natgillin/translations-raw huggingface dataset:
52 However, as the referring court observed, Directive 2004/38 does not apply in situations such as those at issue in the main proceedings. 
52 Međutim, kako je primijetio sud koji je uputio zahtjev, Direktiva 2004/38 ne primjenjuje se u situacijama poput one iz glavnog postupka.
53 Indeed, as provided for in Article 3(1) of Directive 2004/38, that directive applies to all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members as defined in point 2 of Article 2 of the directive who accompany them or join them in that Member State (see Ruiz Zambrano, paragraph 39). 
53 Naime, kako je predviđeno člankom 3. stavkom 1. Direktive 2004/38, ta se direktiva primjenjuje na sve građane Unije koji se useljavaju ili borave u državi članici različitoj od one koje su državljani i na članove njihovih obitelji koji ih prate u tu državu članicu ili im se u njoj pridružuju, kako je određeno člankom 2. točkom 2. te direktive (vidjeti gore navedenu presudu Ruiz Zambrano, t. 39.).
54 The Court has already had occasion to state that, in accordance with a literal, teleological and contextual interpretation of that provision, a Union citizen, who has never exercised his right of free movement and has always resided in a Member State of which he is a national, is not covered by the concept of `beneficiary' for the purposes of Article 3(1) of Directive 2004/38, so that that directive is not applicable to him (McCarthy, paragraphs 31 and 39). 
54 Sud je već imao priliku presuditi da, u skladu s doslovnim, teleološkim i sustavnim tumačenjem te odredbe, građanin Unije koji nikada nije ostvario svoje pravo slobodnog kretanja i koji je uvijek boravio u državi članici čiji je državljanin nije obuhvaćen pojmom „nositelja prava" u smislu članka 3. stavka 1. Direktive 2004/38, tako da se ta direktiva na njega ne primjenjuje (gore navedena presuda McCarthy, t. 31. i 39.).
55 Similarly, it has been held that, in so far as a Union citizen is not covered by the concept of `beneficiary' for the purposes of Article 3(1) of Directive 2004/38, their family member is not covered by that concept either, given that the rights conferred by that directive on the family members of a beneficiary of that directive are not autonomous rights of those family members, but derived rights, acquired through their status as members of the beneficiary's family (see, so far as concerns spouses, McCarthy, paragraph 42, and the case-law cited). 
55 Slično tome, utvrđeno je da ako građanin Unije nije obuhvaćen pojmom „nositelja prava" u smislu članka 3. stavka 1. Direktive 2004/38, član njegove obitelji isto tako nije obuhvaćen tim pojmom, uzimajući u obzir da prava dodijeljena tom direktivom članovima obitelji nositelja prava iz te direktive nisu prava koja pripadaju samim članovima obitelji, nego je riječ o izvedenim pravima koja stječu u svojstvu članova obitelji nositelja prava (u vezi s bračnim drugovima vidjeti gore navedenu presudu McCarthy, t. 42., i navedenu sudsku praksu).
56 Indeed, not all third country nationals derive rights of entry into and residence in a Member State from Directive 2004/38, but only those who are family members, within the meaning of point 2 of Article 2 of that directive, of a Union citizen who has exercised his right of freedom of movement by becoming established in a Member State other than the Member State of which he is a national (Metock and Others, paragraph 73). 
56 Naime, prava ulaska u državu članicu i boravka u njoj na temelju Direktive 2004/38 ne ostvaruju svi državljani trećih zemalja, već samo oni koji su, u smislu članka 2. točke 2. te direktive, članovi obitelji građanina Unije koji je ostvario svoje pravo slobodnog kretanja uspostavljanjem poslovnog nastana u državi članici koja nije država članica čiji je on državljanin (gore navedena presuda Metock i dr., t. 73.).
57 In the present case, as the Union citizens concerned have never exercised their right to free movement and have always resided in a Member State of which they are nationals, it must be held that they are not covered by the concept `beneficiary' for the purposes of Article 3(1) of Directive 2004/38, so that that directive is neither applicable to them nor to their family members. 
57 Budući da u ovom slučaju dotični građani Unije nisu nikada ostvarili svoje pravo slobodnog kretanja i da su uvijek boravili u državi članici čiji su državljani, valja zaključiti da nisu obuhvaćeni pojmom „nositelj prava" u smislu članka 3. stavka 1. Direktive 2004/38, tako da se ta direktiva ne primjenjuje na njih ni na članove njihovih obitelji.
58 It follows that Directives 2003/86 and 2004/38 are not applicable to third country nationals who apply for the right of residence in order to join their European Union citizen family members who have never exercised their right to free movement and who have always resided in the Member State of which they are nationals. 
