natgillin/translations-raw huggingface dataset:
39 Second, the exclusive right of a Community trade mark proprietor, conferred under Regulation No 40/94, extends, as a rule, to the entire area of the European Union, throughout which Community trade marks enjoy uniform protection and have effect. 
39 Kao drugo, isključivo pravo nositelja žiga Zajednice, dodijeljeno na temelju Uredbe br. 40/94, u načelu obuhvaća cijelo područje Unije na kojem žigovi Zajednice imaju jedinstvenu zaštitu i proizvode učinke.
40 In accordance with Article 1(2) of that regulation, a Community trade mark is to have a unitary character. Having equal effect throughout the European Union, it may not, in accordance with that provision, be registered, transferred or surrendered or be the subject of a decision revoking the rights of the proprietor or declaring it invalid, nor may its use be prohibited, save in respect of the whole of the European Union. This principle is to apply unless otherwise provided in that regulation. 
40 U skladu s člankom 1. stavkom 2. te uredbe, žig Zajednice ima jedinstveni karakter. Budući da na cijelom području Unije ima jednak učinak, ne smije ga se registrirati, prenositi, niti ga se smije odreći, ne smije biti predmetom odluke kojom se opozivaju prava nositelja ili ga se proglašava ništavim, niti se njegova uporaba smije zabraniti, osim u odnosu na cijelu Uniju. To se načelo primjenjuje, osim ako je drukčije određeno istom uredbom.
41 In addition, it follows from the second recital in the preamble to Regulation No 40/94 that the objective pursued by that regulation involves the creation of Community arrangements for trade marks to which uniform protection is given and which produce their effects throughout the entire area of the European Union. 
41 Osim toga, iz uvodne izjave 2. Uredbe br. 40/94 proizlazi da cilj te uredbe uključuje uspostavu mehanizama Zajednice s obzirom na žigove, koji imaju jedinstvenu zaštitu i proizvode učinke na području cijele Unije.
42 The unitary character of the Community trade mark is also apparent from the fifteenth and sixteenth recitals in the preamble to Regulation No 40/94. These state, first, that the effects of decisions regarding the validity and infringement of Community trade marks must cover the entire area of the European Union, in order to prevent inconsistent decisions on the part of the courts and OHIM and to ensure that the unitary character of Community trade marks is not undermined, and, second, that contradictory judgments should be avoided in actions which involve the same acts and the same parties and which are brought on the basis of a Community trade mark and parallel national trade marks. 
42 Jedinstveni karakter žiga Zajednice isto tako proizlazi iz uvodnih izjava 15. i 16. Uredbe br. 40/94. U njima se navodi, kao prvo, da učinci odluka u vezi s valjanošću i povredom žigova Zajednice moraju pokrivati cijelo područje Unije, kako bi se spriječilo donošenje nedosljednih odluka od strane sudova i OHIM-a i osiguralo nenarušavanje jedinstvenog karaktera žigova Zajednice i, kao drugo, da bi trebalo izbjegavati proturječne presude u postupcima koji obuhvaćaju ista djela i iste stranke i koji su pokrenuti na temelju žiga Zajednice i usporednih nacionalnih žigova.
43 In addition, the Court has already held, at paragraph 60 of the judgment in Case C-316/05 Nokia [2006] ECR I-12083, that the objective of Article 98(1) of Regulation No 40/94 is the uniform protection, throughout the entire area of the European Union, of the right conferred by the Community trade mark against the risk of infringement. 
43 Osim toga, Sud je u točki 60. presude od 14. prosinca 2006., Nokia (C-316/05, Zb., str. I-12083.) već presudio da je cilj članka 98. stavka 1. Uredbe br. 40/94 jedinstvena zaštita prava koje proizlazi iz žiga Zajednice, od opasnosti povrede na cijelom području Unije.
44 In order to ensure that uniform protection, a prohibition against further infringement or threatened infringement issued by a competent Community trade mark court must therefore, as a rule, extend to the entire area of the European Union. 
44 Prema tome, radi osiguravanja te jedinstvene zaštite, zabrana daljnje povrede ili prijetnje povrede koju izda sud za žig Zajednice u pravilu treba obuhvaćati cijelo područje Unije.
