natgillin/translations-raw huggingface dataset:
41 Thus, Question 1 seeks an examination, in the light of the duty under Article 296 TFEU to state reasons, of the legality of the entry of DHKP-C on the list and its maintenance on that list by operation of the provisions identified in paragraph 20 above, which, taken together, cover the period between 30 August 2002, the date on which the conduct alleged in the indictment began, and 28 June 2007, the day before the date on which Decision 2007/445 came into effect (‘the inclusion of DHKP-C on the list during the period prior to 29 June 2007’). 
41 U svjetlu obveze obrazlaganja iz članka 296. UFEU-a, prvim se pitanjem dakle traži ispitivanje valjanosti uključivanja DHKP-C-a u popis te njegova zadržavanja na tom popisu primjenom odredbi navedenih u točki 20. ove presude, koje zajedno obuhvaćaju razdoblje između 30. kolovoza 2002., datuma na koji su navodne radnje iz optužnice započele i 28. lipnja 2007., datuma uoči dana na koji je Odluka 2007/445 stupila na snagu (dalje u tekstu: uključivanje DHKP-C-a u popis u skladu s člankom 2. stavkom 3. Uredbe br. 2001/2580 tijekom razdoblja prije 29. lipnja 2007.).
42 On the other hand, as is accepted by all the parties who submitted observations to the Court, with the exception of F, Question 1 does not concern the legality of the inclusion of DHKP-C on the list pursuant to Decision 2007/445 and the subsequent Council decisions referred to in paragraph 25 above. Nor – contrary to the position argued for by F – does Question 1 concern the legality of Regulation No 2580/2001. 
42 S druge strane, sve stranke koje su podnijele očitovanja Sudu, osim F-a, suglasne su da se prvo pitanje ne tiče valjanosti uključivanja DHKP-C-a u popis u skladu s Odlukom 2007/445 iz točke 25. ove presude. Protivno stajalištu koje zastupa F, ni prvo pitanje ne tiče se valjanosti Uredbe br. 2580/2001.
43 At the outset, it should be emphasised that, by contrast with the case which gave rise to the judgment in Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission [2008] ECR I-6351, which concerned a measure freezing the applicants’ assets, the provisions whose legality is under consideration in this reference for a preliminary ruling are relied upon in support of accusations relating to an infringement of Regulation No 2580/2001, which is punishable under the applicable national law by criminal penalties entailing custodial sentences. 
43 Prvo valja naglasiti da u suprotnosti s predmetom koji je doveo do presude od 3. rujna 2008., Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija (C-402/05 P i C-415/05 P, Zb., str. I-6351.), u kojoj se radilo o mjeri zamrzavanja tužiteljeve imovine, odredbe čija se valjanost razmatra u ovom zahtjevu za prethodnu odluku navedene su u prilog optužbama za kršenje Uredbe br. 25809/2001, što je prema mjerodavnom nacionalnom pravu kažnjivo kaznenopravnim sankcijama koje podrazumijevaju oduzimanje slobode.
44 Against that background, it should be noted that the European Union is based on the rule of law and the acts of its institutions are subject to review by the Court of their compatibility with EU law and, in particular, with the Treaty on the Functioning of the European Union and the general principles of law. The Treaty on the Functioning of the European Union has established a complete system of legal remedies and procedures designed to confer on the judicature of the European Union jurisdiction to review the legality of acts of the institutions of the European Union (see, to that effect, Case C-50/00 P Unión de Pequeños Agricultores v Council [2002] ECR I-6677, paragraphs 38 and 40, and Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, paragraph 281). 
44 U tom kontekstu valja napomenuti da je Europska unija Unija prava u kojoj su njezine institucije podložne nadzoru usklađenosti njihovih akata s, među ostalim, Ugovorom o funkcioniranju Europske unije i općim načelima prava. Ugovorom o funkcioniranju Europske unije ustanovljen je cjelovit sustav pravnih lijekova i postupaka kojima je cilj osigurati nadzor zakonitosti akata Unije povjeravajući ga Sudu (vidjeti u tom smislu presude od 25. srpnja 2002., Unión de Pequeños Agricultores/Vijeće, C-50/00 P, Zb., str. I-6677., t. 38. i 40., kao i gore navedenu Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija, t. 281.).
