natgillin/translations-raw huggingface dataset:
‘1. Member States shall ensure that for the purpose of short news reports, any broadcaster established in the [European] Union has access on a fair, reasonable and non-discriminatory basis to events of high interest to the public which are transmitted on an exclusive basis by a broadcaster under their jurisdiction. 
„1. Države članice osiguravaju da za potrebe [proizvodnje] kratkih novinskih [informativnih] izvješća, svaka televizijska kuća osnovana u Zajednici [s poslovnim nastavnom u Europskoj uniji] ima pristup na pravednoj, razumnoj i nediskriminirajućoj osnovi događajima od velikog interesa za javnost koje na isključivoj osnovi prenosi televizijska kuća u njihovoj nadležnosti.
3. Member States shall ensure that such access is guaranteed by allowing broadcasters to freely choose short extracts from the transmitting broadcaster’s signal with, unless impossible for reasons of practicality, at least the identification of their source. 
3. Države članice osiguravaju da takav pristup bude zajamčen tako da se omogućuje televizijskim kućama da slobodno biraju kratke isječke s prijenosnog signala televizijskih kuća, ako nije nemoguće zbog praktičnih razloga, barem utvrđivanjem njihovog izvora. [Države članice osiguravaju da takav pristup bude zajamčen time što televizijskim kućama omogućuju da slobodno biraju kratke isječke s prijenosnog signala televizijskih kuća pri čemu se, ako to nije nemoguće zbog praktičnih razloga, navodi barem njihov izvor.]
4. As an alternative to paragraph 3, Member States may establish an equivalent system which achieves access on a fair, reasonable and non-discriminatory basis through other means. 
4. Kao drugo rješenje za stavak 3., [Alternativno stavku 3.] države članice mogu uspostaviti jednak sustav koji postiže pristup na pravednoj, razumnoj i nediskriminirajućoj osnovi putem drugih načina. [Kao alternativa stavku 3., države članice mogu uspostaviti jednakovrijedan sustav koji na druge načine omogućava pravičan, razuman i nediskriminirajuć pristup]
6. Without prejudice to paragraphs 1 to 5, Member States shall ensure, in accordance with their legal systems and practices, that the modalities and conditions regarding the provision of such short extracts are defined, in particular, any compensation arrangements, the maximum length of short extracts and time limits regarding their transmission. Where compensation is provided for, it shall not exceed the additional costs directly incurred in providing access.’ 
6. Ne dovodeći u pitanje stavke od 1. do 5., države članice osiguravaju, u skladu sa svojim pravnim sustavima i praksama, određivanje načina i uvjeta u vezi s pružanjem tih kratkih isječaka, posebno, svih postupaka za naknadu, najveću duljinu kratkih isječaka i vremenskih ograničenja za njihov prijenos. Ako se osigurava [Ako je predviđena] naknada, ona ne prelazi dodatne troškove koji izravno nastaju pri pružanju pristupa [ne premašuje iznos dodatnih troškova izravno nastalih omogućavanjem pristupa].”
10 Paragraph 5(4) of the Federal Law on Exclusive Television Broadcasting Rights (Bundesgesetz über die Ausübung exklusiver Fernsehübertragungsrechte) (‘Fernseh-Exklusivrechtegesetz’), BGBl. I, 85/2001], provided, until 30 September 2010, that in the absence of an amicable agreement between the broadcasters concerned, the Bundeskommunikationssenat was to decide whether the right to make short news reports should be granted to a television broadcasting organisation and, where necessary, under what conditions. 
10 Člankom 5. stavkom 4. Saveznog zakona o ostvarivanju isključivih prava televizijskog prijenosa [(Bundesgesetz über die Ausübung exklusiver Fernsehübertragungsrechte) (u daljnjem tekstu: Fernseh-Exklusivrechtegesetz), BGBl. I, 85/2001] bilo je do 30. rujna 2010. predviđeno da u slučaju nepostizanja dogovora između televizijskih kuća odluku o tome treba li pravo na proizvodnju kratkih informativnih izvješća dodijeliti televizijskoj kući i, prema potrebi, pod kojim uvjetima donosi Bundeskommunikationssenat.
