natgillin/translations-raw huggingface dataset:
41 Lastly, the Council points out that the Treaty of Lisbon has not affected the distinction between the CFSP and the area of freedom, security and justice. On the contrary, the importance of a line clearly delimiting those two fields was emphasised in the second paragraph of Article 40 TEU. In consequence, if the Court were to take the view that the contested regulation pursues an objective falling under the CFSP, Article 215(2) TFEU would be the only possible legal basis for its adoption. 
41 Na kraju, Vijeće tvrdi da Lisabonski ugovor nije naštetio razgraničenju između ZVSP-a i područja slobode, sigurnosti i pravde. Upravo suprotno tome važnost jasnog razgraničenja ova dva područja naglašena je u drugom stavku članka 40. UEU-a. Stoga, da Sud zauzme stajalište da je pobijana uredba usmjerena prema cilju koji pripada ZVSP-u, članak 215. stavak 2. UFEU-a bio bi jedina moguća pravna osnova za njezino donošenje.
– Preliminary observations 
– Uvodna očitovanja
44 With regard to a measure that simultaneously pursues a number of objectives, or that has several components, which are inseparably linked without one’s being incidental to the other, the Court has held that, where various provisions of the Treaty are therefore applicable, such a measure will have to be founded, exceptionally, on the various corresponding legal bases (see, in particular, Parliament v Council, paragraph 36 and case-law cited). 
44 U odnosu na mjeru koja istovremeno ima veći broj ciljeva ili koja ima više sastavnih dijelova koji su neodvojivo povezani, a nijedan nije akcesoran u odnosu na drugi, Sud je presudio da se u slučaju kada su dakle primjenjive različite odredbe Ugovorâ, takva mjera iznimno treba temeljiti na različitim odgovarajućim pravnim osnovama (vidjeti osobito gore navedenu presudu Parlament/Vijeće, t. 36. i navedenu sudsku praksu).
45 None the less, the Court has held also, in particular in paragraphs 17 to 21 of Case C-300/89 Commission v Council [1991] ECR I-2867 (‘Titanium dioxide’), that recourse to a dual legal basis is not possible where the procedures laid down for each legal basis are incompatible with each other (see, in particular, Parliament v Council, paragraph 37 and case-law cited). 
45 Međutim, Sud je također presudio, osobito u točkama od 17. do 21. presude od 11. lipnja 1991., Komisija/Vijeće, koja je poznata kao „Titanijev dioksid“ (C-300/89, Zb., str. I-2867.), da pribjegavanje dvostrukoj pravnoj osnovi nije moguće kada su postupci predviđeni za svaku pojedinačnu pravnu osnovu međusobno nespojivi (vidjeti osobito gore navedenu presudu Parlament/Vijeće, t. 37. i navedenu sudsku praksu).
46 If it was in the context of the cooperation procedure that the Court found, in Titanium dioxide, an incompatibility between that procedure, provided for by one of the two legal bases concerned in that judgment, and the Council’s acting unanimously after merely consulting the European Parliament, provided for by the other, the Court has, nevertheless, in its subsequent decisions adopted a similar approach in connection with the procedure under Article 251 EC, known as ‘the co-decision procedure’ (see, to this effect, Case C-178/03 Commission v Parliament and Council [2006] ECR I-107, paragraphs 58 and 59, and Parliament v Council, paragraphs 76 to 79). Such an approach is still valid, after the entry into force of the Treaty of Lisbon, in the context of the ordinary legislative procedure. 
46 Ako je Sud u kontekstu postupka suradnje u gore navedenoj presudi Titanijev dioksid utvrdio da postoji nespojivost između tog postupka, na način kako je predviđeno jednom od dvije pravne osnove iz navedene presude, i jednoglasnog nastupanja Vijeća nakon jednostavnog savjetovanja s Europskim parlamentom, kako je predviđeno drugom, Sud je ipak u svojim naknadnim odlukama usvojio sličan pristup u vezi s postupkom na temelju članka 251. UEZ-a koji je poznat kao „postupak suodlučivanja“ (vidjeti u tom smislu presude od 10. siječnja 2006., Komisija/Parlament i Vijeće, C-178/03, Zb., str. I-107., t. 58. i 59., i gore navedenu presudu Parlament/Vijeće, t. od 76. do 79.). Taj pristup ostaje valjan i nakon stupanja na snagu Lisabonskog ugovora, u kontekstu redovnog zakonodavnog postupka.