58 Iz toga slijedi da direktive 2003/86 i 2004/38 nisu primjenjive na državljane trećih zemalja koji traže pravo boravka radi pridruživanja članovima svojih obitelji koji su građani Europske unije, koji nikada nisu ostvarili svoje pravo slobodnog kretanja i koji su uvijek boravili u državi članici čiji su državljani.
Applicability of the Treaty provisions concerning citizenship of the Union 
Primjenjivost odredaba Ugovora koje se odnose na građanstvo Unije
59 Notwithstanding the inapplicability to the disputes in the main proceedings of Directives 2003/86 and 2004/38, it is necessary to consider whether the Union citizens concerned by those disputes may rely on the provisions of the Treaty concerning citizenship of the Union. 
59 Bez obzira na neprimjenjivost direktiva 2003/86 i 2004/38 na sporove u glavnom postupku, valja razmotriti mogu li se dotični građani Unije u okviru tih sporova pozvati na odredbe Ugovora koje se odnose na građanstvo Unije.
60 In that regard, it must be borne in mind that the Treaty rules governing freedom of movement for persons and the measures adopted to implement them cannot be applied to situations which have no factor linking them with any of the situations governed by European Union law and which are confined in all relevant respects within a single Member State (see, to that effect, Case C-212/06 Government of the French Community and Walloon Government [2008] ECR I-1683, paragraph 33; Metock and Others, paragraph 77 and, McCarthy, paragraph 45). 
60 U tom pogledu valja podsjetiti da se odredbe Ugovora u području slobodnog kretanja osoba i mjere za njihovu provedbu ne mogu primijeniti u situacijama koje nisu ni na koji način povezane sa situacijama koje predviđa pravo Unije i kod kojih je ukupnost relevantnih okolnosti ograničena na samo jednu državu članicu (u tom smislu vidjeti presudu od 1. travnja 2008., Gouvernement de la Communauté française i gouvernement wallon, C-212/06, Zb., str. I-1683., t. 33., i gore navedene presude Metock i dr., t. 77., i McCarthy, t. 45.).
61 However, the situation of a Union citizen who, like each of the citizens who are family members of the applicants in the main proceedings, has not made use of the right to freedom of movement cannot, for that reason alone, be assimilated to a purely internal situation (see Case C-403/03 Schempp [2005] ECR I-6421, paragraph 22, and McCarthy, paragraph 46). 
61 Međutim, situacija građanina Unije koji se nije, kao ni jedan od građana koji su članovi obitelji tužitelja u glavnom postupku, koristio pravom slobodnog kretanja ne može se samo na temelju tog razloga izjednačiti sa situacijom koja je u potpunosti unutarnje prirode (vidjeti presudu od 12. srpnja 2005., Schempp, C-403/03, Zb., str. I-6421., t. 22., i gore navedenu presudu McCarthy, t. 46.).
62 Indeed, the Court has stated several times that citizenship of the Union is intended to be the fundamental status of nationals of the Member States (see Ruiz Zambrano, paragraph 41, and the case-law cited). 
62 Naime, Sud je nekoliko puta istaknuo da status građanina Unije ima svrhu biti temeljni status državljana država članica (vidjeti gore navedenu presudu Ruiz Zambrano, t. 41., i navedenu sudsku praksu).
63 As nationals of a Member State, family members of the applicants in the main proceedings enjoy the status of Union citizens under Article 20(1) TFEU and may therefore rely on the rights pertaining to that status, including against their Member State of origin (see McCarthy, paragraph 48). 
63 Kao državljani države članice, članovi obitelji tužitelja u glavnom postupku uživaju status građana Unije u skladu s člankom 20. stavkom 1. UFEU-a i stoga se mogu pozvati na prava povezana s tim statusom, uključujući i protiv države članice čiji su državljani (vidjeti gore navedenu presudu McCarthy, t. 48.).
64 On this basis, the Court has held that Article 20 TFEU precludes national measures which have the effect of depriving Union citizens of the genuine enjoyment of the substance of the rights conferred by virtue of that status (see Ruiz Zambrano, paragraph 42). 
64 Na toj je osnovi Sud presudio da su članku 20. UFEU-a protivne nacionalne mjere kojima se građanima Unije uskraćuje stvarno uživanje bitnog sadržaja prava koja proizlaze iz tog statusa (vidjeti gore navedenu presudu Ruiz Zambrano, t. 42.).
65 Indeed, in the case leading to that judgment, the question arose as to whether a refusal to grant a right of residence to a third country national with dependent minor children in the Member State where those children are nationals and reside and a refusal to grant such a person a work permit have such an effect. 