12 The Bundeskommunikationssenat was created by the Federal Law on the creation of the Kommunikationsbehörde Austria and the Bundeskommunikationssenat (Bundesgesetz über die Einrichtung einer Kommunikationsbehörde Austria und eines Bundeskommunikationssenates, BGBl. I, 32/2001 ‘the KOG’), in order to review the decisions of the Kommunikationsbehörde Austria (the Austrian communications regulator, ‘KommAustria’) and to exercise judicial review over ORF as a collegiate authority with a judicial component within the meaning of Paragraph 20(2) of the Federal Constitutional Law (Bundes-Verfassungsgesetz). 
12 Bundeskommunikationssenat je ustanovljen saveznim zakonom o osnivanju Kommunikationsbehördea Austria i Bundeskommunikationssenata (Bundesgesetz über die Einrichtung einer Kommunikationsbehörde Austria und eines Bundeskommunikationssenates, BGBl. I, 32/2001, u daljem tekstu: KOG) u svrhu nadziranja odluka Kommunikationsbehördea Austria (austrijsko regulatorno tijelo u području komunikacija, u daljnjem tekstu: KommAustria) i izvršavanja, kao kolegijalno tijelo sa sudskom komponentom u smislu članka 20. stavka 2. saveznog ustavnog zakona (Bundes-Verfassungsgesetz), sudskog nadzora nad ORF-om.
‘1. A Bundeskommunikationssenat responsible for monitoring the decisions of KommAustria … shall be set up at the Federal Chancellery. 
„1. Bundeskommunikationssenat se osniva pri Uredu saveznog kancelara kako bi nadzirao odluke KommAustrie ...
2. The Bundeskommunikationssenat shall decide at last instance on appeals against decisions of KommAustria …, with the exception of appeals concerning administrative penalties. 
2. Bundeskommunikationssenat odlučuje u posljednjem stupnju o žalbama na odluke KommAustrie ..., osim o žalbama u upravnim stvarima kaznenopravne naravi.
3. The decisions of the Bundeskommunikationssenat may not be set aside or varied by administrative action. Appeals against its decisions may be brought before the Verwaltungsgerichtshof [Administrative Court].’ 
3. Odluke Bundeskommunikationssenat nije moguće ukinuti ili izmijeniti u upravnom postupku. Žalbe na njegove odluke mogu se uložiti Verwaltungsgerichtshofu (upravnom sudu).”
‘1. The Bundeskommunikationssenat shall consist of five members, of whom three must belong to the judiciary. The members of the Bundeskommunikationssenat shall perform their duties independently and are not bound by any directions or instructions. The Bundeskommunikationssenat shall elect a chairperson and a deputy chairperson from the members who belong to the judiciary. 
„1. Bundeskommunikationssenat broji pet članova od kojih su troje suci. U obavljanju svojih dužnosti članovi Bundeskommunikationssenata neovisni su i nisu vezani nikakvim uputama ili nalozima. Članovi Bundeskommunikationssenata među svojim članovima koji su suci biraju predsjednika i zamjenika predsjednika.
2. The members of the Bundeskommunikationssenat shall be appointed by the Federal President upon proposal of the Federal Government for a term of six years. For each member a substitute member shall be appointed to take the place of a member prevented from fulfilling his obligations.’ 
2. Članove Bundeskommunikationssenata imenuje, na prijedlog savezne vlade, savezni predsjednik na vrijeme od šest godina. Za svakog člana imenuje se zamjenik koji ga u slučaju njegove spriječenosti mijenja.”
‘The legislature may free a body 
„Zakonodavac može tijelo
3. created as a collegiate authority required to decide at last instance, the decisions of which may not be annulled or varied by administrative procedure, and which comprises at least one judge, 
3. osnovano kao kolegijalno tijelo koje odlučuje u zadnjem stupnju i čije odluke nije moguće ukinuti ili izmijeniti u upravnom postupku te u čijem je sastavu barem jedan sudac
of its obligation to comply with instructions issued by a body which is of higher rank. ...’ 
osloboditi obveze postupanja u skladu s uputama koje mu je dalo hijerarhijski nadređeno tijelo. [...]”