47 In this instance, while Article 75 TFEU provides for application of the ordinary legislative procedure, which entails qualified majority voting in the Council and the Parliament’s full participation in the procedure, Article 215(2) TFEU, for its part, entails merely informing the Parliament. In addition, recourse to Article 215(2) TFEU, unlike recourse to Article 75 TFEU, requires a previous decision in the sphere of the CFSP, namely, a decision adopted in accordance with Chapter 2 of Title V of the EU Treaty, providing for the adoption of restrictive measures such as those referred to in that provision. As a general rule, adoption of such a decision calls for unanimous voting in the Council acting alone. 
47 U ovom slučaju, dok je člankom 75. UFEU-a predviđena primjena redovnog zakonodavnog postupka koji uključuje glasovanje kvalificiranom većinom u Vijeću i puno sudjelovanje Parlamenta u postupku, člankom 215. stavkom 2. UFEU-a s druge strane predviđeno je samo obavješćivanje Parlamenta. Osim toga, primjena članka 215. stavka 2. UFEU-a, za razliku od članka 75. UFEU-a, iziskuje prethodnu odluku u okviru ZVSP-a odnosno odluku donesenu u skladu s poglavljem 2. glave V. Ugovora o EU-u kojom se donose mjere ograničavanja poput onih iz odnosne odredbe. U pravilu takvu odluku donosi Vijeće jednoglasnim samostalnim odlučivanjem.
49 It follows from the foregoing that, even if the contested regulation does pursue several objectives at the same time or have several components indissociably linked, without one’s being secondary to the other, the differences in the procedures applicable under Articles 75 TFEU and 215(2) TFEU mean that it is not possible for the two provisions to be cumulated, one with the other, in order to serve as a twofold legal basis for a measure such as the contested regulation. 
49 Iz gore navedenoga slijedi da čak i ako pobijana uredba istovremeno ima više ciljeva ili više sastavnih dijelova koji su neodvojivo povezani, a nijedan nije akcesoran u odnosu na drugi, razlike u postupcima koji se primjenjuju na temelju članka 75. UFEU-a i članka 215. stavka 2. UFEU-a priječe kumulaciju dvije odredbe na način da budu dvostruka pravna osnova za mjeru kao što je pobijana uredba.
– The relationship between Articles 60 EC, 301 EC and 308 EC and Articles 75 TFEU and 215 TFEU 
– Odnos između članaka 60. UEZ-a, 301. UEZ-a i 308. UEZ-a te članaka 75. UFEU-a i 215. UFEU-a
52 Indeed, that last article, included in the part of the FEU Treaty on external action by the Union, provides, like Article 301 EC, for the interruption or reduction, in part or completely, of economic relations with one or more third countries. It may be noted here that Articles 301 EC and 215(1) TFEU are worded in the same way. As regards Article 60 EC, which was applicable in those cases mentioned in Article 301 EC and which provided for the application of the procedure under that same article, Article 215(1) TFEU contains a reference to financial relations to cover the areas previously within the ambit of Article 60. 
52 Naime, potonjim se člankom koji je uključen u dio Ugovora o FEU-u o vanjskom djelovanju Unije predviđa, kao i člankom 301. UEZ-a, prekid ili djelomično ili potpuno smanjenje gospodarskih odnosa s jednom ili više trećih zemalja. Ovdje valja istaknuti da su članak 301. UEZ-a i članak 215. stavak 1. UFEU-a formulirani na sličan način. U odnosu na članak 60. UEZ-a, koji je bio primjenjiv u slučajevima koji se spominju u članku 301. UEZ-a i kojim je predviđena primjena postupka na temelju tog istog članka, članak 215. stavak 1. UFEU-a sadrži pozivanje na financijske odnose na način da se obuhvate područja koja su prethodno bila unutar područja primjene članka 60.
