natgillin/translations-raw huggingface dataset:
122 Although aims of a purely economic nature cannot justify restricting the fundamental freedom to provide services, it is not impossible that the risk of seriously undermining the financial balance of the social security system may constitute an overriding general-interest reason capable of justifying a restriction of that kind (see Kohll , paragraph 41; Vanbraekel , paragraph 47; Smits and Peerbooms , paragraph 72; and Case C-358/99 Müller-Fauré and Van Riet [2003] ECR I-4509, paragraphs 72 and 73). 
122 Iako ciljevi čisto ekonomske naravi u vezi s time ne mogu opravdati ograničavanje temeljnog načela slobodnog kretanja robe, nije moguće isključiti da rizik za ozbiljno ugrožavanje financijske ravnoteže sustava socijalne sigurnosti može biti nužni razlog općeg interesa koji može opravdati takvo ograničenje (vidjeti navedene presude Kohll, t. 41., Vanbraekel i dr., t. 47. i Smits i Peerbooms, t. 72. kao i presudu od 13. svibnja 2003., Müller-Fauré i Van Riet, C-385/99, Zb., str. I-4509., t. 72. i 73.).
Moreover, a national market for prescription medicines could be characterised by non-commercial factors, with the result that national legislation fixing the prices at which certain medicinal products are sold should, in so far as it forms an integral part of the national health system, be maintained. 
Nadalje, nacionalno tržište lijekova koji se izdaju na liječnički recept može se okarakterizirati kao nekomercijalno, tako da bi se nacionalni propisi koji određuju cijene po kojima se određeni lijekovi prodaju morali zadržati jer su dio nacionalnog zdravstvenog sustava.
123 However, neither the Apothekerverband nor the Member States which have submitted observations to the Court have put forward any arguments as to the necessity of the APO. 
123 Međutim, ni Apothekerverband ni države članice koje su podnijele očitovanja Sudu nisu iznijeli argumente koji bi podržali nužnost APO-a.
Therefore, in the absence of any such arguments, the Court cannot find that, as regards prescription medicines, the prohibition on mail-order sales in Germany may be justified on grounds of the financial balance of the social security system or the integrity of the national health system. 
Stoga se u odsutnosti takvih argumenata ne može zaključiti da u pogledu lijekova koji se izdaju na recept zabrana prodaje lijekova poštanskom narudžbom u Njemačkoj može biti opravdana na temelju financijske ravnoteže sustava socijalne sigurnosti ili cjelovitosti nacionalnog zdravstvenog sustava.
124 In the light of the foregoing, the answer to Question 1(b) must be that Article 30 EC may be relied on to justify a national prohibition on the sale by mail order of medicinal products the sale of which is restricted to pharmacies in the Member State concerned in so far as the prohibition covers medicinal products subject to prescription. 
124 U okviru navedenog, na točku (b) prvog pitanja valja odgovoriti da se članak 30. UEZ-a može smatrati uporištem za opravdanje nacionalne zabrane prodaje poštanskom narudžbom lijekova čija je prodaja u dotičnoj državi članici ograničena isključivo na ljekarne, ako se ta zabrana odnosi na lijekove koji se izdaju na recept.
However, Article 30 EC cannot be relied on to justify an absolute prohibition on the sale by mail order of medicinal products which are not subject to prescription in the Member State concerned. 
Međutim, članak 30. UEZ-a ne može se smatrati uporištem za apsolutnu zabranu prodaje poštanskom narudžbom lijekova koji se ne izdaju na recept u dotičnoj državi članici.
Reimportation of medicinal products (Question 1(c)) 
Ponovni uvoz lijekova (točka (c) prvog pitanja)
125 By Question 1(c), the national court is asking whether Questions 1(a) and 1(b) concerning, first, whether Paragraph 43(1) of the AMG amounts to a measure having an effect equivalent to a quantitative restriction and, second, whether there is any possible justification for it, should be assessed differently, in the light of Articles 28 EC and 30 EC, where medicinal products are imported into a Member State in which they are authorised, having been previously obtained by a pharmacy in another Member State from a wholesaler in the importing Member State. 
