natgillin/translations-raw huggingface dataset:
54 As the Advocate General pointed out in paragraphs 157 and 158 of his Opinion, Article 3 of Protocol No 1 to the Convention does not preclude the Contracting States from adopting the criterion of residence in order to identify who are to have the right to vote and stand for election. With reference to the right to vote, the European Court of Human Rights held in that regard that the obligation to reside within national territory to be able to vote is a requirement which is not, in itself, unreasonable or arbitrary and which is justified for several reasons (Melnychenkov.Ukraine, no. 17707/02, § 56, ECHR 2004-X). It also recognised that stricter requirements can be imposed for eligibility for election than for the right to vote (Melnychenko v.Ukraine, § 57). 
54 Kao što je nezavisni odvjetnik istaknuo u točkama 157. i 158. svojeg mišljenja, članku 3. Protokola br. 1 uz EKLJP nije protivno da države ugovarateljice primjenjuju kriterij boravišta kako bi ograničile krug osoba koje imaju aktivno i pasivno biračko pravo. Izjašnjavajući se o biračkom pravu, Europski sud za ljudska prava u tom je pogledu smatrao da je obveza da se na nacionalnom području ima boravište da bi se moglo glasovati uvjet koji sam po sebi nije nerazuman ili proizvoljan i opravdan je zbog više razloga (presuda Suda za ljudska prava od 19. listopada 2004. u predmetu Melnitchenko/Ukrajina, Recueil des arrêts et décisions 2004-X, t. 56.). Isto tako je potvrdio da se za pasivno biračko pravo mogu propisati stroži uvjeti nego za aktivno biračko pravo (gore navedena presuda Melnitchenko/Ukrajina t. 57.).
55 Having regard to those matters, the criterion linked to residence does not appear, in principle, to be inappropriate to determine who has the right to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament. 
55 Imajući u vidu navedene elemente, kriterij povezan s boravištem u načelu nije neprimjeren za određivanje osoba koje imaju aktivno i pasivno biračko pravo na izborima za Europski parlament.
56 The appellants in the main proceedings and the Commission claim, however, that the Netherlands Electoral Law infringes the principle of equal treatment in that it confers the right to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament on all Netherlands nationals resident in a non-member country, whereas such a right is not conferred on Netherlands nationals resident in the Netherlands Antilles or Aruba. 
56 Tužitelji u glavnom postupku i Komisija tvrde, međutim, da nizozemski zakon o izborima krši načelo jednakog postupanja jer priznaje aktivno i pasivno biračko pravo na izborima za Europski parlament svim nizozemskim državljanima koji imaju boravište u trećoj zemlji, dok takvo pravo ne priznaje nizozemskim državljanima koji imaju boravište u Nizozemskim Antilima ili Arubi.
57 In that regard, it must be observed that the principle of equal treatment or non-discrimination, which is one of the general principles of Community law, requires that comparable situations must not be treated differently and that different situations must not be treated in the same way unless such treatment is objectively justified (Joined Cases C-453/03, C-11/04, C-12/04 and C-194/04 ABNA and Others [2005] ECR I-10423, paragraph 63, and Case C-344/04 IATA and ELFAA [2006] ECR 1-403, paragraph 95). 
57 U tom pogledu valja podsjetiti da načelo jednakog postupanja ili nediskriminacije, koje je jedno od općih načela prava Zajednice, zahtijeva da se prema usporedivim situacijama ne postupa različito te da se prema različitim situacijama ne postupa jednako, osim ako je takvo postupanje objektivno opravdano (presude od 6. prosinca 2005., ABNA i dr., C-453/03, C-11/04, C-12/04 i C-194/04, Zb., str. I-10423., t. 63. i od 10. siječnja 2006., IATA i ELFAA, C-344/04, Zb., str. I-403., t. 95.).
58 Here, the relevant comparison is between a Netherlands national resident in the Netherlands Antilles or Aruba and one residing in a non-member country. They have in common that they are Netherlands nationals who do not reside in the Netherlands. Yet there is a difference in treatment between the two, the latter having the right to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament held in the Netherlands whereas the former has no such right. Such a difference in treatment must be objectively justified. 
