natgillin/translations-raw huggingface dataset:
"1 This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 282 EC, 335 TFEU and 47 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union (‘the Charter’) and of Articles 103 and 104 of Council Regulation (EC, Euratom) No 1605/2002 of 25 June 2002 on the Financial Regulation applicable to the general budget of the European Communities (OJ 2002 L 248, p. 1), as amended by Council Regulation (EC, Euratom) No 1995/2006 of 13 December 2006 (OJ 2006 L 390, p. 1; ‘the Financial Regulation’)." 
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članaka 282. UEZ-a, 335. UFEU-a i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (dalje u tekstu: Povelja) i članaka 103. i 104. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi primjenjivoj na opći proračun Europskih zajednica (SL L 248, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 2., str. 145.), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ, Euratom) br. 1995/2006 od 13. prosinca 2006. (SL L 390, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 1., str. 267.) (dalje u tekstu: Financijska uredba).
"‘In each of the Member States, the Community shall enjoy the most extensive legal capacity accorded to legal persons under their laws; it may, in particular, acquire or dispose of movable and immovable property and may be a party to legal proceedings. To this end, the Community shall be represented by the Commission.’" 
"„U svakoj državi članici Zajednica uživa najširu pravnu sposobnost koja se priznaje pravnim osobama na temelju njihova nacionalnog prava; ona osobito može stjecati pokretnine i nekretnine ili njima raspolagati te biti stranka u sudskom postupku. U tu svrhu Zajednicu zastupa Komisija.”"
4 On 1 December 2009, upon entry into force of the FEU Treaty, Article 282 EC was replaced by Article 335 TFEU, which is worded as follows: 
4 1. prosinca 2009., nakon stupanja na snagu UFEU-a, članak 282. UEZ-a zamijenjen je člankom 335. UFEU-a, koji glasi:
"‘In each of the Member States, the Union shall enjoy the most extensive legal capacity accorded to legal persons under their laws; it may, in particular, acquire or dispose of movable and immovable property and may be a party to legal proceedings. To this end, the Union shall be represented by the Commission. However, the Union shall be represented by each of the institutions, by virtue of their administrative autonomy, in matters relating to their respective operation.’" 
"„Unija u svakoj državi članici uživa najširu pravnu sposobnost koja se priznaje pravnim osobama na temelju njihova nacionalnog prava; ona osobito može stjecati pokretnine i nekretnine ili njima raspolagati te biti stranka u sudskom postupku. U tu svrhu Uniju zastupa Komisija. Međutim, u pitanjima povezanima s djelovanjem pojedinih institucija, Uniju zastupa svaka institucija na temelju svoje administrativne autonomije.”"
‘The members of the institutions of the Union, the members of committees and the officials and other servants of the Union shall be required, even after their duties have ceased, not to disclose information of the kind covered by the obligation of professional secrecy, in particular information about undertakings, their business relations or their cost components.’ 
„Članovi institucija Unije, članovi odbora te dužnosnici i ostali službenici Unije ne smiju, čak ni nakon prestanka njihove dužnosti, otkrivati one podatke koji su obuhvaćeni obvezom čuvanja profesionalne tajne, a osobito podatke o poduzećima, njihovim poslovnim odnosima ili troškovima.”
‘The Union shall have legal personality.’ 
„Unija ima pravnu osobnost.”
Regulation (EC) No 1/2003 
Uredba (EZ) br. 1/2003
‘This Regulation respects the fundamental rights and observes the principles recognised in particular by the [Charter]. Accordingly, this Regulation should be interpreted and applied with respect to those rights and principles.’ 
„Ova Uredba poštuje temeljna prava i sukladna je načelima koja su naročito priznata [Poveljom]. U skladu s navedenim, ova Uredba treba se tumačiti i primjenjivati uzimajući u obzir i ta prava i načela.”
8 Article 16 of Regulation No 1/2003, entitled ‘Uniform application of Community competition law’ provides in paragraph 1: 
8 Članak 16. Uredbe br. 1/2003, pod naslovom „Jedinstvena primjena prava tržišnog natjecanja Zajednice” u stavku 1. propisuje:
‘When national courts rule on agreements, decisions or practices under Article 81 [EC] or Article 82 [EC] which are already the subject of a Commission decision, they cannot take decisions running counter to the decision adopted by the Commission. They must also avoid giving decisions which would conflict with a decision contemplated by the Commission in proceedings it has initiated. To that effect, the national court may assess whether it is necessary to stay its proceedings. This obligation is without prejudice to the rights and obligations under Article 234 [EC].’ 
