natgillin/translations-raw huggingface dataset:
111 The appellant submits that, in accordance with the case-law of the European Court of Human Rights, in particular Saadi v Italy (§ 138 and § 139) and A and Others v United Kingdom (§ 126), the protection of the fundamental rights guaranteed by the EDHR may not be weighed against the fight against terrorism and protection from terrorism. 
111 Žalitelj ističe da se u skladu sa sudskom praksom Europskog suda za ljudska prava, posebno gore navedenim presudama Saadi protiv Italije (§ 138. i 139.) kao i A. i dr. protiv Ujedinjene Kraljevine (§ 126.), zaštita temeljnih prava zajamčenih EKLJP-om ne može odmjeravati u odnosu na borbu protiv terorizma i zaštitu od terorizma.
The same reasoning applies, on the same grounds, to measures to be taken for the maintenance of international peace and security. 
Isto se obrazloženje zbog istih razloga može primijeniti i na mjere poduzete s ciljem održavanja međunarodnog mira i sigurnosti.
The justification given for the restrictive measures taken, namely, the maintenance of international peace and security, is not valid reasoning for the protection of human rights which the Court of Justice ensures in the Community legal order. 
Opravdanje navedeno za poduzete mjere ograničavanja, a to je održavanje međunarodnog mira i sigurnosti, nije valjano obrazloženje u pogledu zaštite ljudskih prava, čije poštovanje u pravnom poretku Zajednice osigurava Sud.
112 The Council, the French Republic, the United Kingdom and the Commission submit that the right to property is not an absolute right. 
112 Vijeće, Francuska Republika, Ujedinjena Kraljevina i Komisija podsjećaju da pravo vlasništva nije apsolutno pravo.
They point out that the judgment under appeal is in line with the case-law of the Court of Justice (Bosphorus, and Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission) and the case-law of the European Court of Human Rights (Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi (Bosphorus Airways) v Ireland, 30 June 2005, Reports of Judgments and Decisions, 2005-VI, § 155). 
Ističu da je pobijana presuda u skladu sa sudskom praksom Suda (gore navedene presude Bosphorus kao i Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija) i sudskom praksom Europskog suda za ljudska prava [presuda Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi (Bosphorus Airways) protiv Irske od 30. lipnja 2005., Recueil des arrêts et décisions 2005-VI, t. 155.].
They also state that the case-law of the European Court of Human Rights cited by the appellant is not relevant since it does not concern the right to property. 
Isto tako navode da sudska praska Europskog suda za ljudska prava koju navodi žalitelj nije relevantna jer se ne odnosi na pravo vlasništva.
113 Without its being necessary to take a position on whether the appellant, as an entity which is held, in its entirety, by the Iranian State, was able to rely on the protection of the right to property as a fundamental right, it is sufficient to note that the General Court found, in paragraph 70 of the judgment under appeal, that the fundamental rights at issue in the present case are not absolute, and that their exercise may be subject to restrictions justified by objectives of public interest pursued by the Community. 
113 Bez potrebe za zauzimanje stava u vezi s time je li se žalitelj, kao subjekt u potpunom vlasništvu iranske države, mogao pozvati na zaštitu prava vlasništva kao temeljnog prava, dovoljno je utvrditi da je Opći sud u točki 70. pobijane presude ispravno podsjetio da predmetna temeljna prava u tom predmetu nisu apsolutna prava i da njihovo ostvarenje može biti predmet ograničenja koja se mogu opravdati ciljevima od općeg interesa koje Zajednica slijedi.
114 Such is the case for the right to property and the freedom to pursue a trade or profession (see, inter alia, Case 4/73 Nold v Commission [1974] ECR 491, paragraph 14; Joined Cases C-20/00 and C-64/00 Booker Aquaculture and Hydro Seafood [2003] ECR I-7411, paragraphs 67 and 68; Swedish Match, paragraph 72; and Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, paragraph 355). 