45 If the territorial scope of that prohibition were, on the contrary, limited to the territory of the Member State in respect of which that court had found there to be an act of infringement or threatened infringement or to the territory of only the Member States which gave rise to such a finding, there would be a risk that the defendant would begin to exploit the sign at issue afresh in a Member State for which the prohibition had not been issued. In addition, the new judicial proceedings which the Community trade mark proprietor would be compelled to bring would increase, in a manner proportional to those proceedings, the risk of inconsistent decisions relating to the Community trade mark concerned, in particular because of the factual assessment of the likelihood of confusion. Such a consequence runs counter to the objective of the uniform protection of the Community trade mark pursued by Regulation No 40/94 as well as to the unitary character of that mark, both of which are recalled in paragraphs 40 to 42 above. 
45 Ako bi, suprotno tome, teritorijalno područje primjene te zabrane bilo ograničeno na državno područje države članice za koju je taj sud utvrdio postojanje djelovanja koje predstavlja povredu ili opasnost od povrede žiga ili na državno područje samo onih država članica za koje je bilo utvrđeno takvo djelovanje, postojala bi opasnost da tuženik ponovo počne iskorištavati predmetni žig u državi članici za koju zabrana nije bila izdana. Osim toga, novi sudski postupci koje bi nositelj žiga Zajednice morao pokrenuti razmjerno bi povećali opasnost od donošenja nedosljednih odluka koje se odnose na predmetni žig Zajednice, posebno zbog činjenične procjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu. Takva posljedica u suprotnosti je s ciljem jedinstvene zaštite žiga Zajednice koji se nastoji postići Uredbom br. 40/94, kao i s jedinstvenim karakterom tog žiga, kako su navedeni u gornjim točkama od 40. do 42.
46 However, the territorial scope of the prohibition may, in certain circumstances, be restricted. The exclusive right of a Community trade mark proprietor, as provided for under Article 9(1) of Regulation No 40/94, is conferred in order to enable that proprietor to protect his specific interests as such, that is, to ensure that the trade mark is able to fulfil its functions. The exercise of that right must therefore be reserved to cases in which a third party’s use of the sign affects or is liable to affect the functions of the trade mark (see, to that effect, Joined Cases C-236/08 to C-238/08 Google France and Google [2010] ECR I-0000, paragraph 75 and the case-law cited). 
46 Međutim, teritorijalno područje primjene zabrane može u određenim okolnostima biti ograničeno. Isključivo pravo nositelja žiga Zajednice, predviđeno člankom 9. stavkom 1. Uredbe br. 40/94, dodjeljuje se kako bi se tom nositelju omogućila zaštita njegovih posebnih interesa kao takvih, to jest, kako bi se osigurala mogućnost ispunjavanja funkcija tog žiga. Izvršavanje tog prava stoga mora biti pridržano za slučajeve kada bi uporaba žiga od strane treće stranke mogla utjecati na funkcije žiga (u tom smislu vidjeti presudu od 23. ožujka 2010., Google France i Google, od C-236/08 do C-238/08, još neobjavljenu u Zborniku, t. 75. i navedenu sudsku praksu).
47 It follows, as the European Commission has pointed out, that the exclusive right of a Community trade mark proprietor and, hence, the territorial scope of that right, may not extend beyond what that right allows its proprietor to do in order to protect his trade mark, that is, to prohibit only uses which are liable to affect the functions of the trade mark. The acts or future acts of a defendant (namely the person whose use of the Community trade mark is complained of) which do not affect the functions of the Community trade mark, cannot therefore be prohibited. 
47 Iz toga proizlazi, kao što je naglasila Europska komisija, da isključivo pravo nositelja žiga Zajednice, a time i teritorijalno područje primjene tog prava, ne smije premašiti ono što na temelju tog prava nositelj smije činiti da bi zaštitio svoj žig, a to je zabraniti samo uporabe koje bi mogle utjecati na funkcije žiga. Stoga se djelovanje ili buduće djelovanje tuženika (odnosno osobe čija je uporaba žiga Zajednice sporna) koje ne utječe na funkcije žiga Zajednice ne može zabraniti.
48 Accordingly, if a Community trade mark court hearing a case in circumstances such as those of the main proceedings finds that the acts of infringement or threatened infringement of a Community trade mark are limited to a single Member State or to part of the territory of the European Union, in particular because the applicant for a prohibition order has restricted the territorial scope of its action in exercising its freedom to determine the extent of that action or because the defendant proves that the use of the sign at issue does not affect or is not liable to affect the functions of the trade mark, for example on linguistic grounds, that court must limit the territorial scope of the prohibition which it issues. 