58 U konkretnom slučaju, relevantni elementi za usporedbu su nizozemski državljanin koji ima boravište u Nizozemskim Antilima ili Arubi i nizozemski državljanin koji ima boravište u trećoj zemlji. Zajedničko im je to da su nizozemski državljani koji nemaju boravište na području Nizozemske. Ipak, prema tim dvjema osobama postupa se različito, pa tako druga osoba ima aktivno i pasivno biračko pravo na izborima za Europski parlament koji se organiziraju u Nizozemskoj, dok prva osoba nema to pravo. Takvo različito postupanje mora biti objektivno opravdano.
59 At the hearing, the Netherlands Government stated that the Netherlands Electoral Law’s objective was to enable Netherlands nationals from the Netherlands residing abroad to vote, since those nationals are assumed still to have links with Netherlands society. However, it is also apparent from that Government’s explanations at the hearing that a Netherlands national who transfers his residence from Aruba to a non-member country has the right to vote in the same way as a Netherlands national transferring his residence from the Netherlands to a non-member country, while a Netherlands national resident in Aruba does not have that right. 
59 Na raspravi je nizozemska vlada navela da je cilj nizozemskog zakona o izborima omogućiti glasovanje nizozemskim državljanima iz Nizozemske koji borave u inozemstvu jer se pretpostavlja da su ti državljani još uvijek povezani s nizozemskim društvom. Međutim, iz objašnjenja koje je na raspravi dala navedena vlada isto tako proizlazi da nizozemski državljanin koji je premjestio svoje boravište iz Arube u treću zemlju ima biračko pravo na istoj osnovi kao i nizozemski državljanin koji je svoje boravište premjestio iz Nizozemske u treću zemlju, dok nizozemski državljanin s boravištem u Arubi nema to pravo.
60 In that regard, the objective pursued by the Netherlands legislature consisting in the conferment of the right to vote and stand for election on Netherlands nationals who have or have had links with the Netherlands falls within that legislature’s discretion as regards the holding of the elections. However, the Netherlands Government has not sufficiently demonstrated that the difference in treatment observed between Netherlands nationals resident in a non-member country and those resident in the Netherlands Antilles or Aruba is objectively justified and does not therefore constitute an infringement of the principle of equal treatment. 
60 U tom je pogledu cilj koji slijedi nizozemski zakonodavac, a to je dodijeliti aktivno i pasivno biračko pravo nizozemskim državljanima koji imaju ili su imali veze s Nizozemskom, u okviru diskrecijskog prava kojim zakonodavac raspolaže u pogledu organiziranja izbora. Međutim, treba ustvrditi da nizozemska vlada nije dovoljno dokazala da za različito postupanje prema nizozemskim državljanima koji imaju boravište u trećoj zemlji i onima koji imaju boravište u Nizozemskim Antilima ili Arubi postoji objektivno opravdanje i da stoga ne predstavlja povredu načela jednakog postupanja.
61 Having regard to those matters, the answer to the third question must be that while, in the current state of Community law, there is nothing which precludes the Member States from defining, in compliance with Community law, the conditions of the right to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament by reference to the criterion of residence in the territory in which the elections are held, the principle of equal treatment prevents, however, the criteria chosen from resulting in different treatment of nationals who are in comparable situations, unless that difference in treatment is objectively justified. 
61 Imajući u vidu navedeno, na treće pitanje valja odgovoriti da iako pravu Zajednice prema njegovom trenutačnom stanju nije protivno da države članice, poštujući pravo Zajednice, određuju uvjete aktivnog i pasivnog biračkog prava na izborima za Europski parlament prema kriteriju boravišta na području na kojemu se održavaju izbori, načelo jednakog postupanja sprječava, međutim, da izabrani kriteriji dovode do različitog postupanja prema državljanima koji se nalaze u usporedivim situacijama, osim ako je to različito postupanje objektivno opravdano.
62 By its fourth question, the Raad van State asks whether Articles 17 EC and 19(2) EC, considered in the light of Article 3 of Protocol No 1 to the Convention, preclude persons who are not citizens of the Union from having the right to vote and to stand as candidates in elections to the European Parliament. 
62 Svojim četvrtim pitanje Raad van State pita je li protivno članku 17. UEZ-a i članku 19. stavku 2. UEZ-a, koji se razmatraju u svjetlu članka 3. Protokola br. 1 uz EKLJP, da osobe koje nisu građani Unije imaju aktivno i pasivno biračko pravo na izborima za Europski parlament.
63 As the Netherlands Government and the Commission point out, it must be held that this question has no connection with the dispute in the main proceedings, since the appellants in the main proceedings are citizens of the Union, and that there is therefore no need to reply to the question. 