114 To je slučaj s pravom vlasništva i slobodom obavljanja gospodarske djelatnosti (osobito vidjeti presude od 14. svibnja 1974., Nold/Komisija, 4/73, Zb., str. 491., t. 14.; od 10. srpnja 2003., Booker Aquaculture i Hydro Seafood, C-20/00 i C-64/00, Zb., str. I-7411., t. 67. i 68.; gore navedene presude Swedish Match, t. 72., kao i Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija, t. 355.).
Consequently, restrictions may be imposed on the exercise of the freedom to pursue a trade or profession, as on the exercise of the right to property, provided that the restrictions in fact correspond to objectives of general interest and do not constitute, in relation to the aim pursued, a disproportionate and intolerable interference, impairing the very substance of the rights guaranteed (Swedish Match, paragraph 72). 
Posljedično, pravo obavljanja gospodarske djelatnosti kao i ostvarivanje prava vlasništva mogu se ograničiti, pod uvjetom da ta ograničenja doista odgovaraju zadanim ciljevima od općeg interesa i da u odnosu na zadani cilj ne predstavljaju neproporcionalan i nedopustiv zahvat koji bi mogao ugroziti samu bit tako zajamčenih prava (gore navedena presuda Swedish Match, t. 72.).
115 In that regard, the ground relied on by the General Court in paragraph 71 of the judgment under appeal, in relation to the primary importance of maintaining international peace and security, is sufficient to identify the objective of general interest pursued. 
115 U tom pogledu razlog na koji se Opći sud poziva u točki 71. pobijane presude u vezi s primarnom važnošću održavanja međunarodnog mira i sigurnosti dostatan je za određivanje postavljenog cilja od općeg interesa.
That argument must be read in the light of the various measures adopted alongside the contested decision. 
Taj argument valja tumačiti u svjetlu različitih akata u okviru kojih je donesena i sporna odluka.
116 As stated in paragraph 89 above, the case-law of the European Court of Human Rights cited by the appellant is not relevant. 
116 Kako je navedeno u točki 89. ove presude, sudska praksa Europskog suda za ljudska prava koju navodi žalitelj nije relevantna.
117 Moreover, the General Court stated, first, that the restrictions concern only part of the appellant's assets and, second, that Articles 9 and 10 of Regulation No 423/2007 provide for certain exceptions enabling the entities concerned by the fund-freezing measures to meet essential expenditure. 
117 Nadalje, Opći sud naveo je s jedne strane da se predmetna ograničenja odnose samo na dio sredstava žalitelja i s druge strane da su člancima 9. i 10. Uredbe br. 423/2007 predviđene određene iznimke na temelju kojih se subjektima na koje se primjenjuju mjere zamrzavanja financijskih sredstava omogućuje pokrivanje bitnih izdataka.
Such a consideration provides an implicit, yet sufficient, verification of the proportionate nature of those measures. 
Takvo razmatranje predstavlja implicitnu, ali dostatnu potvrdu proporcionalnosti tih mjera.
118 The second ground of appeal raised in the alternative must therefore be rejected. 
118 Drugi podredni žalbeni razlog valja stoga odbiti.
The third ground of appeal raised in the alternative, alleging a manifest error of assessment resulting from the inclusion and maintenance of the appellant's name in the list in Annex V to Regulation No 423/2007 
Treći podredni žalbeni razlog: očita pogreška u ocjeni koja je posljedica uključivanja naziva žalitelja u popis iz Priloga V. Uredbi br. 423/2007 i njegovog zadržavanja na tom popisu
119 The appellant refers to Council Regulation (EC) No 1100/2009 of 17 November 2009 implementing Article 7(2) of Regulation No 423/2007 and repealing Decision 2008/475 (OJ 2009 L 303, p. 31). 