53 Furthermore, Article 215(2) TFEU allows the Council to adopt restrictive measures against natural or legal persons and groups or non-State entities, namely, measures that, before the Treaty of Lisbon entered into force, required Article 308 EC too to be included in their legal basis if their addressees were not linked to the governing regime of a third country (see, to that effect, Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, paragraph 216). 
53 Osim toga, člankom 215. stavkom 2. UFEU-a Vijeću je dopušteno da usvaja [ZP1]mjere ograničavanja protiv fizičkih ili pravnih osoba i skupina ili nedržavnih subjekata odnosno mjere koje su prije stupanja na snagu Lisabonskog ugovora trebale imati i članak 308. UEZ-a kao svoju pravnu osnovu ako njihovi adresati nisu bili povezani s vladajućim režimom treće zemlje (vidjeti u tom smislu presudu Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija, t. 216.).
54 As regards Article 75 TFEU, its context and tenor differ from those of Articles 60 EC and 301 EC. Article 75 TFEU does not, in fact, refer to the interruption or reduction, in part or completely, of economic relations with one or more third countries. Incorporated in Part Three of the FEU Treaty on Union policies and internal actions, and more specifically in Title V thereof, entitled ‘Area of freedom, security and justice’, that article simply refers to the definition, for the purpose of preventing terrorism and related activities and combating the same, of a framework for administrative measures with regard to capital movements and payments, when this is necessary to achieve the objectives set out in Article 67 TFEU. 
54 Što se tiče članka 75. UFEU-a, njegov se kontekst i sadržaj razlikuju od onih članaka 60. UEZ-a i 301. UEZ-a. Članak 75. UFEU-a se naime ne odnosi na prekid ili djelomično ili potpuno smanjenje gospodarskih odnosa s jednom ili više trećih zemalja. Uključen u dio treći Ugovora o FEU-u o politikama i unutarnjem djelovanju Unije, točnije u glavi V. Ugovora o FEU-u čiji je naslov „Područje slobode, sigurnosti i pravde“, taj se članak odnosi samo na definiciju, radi sprečavanja i suzbijanja terorizma i srodnih aktivnosti i borbe protiv njih ako je to potrebno radi ostvarivanja ciljeva određenih člankom 67. UFEU-a, okvira administrativnih mjera u odnosu na kretanja kapitala i platni promet.
– The ambit of Article 215 TFEU 
– Područje primjene članka 215. UFEU-a
56 Article 215 TFEU appears in Title IV, entitled ‘Restrictive measures’, of Part Five of the FEU Treaty on external action by the Union. 
56 Članak 215. UFEU-a nalazi se u glavi IV. čiji je naslov „Mjere ograničavanja“ u dijelu petom Ugovora o FEU-u o vanjskom djelovanju Unije.
57 Article 215(1) concerns the adoption of measures necessary for the interruption or reduction, in part or completely, of economic and financial relations with one or more third countries. In this context, Article 215(2) concerns the adoption by the Council of ‘restrictive measures […] against natural or legal persons and groups or non-State entities’, without specifically referring to the combating of terrorism and without limiting those measures to those measures alone that concern capital movements and payments. 
57 Članak 215. stavak 1. odnosi se na donošenje mjera potrebnih za prekid ili djelomično ili potpuno smanjenje gospodarskih i financijskih odnosa s jednom ili više trećih zemalja. U tom kontekstu, članak 215. stavak 2. odnosi se na donošenje od strane Vijeća „mjer[a] ograničavanja […] protiv fizičkih ili pravnih osoba i skupina ili nedržavnih subjekata“, bez posebnog pozivanja na borbu protiv terorizma i bez ograničavanja odnosnih mjera samo na one koje se odnose na kretanje kapitala i platni promet.
58 Moreover, Article 215(2) TFEU, unlike Article 75 TFEU, provides, as mentioned at paragraph 47 above, that it may not be used until a decision under the CFSP has provided for the adoption of restrictive measures against natural or legal persons, groups or non-State entities. For its part, Article 75 TFEU states that it may be used where necessary to achieve the objectives set out in Article 67 TFEU, that is to say, in connection with creating an area of freedom, security and justice. 