63 Kao što su navele nizozemska vlada i Komisija, valja ustvrditi da ovo pitanje nije povezano sa sporom u glavnom postupku jer su tužitelji u glavnom postupku građani Unije te nema potrebe odgovarati na ovo pitanje.
64 In any event, the Court has today delivered a judgment in Case C-145/04 Spain v United Kingdom [2006] ECR I-0000, which gives some details in that regard, if need be. 
64 U svakom slučaju, Sud je danas donio presudu u predmetu Španjolska/Ujedinjena Kraljevina, C-145/04 (presuda od 12. rujna 2006., Zb., I-7917.), koja sadržava pojašnjenja u vezi s tim, ako budu potrebna.
65 By its fifth question, the Raad van State asks whether Community law imposes requirements as to the nature of the legal redress (rechtsherstel) to be provided if the national court – on the basis of, inter alia, the answers given by the Court to the above questions – were to conclude that persons resident or living in the Netherlands Antilles and Aruba and having Netherlands nationality were wrongly refused registration for the election of the members of the European Parliament of 10 June 2004. 
65 Svojim petim pitanjem Raad van State pita postavlja li pravo Zajednice zahtjeve u pogledu prirode ponovne uspostave prava (rechtsherstel) u slučaju kada nacionalni sud presudi – posebno uzimajući u obzir odgovore Suda na gore postavljena pitanja – da je osobama koje borave ili imaju domicil u Nizozemskim Antilima i Arubi neopravdano odbijen upis u popis birača za izbore za članove Europskog parlamenta od 10. lipnja 2004
66 In that regard, it is clear from Article 12 of the 1976 Act that the European Parliament rules only on disputes relating to elections which may arise out of the provisions of the 1976 Act other than those arising out of the national provisions to which it refers. Since the determination of who are entitled to the right to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament comes within the powers of each Member State, it follows that disputes relating to the national provisions defining those entitled to that right are also a matter of national law. 
66 U tom pogledu iz članka 12. Akta iz 1976. proizlazi da Europski parlament odlučuje samo o sporovima koji se odnose na izbore, a koji se eventualno temelje na odredbama tog Akta, izuzimajući nacionalne odredbe na koje taj Akt upućuje. Budući da određivanje nositelja aktivnog i pasivnog biračkog prava na izborima za Europski parlament pripada u nadležnost svake države članice, proizlazi da i sporovi koji se odnose na nacionalne odredbe kojima se određuju ti nositelji prava pripadaju u područje nacionalnog prava.
67 Thus, in the absence of Community legislation in respect of disputes relating to the right to vote and stand for election to the European Parliament, it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts having jurisdiction and to determine the detailed procedural rules governing actions at law intended to safeguard the rights which individuals derive from Community law, provided, first, that those rules are not less favourable than those governing rights which originate in domestic law (principle of equivalence) and, second, that they do not render impossible or excessively difficult in practice the exercise of rights conferred by the Community legal order (principle of effectiveness) (see, in particular, Case C-443/03 Leffler [2005] ECR I-9611, paragraphs 49 and 50). 
67 Stoga, u nedostatku propisa Zajednice u području sporova koji se odnose na aktivno i pasivno biračko pravo na izborima za Europski parlament, na nacionalnom je pravnom poretku svake države članice da odredi nadležne sudove i postupovna pravila za pravna sredstva namijenjena zaštiti prava pojedinaca koja proizlaze iz prava Zajednice, pod uvjetom da, prvo, ta pravila nisu nepovoljnija od onih koja se odnose na prava koja proizlaze iz nacionalnog pravnog poretka (načelo ekvivalentnosti) i, drugo, da u praksi ne onemogućuju ili pretjerano otežavaju ostvarivanje prava koja se dodjeljuju pravnim poretkom Zajednice (načelo djelotvornosti)) (vidjeti osobito presudu od 8. studenoga 2005., Leffler, C-443/03, Zb., str. I-9611., t. 49. i 50.).
68 As regards possible legal redress (rechtsherstel) for a person who, because of a national provision which is contrary to Community law, is refused registration on the register of electors for the election of Members of the European Parliament, it is likewise in accordance with the requirements and detailed rules of national law that such redress can take place, it being understood that those conditions and rules must comply with the principles of equivalence and effectiveness (see, to that effect, Case 199/82 San Giorgio [1983] ECR 3595). In order to determine the appropriate redress, the national court may usefully refer to the detailed rules for legal redress laid down in cases of infringement of the national rules in the context of elections to the institutions of the Member State. 