125 Nacionalni sud u točki (c) prvog pitanja pita treba li pitanja 1(a) i 1(b) koja se, s jedne strane, odnose na određenje članka 43. stavka 1. AMG-a kao mjere s istovrsnim učinkom i, s druge strane, na postojanje njezinog eventualnog opravdanja, procijeniti različito, s obzirom na članke 28. UEZ-a i 30. UEZ-a, kada se radi o uvozu lijekova u državu članicu u kojoj su odobreni, iako ih je prethodno kupila ljekarna sa sjedištem u drugoj državi članici od trgovca na veliko u državi članici uvoza.
126 The defendants in the main proceedings observe that Article 28 EC prohibits all obstacles to imports regardless of where the goods were manufactured. 
126 Tuženici u glavnom postupku upozoravaju da članak 28. UEZ-a zabranjuje sve prepreke za uvoz, bez obzira na mjesto proizvodnje robe.
The Court has expressly accepted that the protection of the free movement of goods covers reimportation of goods (see Case C-240/95 Schmit [1996] ECR I-3179, paragraph 10; Case C-201/94 Smith & Nephew and Primecrown [1996] ECR I-5819, paragraphs 18 to 22; Joined Cases C-267/95 and C-268/95 Merck and Beecham [1996] ECR I-6285, and Case C-379/97 Upjohn [1999] ECR I-6927, paragraphs 13 and 14). 
Sud je izričito priznao da ponovni uvoz potpada pod zaštitu slobodnog kretanja robe (vidjeti presude od 27. lipnja 1996., Schmit, C-240/95, Zb., str. I-3179., t. 10., od 12. studenoga 1996., Smith & Nephew i Primecrown, C-201/94, Zb., str. I-5819., t. 18. do 22., od 5. prosinca 1996., Merck i Beecham, C-267/95 i C-268/95, Zb., str. I-6285. i od 12. listopada 1999., Upjohn, C-379/97, Zb., str. I-6927., t. 13. i 14.).
They submit that, contrary to the view expressed by the Court in Case 33/74 Van Binsbergen [1974] ECR 1299 and Case 229/83 Leclerc and Others [1985] ECR 1, the reimportation of authorised medicinal products from a pharmacy established in another Member State does not constitute unlawful circumvention of mandatory national provisions. 
Oni tvrde da, suprotno stajalištu koje je izrazio sud u presudama od 3. prosinca 1974., Van Binsbergen (33/74, Zb., str. 1299.) i od 10. siječnja 1985., Leclerc i ostali (229/83, Zb., str. 1.), ponovni uvoz odobrenih lijekova iz ljekarne sa sjedištem u drugoj državi članici ne predstavlja nezakonito zaobilaženje obaveznih nacionalnih odredbi.
The defendants in the main action state that the cross-border commercial transaction at issue before the national court was carried out in two distinct marketing stages and, in addition, at different levels of the market (first, the medicinal products were exported by German wholesalers to pharmacies established in another Member State and second, they were reimported by way of retail sale to private customers). The defendants conclude that the transaction merits protection under Article 28 EC, given that it is conducive precisely to the attainment of the objectives of that article. Nor is there any abuse of the free movement of goods, for the simple reason that sale by mail order pursues precisely the objective at the heart of the free movement of goods (see, as regards freedom of establishment, Case C-212/97 Centros [1999] ECR I-1459). 
Tvrdeći da je prekogranična trgovina koja je predmet u glavnom postupku bila provedena u dvije različite faze stavljanja u promet i, osim toga, na različitim razinama tržišta (lijekove su prvo izvezli njemački trgovci na veliko u ljekarne sa sjedištem u drugoj državi članici, a zatim su oni ponovno uvezeni putem maloprodaje konačnim privatnim korisnicima), tuženici u glavnom postupku ističu da transakcija zaslužuje zaštitu na temelju članka 28. UEZ-a, s obzirom da točno doprinosi postizanju ciljeva tog članka. Oni tvrde da nema nikakve zlouporabe slobodnog kretanja robe iz jednostavnog razloga što prodaja putem poštanske narudžbe slijedi točno cilj koji je srž slobodnog kretanja robe (vidjeti u pogledu slobode poslovnog nastana presudu od 9. ožujka 1999., Centros, C-212/97, Zb., str. I-1459.).