49 In that regard, it should be pointed out that the defendants themselves were not placed on that list: the entry on the list relates only to DHKP-C. Moreover, the order for reference does not give any information on the basis of which it could be established that the position occupied by the defendants within DHKP-C would have conferred on them the power to represent that organisation in an action for annulment brought before the judicature of the European Union. 
49 U tom pogledu valja naglasiti da sami tuženici nisu uključeni u taj popis, uključivanje u popis odnosi se samo na DHKP-C. Štoviše, u zahtjevu za prethodnu odluku ne navode se podaci na temelju kojih se može utvrditi da je položaj koji su imali u DHKP-C-u tuženicima dao ovlasti da zastupaju tu organizaciju u tužbi za poništenje podnesenoj pred sudom Europske unije
50 In addition, it cannot be held that the defendants were indisputably ‘directly and individually concerned’ by the listing at issue for the purposes of the fourth paragraph of Article 230 EC, which was applicable at the material time. 
50 Usto, ne može se smatrati da se popis o kojem je riječ „izravno i osobno odnosi“ na tuženike u smislu četvrtog stavka članka 230. Ugovora o EZ-u koji je bio mjerodavan tijekom predmetnog razdoblja.
51 The reason for this is that, like Regulation No 2580/2001, that inclusion on the list is of general application. It serves, together with that regulation, to impose on an indeterminate number of persons an obligation to comply with specific restrictive measures against DHKP-C (see, by analogy, Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, paragraphs 241 to 244). 
51 Razlog tomu jest što, poput Uredbe br. 2580/2001., to uključivanje u popis ima opću primjenu. Ono služi da se zajedno s tom uredbom nepoznatom broju osoba uvede obveza poštovanja posebnih mjera ograničavanja protiv DHKP-C-a (vidjeti po analogiji gore navedenu presudu Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija, t. 241. do t. 244.).
52 It follows that, as the national court pointed out, the defendants – unlike DHKP-C – did not have an indisputable right to bring an action under Article 230 EC for the annulment of that listing. 
52 Iz toga slijedi da, kao što je nacionalni sud istaknuo, tuženici – za razliku od DHKP-C-a – nisu imali neosporivo pravo prema članku 230 Ugovora o EZ-u podnijeti tužbu za poništenje tog uključivanja.
53 As to the assessment, in the light of the duty under Article 296 TFEU to state reasons, of the legality of the provisions identified in paragraph 20 above, it should be pointed out that that duty is applicable to a listing such as that at issue in the main proceedings. That point was not disputed, moreover, by any of the parties who intervened in the proceedings before the Court. 
53 Što se tiče valjanosti odredbi iz točke 20. ove presude, u svjetlu obveze obrazlaganja prema članku 296. UFEU-a, treba naglasiti da se ta obveza primjenjuje na uključivanje koje je u pitanju u glavnom postupku. Štoviše, to nije dovodila u pitanje niti jedna od stranaka koje su sudjelovale u postupku pred Sudom.
56 The defendants were therefore denied the information necessary to enable them to verify whether the inclusion of DHKP-C on the list during the period prior to 29 June 2007 – in particular, the accuracy and relevance of the evidence on which that listing was based – was well founded, despite the fact that it was one of the grounds of the indictment drawn up against them. At the hearing, the Council acknowledged that the right to know the evidence justifying such inclusion on the list extended to the defendants. 
56 Tuženicima su stoga uskraćene potrebne informacije koje bi mogle potvrditi osnovanost uključivanja DHKP-C-a u popis iz članka 2. stavka 3. navedene uredbe tijekom razdoblja prije 29. lipnja 2007., a posebno, točnost i relevantnost elemenata koji su doveli do uključivanja u popis, usprkos činjenici da je to bio jedan od razloga zbog kojih je protiv njih podignuta optužnica. Tijekom rasprave Vijeće je potvrdilo da se pravo na upoznavanje s elementima koji opravdavaju uključivanje u popis proteže na tuženike.