„Kada nacionalni sudovi odlučuju o sporazumima, odlukama ili postupanjima iz članka 81. [UEZ-a] ili članka 82. [UEZ-a] koji su već bili predmetom odluke Komisije, nacionalni sudovi ne mogu donositi odluke suprotne odluci koju je donijela Komisija. Također, nacionali sudovi moraju izbjegavati donošenje odluka koje bi bile u suprotnosti s odlukom koju razmatra Komisija u postupku koji je pokrenula. U tu svrhu, nacionalni sud može procijeniti je li svrsishodno nastaviti s postupkom pred nacionalnim sudom. Ova obveza ne dovodi u pitanje prava i obaveze iz članka 234. [UEZ-a].”
9 Article 28 of that regulation, entitled ‘Professional secrecy’, provides: 
9 U skladu s člankom 28. spomenute uredbe, pod naslovom „Poslovna tajna”:
‘1. Without prejudice to Articles 12 and 15, information collected pursuant to Articles 17 to 22 shall be used only for the purpose for which it was acquired. 
„1. Ne dovodeći u pitanje članke 12. i 15., informacije sakupljene na temelju članaka 17. do 22., smiju se koristiti samo u svrhu zbog koje su prikupljene.
2. Without prejudice to the exchange and to the use of information foreseen in Articles 11, 12, 14, 15 and 27, the Commission and the competition authorities of the Member States, their officials, servants and other persons working under the supervision of these authorities as well as officials and civil servants of other authorities of the Member States shall not disclose information acquired or exchanged by them pursuant to this Regulation and of the kind covered by the obligation of professional secrecy. This obligation also applies to all representatives and experts of Member States attending meetings of the Advisory Committee pursuant to Article 14.’ 
2. Ne dovodeći u pitanje razmjenu i korištenje informacija iz članaka 11., 12., 14., 15. i 27., Komisija i tijela država članica nadležna za tržišno natjecanje, njihove službene osobe, zaposlenici i ostale osobe koje rade pod nadzorom navedenih tijela kao i službene osobe i zaposlenici drugih tijela država članica ne smiju otkriti informacije koje su pribavili ili razmijenili u skladu s ovom Uredbom te onom koja uređuje obvezu čuvanja poslovne tajne. Ova obveza se također odnosi na sve predstavnike i stručnjake država članica koji prisustvuju sastancima Savjetodavnog odbora u skladu s člankom 14.”
‘1. The institution shall perform the duties of authorising officer. 
„1. Institucija izvršava dužnosti dužnosnika za ovjeravanje.
...’. 
[...]”.
‘Where the award procedure proves to have been subject to substantial errors, irregularities or fraud, the institutions shall suspend the procedure and may take whatever measures are necessary, including the cancellation of the procedure. 
„Ako se u postupku sklapanja ugovora pojave značajne pogreške, nepravilnosti ili prijevara, institucije suspendiraju postupak te mogu poduzeti sve potrebne mjere, uključujući i poništenje postupka.
Where such errors, irregularities or fraud are attributable to the contractor, the institutions may in addition refuse to make payments, may recover amounts already paid or may terminate all the contracts concluded with this contractor, in proportion to the seriousness of the errors, irregularities or fraud.’ 
Ako se takve pogreške, nepravilnosti ili prijevara mogu pripisati izvoditelju, institucije dodatno mogu odbiti izvršiti plaćanje ili mogu zahtijevati povrat već plaćenih iznosa, proporcionalno težini pogrešaka, nepravilnosti ili prijevare.”
‘The Community institutions shall be deemed to be contracting authorities in the case of contracts awarded on their own account. …’ 
„Institucije Zajednice smatraju se javnim naručiteljima u slučaju ugovora koje sklapaju u svoje ime. [...]”
15 In accordance with point 26 of the Commission Notice on the co-operation between the Commission and the courts of the EU Member States in the application of Articles 81 and 82 EC (OJ 2004 C 101, p. 54), ‘… [t]he Commission will not transmit to national courts information voluntarily submitted by a leniency applicant without the consent of that applicant’. 
15 U skladu s točkom 26. komunikacije Komisije o suradnji između Komisije i nacionalnih sudova u primjeni članaka 81. i 82. UEZ-a (SL 2004 C 101, str. 54.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 242.), [...] „Komisija [...] nacionalnom sudu neće proslijediti informacije dostavljene naklonošću podnositelja bez njegova pristanka.”
Belgian law 
Belgijsko pravo
‘An action shall not be admissible if the claimant does not have locus standi and sufficient legal interest to bring it.’ 
„Tužba nije dopuštena ako tužitelj nema procesnu legitimaciju ni dostatni pravni interes da je podigne.”
‘Any act of an individual, which causes damage to another, obliges the one whose fault has caused it, to make good the damage.’ 
„Svako postupanje pojedinca koje uzrokuje štetu drugom pojedincu obvezuje onoga čijom je krivnjom šteta uzrokovana da nadoknadi štetu.”