58 Usto se člankom 215. stavkom 2. UFEU-a, za razliku od članka 75. UFEU-a, predviđa, kao što je spomenuto u točki 47. ove presude, da se može upotrijebiti samo kada je odlukom u okviru ZVSP-a predviđeno usvajanje mjera ograničavanja protiv fizičkih ili pravnih osoba, skupina ili nedržavnih subjekata. Člankom 75. UFEU-a predviđeno je pak da se može upotrijebiti ako je to potrebno radi ostvarivanja ciljeva određenih člankom 67. UFEU-a odnosno u vezi sa stvaranjem područja slobode, sigurnosti i pravde.
59 In this regard, it is to be borne in mind that, at paragraph 197 of Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, the Court considered that a bridge had been constructed between the actions of the Community involving economic measures under Articles 60 EC and 301 EC and the objectives of the EU Treaty, as it stood before the Treaty of Lisbon entered into force, in the sphere of external relations, including the CFSP. Article 215 TFEU expressly provides such a bridge, but this is not the case with Article 75 TFEU, which creates no link with decisions taken under the CFSP. 
59 U ovom smislu valja imati u vidu da u točki 197. gore navedene presude Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija Sud smatra da je došlo do premošćivanja između djelovanja Zajednice koje uključuje gospodarske mjere iz članaka 60. UEZ-a i 301. UEZ-a te ciljeva Ugovora o EU-u, na način kako je postojao prije stupanja na snagu Lisabonskog ugovora, u području vanjskih odnosa, što uključuje ZVSP. Člankom 215. UFEU-a izričito je predviđena takva paserela, ali to nije slučaj s člankom 75. UFEU-a koji ne stvara nikakvu vezu s odlukama koje se donose u okviru ZVSP-a.
60 As regards combating terrorism and its funding, it is to be noted that there is nothing in Article 215 TFEU to indicate that measures designed to combat them, taken against natural or legal persons, groups or non-State entities, could not constitute restrictive measures provided for in subparagraph 2 of that article. It is to be observed here that, although neither Article 60 EC nor Article 301 EC referred expressly to combating terrorism, those two provisions did, none the less, constitute the legal basis for the adoption, before the Treaty of Lisbon entered into force, of restrictive measures designed to combat that phenomenon (see, inter alia, in this respect, the measures at issue in Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission). 
60 U odnosu na suzbijanje terorizma i financiranja terorizma valja ustvrditi da člankom 215. UFEU-a ni na koji način nije navedeno da mjere za suzbijanje terorizma i njegovog financiranja izrečene protiv fizičkih ili pravnih osoba, skupina ili nedržavnih subjekata ne mogu predstavljati mjere ograničavanja predviđene podstavkom 2. odnosnog članka. Ovdje valja primijetiti da, iako se ni u članku 60. UEZ-a ni u članku 301. UEZ-a ne navodi izričito suzbijanje terorizma, ipak su prije nego što je Lisabonski ugovor stupio na snagu te dvije odredbe bile pravna osnova za usvajanje mjera ograničavanja koje su osmišljene za suzbijanje te pojave (vidjeti u tom smislu osobito mjere koje su predmet gore navedene presude Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija)
62 Article 21(2)(c) TEU, which forms part of Chapter 1 laying down general provisions on the Union’s external action in Title V of the EU Treaty, provides: ‘The Union shall define and pursue common policies and actions, and shall work for a high degree of cooperation in all fields of international relations, in order to … preserve peace, prevent conflicts and strengthen international security, in accordance with the purposes and principles of the United Nations Charter’. With more specific regard to the CFSP, it is to be noted that, according to the first subparagraph of Article 24(1) TEU, ‘[t]he Union's competence in matters of [the CFSP] shall cover all areas of foreign policy and all questions relating to the Union’s security, including the progressive framing of a common defence policy that might lead to a common defence’. 