57 The lack of a statement of reasons which vitiates the listing is also liable to frustrate the attempts of the courts to carry out an adequate review of the substantive legality of that listing, particularly as regards the verification of the facts, and the evidence and information relied upon in support of the listing. As F stated at the hearing, the possibility of an adequate review by the courts is indispensable if a fair balance between the requirements of the fight against international terrorism, on the one hand, and the protection of fundamental liberties and rights, on the other, is to be ensured. 
57 Nepostojanje obrazloženja za uključivanje u popis također može spriječiti adekvatan sudski nadzor materijalne zakonitosti tog uključivanja, posebno u pogledu provjere činjenica te dokaza i informacija navedenih u prilog uključivanju. Kako je F naveo tijekom rasprave, odgovarajući sudski nadzor nužan je kako bi se osigurala ravnoteža između zahtjeva u okviru borbe protiv međunarodnog terorizma s jedne strane i zaštite temeljnih prava i sloboda s druge strane.
"59 However, even if it were to be supposed that, by adopting Decision 2007/445, the Council intended to remedy the lack of a statement of reasons for placing DHKP-C on the list during the period prior to 29 June 2007, that decision cannot, in any circumstances, be relied upon, in conjunction with Paragraph 34(4) of the AWG, as a basis for a criminal conviction in respect of facts relating to that period, without infringing the principle of the non-retroactivity of provisions which may form the basis for a criminal conviction (see, by analogy, Case 63/83 Kirk [1984] ECR 2689, paragraphs 21 and 22; Case C-331/88 Fedesa and Others [1990] ECR I-4023, paragraph 44; and Joined Cases C-387/02, C-391/02 and C-403/02 Berlusconi and Others [2005] ECR I-3565, paragraphs 74 to 78)." 
"59 Međutim, čak i ako bi se pretpostavilo da je, donošenjem Odluke 2007/445, Vijeće imalo namjeru ispraviti izostanak obrazloženja za uključivanje DHKP-C-a u popis tijekom razdoblja prije 29. lipnja 2007., ta odluka nikako ne može, zajedno s točkom 34. stavkom 4. AWG-a, biti temelj za osuđujuću presudu u kaznenom postupku za činjenice koje se odnose na to razdoblje, bez povrede načela zabrane retroaktivnog djelovanja odredbi koje predstavljaju temelj za osuđujuću presudu u kaznenom postupku (vidjeti po analogiji presude od 10. srpnja 1984., Kirk, 63/83, Zb., str. 2689., t. 21. i t. 22.; i od 13. studenoga 1990., Fedesa i drugi, C-331/88 str. I-4023., t. 44., kao i od 3. svibnja 2005., Berlusconi i drugi, C-387/02, C-391/02 i C-403/02, Zb., str. I-3565., t. 74. do t. 78.)."
64 In the light of the information provided in the order for reference, the point of those two questions is to ascertain whether acts such as those by which the defendants, in their capacity as members of DHKP-C, transferred to that organisation – or, to be exact, to its highest executive bodies – the funds obtained from third persons through annual campaigns to collect donations, and through events and sales of publications, imply that those funds were made available for the benefit of that organisation within the meaning of Regulation No 2580/2001. 
64 S obzirom na informacije u zahtjevu za prethodnu odluku, tim se pitanjima želi utvrditi proizlazi li iz djela kao što su ona kojima su tuženici, u svojstvu članova DHKP-C-a, prenijeli toj organizaciji, ili, točnije, njezinim najvišim izvršnim tijelima, sredstva dobivena od trećih osoba putem godišnjih akcija prikupljanja donacija i putem događanja i prodaje publikacija, da su ta sredstva stavljena na raspolaganje u korist te organizacije u smislu Uredbe br. 2580/2001.