16 Sky has been authorised by KommAustria to broadcast via satellite the coded digital television programme ‘Sky Sport Austria’. By a contract of 21 August 2009, Sky acquired exclusive rights to broadcast Europa League matches in the 2009/2010 to 2011/2012 seasons in Austrian territory. Sky states that it spends several million euros each year on the licence and production costs. 
16 KommAustria je ovlastio Sky da putem satelita emitira kodirani digitalni televizijski program „Sky Sport Austria”. Ugovorom od 21. kolovoza 2009. Sky je stekao isključiva prava emitiranja utakmica lige Europa League na austrijskom državnom području u sezonama od 2009/2010 do 2011/2012. Sky navodi da njegovi godišnji troškovi za licenciju i produkciju iznose nekoliko milijuna eura.
17 On 11 September 2009, Sky and ORF entered into an agreement granting ORF the right to produce short news reports and providing for the payment of EUR 700 per minute for such reports. As regards that remuneration, the parties limited the duration of the validity of the agreement to the entry into force of the amendment to Article 5 of the Federal Law on the Exercise of Exclusive Broadcasting Rights, namely 1 October 2010. 
17 11. rujna 2009. Sky i ORF sklopili su sporazum kojim se ORF-u daje pravo na proizvodnju kratkih informativnih izvješća i određuje naknada od 700 EUR po minuti takvog izvješća. U pogledu te naknade, stranke su vremenski ograničile rok valjanosti sporazuma do datuma stupanja na snagu izmjena članka 5. Saveznog zakona o ostvarivanju isključivih prava emitiranja, odnosno do 1. listopada 2010.
18 At the request of ORF, made in November 2010, KommAustria decided that Sky was required, as the holder of exclusive broadcasting rights, to grant ORF the right to produce short news reports, but was not entitled to demand remuneration greater than the additional costs directly incurred in providing access to the satellite signal, which were non-existent in this case. At the same time, it determined the conditions under which ORF could exercise that right. Both parties appealed against that decision before the Bundeskommunikationssenat. 
18 Na ORF-ov zahtjev uložen u studenom 2010., KommAustria odlučio je da je Sky, kao imatelj isključivih prava emitiranja, dužan ORF-u dodijeliti pravo na proizvodnju kratkih informativnih isječaka, ali da nema pravo zahtijevati naknadu veću od iznosa dodatnih troškova izravno nastalih omogućavanjem pristupa satelitskom signalu, koji u ovom slučaju ne postoje. Istodobno je odredio uvjete pod kojima ORF smije ostvarivati to pravo. Obje stranke uputile su Bundeskommunikationssenatu žalbu na tu odluku.
19 In its order for reference, the Bundeskommunikationssenat refers, in so far as concerns the admissibility of the request for a preliminary ruling, to the judgment in Case C-195/06 Österreichischer Rundfunk [2007] ECR I-8817, and considers that it should also be regarded, in the present case, as a court or tribunal within the meaning of Article 267 TFEU, given that the same rules of jurisdiction apply in the present case as in the case which gave rise to that judgment. 
19 U svojoj odluci kojom upućuje zahtjev za prethodnu odluku Bundeskommunikationssenat se poziva, u mjeri u kojoj se to tiče dopuštenosti zahtjeva za prethodnu odluku, na presudu od 18. listopada 2007., Österreichischer Rundfunk (C-195/06, Zb., str. I-8817.), te smatra da bi se i u ovom predmetu trebao smatrati sudom u smislu članka 267. UFEU-a s obzirom na to da i u ovom predmetu kao i u onom u kojem je bila donesena navedena presuda vrijede ista pravila o nadležnosti.
20 On the substance, the Bundeskommunikationssenat considers that the right to produce short news reports constitutes an interference with the right to property, as laid down in Article 17 of the Charter, of the broadcaster which has acquired, on a contractual basis, broadcasting rights relating to an event of high interest to the public on an exclusive basis (‘the holder of exclusive broadcasting rights’). 