Whether Paragraph 43(1) of the AMG is a measure having an effect equivalent to a quantitative restriction 
Definiranje članka 43. stavka 1. AMG-a kao mjere s istovrsnim učinkom
127 The place of manufacture of a product is of no significance as regards the question whether Paragraph 43(1) of the AMG is a measure having an effect equivalent to a quantitative restriction for the purposes of Article 28 EC. 
127 Prilikom definiranja članka 43. stavka 1. AMG-a kao mjere s istovrsnim učinkom u smislu članka 28. UEZ-a, mjesto proizvodnje proizvoda nema značaj.
Accordingly, a product manufactured in the territory of a Member State which is then exported and reimported into the first Member State constitutes an imported product in the same way as a product manufactured in another Member State which is then directly introduced into the national territory (see, to that effect, Leclerc , paragraph 26, and Schmit , paragraph 10). 
Zato proizvod proizveden na državnom području države članice koji se izvozi te zatim ponovo uvozi u tu istu državu članicu predstavlja uvezeni proizvod na isti način kao i proizvod proizveden u drugoj državi članici koji se izravno unosi na državno područje (vidjeti u tom smislu navedene presude Leclerc i dr., t. 26. i Schmit, t. 10.).
128 That analysis holds good even if the law governing the sale of the products at issue in the main proceedings, namely medicinal products, is not harmonised at Community level, with the result that a product which comes from the importing State may, in principle, by virtue of its movement across borders, enjoy the protection of Community law. 
128 Ta analiza ostaje valjana čak i ako zakon koji uređuje prodaju proizvoda u predmetu u glavnom postupku, odnosno lijekova, nije usklađen na razini Zajednice, tako da proizvod koji dolazi iz države uvoza može, načelno, na temelju prekograničnog kretanja, uživati zaštitu prava Zajednice.
129 However, the Court has accepted, in relation to the free movement of goods, that that finding does not apply where, on the basis of objective factors, it is established that the products concerned were exported for the sole purpose of reimportation in order to circumvent legislation such as that in the main proceedings (see Leclerc , paragraph 27). 
129 Međutim, Sud je u pogledu slobodnog kretanja robe prihvatio da se ta tvrdnja ne primjenjuje kad se na temelju objektivnih faktora ustanovi da su dotični proizvodi bili izvezeni isključivo zbog ponovnog uvoza kako bi se zaobišlo zakonodavstvo kao što je ono u glavnom postupku (vidjeti navedenu presudu Leclerc i dr., t. 27.).
130 In the case before the referring court, since the trader which exported the medicinal products was not involved in their reimportation, the reimportation of the products by the defendants in the main action cannot be found to be an abuse of the free movement of goods. 
130 Ako u predmetu pred sudom koji je uputio zahtjev gospodarski subjekt koji je izvozio lijekove nije bio uključen u njihov ponovni uvoz, ponovni uvoz lijekova od strane tuženika u glavnom postupku ne može se definirati kao zlouporaba slobodnog kretanja robe.
131 Consequently, since a provision such as Paragraph 43(1) of the AMG could restrict the marketing of medicinal products from other Member States, the finding that such a provision constitutes a measure having an effect equivalent to a quantitative restriction cannot be confined to medicinal products originating in Member States other than the importing Member State but also relates to medicinal products which were purchased from wholesalers established in the importing Member State. 
131 Budući da bi odredba kao što je članak 43. stavak 1. AMG-a mogla ograničiti stavljanje u promet lijekova iz drugih država članica, analiza da bi takva odredba trebala biti definirana kao mjera s istovrsnim učinkom ne može se ograničiti samo na lijekove koji nisu iz države članice uvoza, već se također odnosi i na lijekove koji su bili kupljeni od trgovaca na veliko sa sjedištem u potonjoj državi članici.