67 The expression ‘made available’ has a wide meaning, encompassing all the acts necessary if a person, a group or an entity on the list is effectively to obtain full power of disposal in respect of the funds, other financial assets and economic resources concerned (see, by analogy, Möllendorf and Möllendorf-Niehuus, paragraph 51). 
67 Izraz „dostupni[AR1]“ [stavljaju se na raspolaganje] ima široko značenje te uključuje sve potrebne radnje koje treba obaviti kako bi osoba, skupina ili subjekt na popisu iz članka 2. stavka 3. Uredbe br. 2580/2001 zaista dobila puno pravo raspolaganja financijskim sredstvima, ostalom financijskom imovinom i gospodarskim izvorima o kojima je riječ (vidjeti prema analogiji gore navedenu presudu Möllendorf i Möllendorf-Niehuus, t. 51.).
68 That meaning is independent of the existence or absence of a relationship between the perpetrator of the act of ‘making available’ and the beneficiary. As the Generalbundesanwalt maintained, and contrary to the position argued for by F, there is nothing in Regulation No 2580/2001 – in any of its various language versions – to suggest that the transfer of funds by a member of an organisation on the list to that same organisation is not covered by that meaning. 
68 To je značenje neovisno o postojanju ili nepostojanju odnosa između počinitelja djela omogućavanja „dostupnosti“ [stavljanja na raspolaganje] i korisnika. Kako je tvrdio Generalbundesanwalt i suprotno stajalištu koje je zauzeo F, ništa u Uredbi br. 2580/2001, ili bilo kojoj od njezinih jezičnih inačica, ne upućuje na to da se tim značenjem ne obuhvaća prijenos sredstava od strane člana organizacije na popisu toj istoj organizaciji.
69 The notion of ‘funds, other financial assets and economic resources’ as used in Regulation No 2580/2001 also takes on, by virtue of the related definition given in Article 1(1) of that regulation, a wide meaning which covers assets of every kind, however acquired. It is not important, in that regard, whether own assets or assets which have been collected or obtained from third persons are concerned. 
69 Pojam „financijskih sredstava, ostale financijske imovine i gospodarskih izvora“ kako se rabi u Uredbi br. 2580/2001, također, prema definiciji iz članka 1. stavka 1. te uredbe dobiva široko značenje koje obuhvaća imovinu svake vrste bez obzira kako je stečena. U tom smislu nije važno radi li se o vlastitim sredstvima ili sredstvima koja su prikupljena ili dobivena od trećih osoba.
70 It should be added that, for the purposes of interpreting Regulation No 2580/2001, it is necessary to take account of the wording and purpose of Common Position 2001/931, which that regulation – according to recital 5 in the preamble thereto – is intended to implement. 
70 Potrebno je dodati da prilikom tumačenja Uredbe br. 2580/2001 treba voditi računa o tekstu i svrsi Zajedničkog stajališta 2001/931, koje ta uredba, u skladu s njezinom 5. uvodnom izjavom, ima za cilj provesti.
71 The prohibition laid down in Article 3 of Common Position 2001/931 is framed in terms as general as those used in Article 2(1)(b) of Regulation No 2580/2001. Moreover, Article 1(3) of Common Position 2001/931, to which Article 1(4) of that regulation refers, attributes a wide meaning to the term ‘terrorist act’, which encompasses, under Article 1(3)(iii)(k), ‘funding ... in any way’ the activities of a terrorist group. 
"71 Zabrana iz članka 3. Zajedničkog stajališta 2001/931 izrečena je jednako općenito kao i ona iz članka 2. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2580/2001. Štoviše, članak 1. stavak 3. zajedničkog stajališta na koji se odnosi članak 1. stavak 4. uredbe dodjeljuje pojmu „terorističko djelo"" široko značenje, koje uključuje, u skladu s člankom 1. stavkom 3. alinejom (iii) točkom (k) „svaki oblik financiranja“ aktivnosti terorističke skupine."