119 Žalitelj se poziva na Uredbu Vijeća (EZ) br. 1100/2009 od 17. studenoga 2009. o provedbi članka 7. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 423/2007 o mjerama ograničavanja protiv Irana i o stavljanju izvan snage Odluke 2008/475/EZ (SL L 303, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 140.).
That regulation constitutes a new element enabling the appellant to submit new grounds of appeal. 
Ta uredba predstavlja novi element na temelju kojeg je žalitelju omogućeno podnošenje novog žalbenog razloga.
It is clear from a letter of the Council of 18 November 2009 that that regulation is based both on the reasons that initially caused it to include the appellant in the list in Annex V to Regulation No 423/2007 and on new factors described in a letter of the Council of 1 October 2009. 
Iz dopisa Vijeća od 18. studenoga 2009. proizlazi da se navedena uredba temelji na razlozima zbog kojih je žalitelj prvotno bio uključen u popis iz Priloga V. Uredbi br. 423/2007 i na novim elementima opisanima u dopisu Vijeća od 1. listopada 2009.
If the Court of Justice were to consider that, in spite of its filing of an application for annulment of the contested decision, the appellant had not already challenged, even implicitly, the correctness of the Council's allegation that it was engaged in nuclear proliferation, it would now be entitled to do so. 
Ako Sud smatra da unatoč podnošenju tužbe za poništenje sporne odluke žalitelj još nije osporio, čak ni implicitno, točnost tvrdnje Vijeća da sudjeluje u širenju nuklearnog oružja, sada na to ima pravo.
120 The appellant submits that the Council committed a manifest error of assessment of the facts by including and maintaining it in the list in Annex V to Regulation No 423/2007 and refers, in that regard, to all the documents which it lodged to challenge Regulation No 1100/2009. 
120 Žalitelj ističe da je Vijeće napravilo očitu pogrešku u ocjeni činjenica time što ga je uključilo u popis iz Priloga V. Uredbi br. 423/2007 i zadržalo ga na njemu i s tim se u vezi poziva na sve dokumente koje je podnio s ciljem osporavanja Uredbe br. 1100/2009.
121 The Council, the French Republic, the United Kingdom and the Commission consider that the present ground of appeal is inadmissible since it would enable the appellant to bring before the Court of Justice a case of wider ambit than that which came before the General Court. 
121 Vijeće, Francuska Republika, Ujedinjena Kraljevina i Komisija smatraju da je predmetni žalbeni razlog nedopušten jer bi se njime žalitelju omogućilo da pred Sudom pokrene spor šireg opsega od opsega spora pred Općim sudom.
122 Although Regulation No 1100/2009 would constitute a new element enabling the appellant to formulate a new ground of appeal, it is sufficient to note that such a ground of appeal would relate to the merits of the case and not to the appeal proceedings. 
122 Iako bi Uredba br. 1100/2009 predstavljala novi element na temelju kojeg bi se žalitelju omogućilo formuliranje novog žalbenog razloga, dovoljno je utvrditi da bi se takav žalbeni razlog odnosio na meritum spora, a ne na žalbeni postupak.
In these proceedings, the jurisdiction of the Court of Justice is confined to review of the findings of law on the pleas argued before the General Court or which the General Court would have been required to raise of its own motion. 
U ovom je postupku nadležnost Suda ograničena na ocjenu pravnog rješenja za tužbene razloge o kojima se raspravljalo pred Općim sudom ili koje bi Opći sud morao ispitati po službenoj dužnosti.
123 Consequently, the present ground of appeal is inadmissible. 
123 Iz toga slijedi da je ovaj žalbeni razlog nedopušten.
124 Since none of the grounds of appeal raised by the appellant has been upheld, the appeal must be dismissed. 
124 Budući da ni jedan žalbeni razlog koji je podnio žalitelj nije prihvaćen, žalbu valja odbiti.
125 Under Article 122 of the Rules of Procedure of the Court of Justice, where the appeal is unfounded and the Court itself gives final judgment in the case, the Court is to make a decision as to costs. 