Whether there is justification 
Postojanje opravdanja
132 In answering the question whether the prohibition on the sale by mail order of medicinal products is justified, it is appropriate again to draw a distinction between prescription and non-prescription medicines. 
132 Glede odgovora na pitanje je li zabrana prodaje lijekova poštanskom narudžbom opravdana, primjereno je ponovo ukazati na razliku između lijekova koji se izdaju na liječnički recept i onih koji se izdaju bez recepta.
In relation to the first category, the considerations underpinning the finding, in paragraphs 112 to 116 of this judgment, that the prohibition is not warranted apply in the same way to reimported products. 
U pogledu prve kategorije, razmatranja na temelju kojih je u točkama 112. do 116. ove presude ustanovljeno da navedena zabrana nije utemeljena vrijede jednako za ponovno uvezene proizvode.
There is thus no need to modify the answer to Question 1(b) in the light of Article 28 EC. 
Stoga s obzirom na članak 28. UEZ-a nema potrebe mijenjati odgovor na točku (b) prvog pitanja.
133 Given that considerations relating to the reimportation of prescription medicines ─ in particular the fact that any such reimported medicines will not be subject to the APO since they have been purchased over the internet ─ have already been taken into account in the context of the answer to Question 1(b), there is no need to modify that answer either. 
133 Budući da su razmatranja o ponovnom uvozu lijekova koji se izdaju na liječnički recept ─ a posebno činjenica da za takve ponovno uvezene lijekove ne vrijedi APO, jer su kupljeni preko interneta ─ već bila obuhvaćena u okviru odgovora na točku (b) prvog pitanja, nema potrebe mijenjati niti taj odgovor.
134 The answer to Question 1(c) must therefore be that Questions 1(a) and 1(b) do not need to be assessed differently where medicinal products are imported into a Member State in which they are authorised, having been previously obtained by a pharmacy in another Member State from a wholesaler in the importing Member State. 
134 Stoga na prvo pitanje točku (c) valja odgovoriti da pitanja 1(a) i 1(b) ne zahtjevaju različitu procjenu ako se lijekovi uvoze u državu članicu u kojoj su odobreni, iako ih je ljekarna sa sjedištem u drugoj državi članici prethodno kupila od trgovca na veliko u toj državi članici uvoza.
135 By the first part of its second question, the national court is asking essentially whether, in the context of a national prohibition on advertising the sale by mail order of medicinal products, Articles 28 EC and 30 EC preclude a broad interpretation of advertising, whereby a number of features of the internet portal of a pharmacy established in a Member State are classed as prohibited advertising, making cross-border ordering of medicines over the internet appreciably more difficult. 
135 Prvim dijelom svog drugog pitanja nacionalni sud u biti pita je li člancima 28. i 30. UEZ-a, u okviru nacionalne zabrane oglašavanja prodaje lijekova poštanskom narudžbom, protivno široko tumačenje pojma „oglašavanje", kojim bi više aspekata internetskog portala ljekarne sa sjedištem u državi članici bilo definirano kao „zabranjeno oglašavanje", tako da je prekogranično naručivanje lijekova putem interneta bitno otežano.
136 The question presupposes the co-existence of a lawful internet sale of medicinal products with a lawful prohibition on the advertising of those products, which might adversely affect the sale. 
136 To pitanje pretpostavlja da istovremeno postoji zakonita prodaja lijekova putem interneta i zakonita zabrana oglašavanja tih proizvoda, što može otežati tu prodaju.
Accordingly, it should be made clear that two distinct questions are being raised: first, whether national prohibitions on advertising the sale by mail order of medicinal products are compatible with Articles 28 EC and 30 EC, and second whether, in so far as those prohibitions (or some of them) are found compatible, a broad interpretation of advertising, which would make internet selling more difficult, would also be compatible with Articles 28 EC and 30 EC. 