62 Članak 21. stavak 2. točka (c) UEU-a, koji čini dio poglavlja 1. i kojim se uređuju opće odredbe o vanjskom djelovanju Unije u glavi V. Ugovora o EU-u, glasi kako slijedi. „Unija utvrđuje i provodi zajedničke politike i djelovanja i nastoji ostvariti visok stupanj suradnje u svim područjima međunarodnih odnosa radi [...] očuvanja mira, sprečavanja sukoba i jačanja međunarodne sigurnosti u skladu s ciljevima i načelima Povelje Ujedinjenih naroda.“ S konkretnijim naglaskom na ZVSP, valja istaknuti da u skladu s prvim podstavkom članka 24. stavka 1. UEU-a, „[n]adležnost Unije u pitanjima [ZVSP-a] obuhvaća sva područja vanjske politike i sva pitanja koja se odnose na sigurnost Unije, uključujući i postupno oblikovanje zajedničke obrambene politike koja bi mogla voditi prema zajedničkoj obrani.“
63 Given that terrorism constitutes a threat to peace and international security, the object of actions undertaken by the Union in the sphere of the CFSP, and the measures taken in order to give effect to that policy in the Union’s external actions, in particular, restrictive measures for the purpose of Article 215(2) TFEU, can be to combat terrorism. 
63 S obzirom da terorizam predstavlja prijetnju miru i međunarodnoj sigurnosti, cilj djelovanja Unije u području ZVSP-a i mjera poduzetih s ciljem realizacije te politike u okviru vanjskog djelovanja Unije, a posebno mjera ograničavanja za potrebe članka 215. stavka 2. UFEU-a, može biti suzbijanje terorizma.
64 That assertion is borne out by, in particular, the tenor of Article 43(1) TEU, which makes it clear that all the tasks covered by the common security and defence policy ‘may contribute to the fight against terrorism, including by supporting third countries in combating terrorism in their territories’. 
64 Ta tvrdnja proizlazi posebno iz područja primjene članka 43. stavka 1. UEU-a iz kojeg proizlazi da sve zadaće obuhvaćene zajedničkom sigurnosnom i obrambenom politikom „mogu doprinijeti borbi protiv terorizma, među ostalim i pružanjem potpore trećim zemljama u suzbijanju terorizma na njihovim državnim područjima.“
65 It follows from the foregoing that Article 215(2) TFEU may constitute the legal basis of restrictive measures, including those designed to combat terrorism, taken against natural or legal persons, groups or non-State entities by the Union when the decision to adopt those measures is part of the Union’s action in the sphere of the CFSP. 
65 Iz toga slijedi da članak 215. stavak 2. UFEU-a može biti pravna osnova za mjere ograničavanja, uključujući mjere koje Unija usvaja za suzbijanje terorizma koje se poduzimaju protiv fizičkih ili pravnih osoba, skupina ili nedržavnih subjekata ako je odluka o usvajanju takvih mjera dio djelovanja Unije u okviru ZVSP-a.
– The purpose and tenor of the contested regulation 
– Svrha i područje primjene pobijane uredbe
67 As is made clear in paragraphs 3 to 5 above, Regulation No 881/2002, amended by the contested regulation, constitutes one of the instruments by which the European Union put into effect an action decided upon within the Security Council and intended to preserve international peace and security (see, to this effect, the penultimate sentence in the preamble to Resolution 1390 (2002)), namely: the adoption of measures freezing the funds and economic resources of persons designated by the Sanctions Committee, with regard to whom the Union simply reproduces the list. It is common ground that terrorism involving persons and entities associated with Usama ben Laden, the Al-Qaeda network and the Taliban is a phenomenon of international proportions. 
67 Kao što proizlazi iz točaka od 3. do 5. gore, Uredba br. 881/2002, kako je izmijenjena pobijanom uredbom, predstavlja jedan od instrumenata kojim je Europska unija realizirala djelovanje o kojem je odluka donesena unutar Vijeća sigurnosti i čija je namjera očuvati međunarodni mir i sigurnosti [vidjeti u tom smislu predzadnju rečenicu preambule Rezolucije 1390 (2002)], odnosno usvajanje mjera kojima se zamrzavaju sredstva i gospodarski izvori osoba i subjekata koje je odredio Odbor za sankcije, a u odnosu na koje Unija jednostavno reproducira popis. Nesporno je da je terorizam koji uključuje osobe i subjekte koji su povezani s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Kaidom i talibanima pojava međunarodnih razmjera.
