobiti od javnog naručitelja zbog kršenja koje je počinio. Ova se odredba, zbog njezine posebnosti, ne može smatrati kao da isto tako uređuje odnose između države članice i Zajednice u kontekstu članaka 226. UEZ-a i 228. UEZ-a.
36 With regard, secondly, even if it were to be accepted that the principles of legal certainty and of the protection of legitimate expectations, the principle pacta sunt servanda and the right to property could be used against the contracting authority by the other party to the contract in the event of rescission, Member States cannot rely thereon to justify the non-implementation of a judgment establishing a failure to fulfil obligations under Article 226 EC and thereby evade their own liability under Community law (see, by analogy, Case C-470/03 AGM.-COS.MET [2007] ECR I-0000, paragraph 72). 
36 Drugo, u vezi s načelom pravne sigurnosti i zaštitom legitimnih očekivanja, načelom pacta sunt servanda kao i pravom na vlasništvo treba navesti da se, pod pretpostavkom da bi ugovorna strana u slučaju raskida ugovora ta načela i to pravo mogla iskoristiti protiv javnog naručitelja, država članica ne može na to osloniti kako bi opravdala neizvršenje presude kojom se utvrđuje povreda obveze na temelju članka 226. UEZ-a i time izbjegla svoju odgovornost na temelju prava Zajednice (vidjeti analogijom presudu od 17. travnja 2007., AGM.-COS.MET, C-470/03, Zb., str. I-2749, t. 72.).
37 With regard, thirdly, to Article 295 EC, according to which ‘this Treaty shall in no way prejudice the rules in Member States governing the system of property ownership’, it should be recalled that that article does not have the effect of exempting the Member States’ systems of property ownership from the fundamental rules of the Treaty (see Case C-463/00 Commission v Spain [2003] ECR I-4581, paragraph 67, and case-law cited). The particular features of the system of property ownership in a Member State cannot therefore justify the continuation of a failure to fulfil obligations which consists of an obstacle to the freedom to provide services in disregard of the provisions of Directive 92/50. 
37 Treće, u pogledu članka 295. UEZ-a u skladu s kojim „taj ugovor [...] ni na koji način ne dovodi u pitanje pravila kojima se u državama članicama uređuje sustav vlasništva”, valja podsjetiti da navedeni članak nema učinak izuzimanja sustava vlasništva u državama članicama od temeljnih pravila Ugovora (presuda od 13. svibnja 2003., Komisija/Španjolska, C-463/00, Zb., str. I-4581., t. 67. i navedena sudska praksa). Posebnosti sustava vlasništva u državi članici ne mogu se stoga opravdati kontinuiranom povredom obveze koja se sastoji od prepreke slobodnom pružanju usluga nepoštovanjem odredaba Direktive 92/50.
38 Moreover, it should be recalled that a Member State cannot plead provisions, practices or situations prevailing in its domestic legal order to justify the failure to observe obligations arising under Community law (see Commission v Italy, paragraph 25, and case-law cited). 
38 Nadalje, valja podsjetiti da se država članica ne može pozvati na odredbe, prakse ili situacije iz svojeg unutarnjeg pravnog poretka kako bi opravdala nepoštovanje obveza koje proizlaze iz prava Zajednice (navedena presuda Komisija/Italija, t. 25. i navedena sudska praksa).
39 Fourthly, with regard to the Court’s case-law on the limitation in time of the effects of a judgment, it is sufficient to state that, in any event, that case-law does not justify the non-implementation of a judgment establishing a failure to fulfil obligations under Article 226 EC. 
39 Četvrto, u pogledu sudske prakse Suda u području vremenskog ograničenja učinka presude, dovoljno je utvrditi da to ograničenje ni u kojem slučaju ne opravdava neizvršenje presude kojom se utvrđuje povreda obveze na temelju članka 226. UEZ-a.
40 Although, with regard to the contract concluded by the City of Brunswick, it must therefore be held that the Federal Republic of Germany had not, as at 1 June 2004, adopted the measures to implement the judgment in Joined Cases C-20/01 and C-28/01 Commission v Germany, the same is not, however, true at the date of examination of the facts by the Court. It follows that the imposition of the periodic penalty payment, which the Commission is in fact no longer requesting, is not justified. 
40 U pogledu ugovora koji je sklopio grad Brunswick valja stoga utvrditi da Savezna Republika Njemačka 1. lipnja 2004. nije poduzela mjere za izvršenje navedene presude od 10. travnja 2003., Komisija/Njemačka, iako to više ne vrijedi za razdoblje u kojem je Sud preispitivao činjenice. Slijedom navedenog, nalaganje novčane kazne, koju Komisija više ne zahtijeva, nije opravdano.