72 As the European Commission has argued, the interpretation of Regulation No 2580/2001 also implies that account must be taken of the wording and purpose of Resolution 1373 (2001), to which the third recital in the preamble to that regulation refers (see, by analogy, Möllendorf and Möllendorf-Niehuus, paragraph 54, and Case C-340/08 M and Others [2010] ECR I-0000, paragraph 45). 
72 Prema tvrdnjama Europske komisije, pri tumačenju Uredbe br. 2580/2001 također treba uzeti u obzir tekst i svrhu Rezolucije 1373(2001), na koju upućuje treća uvodna izjava te uredbe (vidjeti prema analogiji gore navedenu presudu Möllendorf i Möllendorf-Niehuus, t. 54. kao i presudu od 29. travnja 2010., M i drugi, C-340/08. Zb., str. I-391. t. 45. ).
73 However, Point 1(d) of Resolution 1373 (2001) lays down a general prohibition on, amongst other things, making funds available for the benefit of persons or entities which commit or attempt to commit acts of terrorism. Point 1(b) of that resolution provides, in addition, that States are to ‘[c]riminalise the wilful provision or collection, by any means, directly or indirectly, of funds by their nationals or in their territories with the intention that the funds should be used, or in the knowledge that they are to be used, in order to carry out terrorist acts’. 
"73 Međutim, točkom 1. (d) Rezolucije 1373(2001) navodi se opća zabrana, između ostalog, stavljanja na raspolaganje financijskih sredstava u korist osoba ili drugih subjekata koji počine ili pokušaju počiniti terorističko djelo. Točkom 1. (b) te rezolucije propisuje se također da države trebaju „odrediti kaznenim djelom svjesno pružanje ili prikupljanje, bilo kojim sredstvima, posredno ili neposredno, financijskih sredstava od strane svojih državljana ili na svojim državnim područjima s namjerom da se ta financijska sredstva upotrijebe ili uz saznanje ta će ona biti upotrjebljena za počinjenje kaznenih djela"" [neslužbeni prijevod]."
75 As the Commission has argued, the foregoing analysis is not called into question by the defendants’ contention that, once in their possession, the funds at issue were already accessible, indirectly, to DHKP-C and that, as a consequence, their subsequent transfer to the executive bodies of that organisation did not constitute making them available for the benefit of the organisation, within the meaning of Regulation No 2580/2001. 
75 Kako tvrdi Komisija, prethodna analiza nije dovela u pitanje navode tuženikâ da su, kad su dospjela u njihov posjed, predmetna financijska sredstva već bila posredno dostupna DHKP-C-u te da, posljedično, njihov naknadni prijenos izvršnim tijelima te organizacije nije značilo njihovo stavljanje na raspolaganje u korist organizacije u smislu Uredbe br. 2580/2001.
76 Particularly in view of the structure of DHKP-C, which – as the Generalbundesanwalt explained at the hearing – is composed of central management bodies and four main units, which are in turn composed of national, regional and local sub-units, the fact that members of that organisation hold funds received from third persons is not enough to support a finding that the executive bodies which embody the organisation, and specified as such on the list, have the funds available themselves. In the present case, the transfer of those funds to those executive bodies was necessary if DHKP-C was in fact to obtain full power of disposal in respect of those funds – which, up till then, it did not have – for the attainment of its objectives. 
76 Posebno s obzirom na strukturu DHKP-C-a, koji se, kako je objasnio Generalbundesanwalt tijekom rasprave, sastoji od središnjih upravljačkih tijela i četiri glavne jedinice, koje su pak sastavljene od nacionalnih, regionalnih i lokalnih podjedinica, činjenica da članovi te organizacije imaju financijska sredstva koja su primili od trećih osoba nije dostatna da bi dovela do zaključka da su izvršnim tijelima koja predstavljaju organizaciju, te su kao takva navedena na popisu, ta sredstva na raspolaganju. U ovom slučaju, prijenos tih financijskih sredstava tim izvršnim tijelima bio je potreban da bi DHKP-C zaista imao pravo raspolagati tim sredstvima, koja do tada nije imao, za ostvarivanje svojih ciljeva.