20 U pogledu merituma, Bundeskommunikationssenat smatra da pravo na proizvodnju kratkih informativnih izvješća predstavlja zadiranje u pravo vlasništva, kako je utvrđeno člankom 17. Povelje, televizijske kuće koja je ugovorom stekla isključiva prava emitiranja događaja od velikog interesa javnosti (u daljnjem tekstu: imatelj isključivih prava emitiranja).
21 Referring, in particular, to Article 52(1) of the Charter, the Bundeskommunikationssenat questions whether a provision of a directive which prevents the authorities of a Member State from providing for compensation for such an interference with the right to property is consistent with the principle of proportionality. It considers that the fact that Article 15(6) of Directive 2010/13 provides that the Member States are required to define the modalities and conditions relating to the right to produce short news reports cannot make up for such an inference. The Bundeskommunikationssenat considers that, in the light, in particular, of the principle of proportionality, it is necessary to adopt a rule allowing account to be taken of the circumstances of the case and, in particular, the subject-matter of the exclusive broadcasting rights and the amount paid by the holder to acquire those rights in order to calculate appropriate compensation. 
21 Pozivajući se osobito na članak 52. stavak 1. Povelje, Bundeskommunikationssenat se pita je li odredba direktive kojom se tijelima države članice onemogućuje da predvide naknadu za takvo zadiranje u pravo vlasništva u skladu s načelom proporcionalnosti. On smatra da se člankom 15. stavkom 6. Direktive 2010/13 kojim se od država članica zahtijeva da odrede načine i uvjete u vezi s pravom proizvodnje kratkih informativnih isječaka ne može nadoknaditi takovo zadiranje. Bundeskommunikationssenat smatra da je, osobito s obzirom na načelo proporcionalnosti, potrebno donijeti pravilo kojim bi se omogućilo da se prilikom izračuna odgovarajuće naknade u obzir uzmu okolnosti pojedinačnog slučaja i osobito predmet isključivih prava emitiranja te iznos koji je njihov imatelj platio kako bi ih stekao.
23 In that context, the Bundeskommunikationssenat refers to decisions of the Bundesverfassungsgericht (German Federal Constitutional Court) and of the Verfassungsgerichtshof (Austrian Constitutional Court) in which it has been considered that the granting of a right to make short news reports free of charge is disproportionate and, as a result, infringes professional freedom, within the meaning of Article 12 of the German Basic Law (Grundgesetz), and the right to property, within the meaning of Article 5 of the Austrian Basic Law on the general rights of citizens (Staatsgrundgesetz über die allgemeinen Rechte der Staatsbürger) and Article 1 of Additional Protocol No 1 to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Paris on 20 March 1952 (‘the Additional Protocol’). 
23 U tom kontekstu, Bundeskommunikationssenat se poziva na odluke Bundesverfassungsgerichta (njemački savezni ustavni sud) i Verfassungsgerichtshofa (austrijski ustavni sud) u kojima je bilo utvrđeno da je davanje prava na proizvodnju kratkih informativnih izvješća bez naknade neproporcionalno te stoga predstavlja povredu slobode izbora i obavljanja zanimanja u smislu članka 12. njemačkog temeljnog zakona (Grundgesetz) i prava vlasništva u smislu članka 5. austrijskog temeljnog zakona o općim pravima državljana (Staatsgrundgesetz über die allgemeinen Rechte der Staatsbürger) kao i članka 1. Dodatnog protokola br. 1 Europskoj konvenciji o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda potpisanoj u Parizu 20. ožujka 1952. (u daljnjem tekstu: Dodatni protokol).
‘Is Article 15(6) of [Directive 2010/13] compatible with Articles 16 and 17 of the Charter ... and with Article 1 of [the Additional] Protocol …?’ 
„Je li članak 15. stavak 6. [Direktive 2010/13] u skladu s člancima 16. i 17. [Povelje] ... te s člankom 1. Dodatnog protokola [...]?”