41 In the same way, the facts of the present case are such that it does not appear necessary to order payment of a lump sum. 
41 Osim toga, na temelju ovih okolnosti nije potrebno naložiti plaćanje paušalnog iznosa.
42 Accordingly, it must be held that, by having failed, at the date on which the period laid down in the reasoned opinion issued by the Commission pursuant to Article 228 EC, to adopt all the necessary measures to comply with the judgment in Joined Cases C-20/01 and C-28/01 Commission v Germany regarding the conclusion of a contract for waste disposal by the City of Brunswick, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under that article. 
42 Stoga valja utvrditi da Savezna Republika Njemačka, ne poduzevši mjere potrebne za izvršenje presude od 10. travnja 2003., Komisija/Njemačka u roku koji je Komisija utvrdila u obrazloženom mišljenju u skladu s člankom 228. UEZ-a, u vezi sa sklapanjem ugovora za odlaganje otpada grada Brunswicka, nije ispunila obveze iz navedenog članka.
43 Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings. As the Commission has asked that costs be awarded against the Federal Republic of Germany and the latter has been unsuccessful, the Federal Republic of Germany must be ordered to pay the costs. The intervening Member States, the French Republic, the Kingdom of the Netherlands and the Republic of Finland, must be ordered to bear their own costs in accordance with Article 69(4) of the Rules of Procedure. 
43 U skladu s člankom 69. stavkom 2. Poslovnika, na zahtjev protivne stranke, svakoj stranci koja izgubi spor nalaže se snošenje troškova. Budući da je Komisija zatražila da se Saveznoj Republici Njemačkoj naloži plaćanje troškova i s obzirom da ova posljednja nije uspjela u svom zahtjevu, valja joj naložiti da snosi troškove. U skladu sa stavkom 4. prvim podstavkom istog članka, Francuska Republika, Kraljevina Nizozemska i Republika Finska, kao intervenijenti, snose svoje troškove.
"1. Declares that, by having failed, at the date on which the period laid down in the reasoned opinion issued by the Commission of the European Communities pursuant to Article 228 EC, to adopt all the necessary measures to comply with the judgment of 10 April 2003 in Joined Cases C-20/01 and C-28/01 Commission v Germany regarding the conclusion of a contract for waste disposal by the City of Brunswick (Germany), the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under that article;" 
1. Ne poduzevši mjere potrebne za izvršenje presude od 10. travnja 2003., Komisija/Njemačka (C-20/01 i C-28/01) u roku koji je Komisija utvrdila u obrazloženom mišljenju u skladu s člankom 228. UEZ-a, u vezi sa sklapanjem ugovora za odlaganje otpada grada Brunswicka, Savezna Republika Njemačka nije ispunila obveze iz navedenog članka.
"2. Orders the Federal Republic of Germany to pay the costs;" 
2. Saveznoj Republici Njemačkoj nalaže se snošenje troškova.
3. Orders the French Republic, the Kingdom of the Netherlands and the Republic of Finland to bear their own costs. 
3. Francuska Republika, Kraljevina Nizozemska i Republika Finska snose svoje troškove.
(State Aid – ECSC – Steel industry – Aid declared incompatible with the common market – Recovery – Whether a judgment of a national court has the authority of res judicata) 
„Državne potpore – EZUČ – Industrija čelika – Potpora za koju je utvrđeno da je nespojiva sa zajedničkim tržištem – Povrat – Pravomoćnost presude nacionalnog suda”
In Case C-119/05, 
U predmetu C-119/05,
Ministero dell’Industria, del Commercio e dell’Artigianato 
Ministero dell’Industria, del Commercio e dell’Artigianato
having regard to the written procedure and further to the hearing on 6 June 2006, 
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 6. lipnja 2006.,
– Lucchini SpA, formerly Lucchini Siderurgica SpA, initially by F. Lemme, avvocato, and subsequently by G. Lemme and A. Anselmo, avvocati, 
– Lucchini SpA, prethodno Lucchini Siderurgica SpA, najprije F. Lemme, avvocato, a zatim G. Lemme i A. Anselmo, avvocati,
– the Czech Government, by T. Boček, acting as Agent, 
– za češku vladu, T. Boček, u svojstvu agenta,
– the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and P. Gentili, avvocato dello Stato, 
– za talijansku vladu, I. M. Braguglia, u svojstvu agenta, uz asistenciju P. Gentilija, avvocato dello Stato,
– the Netherlands Government, by H.G. Sevenster, M. de Grave and C. ten Dam, acting as Agents, 
– za nizozemsku vladu, H. G. Sevenster, M. de Grave i C. ten Dam, u svojstvu agenata,
– the Commission of the European Communities, by V. Di Bucci and E. Righini, acting as Agents, 
– za Komisiju Europskih zajednica, V. Di Bucci i E. Righini, u svojstvu agenata,
after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 14 September 2006, 
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 14. rujna 2006.,
2 This reference was made in proceedings brought by Lucchini SpA (formerly Siderpotenza SpA and subsequently Lucchini Siderurgica SpA) (‘Lucchini’), a company incorporated under Italian law, against the decision of the Ministero dell’Industria, del Commercio e dell’Artigianato (Ministry for Industry, Trade and Crafts) (‘MICA’) ordering the recovery of State aid. MICA was the successor to other bodies which had previously been responsible for the management of State aid in the Mezzogiorno region (collectively, ‘the competent authorities’). 