77 As for the defendants’ contention that it has not been established that the funds which they transferred were actually used by DHKP-C to finance terrorist activities, it should be pointed out that both the definition in Article 1(1) of Regulation No 2580/2001 and the terms of Article 2(1)(b) of that regulation render it irrelevant. Funds made available for the benefit of an organisation on the list carry with them the danger that they may be diverted in order to support such activities (see, by analogy, M and Others, paragraph 57). Such ‘making available’ is thus covered by the prohibition laid down in Article 2(1)(b) and is punishable by the criminal penalties provided for under the applicable national law, regardless of whether it has been established that the funds were actually used by the organisation at issue for activities of that nature. 
77 Što se tiče navoda tuženikâ da nije utvrđeno da je financijska sredstva koja su oni prenijeli DHKP-C zaista upotrijebio za financiranje terorističkih aktivnosti, potrebno je naglasiti da je to prema definiciji iz članka 1. stavka 1. Uredbe br. 2580/2001 i uvjetima iz članka 2. stavka 1. točke (b) te uredbe nevažno. Postoji opasnost da se financijska sredstva stavljena na raspolaganje u korist organizacije na popisu iskoriste za podupiranje takvih aktivnosti (vidi prema analogiji gore navedenu presudu M i drugi, t. 57). Takva „dostupnost“ [stavljanje na raspolaganje] obuhvaćeno je dakle zabranom iz članka 2. stavka 1. točke (b) te kažnjivo kaznenopravnim sankcijama predviđenim u skladu s mjerodavnim nacionalnim pravom, neovisno o tomu je li utvrđeno da je predmetna organizacija zaista upotrijebila ta financijska sredstva za aktivnosti te naravi.
1. In respect of the period prior to 29 June 2007, the inclusion of Devrimci Halk Kurtulus Partisi-Cephesi (DHKP-C) on the list provided for in Article 2(3) of Council Regulation (EC) No 2580/2001 of 27 December 2001 on specific restrictive measures directed against certain persons and entities with a view to combating terrorism is illegal and, accordingly, can form no part of the basis for a criminal conviction linked to an alleged infringement of that regulation. 
1 Uključivanje Devrimci Halk Kurtulus Partisi-Cephesi (DHKP-C) u popis iz članka 2. stavka 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2580/2001 od 27. prosinca 2001. o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma nije valjano te stoga ne može biti temelj za osuđujuću presudu u kaznenom postupku povezanom s kršenjem te uredbe u razdoblju prije 29. lipnja 2007.
2. Article 2(1)(b) of Regulation No 2580/2001 must be interpreted as covering the transfer to a legal person, group or entity on the list provided for in Article 2(3) of that regulation, by a member of that legal person, group or entity, of funds and other financial assets or economic resources collected or obtained from third persons. 
2 Članak 2. stavak 1. točka b. Uredbe br. 2580/2001 treba tumačiti u smislu da predviđa prijenos pravnoj osobi, skupini ili subjektu na popisu iz članka 2. stavka 3. navedene uredbe, od strane člana te pravne osobe, skupine ili subjekta, financijskih sredstava, ostale financijske imovine ili gospodarskih izvora prikupljenih ili dobivenih od trećih osoba.
15 March 2011 (*) 
15. ožujka 2011. (*)
(Rome Convention on the law applicable to contractual obligations – Contract of employment – Choice made by the parties – Mandatory rules of the law applicable in the absence of choice – Determination of that law – Notion of the country in which the employee ‘habitually carries out his work’ – Employee carrying out his work in more than one Contracting State) 
„Rimska konvencija o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze - Ugovor o radu - Izbor od strane stranaka - Prisilne norme prava koje se primjenjuju u nedostatku izbora - Određivanje tog prava - Pojam države u kojoj radnik ,obično obavlja svoj posaoʼ - Radnik koji obavlja svoj posao u više država ugovornica”
In Case C-29/10, 
U predmetu C-29/10,