65 Naime, u predmetu koji je doveo do navedene presude postavljeno je pitanje nastaje li takav učinak u slučaju da se državljaninu treće zemlje odbije pravo boravka i radna dozvola u državi članici u kojoj borave njegova maloljetna djeca koja su državljani te države članice i koju on uzdržava.
The Court considered in particular that such a refusal would lead to a situation where those children, who are citizens of the Union, would have to leave the territory of the Union in order to accompany their parents. 
Sud je osobito smatrao da bi takvo odbijanje boravka dovelo do toga da bi dotična djeca, koja su građani Unije, morala napustiti područje Unije kako bi pratila roditelje.
In those circumstances, those citizens of the Union would, in fact, be unable to exercise the substance of the rights conferred on them by virtue of their status as citizens of the Union (see Ruiz Zambrano, paragraphs 43 and 44). 
U tim okolnostima dotični građani Unije u stvari ne bi mogli uživati bitan sadržaj prava koja proizlaze iz njihovog statusa kao građana Unije (vidjeti gore navedenu presudu Ruiz Zambrano, t. 43. i 44.).
66 It follows that the criterion relating to the denial of the genuine enjoyment of the substance of the rights conferred by virtue of European Union citizen status refers to situations in which the Union citizen has, in fact, to leave not only the territory of the Member State of which he is a national but also the territory of the Union as a whole. 
66 Iz toga proizlazi da se kriterij u vezi s uskraćivanjem stvarnog uživanja bitnog sadržaja prava koja proizlaze iz statusa građanina Unije odnosi na okolnosti u kojima građanin Unije u stvari mora napustiti ne samo državno područje države članice čiji je državljanin, već i područje cijele Unije.
67 That criterion is specific in character inasmuch as it relates to situations in which, although subordinate legislation on the right of residence of third country nationals is not applicable, a right of residence may not, exceptionally, be refused to a third country national, who is a family member of a Member State national, as the effectiveness of Union citizenship enjoyed by that national would otherwise be undermined. 
67 Taj je kriteriji specifičan u mjeri u kojoj se odnosi na situacije u kojima iznimno nije moguće, iako sekundarno zakonodavstvo o pravu boravka državljana trećih zemalja nije primjenjivo, odbiti pravo boravka državljaninu treće zemlje koji je član obitelji državljanina države članice jer bi u protivnom građanstvu Unije koje uživa taj državljanin bio oduzet korisni učinak.
68 Consequently, the mere fact that it might appear desirable to a national of a Member State, for economic reasons or in order to keep his family together in the territory of the Union, for the members of his family who do not have the nationality of a Member State to be able to reside with him in the territory of the Union, is not sufficient in itself to support the view that the Union citizen will be forced to leave Union territory if such a right is not granted. 
68 Slijedom toga, sama činjenica da državljanin države članice iz gospodarskih razloga ili kako bi održao obitelji na okupu na području Unije želi da članovi njegove obitelji koji nemaju državljanstvo države članice mogu s njim boraviti na području Unije nije sama po sebi dovoljna za podupiranje stajališta da će građanin Unije biti prisiljen napustiti područje Unije ako takvo pravo ne bude odobreno.
69 That finding is, admittedly, without prejudice to the question whether, on the basis of other criteria, inter alia, by virtue of the right to the protection of family life, a right of residence cannot be refused. 
69 To doista nema utjecaja na pitanje može li se na temelju drugih kriterija, posebno na temelju prava na zaštitu obiteljskog života, odbiti pravo boravka.
However, that question must be tackled in the framework of the provisions on the protection of fundamental rights which are applicable in each case. 
Međutim, to pitanje treba riješiti u okviru odredaba o zaštiti temeljnih prava i s obzirom na njihovu primjenu u pojedinačnom slučaju.
The right to respect for private and family life 
Pravo na poštovanje privatnog i obiteljskog života
70 As a preliminary point, it must be observed that in so far as Article 7 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union (`the Charter'), concerning respect for private and family life, contains rights which correspond to rights guaranteed by Article 8(1) of the ECHR, the meaning and scope of Article 7 of the Charter are to be the same as those laid down by Article 8(1) of the ECHR, as interpreted by the case-law of the European Court of Human Rights (Case C-400/10 PPU McB. [2010] ECR I-0000, paragraph 53). 