48 Prema tome, ako sud za žig Zajednice koji odlučuje u predmetu u okolnostima poput onih u glavnom postupku utvrdi da je povreda ili prijetnja povrede žiga Zajednice ograničena na jednu državu članicu ili dio područja Unije, posebno zato što je podnositelj zahtjeva za izdavanje naredbe o zabrani ograničio teritorijalno područje svojega djelovanja u okviru izvršavanja svojih ovlasti slobodnog odlučivanja o opsegu tog djelovanja ili zato što je tuženik dokazao da uporaba predmetnog žiga ne utječe i ne bi mogla utjecati na funkcije žiga Zajednice, na primjer iz jezičnih razloga, taj sud treba ograničiti teritorijalno područje primjene zabrane koju izda.
49 Lastly, it must be stated that the territorial scope of a prohibition against further infringement or threatened infringement of a Community trade mark can extend to the entire area of the European Union. That said, in accordance with Article 90 of Regulation No 40/94, which is concerned with the application of the Brussels Convention, read in conjunction with Article 33(1) of Regulation No 44/2001, the other Member States are, as a rule, required to recognise and enforce the judgment, thereby conferring on it a cross-border effect. 
49 Na kraju treba napomenuti da teritorijalno područje primjene zabrana daljnje povrede ili prijetnje povrede žiga Zajednice može obuhvaćati cijelo područje Unije. Međutim, u skladu s člankom 90. Uredbe br. 40/94, koji se odnosi na primjenu Briselske konvencije, u vezi s člankom 33. stavkom 1. Uredbe br. 44/2001, druge države članice u pravilu trebaju priznati i izvršiti presudu, dajući joj time prekogranični učinak.
50 Consequently, the answer to the first question is that Article 98(1) of Regulation No 40/94 must be interpreted as meaning that the scope of the prohibition against further infringement or threatened infringement of a Community trade mark, issued by a Community trade mark court whose jurisdiction is based on Articles 93(1) to (4) and 94(1) of that regulation, extends, as a rule, to the entire area of the European Union. 
50 Stoga na prvo pitanje valja odgovoriti da članak 98. stavak 1. Uredbe br. 40/94 treba tumačiti u smislu da područje primjene zabrane daljnje povrede ili prijetnje povrede žiga Zajednice, koju je izdao sud za žig Zajednice čija se nadležnost temelji na članku 93. stavcima od 1. do 4. i članku 94. stavku 1. te uredbe, u pravilu obuhvaća cijelo područje Unije.
51 In view of the answer to the first question, there is no need to reply to the second question referred by the national court. 
51 Uzimajući u obzir odgovor dan na prvo pitanje, na drugo pitanje suda koji je uputio zahtjev nije potrebno odgovoriti.
52 By its third and fourth questions, which should be examined together, the national court asks, in essence, whether Article 98(1), second sentence, of Regulation No 40/94 must be interpreted as meaning that a coercive measure, such as a periodic penalty payment, ordered by a Community trade mark court by application of its national law, in order to ensure compliance with a prohibition against further infringement or threatened infringement which it has issued, may have effect in Member States to which the territorial scope of such a prohibition extends other than the Member State of that court. If that is not the case, the national court asks whether the Community trade mark court may order such a coercive measure, similar to or different from that which it adopts pursuant to its national law, by application of the national law of the Member State to whose territory the scope of that prohibition extends. 
52 Svojim trećim i četvrtim pitanjem, koja treba razmotriti zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 98. stavak 1. drugu rečenicu tumačiti u smislu da mjera prisile, kao što je plaćanje periodične novčane kazne, koju je na temelju svojeg nacionalnog prava sud za žig Zajednice odredio kako bi osigurao poštovanje zabrane daljnje povrede ili prijetnje povrede koju je izdao, može imati učinak u državama članicama koje obuhvaća teritorijalno područje primjene takve zabrane i koje nisu država članica toga suda. Ako nije tako, sud koji je uputio zahtjev pita može li sud za žig Zajednice odrediti takvu mjeru prisile, koja može i ne mora biti slična mjeri koju taj sud donese na temelju svojeg nacionalnog prava, primjenjujući nacionalno pravo države članice čije je državno područje obuhvaćeno područjem primjene te zabrane.
53 In that connection, it must first be recalled that, as regards the law applicable to coercive measures, the Court has already held that the Community trade mark court seised is required to select, from among the measures provided for under the legislation of its own Member State, such measures as are aimed at ensuring that the prohibition that it has issued is complied with (Nokia, paragraph 49). 