Zato je potrebno pojasniti da su postavljena dva različita pitanja, tj. kao prvo, jesu li nacionalne zabrane oglašavanja prodaje lijekova poštanskom narudžbom u skladu s člancima 28. UEZ-a i 30. UEZ-a i, kao drugo, ukoliko se ustanovi da se te zabrane (ili neke od njih) mogu takvima smatrati, je li široko tumačenje pojma „oglašavanje", koje bi otežalo prodaju putem interneta, također u skladu s člancima 28. UEZ-a i 30. UEZ-a.
137 It is only when a prohibition on advertising which is compatible with Community law coincides with an internet sale which is also compatible with Community law that it will be necessary to consider how broadly the concept of advertising should be interpreted, as well as Questions 2(a) and 2(b). 
137 Samo ako se zabrana oglašavanja koja je u skladu s pravom Zajednice preklapa s internetskom prodajom koja je također u skladu s pravom Zajednice, bit će potrebno proučiti pitanje o tome koliko široko treba tumačiti pojam „oglašavanje", kao i točke (a) i (b) drugog pitanja.
Whether the prohibitions on advertising are compatible with Community law 
O sukladnosti zabrane oglašavanja s pravom Zajednice
138 As explained in paragraphs 31 to 33 of this judgment, the German legislation provides for three kinds of prohibition on the advertising of medicinal products. 
138 Kako je bilo objašnjeno u točkama 31. do 33. ove presude, njemačko zakonodavstvo predviđa tri vrste zabrane oglašavanja lijekova.
It is necessary to ascertain whether each of those prohibitions complies with Community law. 
Potrebno je utvrditi je li svaka od tih zabrana u skladu s pravom Zajednice.
First, as regards Paragraph 3 of the HWG, which in essence lays down a prohibition on advertising medicinal products which require authorisation but have not been authorised, it is sufficient to note that such a prohibition is in conformity with the prohibition referred to in Article 2(1) of Directive 92/28, replaced by Article 87(1) of the Community Code. 
Prvo, u pogledu članka 3. HWG-a, koji u biti utvrđuje zabranu oglašavanja lijekova za koje se zahtijeva odobrenje, ali koji nisu odobreni, dovoljno je konstatirati da je takva zabrana u skladu sa zabranom iz članka 2. stavka 1. Direktive 92/28, koji je zamijenjen člankom 87. stavkom 1. zakonika Zajednice.
Thus there is no reason to examine the compatibility of such a prohibition with the Treaty. 
Stoga ispitivanje sukladnosti takve zabrane s odredbama Ugovora nije potrebno .
139 Second, Paragraph 10(1) of the HWG provides, in general, for a prohibition on advertising prescription medicines. 
139 Drugo, članak 10. stavak 1. HWG-a načelno predviđa zabranu oglašavanja lijekova koji se izdaju na liječnički recept.
As was stated in connection with Paragraph 3 of the HWG, a prohibition of the kind in Paragraph 10(1) of that law is compatible, as the Commission has observed, with Article 3(1) of Directive 92/28, replaced by Article 88(1) of the Community Code, which lays down a corresponding prohibition at Community level. 
Kako je navedeno u vezi s člankom 3. HWG-a, zabrana kako je određena u članku 10. stavku 1. tog zakona je prema mišljenju Komisije u skladu s člankom 3. stavkom 1. Direktive 92/28, zamijenjenim člankom 88. stavkom 1. zakonika Zajednice, koji takvu zabranu uvodi na razini Zajednice.
Accordingly, since a domestic prohibition of that kind constitutes a national measure implementing a Community harmonising measure, its compatibility with the Treaty cannot be called in question either. 
S obzirom da nacionalna zabrana takve vrste predstavlja nacionalnu mjeru kojom se nacionalno pravo usklađuje s pravom Zajednice, njezina sukladnost s Ugovorom također ne može biti dovedena u pitanje.
140 Third, Paragraph 8(1) of the HWG lays down a prohibition on advertising the sale by mail order of medicinal products which may be supplied exclusively in pharmacies. 