68 As the Court stated at paragraphs 169 and 184 of Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, the essential purpose and object of the contested regulation is to combat international terrorism. This objective of Regulation No 881/2002 is recalled in recital 11 in the preamble to the contested regulation, which states that ‘[t]he purpose of Regulation … No 881/2002 is to prevent terrorist crimes, including terrorist financing, in order to maintain international peace and security’. 
68 Kao što je Sud utvrdio u točkama 169. i 184. gore navedene resude Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija, osnovni cilj i svrha Uredbe 881/2002 jesu suzbijanje međunarodnog terorizma. Na ovaj cilj Uredbe br. 881/2002 podsjeća se u uvodnoj izjavi 11. pobijane uredbe koja glasi da je „[s]vrha Uredbe [...] br. 881/2002 […] sprečavanje terorističkih zločina, uključujući financiranje, kako bi se održali međunarodni mir i sigurnost.“
69 As the Parliament has itself stressed, the contested regulation for the most part merely reformulates or clarifies provisions of Regulation No 881/2002 or makes them easier to apply, but does not in any way change the nature of the latter regulation’s content. 
69 Kao što je i sam Parlament istaknuo, pobijanom se uredbom većim dijelom jednostavno preformuliraju ili pojašnjavaju odredbe Uredbe br. 881/2002 ili olakšava njihova primjena, ali se njome ni na koji način ne mijenja priroda sadržaja potonje uredbe.
71 To that end, the contested regulation introduces a listing procedure ensuring that the fundamental rights of the defence, in particular the right to be heard, are respected. Together with Common Position 2002/402, Regulation No 881/2002 and the contested regulation thus establish a system of interaction between the Security Council and the Union. 
71 U tu svrhu se pobijanom uredbom uvodi postupak uvrštenja na popis kojim se osigurava poštovanje temeljnih prava na obranu, a posebno prava na saslušanje. Uz Zajedničko stajalište 2002/402, Uredba br. 881/2002 i pobijana uredba stvaraju sustav interakcije između Vijeća sigurnosti i Unije.
73 Contrary to what is maintained by the Parliament, the inclusion of Article 308 EC in the legal basis of Regulation No 881/2002 does not shake that conclusion. While it is true that a measure under the CFSP could not have had Article 308 EC for its sole basis, the fact remains that that article could, as held at paragraph 53 above, supplement the legal basis of a measure adopted in reliance on Articles 60 EC and 301 EC in order to cover the adoption of restrictive measures whose addressees were natural or legal persons, groups or non-State entities not linked to the governing regime of a third country. A supplementary legal foundation of such a kind is, however, no longer necessary since Article 215(2) TFEU has expressly made it possible to adopt measures directed to such addressees on the basis of that provision. 
73 Suprotno tvrdnji Parlamenta, uključivanjem članka 308. UEZ-a u pravnu osnovu Uredbe br. 881/2002 navedeni se zaključak ne dovodi u pitanje. Istina je da mjera u okviru ZVSP-a nije mogla imati članak 308. UEZ-a kao jedinu pravnu osnovu, no činjenica je da se tim člankom moglo, kao što je navedeno u točki 53. ove presude, nadopuniti pravnu osnovu mjere koja je donesena na temelju članaka 60. UEZ-a i 301. UEZ-a da bi se uključilo usvajanje mjera ograničavanja čiji su adresati fizičke ili pravne osobe, skupine ili nedržavni subjekti koji nisu povezani s vladajućim režimom treće zemlje. Dodatni pravni temelj takve vrste međutim više nije potreban budući da je člankom 215. stavkom 2. UFEU-a izričito predviđena mogućnost da se na temelju njega usvoje mjere usmjerene na takve adresate.