70 Na početku valja napomenuti da članak 7. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), koji se odnosi na poštovanje privatnog i obiteljskog života, sadržava prava koja odgovaraju pravima zajamčenima člankom 8. stavkom 1. EKLJP-a, i da članku 7. Povelje valja dati jednako značenje i doseg kao članku 8. stavku 1. EKLJP-a, kako se tumači u sudskoj praksi Europskog suda za ljudska prava (presuda od 5. listopada 2010., McB., C-400/10 PPU, Zb., str. I-8965., t. 53.).
71 However, it must be borne in mind that the provisions of the Charter are, according to Article 51(1) thereof, addressed to the Member States only when they are implementing European Union law. 
71 Međutim, u skladu s člankom 51. stavkom 1. Povelje, valja podsjetiti da se njezine odredbe odnose na države članice samo kada primjenjuju pravo Unije.
Under Article 51(2), the Charter does not extend the field of application of European Union law beyond the powers of the Union, and it does not establish any new power or task for the Union, or modify powers and tasks as defined in the Treaties. 
U skladu s člankom 51. stavkom 2., Poveljom se ne proširuje područje primjene prava Unije izvan nadležnosti Unije, ne stvaraju se nove nadležnosti ili zadaci Unije, niti se izmjenjuju nadležnosti i zadaci određeni ugovorima.
Accordingly, the Court is called upon to interpret, in the light of the Charter, the law of the European Union within the limits of the powers conferred on it (McB., paragraph 51, see also Joined Cases C-483/09 and C-1/10 Gueye and Salmerón Sánchez [2011] ECR I-0000, paragraph 69). 
Stoga je Sud, u odnosu na Povelju, pozvan tumačiti pravo Unije u njime mu dodijeljenim granicama (vidjeti gore navedenu presudu McB., t. 51., i presudu od 15. rujna 2011., Gueye i Salmerón Sánchez, C-483/09 i C-1/10, Zb., str. I-8263., t. 69.).
72 Thus, in the present case, if the referring court considers, in the light of the circumstances of the disputes in the main proceedings, that the situation of the applicants in the main proceedings is covered by European Union law, it must examine whether the refusal of their right of residence undermines the right to respect for private and family life provided for in Article 7 of the Charter. 
72 Dakle, ako u ovom slučaju sud koji je uputio zahtjev smatra, s obzirom na okolnosti sporova u glavnom postupku, da je situacija tužitelja u glavnom postupku obuhvaćena pravom Unije, on treba ispitati je li odbijanjem njihovog prava boravka ugroženo pravo na poštovanje privatnog i obiteljskog života predviđeno člankom 7. Povelje.
On the other hand, if it takes the view that that situation is not covered by European Union law, it must undertake that examination in the light of Article 8(1) of the ECHR. 
S druge strane, ako zaključi da situacija nije obuhvaćena pravom Unije, ispitivanje treba provesti u svjetlu članka 8. stavka 1. EKLJP-a.
73 All the Member States are, after all, parties to the ECHR which enshrines the right to respect for private and family life in Article 8. 
73 Naposljetku valja podsjetiti da su sve države članice stranke EKPLJ-a, čiji članak 8. obuhvaća pravo na poštovanje privatnog i obiteljskog života.
74 In the light of the foregoing observations the answer to the first question is that European Union law and, in particular, its provisions on citizenship of the Union, must be interpreted as meaning that it does not preclude a Member State from refusing to allow a third country national to reside on its territory, where that third country national wishes to reside with a member of his family who is a citizen of the Union residing in the Member State of which he has nationality, who has never exercised his right to freedom of movement, provided that such refusal does not lead, for the Union citizen concerned, to the denial of the genuine enjoyment of the substance of the rights conferred by virtue of his status as a citizen of the Union, which is a matter for the referring court to verify. 
74 S obzirom na prethodno navedeno, na prvo pitanje valja odgovoriti da se pravo Unije, a posebno njegove odredbe o građanstvu Unije, treba tumačiti u smislu da mu nije protivno da država članica odbije državljaninu treće zemlje boravak na svojem državnom području ako dotični državljanin treće zemlje želi boraviti s članom svoje obitelji koji je građanin Unije, koji boravi u toj državi članici čiji je državljanin i koji nikada nije ostvario svoje pravo slobodnog kretanja, pod uvjetom da se takvim odbijanjem dotičnom građaninu Unije ne uskraćuje stvarno uživanje bitnog sadržaja prava koja proizlaze iz njegovog statusa kao građanina Unije, što mora provjeriti sud koji je uputio zahtjev.
75 Since the second and third questions were raised only in the event of the first question being answered in the negative, there is no need to provide an answer. 
75 Budući da su drugo i treće pitanje postavljeni samo u slučaju da je odgovor na prvo pitanje niječan, na njih nije potrebno odgovoriti.