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između talijanskog društva Lucchini SpA (prije Siderpotenza SpA, zatim Lucchini Siderurgica SpA, u daljnjem tekstu: društvo Lucchini) protiv odluke Ministero dell’Industria, del Commercio e dell’Artigianato (Ministarstva industrije, trgovine i obrta, u daljnjem tekstu: MICA) kojom se određuje povrat državne potpore. MICA je sljednik drugih tijela koja su prije bila zadužena za upravljanje državnim potporama u regiji Mezzogiorno (u daljnjem tekstu, zajednički: nadležna tijela).
5 In particular, Commission Decision No 2320/81/ECSC of 7 August 1981 establishing Community rules for aids to the steel industry (OJ 1981 L 228, p. 14) (‘the second code’) established a second code on State aid for the steel industry. The purpose of that code was to permit aid to be granted for the restructuring of undertakings in the steel industry and for a reduction in their production capacity to the level of foreseeable demand whilst at the same time providing that such aid should be phased out in accordance with a fixed timetable as regards the notification of such aid to the Commission (up to 30 September 1982), approval of such aid (up to 1 July 1983) and disbursement of such aid (up to 31 December 1984). Those periods were extended as regards notification until 31 May 1985, as regards approval until 1 August 1985, and as regards payment until 31 December 1985 by Commission Decision No 1018/85/ECSC of 19 April 1985 amending Decision No 2320/81 (OJ 1985 L 110, p. 5). 
5 Osobito Odlukom Komisije br. 2320/81/EZUČ od 7. kolovoza 1981. o uspostavljanju pravila Zajednice za državne potpore industriji čelika (SL L 228, str. 14., u daljnjem tekstu: Drugi kodeks) uspostavljen je Drugi kodeks o državnim potporama industriji čelika. Svrha tog kodeksa bila je omogućiti dodjelu državnih potpora za restrukturiranje poduzeća u industriji čelika i smanjenje njihovih proizvodnih kapaciteta na razinu očekivane potražnje, a istovremeno osigurati postupno ukidanje tih potpora u skladu s prethodno utvrđenim rokovima u pogledu obavješćivanja Komisije o takvim potporama (do 30. rujna 1982.) i njihovog odobravanja (do 1. srpnja 1983.) kao i isplate (do 31. prosinca 1984.). Odlukom Komisije br. 1018/85/EZUČ od 19. travnja 1985. o izmjeni Odluke br. 2320/81/EZUČ (SL L 110, str. 5.) ta su razdoblja produžena do 31. svibnja 1985. u pogledu obavješćivanja, do 1. kolovoza 1985. u pogledu odobravanja i do 31. prosinca 1985. u pogledu isplate.
6 The second code provided for a procedure of mandatory approval by the Commission of all the aid covered. In particular, Article 8(1) of that code states that: 
6 Drugim kodeksom predviđen je postupak obveznog odobravanja svih predviđenih državnih potpora od strane Komisije. Članak 8. stavak 1. tog kodeksa osobito propisuje:
‘The Commission shall be informed, in sufficient time to enable it to submit its comments, of any plans to grant or alter aids. … The Member State concerned shall put its proposed measures into effect only with the approval of and subject to any conditions laid down by the Commission.’ 
„Komisija se obavješćuje pravovremeno kako bi mogla komentirati planiranu dodjelu ili izmjenu državnih potpora. […] Dotična država članica smije pokrenuti planirane mjere samo uz odobrenje Komisije i podložno uvjetima koje je Komisija utvrdila.”
7 Commission Decision No 3484/85/ECSC of 27 November 1985 establishing Community rules for aid to the steel industry (OJ 1985 L 340, p. 1) (‘the third code’) replaced the second code and established a third code on State aid for the steel industry with a view to permitting a further, albeit more restricted, exception to the prohibition laid down in Article 4(c) of the ECSC Treaty between 1 January 1986 and 31 December 1988. 