53 S tim u vezi valja podsjetiti, kao prvo, da je Sud u pogledu prava koje se primjenjuje na mjere prisile već presudio da sud za žig Zajednice pred kojim je pokrenut postupak treba, među mjerama predviđenima u nacionalnom zakonodavstvu države članice tog suda, izabrati one čiji je cilj osigurati da se poštuje zabrana koju je izdao (gore navedena presuda Nokia, t. 49.).
54 Second, coercive measures ordered by a Community trade mark court pursuant to its Member State’s national law can achieve the objective for which they were issued – namely, ensuring that a prohibition is complied with so that the right conferred by a Community trade mark against the risk of infringement is actually protected throughout the area of the European Union (see, to that effect, Nokia, paragraph 60) – only if the measures have effect in the same territory as that in which the prohibition order itself has effect. 
54 Kao drugo, mjerama prisile koje sud za žig Zajednice odredi na temelju nacionalnog prava države članice toga suda može se postići cilj radi kojega su bile izdane, odnosno osigurati poštovanje zabrane radi stvarne zaštite prava koje proizlazi iz žiga Zajednice od opasnosti od povrede na cijelom području Unije (u tom smislu vidjeti gore navedenu presudu Nokia, t. 60.) – samo ako mjere imaju učinak na istom državnom području na kojem učinak ima i sama sudska odluka o zabrani.
55 In the main proceedings, the prohibition order issued by the Community trade mark court was coupled with a periodic penalty payment by that court pursuant to its national law. In order that such a coercive measure may have effect in the territory of a Member State other than that of the court which ordered the measure, a court of that other Member State seised in that regard must, under the provisions of Chapter III of Regulation No 44/2001, recognise and enforce that measure in accordance with the rules and procedures laid down by the national law of that Member State. 
55 U glavnom postupku, osim odluke o zabrani koju je izdao sud za žig Zajednice, isti je sud na temelju svojeg nacionalnog prava odredio i plaćanje periodične novčane kazne. Da bi ta mjera prisile mogla imati učinak na državnom području države članice koja nije država članica suda koji je tu mjeru odredio, sud te druge države članice pred kojim je pokrenut postupak treba, u skladu s odredbama iz poglavlja III. Uredbe br. 44/2001 priznati i provesti tu mjeru u skladu s pravilima i postupcima koje propisuje nacionalno pravo te države članice.
56 Where the national law of the Member State in which recognition and enforcement of the decision of a Community trade mark court is sought does not provide for a coercive measure similar to that ordered by the Community trade mark court which issued the prohibition against further infringement or threatened infringement (and coupled that prohibition with such a measure in order to ensure compliance with the prohibition), the court seised of the case in that Member State must, as the Advocate General has observed at point 67 of his Opinion, attain the objective pursued by the measure by having recourse to the relevant provisions of its national law which are such as to ensure that the prohibition originally issued is complied with in an equivalent manner. 
56 Ako nacionalno pravo države članice u kojoj se zahtijeva priznavanje i izvršavanje odluke suda za žig Zajednice ne predviđa nijednu mjeru prisile sličnu onoj koju je odredio sud za žig Zajednice koji je izdao zabranu daljnje povrede ili prijetnje povrede (i uz zabranu donio jednu takvu mjeru kojom osigurava poštovanje te zabrane), sud pred kojim je pokrenut postupak u toj državi članici treba, kao što je nezavisni odvjetnik istaknuo u točki 67. svojeg mišljenja, ostvariti cilj navedene mjere primjenjujući relevantne odredbe svojeg nacionalnog prava, koje su takve da na isti način osiguravaju poštovanje prvotno izdane zabrane.
57 That obligation to attain the objective pursued by the coercive measure constitutes an extension of the obligation on the Community trade mark courts to take coercive measures when they issue an order prohibiting further infringement or threatened infringement. Without those related obligations, a prohibition of that kind might not be coupled with measures aimed at ensuring that it is complied with, so that it would, to a large extent, have no dissuasive effect (see, to that effect, Nokia, paragraphs 58 and 60). 