125 Na temelju članka 122. Poslovnika Suda, kad žalba nije osnovana, Sud odlučuje o troškovima.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure of the Court of Justice, which applies to appeal proceedings pursuant to Article 118 of those rules, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party's pleadings. 
U skladu s člankom 69. stavkom 2. istog poslovnika, koji se na temelju članka 118. tog poslovnika primjenjuje na žalbeni postupak, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
Since the appellant has been unsuccessful, it must be ordered to pay the costs, in accordance with the form of order sought by the Council, the French Republic, the United Kingdom and the Commission. 
Budući da žalitelj nije uspio u postupku te s obzirom na to da su Vijeće, Francuska Republika, Ujedinjena Kraljevina i Komisija zatražile da Bank Melli Iran snosi troškove, treba joj naložiti snošenje troškova.
1. Dismisses the appeal. 
1. Žalba se odbija.
2. Orders Bank Melli Iran to pay the costs. 
2. Bank Melli Iran nalaže se snošenje troškova.
(Common foreign and security policy - Specific restrictive measures directed against certain persons and entities with a view to combating terrorism - Common Position 2001/931/CFSP - Regulation (EC) No 2580/2001 - Articles 2 and 3 - Inclusion of an organisation on the list of persons, groups and entities implicated in acts of terrorism - Transfer to an organisation, by members of that organisation, of funds originating from the collection of donations and the sale of publications) 
„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Posebne mjere ograničavanja protiv određenih osoba i drugih subjekata s ciljem borbe protiv terorizma - Zajedničko stajalište 2001/931/ZVSP - Uredba (EZ) br. 2580/2001 - članci 2. i 3. - Uključivanje organizacije u popis osoba, skupina i subjekata umiješanih u teroristička djela - Prijenos organizaciji, od strane članova te organizacije, financijskih sredstava prikupljenih iz donacija i prodajom publikacija"
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 267 TFEU from the Oberlandesgericht Düsseldorf (Germany), made by decision of 21 December 2009, received at the Court on 29 December 2009, in the criminal proceedings against 
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputio Oberlandsgericht Düsseldorf Oberlandsgericht (Visoki zemaljski sud u Düsseldorf u, Njemačka), odlukom od 21. prosinca 2009., koju je Sud zaprimio 29. prosinca 2009., u kaznenom postupku protiv
E, 
E,
F, 
F,
composed of V. Skouris, President, A. Tizzano, J.N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts (Rapporteur), J.-C. Bonichot, P. Lindh and C. Toader, Presidents of Chambers, E. Juhász, G. Arestis, A. Borg Barthet, M. Ilešič, T. von Danwitz and A. Arabadjiev, Judges, 
u sastavu: V. Skouris, predsjednik, A. Tizzano, J.N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts (izvjestitelj), J.-C. Bonichot, P. Lindh i C. Toader, predsjednice vijeća, E. Juhász, G. Arestis, A. Borg Barthet, M. Ilešič, T. von Danwitz i A. Arabadjiev, suci,
having regard to the decision of the President of the Court of 1 March 2010 to apply an accelerated procedure in accordance with Article 23a of the Statute of the Court of Justice and the first paragraph of Article 104a of the Rules of Procedure, 
uzimajući u obzir odluku predsjednika Suda od 1. ožujka 2001. o primjeni ubrzanog postupka u skladu s člankom 23.a Statuta Suda Europske unije i prvim stavkom članka 104.a Poslovnika Suda,
the Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof, by V. Homann and K. Lohse, acting as Agents, 
za Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof, V. Homann i K. Lohse, u svojstvu agenata,
E, by F. Hess and A. Nagler, Rechtsanwälte, 
za E, F. Hess i A. Nagler, Rechtsanwälte,
F, by B. Eder and A. Pues, Rechtsanwältinnen, 
za F, B. Eder i A. Pues, Rechtsanwältinnen,
the French Government, by E. Belliard, G. de Bergues and L. Butel, acting as Agents, 
za francusku vladu, E. Belliard, G. de Bergues i L. Butel, u svojstvu agenata,
the Council of the European Union, by Z. Kupcová, E. Finnegan and R. Szostak, acting as Agents, 
za Vijeće Europske unije, Z. Kupcová, E. Finnegan i R. Szostak, u svojstvu agenata,
the European Commission, by T. Scharf and M. Konstantinidis, acting as Agents, 
za Europsku komisiju, T. Scharf i M. Konstantinidis, u svojstvu agenata,
after hearing the Advocate General, 
saslušavši nezavisnog odvjetnika,
1 This reference for a preliminary ruling concerns (i) the legality of the inclusion of the organisation known as Devrimci Halk Kurtulus Partisi-Cephesi (DHKP-C) on the list of persons, groups and entities to which Council Regulation (EC) No 2580/2001 of 27 December 2001 on specific restrictive measures directed against certain persons and entities with a view to combating terrorism (OJ 2001 L 344, p. 70) applies and (ii) the interpretation of Articles 2 and 3 of that regulation. 