140 Treće, članak 8. stavak 1. HWG-a utvrđuje zabranu oglašavanja prodaje lijekova poštanskom narudžbom koji se mogu nabavljati isključivo u ljekarnama.
Paragraph 8(2) also prohibits advertising in connection with the sale of medicinal products by way of individual import as described in Paragraph 73(2), point 6a, and Paragraph 73(3) of the AMG. 
Članak 8. stavak 2. također zabranjuje oglašavanje prodaje lijekova putem pojedinačnog uvoza u skladu s člankom 73. stavkom 2. točkom 6.a i člankom 73. stavkom 3. AMG-a.
According to the observations of the German Government, that prohibition, read with Paragraph 73(1) of the AMG, seeks to prevent individual imports of unauthorised medicinal products becoming so extensive, as a result of advertising, as to undermine the system of authorisation, whereas under the AMG individual imports are possible only in exceptional cases. 
U skladu s očitovanjima njemačke vlade cilj takve zabrane u vezi s člankom 73. stavkom 1. AMG-a je zabraniti da se mogući pojedinačni uvoz neodobrenih lijekova radi takvog oglašavanja toliko poveća da bi ugrozio sustav izdavanja odobrenja, dok je u skladu s AMG-om takva mogućnost predviđena samo u iznimnim slučajevima.
In any event, as the Advocate General has noted in point 171 of her Opinion, according to the documents provided to the Court by the national court, the latter considers that only the prohibition laid down in Paragraph 8(1) of the HWG applies in relation to the sale by mail order of medicinal products. 
Kako je primijetila nezavisna odvjetnica u točki 171. svojeg mišljenja, iz spisa koji je Sudu dostavio nacionalni sud, svakako je razvidno da se prema njegovom mišljenju za prodaju lijekova putem poštanske narudžbe primjenjuje samo zabrana utvrđena u članku 8. stavku 1. HWG-a.
Thus, the provisions of Paragraph 8(2) of the HWG do not form part of the legal and factual framework of the dispute in the main proceedings. 
Stoga odredbe članka 8. stavka 2. HWG-a nisu dio pravnog i činjeničnog okvira spora u glavnom postupku.
141 The prohibition in Paragraph 8(1) of the HWG has no precise corollary at Community-law level. 
141 S obzirom na zabranu iz članka 8. stavka 1. HWG-a valja utvrditi da ona nema pravu protutežu na razini zakonodavstva Zajednice.
Article 88(1) of the Community Code prohibits advertising of prescription medicines, whilst Article 88(2) permits, as a general rule, advertising for medicines intended and designed for use without the intervention of a medical practitioner, but with the advice of the pharmacist, if necessary. 
U vezi s time članak 88. stavak 1. zakonika Zajednice zabranjuje oglašavanje lijekova koji se izdaju na liječnički recept, dok članak 88. stavak 2. dozvoljava, kao opće pravilo, oglašavanje lijekova namijenjenih i osmišljenih za uporabu bez intervencije liječnika, ali uz savjet ljekarnika, ukoliko je potrebno.
142 The Austrian Government relies on that provision to observe that even if that type of advertising is permissible in principle, and given that Article 88 of the Code does not state to what extent the pharmacist's advice is deemed necessary, it must be assumed that the Member States have some latitude in this sphere. 
142 Na temelju te odredbe zakonika Zajednice austrijska vlada smatra da čak i u slučaju da je takvo oglašavanje načelno dozvoljeno, i s obzirom da članak 88. predmetnog zakonika ne navodi u kojem se opsegu savjetovanje s ljekarnikom smatra potrebnim, valja pretpostaviti da države članice u tom području imaju diskrecijsko pravo.
The Austrian Government concludes that a prohibition on internet advertising is also justified for medicinal products which may be sold only in pharmacies and for which a prescription is not required. 
Austrijska vlada zaključuje da je zabrana oglašavanja putem interneta također opravdana za lijekove koji se smiju prodavati isključivo u ljekarnama i za koje nije potreban liječnički recept.