57 Ta obveza ispunjavanja cilja navedene mjere prisile predstavlja proširenje obveze naložene sudovima za žig Zajednice da pri izdavanju naredbe o zabrani daljnje povrede ili prijetnje povrede poduzmu i mjere prisile. Bez tih međusobno povezanih obveza, takve zabrane ne bi se mogle povezivati s mjerama čiji je cilj osigurati poštovanje tih zabrana, pa one u velikoj mjeri ne bi imale učinak odvraćanja (vidjeti u tom smislu gore navedenu presudu Nokia, t. 58. i 60.).
58 In that connection, it should be recalled that under the principle of sincere cooperation laid down in Article 4(3), second subparagraph, TEU, it is for the Member States’ courts to ensure judicial protection of an individual’s rights under European Union law (see, to that effect, Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, paragraph 38 and the case-law cited). By virtue of that same provision, the Member States are to take any appropriate measure, general or particular, to ensure fulfilment of the obligations arising out of the Treaties or resulting from the acts of the institutions of the Union. In particular, under Article 3 of Directive 2004/48, Member States are to provide for the measures, procedures and remedies necessary to ensure the enforcement of the intellectual property rights covered by that Directive, including, inter alia, the rights of trade mark proprietors. In accordance with Article 3(2), those measures, procedures and remedies are to be effective, proportionate and dissuasive and are to be applied in such a manner as to avoid the creation of barriers to legitimate trade and to provide for safeguards against their abuse. 
58 S tim u vezi valja podsjetiti da je, prema načelu lojalne suradnje utvrđenom u drugom podstavku članka 4. stavka 3. UEU-a, na sudovima država članica da osiguraju sudsku zaštitu prava pojedinaca koja proizlaze iz prava Unije (vidjeti u tom smislu presudu od 13. ožujka 2007., Unibet, C-432/05, Zb., str. I 2271., t. 38. i navedenu sudsku praksu). Na temelju te iste odredbe države članice moraju poduzimati sve odgovarajuće mjere, opće ili posebne, kako bi osigurale ispunjavanje obveza koje proizlaze iz Ugovora ili akata institucija Unije. U skladu s člankom 3. Direktive 2004/48, države članice propisuju posebno mjere, postupke i pravna sredstva potrebne za osiguravanje provedbe prava intelektualnog vlasništva koje obuhvaća ta direktiva, uključujući, između ostaloga, prava nositelja žiga. U skladu s člankom 3. stavkom 2., te mjere, postupci i pravna sredstva moraju biti učinkoviti i proporcionalni i moraju odvraćati od povrede te se moraju primjenjivati na takav način da se izbjegne stvaranje zapreka zakonitoj trgovini i da se osigura zaštita protiv njihove zlouporabe.
59 In the light of the foregoing, the answer to the third and fourth questions is that Article 98(1), second sentence, of Regulation No 40/94 must be interpreted as meaning that a coercive measure, such as a periodic penalty payment, ordered by a Community trade mark court by application of its national law, in order to ensure compliance with a prohibition against further infringement or threatened infringement which it has issued, has effect in Member States to which the territorial scope of such a prohibition extends other than the Member State of that court, under the conditions laid down in Chapter III of Regulation No 44/2001 with regard to the recognition and enforcement of judgments. Where the national law of one of those other Member States does not contain a coercive measure similar to that ordered by the Community trade mark court, the objective pursued by that measure must be attained by the competent court of that other Member State by having recourse to the relevant provisions of its national law which are such as to ensure that the prohibition is complied with in an equivalent manner. 
59 S obzirom na gore navedeno, na treće i četvrto pitanje valja odgovoriti da članak 98. stavak 1. drugu rečenicu Uredbe br. 40/94 treba tumačiti u smislu da mjera prisile, kao što je plaćanje periodične novčane kazne, koju je na temelju svojeg nacionalnog prava odredio sud za žig Zajednice kako bi osigurao poštovanje zabrane daljnje povrede ili prijetnje povrede koju je izdao, proizvodi učinak u državama članicama koje obuhvaća teritorijalno područje primjene takve zabrane i koje nisu država članica toga suda, u skladu s uvjetima utvrđenima u poglavlju III. Uredbe br. 44/2001 u pogledu priznavanja i izvršenja presuda. Kada nacionalno pravo jedne od tih drugih država članica ne sadržava nijednu mjeru prisile sličnu onoj koju je odredio sud za žig Zajednice, nadležni sud te druge države članice treba ostvariti cilj navedene mjere primjenjujući relevantne odredbe svojeg nacionalnog prava, koje su takve da na isti način osiguravaju poštovanje prvotno izdane zabrane.
60 Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court. Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable. 
60 Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.