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na (i) valjanost uključivanja organizacije Devrimci Halk Kurtulus Partisi-Cephesi (DHKP-C) na popis osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuje Uredba Vijeća (EZ) br. 2580/2001 od 27. prosinca 2001. o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma (SL L 344, str. 70) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 1., str. 5.), i (ii) tumačenje članaka 2. i 3. te uredbe.
2 The reference was made in criminal proceedings brought against E and F (`the defendants'), currently being held in pre-trial detention in Germany, for membership of a foreign terrorist organisation and infringement of Articles 2 and 3 of Regulation No 2580/2001. 
2 Zahtjev je upućen u okviru kaznenog postupka protiv E i F (dalje u tekstu zajedno nazvani: tuženici), koji se trenutačno nalaze u istražnom zatvoru u Njemačkoj, radi članstva u stranoj terorističkoj organizaciji i povrede članaka 2. i 3. Uredbe br. 2580/2001.
3 Following the terrorist attacks which took place on 11 September 2001 in New York, Washington and Pennsylvania, the United Nations Security Council adopted Resolution 1373 (2001) on 28 September 2001. 
3 Nakon terorističkih napada 11. rujna 2001. u New Yorku, Washingtonu i Pennsylvaniji, Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda donijelo je 28. rujna 2001. Rezoluciju 1373(2001).
4 The preamble to that resolution reaffirms `the need to combat by all means, in accordance with the Charter of the United Nations, threats to international peace and security caused by terrorist acts'. 
4 U preambuli te rezolucije potvrđuje se „potreba borbe svim sredstvima, u skladu s Poveljom Ujedinjenih naroda, protiv ugrožavanja međunarodnog mira i sigurnosti terorističkim djelima".
It also recognises the need for States `to complement international cooperation by taking additional measures to prevent and suppress, in their territories through all lawful means, the financing and preparation of any acts of terrorism'. 
Njome se također priznaje potreba država „da dopune međunarodnu suradnju poduzimanjem dodatnih mjera za sprječavanje i onemogućavanje financiranja i pripreme terorističkih djela na svojem državnom području svim zakonskim sredstvima" [neslužbeni prijevod].
5 Under Point 1 of the resolution, the United Nations Security Council: 
5 Točkom 1. rezolucije, Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda:
`Decides that all States shall: 
„Odlučuje da će sve države:
(a) Prevent and suppress the financing of terrorist acts; 
(a) sprečavati i onemogućavati financiranje terorističkih djela,
(b) Criminalise the wilful provision or collection, by any means, directly or indirectly, of funds by their nationals or in their territories with the intention that the funds should be used, or in the knowledge that they are to be used, in order to carry out terrorist acts; 
(b) proglasiti kaznenim djelom svjesno osiguravanje ili prikupljanje, na sve načine, posredno ili neposredno, financijskih sredstava od strane njihovih državljana ili na njihovom državnom području s namjerom, ili ako je poznato da ih se tako namjerava rabiti, počinjenja terorističkih djela,
... (d) Prohibit their nationals or any persons and entities within their territories from making any funds, financial assets or economic resources or financial or other related services available, directly or indirectly, for the benefit of persons who commit or attempt to commit or facilitate or participate in the commission of terrorist acts, of entities owned or controlled, directly or indirectly, by such persons and of persons and entities acting on behalf of or at the direction of such persons.' 