26 In order to determine whether a body making a reference is a court or tribunal for the purposes of Article 267 TFEU, which is a question governed by European Union law alone, the Court takes account of a number of factors, such as whether the body is established by law, whether it is permanent, whether its jurisdiction is compulsory, whether its procedure is inter partes, whether it applies rules of law and whether it is independent (Case C-196/09 Miles and Others [2011] ECR I-0000, paragraph 37 and the case-law cited). 
26 Prilikom utvrđivanja je li tijelo koje je uputilo zahtjev sudu u smislu članka 267. UFEU-a, a što je pitanje koje potpada isključivo pod pravo Europske unije, prema ustaljenoj sudskoj praksi, Sud procjenjuje sve elemente, kao što su njegova utemeljenost na zakonu, stalnost, svojstvo obvezne nadležnosti, kontradiktorna priroda postupka, primjena pravnih pravila, te njegova neovisnost (presuda od 14. lipnja 2011., Miles i dr., C-196/09, Zb., str. I-5105, t. 37. i citirana sudska praksa).
27 The Court has already had the opportunity to determine, in the case which gave rise to the judgment in Österreichischer Rundfunk, whether the Bundeskommunikationssenat is a court or tribunal for the purposes of Article 234 EC. In that regard, it held, in paragraphs 19 to 21 of its judgment, that, on the basis of the provisions relating to the establishment and functioning of the Bundeskommunikationssenat, applicable in that case, that body had to be considered to be a court or tribunal for the purposes of Article 234 EC. 
27 Sud je u predmetu u kojemu je donesena prethodno citirana presuda Österreichischer Rundfunk već imao priliku utvrditi je li Bundeskommunikationssenat sud u smislu članka 234. UEZ-a. U tom pogledu, u točkama 19. do 21. svoje presude Sud je presudio da na temelju odredaba o osnivanju i djelovanju Bundeskommunikationssenata primjenjivih u prethodno citiranom predmetu to tijelo treba smatrati sudom u smislu članka 234. UEZ-a.
28 In the present case, provisions regarding the establishment and functioning of the Bundeskommunikationssenat are applicable which are identical in content to those which were applicable in the case which gave rise to the judgment in Österreichischer Rundfunk. In those circumstances, the Bundeskommunikationssenat must be considered to be a court or tribunal for the purposes of Article 267 TFEU also in the present case. 
28 U ovom predmetu primjenjuju se odredbe o osnivanju i djelovanju Bundeskommunikationssenata koje su sadržajno istovjetne onima koje su bile primjenjive u predmetu u kojemu je bila donesena prethodno citirana presuda Österreichischer Rundfunk. U tim okolnostima Bundeskommunikationssenat treba i u ovom predmetu smatrati sudom u smislu članka 267. UFEU-a.
30 By its question, the Bundeskommunikationssenat requests the Court, in essence, to examine the validity of Article 15(6) of Directive 2010/13 in the light of Articles 16 and 17(1) of the Charter and Article 1 of the Additional Protocol. In particular, it asks whether Article 15(6) amounts to an infringement of the fundamental rights of the holder of exclusive broadcasting rights, since the holder of those rights is required to authorise any other broadcaster, established in the European Union, to make short news reports, without being able to seek compensation exceeding the additional costs directly incurred in providing access to the signal. 
30 Svojim pitanjem Bundeskommunikationssenat u biti traži od Suda da razmotri valjanost članka 15. stavka 6. Direktive 2010/13 s obzirom na članak 16. i članak 17. stavak 1. Povelje kao i članak 1. Dodatnog protokola. Osobito se pita krše li se člankom 15. stavkom 6. temeljna prava imatelja isključivih prava emitiranja zbog toga što je imatelj tih prava dužan svakoj televizijskoj kući s poslovnim nastanom u Europskoj uniji omogućiti proizvodnju kratkih informativnih izvješća bez mogućnosti traženja naknade koja bi premašivala iznos dodatnih troškova izravno nastalih omogućavanjem pristupa signalu.