68 U pogledu eventualne ponovne uspostave prava (rechtsherstel) osobe kojoj je zbog nacionalne odredbe koja je u suprotnosti s pravom Zajednice odbijen upis u popis birača za izbor članova Europskog parlamenta, ta se ponovna uspostava prava može provesti u skladu s uvjetima i detaljnim pravilima nacionalnog prava, pri čemu ti uvjeti i pravila moraju biti u skladu s načelom ekvivalentnosti i djelotvornosti (u tom smislu vidjeti presudu od 9. studenoga 1983., San Giorgio, 199/82, Zb., str. 3595.). Kako bi odredio u kojoj se mjeri prava trebaju ponovno uspostaviti, nacionalnom sudu mogu biti korisna detaljna pravila o ponovnoj uspostavi prava koja su utvrđena za slučajeve povrede nacionalnih pravila u okviru izbora za institucije države članice.
69 In that context, it must also be recalled that the principle of liability on the part of a Member State for damage caused to individuals as a result of breaches of Community law for which it can be held responsible is inherent in the system of the Treaty, and that a Member State is thus required to make reparation for the damage caused where the rule of law infringed is intended to confer rights on individuals, the breach is sufficiently serious and there is a direct causal link between the breach of the obligation resting on the State and the damage sustained by the injured parties (Joined Cases C-46/93 and C-48/93 Brasserie du Pêcheur and Factortame [1996] ECR I-1029, paragraphs 31 and 51, and Case C-224/01 Köbler [2003] ECR 1-10239, paragraphs 30 and 51), although this does not mean that the State cannot incur liability under less strict conditions on the basis of national law (Brasserie du Pêcheur and Factortame, paragraph 66). 
69 U tom kontekstu treba također podsjetiti da je načelo odgovornosti države članice za štetu nanesenu pojedincima zbog povrede prava Zajednice za koju je ona odgovorna svojstveno sustavu Ugovora te je, stoga, država članica dužna popraviti prouzročenu štetu ako povrijeđeno pravno pravilo ima za cilj dodjeljivanje prava pojedincima, povreda je dovoljno ozbiljna i postoji izravna uzročna veza između povrede obveze države i štete koju su pretrpjele oštećene strane (presude od 5. ožujka 1996., Brasserie du pêcheur et Factortame, C-46/93 i C-48/93, Zb., str. I-1029., t. 31. i 51. i od 30. rujna 2003., Köbler, C-224/01, Zb., str. I-10239., t. 30. i 51.), pri čemu nije isključeno da država može, na temelju nacionalnog prava, snositi odgovornost pod manje strogim uvjetima (gore navedena presuda Brasserie du pêcheur et Factortame, t. 66.).
70 Subject to the right of reparation which flows directly from Community law where the conditions referred to in the previous paragraph are satisfied, it is on the basis of rules of national law on liability that the State must make reparation for the consequences of the loss and damage caused, provided that the conditions for reparation of loss and damage laid down by national law are not less favourable than those relating to similar domestic claims and are not so framed as to make it, in practice, impossible or excessively difficult to obtain reparation (Brasserie du Pêcheur and Factortame, paragraph 67). 
70 Uz poštovanje prava na naknadu koje se temelji izravno na pravu Zajednice kada su ispunjeni uvjeti navedeni u prethodnoj točki, država mora popraviti posljedice prouzročene štete u okviru nacionalnih propisa o odgovornosti, pri čemu uvjeti utvrđeni nacionalnim zakonodavstvom u području nadoknade šteta ne smiju biti nepovoljniji od onih koji se odnose na slične nacionalne zahtjeve i ne smiju biti oblikovani tako da u praksi onemogućuju ili pretjerano otežavaju dobivanje naknade (gore navedena presuda Brasserie du pêcheur et Factortame, t. 67.)
71 The reply to the fifth question must therefore be that it is for the national law of each Member State to determine the rules allowing legal redress for a person who, because of a national provision that is contrary to Community law, has not been entered on the electoral register for the election of the members of the European Parliament of 10 June 2004 and has therefore been excluded from participation in those elections. Those remedies, which may include compensation for the loss caused by the infringement of Community law for which the State may be held responsible, must comply with the principles of equivalence and effectiveness. 