[...] (d) zabraniti svojim državljanima ili svim osobama i [drugim] subjektima na njihovim državnim područjima da stave, posredno ili neposredno, na raspolaganje financijska sredstva, financijsku imovinu, gospodarske izvore, ili financijske ili druge povezane usluge, osobama koje počine ili pokušaju počiniti, ili u njima sudjeluju ili pomažu pri počinjenju terorističkih djela, subjektima koji su u vlasništvu takvih osoba ili su pod njihovom neposrednom ili posrednom kontrolom i osobama i drugim subjektima koji djeluju u ime ili po nalogu takvih osoba" [neslužbeni prijevod].
Common Positions 2001/931/CFSP and 2002/340/CFSP 
Zajednička stajališta 2001/931/ZVSP i 2002/340/ZVSP
6 On 27 December 2001, the Council of the European Union adopted Common Position 2001/931/CFSP on the application of specific measures to combat terrorism (OJ 2001 L 344, p. 93). 
6 Dana 27. prosinca 2001. Vijeće Europske unije donijelo je Zajedničko stajalište 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma (SL L 344, str. 93) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 1., str. 11.).
7 Recitals 1, 2 and 5 in the preamble to Common Position 2001/931 state: 
7 Uvodne izjave 1., 2., i 5. Zajedničkog stajališta 2001/931 glase:
`(1) At its extraordinary meeting on 21 September 2001, the European Council declared that terrorism is a real challenge to the world and to Europe and that the fight against terrorism will be a priority objective of the European Union. 
„(1) Europsko vijeće je na svojem izvanrednom sastanku 21. rujna 2001. izjavilo da je terorizam stvarni problem za svijet i Europu te da će borba protiv terorizma biti primarni cilj za Europsku uniju.
(2) On 28 September 2001, the United Nations Security Council adopted Resolution 1373 (2001) laying out wide-ranging strategies to combat terrorism and in particular the fight against the financing of terrorism. 
(2) Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda 28. rujna 2001. donijelo je Rezoluciju 1373(2001) koja sadrži široki raspon strategija za borbu protiv terorizma, a posebno protiv financiranja terorizma.
... (5) The European Union should take additional measures in order to implement UNSC Resolution 1373 (2001).' 
[...] (5) Europska unija trebala bi poduzeti dodatne mjere s ciljem provedbe Rezolucije UNSC 1373(2001)."
8 Article 1 of Common Position 2001/931 provides, inter alia, as follows: 
8 Članak 1. Zajedničkog stajališta 2001/931 posebno određuje:
`1. This Common Position applies in accordance with the provisions of the following articles to persons, groups and entities involved in terrorist acts and listed in the Annex. 
„1. Ovo Zajedničko stajalište primjenjuje se sukladno odredbama sljedećih članaka na osobe, skupine i subjekte uključene u teroristička djela i navedene u Prilogu.
2. For the purposes of this Common Position, "persons, groups and entities involved in terrorist acts" shall mean, 
2. U smislu ovog Zajedničkog stajališta „osobe, skupine i subjekti uključeni u teroristička djela" jesu:
persons who commit, or attempt to commit, terrorist acts or who participate in, or facilitate, the commission of terrorist acts, 
osobe koje počine ili pokušaju počiniti teroristička djela, ili u njima sudjeluju, ili pomažu pri počinjenju terorističkih djela,