31 Article 17(1) of the Charter provides that ‘[e]veryone has the right to own, use, dispose of and bequeath his or her lawfully acquired possessions. No one may be deprived of his or her possessions, except in the public interest and in the cases and under the conditions provided for by law, subject to fair compensation being paid in good time for their loss. The use of property may be regulated by law in so far as is necessary for the general interest.’ 
31 Člankom 17. stavkom 1. Povelje predviđeno je da „[s]vatko ima pravo vlasništva nad svojom na zakonit način stečenom imovinom, kao i pravo njezina korištenja, raspolaganja njome i njezina ostavljanja u nasljedstvo. Imovina nikome ne može biti oduzeta, osim u slučaju zaštite javnog interesa ili u slučajevima i pod uvjetima predviđenima zakonom, uz pravodobno plaćanje naknade za njezin gubitak. Korištenje imovine može se urediti zakonom ukoliko to zahtijeva opći interes.”
32 Article 15(1) of Directive 2010/13 provides that, for the purpose of short news reports, any broadcaster established in the European Union must have access to events of high interest to the public which are transmitted on an exclusive basis by a broadcaster under their jurisdiction. Pursuant to Article 15(3) thereof, in principle, such access is guaranteed by allowing broadcasters to freely choose short extracts from the transmitting broadcaster’s signal. Article 15(6) of the directive states that, where compensation is provided for the holder of the exclusive audiovisual broadcasting rights, it shall not exceed the additional costs directly incurred in providing access to the signal. 
32 Države članice osiguravaju da za potrebe kratkih novinskih [informativnih ]izvješća, svaka televizijska kuća osnovana u Zajednici [s poslovnim nastavnom u Europskoj uniji] ima pristup na pravednoj, razumnoj i nediskriminirajućoj osnovi događajima od velikog interesa javnosti koje na isključivoj osnovi prenosi televizijska kuća u njihovoj nadležnosti. Članak 15. stavak 1. propisuje da države članice osiguravaju da u svrhu proizvodnje kratkih informativnih izvješća svaka televizijska kuća s poslovnim nastanom u Europskoj uniji ima pravičan, razuman i nediskriminirajući pristup događajima od velikog interesa javnosti koje na isključivoj osnovi emitira televizijska kuća pod njihovom nadležnošću. U skladu s člankom 15. stavkom 3. takav je pristup načelno zajamčen omogućavanjem televizijskim kućama slobodnog izbora kratkih isječaka sa signala emitirajuće televizijske kuće. U skladu s člankom 15. stavkom 6. Direktive, ako je u korist imatelja isključivih prava audiovizualnog emitiranja predviđena naknada, ona ne smije premašivati iznos dodatnih troškova izravno nastalih omogućavanjem pristupa signalu.
34 In those circumstances, the question arises as to whether the guarantees provided in Article 17(1) of the Charter extend to audiovisual broadcasting rights acquired contractually. The protection granted by that article does not apply to mere commercial interests or opportunities, the uncertainties of which are part of the very essence of economic activity (Joined Cases C-120/06 P and C-121/06 P FIAMM and Others v Council and Commission [2008] ECR I-6513, paragraph 185 and the case-law cited), but applies to rights with an asset value creating an established legal position under the legal system, enabling the holder to exercise those rights autonomously and for his benefit. 
34 U tim se okolnostima postavlja pitanje odnose li se zapravo jamstva predviđena člankom 17. stavkom 1. Povelje i na ugovorom stečena prava audiovizualnog emitiranja. Zaštita dana tim člankom ne odnosi se na isključivo poslovne interese ili izglede čija neizvjesnost čini bit gospodarskih djelatnosti (presuda od 9. rujna 1998., FIAMM i dr./Vijeće i Komisija, C-120/06 P i C-121/06 P, Zb., str. I-6513., t. 185. i citirana sudska praksa), nego na imovinska prava iz kojih, sukladno pravnom sustavu, proizlazi stečeni pravni položaj koji omogućuje autonomno korištenje tih prava njihovu nositelju u vlastitu korist.