71 Na peto pitanje valja stoga odgovoriti da je na nacionalnom pravu svake države članice da utvrdi mjere koje omogućuju ponovnu uspostavu prava osobe koja zbog nacionalne odredbe koja je protivna pravu Zajednice nije bila upisana u popis birača za izbore za članove Europskog parlamenta od 10. lipnja 2004. i time je bila isključena iz sudjelovanja na tim izborima. Te mjere, koje mogu uključivati naknadu štete prouzročene povredom prava Zajednice za koju je odgovorna država, moraju poštovati načela ekvivalentnosti i djelotvornosti.
72 Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the proceedings pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court. Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable. 
72 Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
1. Persons who possess the nationality of a Member State and who reside or live in a territory which is one of the overseas countries and territories referred to in Article 299(3) EC may rely on the rights conferred on citizens of the Union in Part Two of the EC Treaty. 
1. Osobe koje imaju državljanstvo države članice i borave ili imaju domicil na području koje je jedno od prekomorskih zemalja i područja iz članka 299. stavka 3. UEZ-a mogu se pozivati na prava koja se građanima Unije priznaju u dijelu drugom Ugovora o EZ-u.
2. While, in the current state of Community law, there is nothing which precludes the Member States from defining, in compliance with Community law, the conditions of the right to vote and to stand as a candidate in elections to the European Parliament by reference to the criterion of residence in the territory in which the elections are held, the principle of equal treatment prevents, however, the criteria chosen from resulting in the different treatment of nationals who are in comparable situations, unless that difference in treatment is objectively justified. 
2. Iako pravu Zajednice prema njegovom trenutačnom stanju nije protivno da države članice, poštujući pravo Zajednice, određuju uvjete aktivnog i pasivnog biračkog prava na izborima za Europski parlament prema kriteriju boravišta na području na kojemu se održavaju izbori, načelo jednakog postupanja sprječava, međutim, da izabrani kriteriji dovode do različitog postupanja prema državljanima koji se nalaze u usporedivim situacijama, osim ako je to različito postupanje objektivno opravdano.
3. It is for the national law of each Member State to determine the rules allowing legal redress (rechtsherstel) for a person who, because of a national provision that is contrary to Community law, has not been entered on the electoral register for the election of the members of the European Parliament of 10 June 2004 and has therefore been excluded from participation in those elections. Those remedies, which may include compensation for the loss caused by the infringement of Community law for which the State may be held responsible, must comply with the principles of equivalence and effectiveness. 
3. Na nacionalnom je pravu svake države članice da utvrdi mjere koje omogućuju ponovnu uspostavu prava osobe koja zbog nacionalne odredbe koja je protivna pravu Zajednice nije bila upisana u popis birača za izbore za članove Europskog parlamenta od 10. lipnja 2004. i time je bila isključena iz sudjelovanja na tim izborima. Te mjere, koje mogu uključivati naknadu štete prouzročene povredom prava Zajednice za koju je odgovorna država, moraju poštovati načela ekvivalentnosti i djelotvornosti.
* Language of the case: Dutch. 
* Jezik predmeta: nizozemski.
10 November 2005 (*) 
10. studenoga 2005.(*)
(Authorisation for the placing of plant protection and biocidal products on the market – Directive 91/414/EEC – Article 8 – Directive 98/8/EC – Article 16 – Power of Member States during the transitional period) 
„Odobrenje za stavljanje sredstava za zaštitu bilja i biocidnih proizvoda na tržište – Direktiva 91/414/EEZ – Članak 8. – Direktiva 98/8/EZ – Članak 16. – Ovlasti država članica tijekom prijelaznog razdoblja”
In Case C-316/04, 
U predmetu C-316/04,
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the College van Beroep voor het bedrijfsleven (Netherlands), made by decision of 22 July 2004, received at the Court on 26 July 2004, in the proceedings 
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 234. UEZ-a, koji je uputio College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska), odlukom od 22. srpnja 2004., koju je Sud zaprimio 26. srpnja 2004., u postupku
Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie 
Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie
v College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen, 
protiv College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen,
3M Nederland BV and Others, 
3M Nederland BV i dr.,
composed of C.W.A. Timmermans, President of the Chamber, J. Makarczyk, R. Schintgen, G. Arestis and J. Klučka (Rapporteur), Judges, 
u sastavu: C. W. A. Timmermans, predsjednik vijeća, J. Makarczyk, R. Schintgen, G. Arestis i J. Klučka (izvjestitelj), suci,
having regard to the written procedure and further to the hearing on 2 June 2005, 
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 2. lipnja 2005.,
– Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, by J. Rutteman, acting as Agent, 
– za Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, J. Rutteman, u svojstvu agenta,