7 Odlukom Komisije br. 3484/81/EZUČ od 27. studenoga 1985. o utvrđivanju pravila Zajednice za državne potpore industriji čelika (SL L 340, str. 1., u daljnjem tekstu: Treći kodeks) uspostavljen je Treći kodeks o državnim potporama industriji čelika kako bi se od 1. siječnja 1986. do 31. prosinca 1988. omogućilo novo, ograničenije odstupanje od zabrane predviđene člankom 4. stavkom (c) Ugovora o EZUČ-u.
8 Under Article 3 of the third code, the Commission was able, inter alia, to approve general aid to bring plants into line with new statutory environmental standards. The amount granted could not exceed 15% net grant equivalent of the investment costs. 
8 Na temelju članka 3. Trećeg kodeksa Komisija je mogla, između ostalog, odobriti opće potpore za prilagodbu postrojenja novim zakonskim normama u području zaštite okoliša. Ukupni iznos tih potpora nije smio prelaziti 15 % neto novčane protuvrijednosti troškova ulaganja.
‘1. The Commission shall be informed, in sufficient time to enable it to submit its comments, of any plans to grant or alter aid … It shall likewise be informed of plans to grant aid to the steel industry under schemes on which it has already taken a decision under the EEC Treaty. The notification of aid plans required by this Article must be lodged with the Commission by 30 June 1988 at the latest. 
„1. Komisija se obavješćuje pravovremeno kako bi mogla komentirati planiranu dodjelu ili izmjenu državnih potpora […]. Obavješćuje se i o uvjetima planirane primjene sustava potpora u industriji čelika o kojima se već očitovala na temelju Ugovora o EEZ-u. Obavijesti o planiranim državnim potporama u skladu s ovim člankom dostavljaju se Komisiji najkasnije do 30. lipnja 1988.
The Commission shall determine whether the financial transfers involve aid elements … and, if so, shall examine whether they are compatible with the common market under the provisions of Articles 2 to 5. 
Komisija utvrđuje sadržavaju li te intervencije elemente potpora […], te u tom slučaju ocjenjuje njihovu spojivost s odredbama članaka od 2. do 5.
4. Where, after inviting interested parties to submit their comments, the Commission finds that aid in a given case is incompatible with the provisions of this Decision, it shall inform the Member State concerned of its decision. The Commission shall take such a decision not later than three months after receiving the information needed to assess the proposed aid. Article 88 of the ECSC Treaty shall apply in the event of a Member State’s failing to comply with that decision. The planned measures falling within paragraphs 1 or 2 may be put into effect only with the approval of and subject to any conditions laid down by the Commission.’ 
4. Ako Komisija nakon poziva zainteresiranim stranama da dostave svoja očitovanja utvrdi da potpora nije spojiva s odredbama ove Odluke, obavješćuje zainteresiranu državu članicu o svojoj odluci. Komisija donosi takvu odluku najkasnije tri mjeseca nakon primitka informacija potrebnih za ocjenu predložene potpore. Odredbe članka 88. Ugovora o EZUČ-u primjenjuju se ako se država članica ne pridržava navedene odluke. Zainteresirana država članica smije pokrenuti planirane mjere iz stavaka 1. i 2. samo uz odobrenje Komisije i poštovanje uvjeta koje je ona utvrdila.” [neslužbeni prijevod]
13 Legge n° 183/1976 sulla disciplina dell’intervento straordinario nel Mezzogino (Law No 183 relating to special intervention measures for the Mezzogiorno) of 2 May 1976 (GURI No 121 of 8 May 1976) (‘Law No 183/1976’) provided, inter alia, for the possibility of awarding subsidies by way of capital grants and interest rate subsidies of up to 30% of the investment costs for industrial projects in the Mezzogiorno. 
13 Zakon br. 183/1976 o izvanrednoj intervenciji u regiji Mezzogiorno (legge n° 183/1976 sulla disciplina dell’intervento straordinario nel Mezzogiorno) od 2. svibnja 1976. (GURI br. 121 od 8. svibnja 1976., u daljnjem tekstu: zakon br. 183/1976) predviđao je između ostalog mogućnost dodjele subvencija, kako u obliku dokapitalizacije tako i u subvenciji kamata, u visini do 30 % iznosa investicija za industrijske projekte u regiji Mezzogiorno.
14 Article 2909 of the Italian Codice Civile (Civil Code), entitled ‘Final judgments’, provides as follows: 
14 Članak 2909. talijanskoga Građanskog zakonika (codice civile), naslovljen „Pravomoćnost”, predviđa sljedeće:
‘Findings made in judgments which have acquired the force of res judicata shall be binding on the parties, their lawful successors and assignees.’ 
„Utvrđenja iznesena u presudama koje su postale pravomoćne obvezujuća su za stranke, njihove zakonite nasljednike i pravne sljednike.”