76 By its fourth question, the referring court is asking, essentially, whether Article 13 of Decision No 1/80 or Article 41(1) of the Additional Protocol must be interpreted as meaning that they preclude a Member State from subjecting the initial entry of a Turkish national to stricter national rules than those which previously applied to such entry, even though those previous national rules, which had relaxed the initial entry regime, did not enter into force until after those articles were given effect in the Member State in question, following its accession to the Union. 
76 Svojim četvrtim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 13. Odluke br. 1/80 ili članak 41. stavak 1. Dodatnog protokola tumačiti u smislu da im je protivno da država članica primjenjuje stroža nacionalna pravila na prvi ulazak turskog državljanina od onih koja su se ranije primjenjivala na takav ulazak, čak i ako su ta ranija nacionalna pravila, kojima je bio olakšan režim prvog ulaska, stupila na snagu tek nakon što su navedene odredbe počele proizvoditi učinak u dotičnoj državi članici nakon njezina pristupanja Uniji.
77 The Austrian, German and United Kingdom Governments consider that neither Article 13 of Decision No 1/80 nor Article 41(1) of the Additional Protocol preclude stricter national rules than those which existed on the entry into force of those provisions from being applied to Turkish nationals wishing to pursue employed or self-employed activities in a Member State, given that those provisions apply only to Turkish nationals whose position was lawful in the host Member State and do not cover situations such as that of Mr Dereci, who entered and has always resided unlawfully in Austria. 
77 Austrijska i njemačka vlada te vlada Ujedinjene Kraljevine smatraju da se člankom 13. Odluke br. 1/80 i člankom 41. stavkom 1. Dodatnog protokola ne isključuje primjena strožih nacionalnih pravila od onih koja su postojala prilikom stupanja na snagu tih odredaba na turske državljane koji se žele zaposliti ili obavljati samostalne djelatnosti u određenoj državi članici jer se te odredbe primjenjuju samo na turske državljane sa zakonitim boravkom u državi članici domaćinu i ne odnose se na situacije poput one M. Derecija, koji je nezakonito ušao u Austriju i u njoj cijelo vrijeme nezakonito boravio.
78 On the other hand, the Netherlands Government and the Commission consider that such provisions preclude the introduction into the national legislation of the Member States of any new restriction on the exercise of freedom of movement for workers and freedom of establishment, including those relating to the conditions of substance or procedure as regards the initial entry into the territory of the Member States. 
78 S druge strane, nizozemska vlada i Komisija smatraju da je tim odredbama protivno uvođenje novih ograničenja u pogledu ostvarivanja slobode kretanja za radnike i slobode poslovnog nastana u nacionalne propise država članica, uključujući i one koji se odnose na materijalne i/ili postupovne uvjete u vezi s prvim ulaskom na državno područje država članica.
79 Mr Dereci observes that he entered Austria on the basis of an application for asylum and that he had withdrawn that application because of his marriage to an Austrian national. 
79 M. Dereci navodi da je u Austriju ušao na temelju zahtjeva za azil i da je taj zahtjev povukao zbog vjenčanja s austrijskom državljankom.
That marriage, under the law in force at the time, gave him a right of establishment. 
U skladu sa zakonom koji je tada bio na snazi, tim mu je vjenčanjem omogućeno pravo poslovnog nastana.
Moreover, from 1 July 2002 to 30 June 2003, he worked as a salaried employee and, subsequently, from 1 October 2003 to 31 August 2008, he was self-employed, having taken over his brother's hairdressing salon. 
Štoviše, od 1. srpnja 2002. do 30. lipnja 2003. radio je kao zaposlenik, a od 1. listopada 2003. do 31. kolovoza 2008. kao samozaposlena osoba nakon što je preuzeo bratov frizerski salon.
80 As a preliminary point, it must be observed that the fourth question relates to Article 13 of Decision No 1/80 and to Article 41(1) of the Additional Protocol without making any distinction between them. 
80 Na početku valja napomenuti da se četvrto pitanje bez razlike odnosi na članak 13. Odluke br. 1/80 i članak 41. stavak 1. Dodatnog protokola.
81 Although those two provisions have the same meaning, each of them has been given a very specific scope, with the result that they cannot be applied concurrently (Joined Cases C-317/01 and C-369/01 Abatay and Others [2003] ECR I-12301, paragraph 86). 
81 Iako te dvije odredbe imaju jednako značenje, svaka od njih ima svoje vrlo specifično područje primjene, tako da se ne mogu istodobno primjenjivati (presuda od 21. listopada 2003., Abatay i dr., C-317/01 i C-369/01, Zb., str. I-12301., t. 86.).