18 After receiving a number of complaints, the Commission, in 2004, began an investigation into the possible existence of a cartel among the four major European manufacturers of elevators and escalators, namely the Otis, Kone, Schindler and ThyssenKrupp groups. The investigation culminated in Commission Decision C(2007) 512 final of 21 February 2007 relating to a proceeding under Article 81 EC (Case COMP/E-1/38.823 − Elevators and Escalators) (‘the decision of 21 February 2007’). 
18 Nakon što je primila nekoliko pritužbi, Komisija je 2004. započela istragu o mogućem postojanju sporazuma četiri velika europska proizvođača dizala i pokretnih stepenica, poimence grupâ Otis, Kone, Schindler i ThyssenKrupp. Kao rezultat istrage donesena je Odluka Komisije od 21. veljače 2007. o postupku primjene članka 81. Ugovora o EZ-u (predmet COMP/E-1/38.823 – Dizala i pokretne stepenice) [C(2007) 512 final] (dalje u tekstu: Odluka od 21. veljače 2007.).
19 In that decision the Commission found that the undertakings to which it was addressed, including the defendants in the main proceedings, had infringed Article 81 EC by allocating tenders and other contracts in Belgium, Germany, Luxembourg and the Netherlands in order to share markets and fix prices, by agreeing on a compensation scheme in certain cases, by exchanging information on sales volumes and prices and by participating in regular meetings and by establishing other contacts in order to decide on the abovementioned restrictions and implement them. The Commission imposed fines totalling more than EUR 990 million in respect of those infringements. 
19 U toj odluci Komisija je utvrdila da su poduzetnici kojima je upućena, uključujući tuženike u glavnom postupku, povrijedili članak 81. UEZ-a time što su si pozive na nuđenje i druge ugovore u Belgiji, Njemačkoj, Luksemburgu i Nizozemskoj međusobno raspoređivali s ciljem podjele tržišta i utvrđivanja cijena dogovarajući se u određenim slučajevima o mehanizmu naknada, razmjenjujući informacije o obujmu prodaje i cijenama, sudjelujući na redovnim sastancima i uspostavljajući druge kontakte kako bi odredili i proveli gore spomenuta ograničenja. Za te je povrede Komisija izrekla novčane kazne u ukupnom iznosu od preko 992 milijuna eura.
21 By judgments of 13 July 2011 in Case T-138/07 Schindler Holding and Others v Commission [2011] ECR II-0000, Cases T-141/07, T-142/07, T-145/07 and T-146/07 General Technic-Otis v Commission [2011] ECR II-0000, Cases T-144/07, T-147/07 to T-150/07 and T-154/07 ThyssenKrupp Liften Ascenseurs v Commission [2011] ECR II-0000 and Case T-151/07 Kone and Others v Commission [2011] ECR II-0000, the General Court dismissed those actions, with the exception of the actions brought by the ThyssenKrupp group, which it upheld in part with regard to the amounts of the fines. 
21 Presudama od 13. srpnja 2011., Schindler Holding i dr./Komisija (T-138/07, Zb., str. II-4819.), General Technic-Otis/Komisija (T-141/07, T-142/07, T-145/07 i T-146/07, Zb., str. II-4977.), ThyssenKrupp Liften Ascenseurs/Komisija (T-144/07, T-147/07 do T-150/07 i T-154/07, Zb., str. II-5129.), i Kone i dr./Komisija (T-151/07, Zb., str. II-5313.), Opći sud odbio je te tužbe, uz izuzetak onih koje je podnijela grupa ThyssenKrupp, koje su djelomično prihvaćene u pogledu iznosa novčanih kazni.
22 The applicants went on to bring appeals before the Court of Justice, seeking to have those judgments set aside. The appeals were registered under case numbers C-493/11 P, C-494/11 P, C-501/11 P, C-503/11 P to 506/11 P, C-510/11 P, C-516/11 P and C-519/11 P. By orders of 24 April and 8 May 2012, the President of the Court ordered Cases C-503/11 P to 506/11 P, C-516/11 P and C-519/11 P to be removed from the register of the Court. By orders of 15 June 2012 in United Technologies v Commission and Otis Luxembourg and Others v Commission, the Court dismissed the appeals in Cases C-493/11 P and C-494/11 P. Cases C-501/11 P and C-510/11 P are pending before the Court. 
22 Slijedom toga tužitelji su Sudu podnijeli žalbe radi ukidanja tih presuda. Žalbe su uvedene u upisnik pod brojevima C-493/11 P, C-494/11 P, C-501/11 P, C-503/11 P do 506/11 P, C-510/11 P, C-516/11 P i C-519/11 P. Rješenjima od 24. travnja i 8. svibnja 2012. predsjednik Suda izbrisao je iz upisnika Suda predmete C-503/11 P do 506/11 P, C-516/11 P i C-519/11 P. Rješenjima od 15. lipnja 2012., United Technologies/Komisija i Otis Luxembourg i dr./Komisija, odbijene su žalbe u predmetima C-493/11 P i C-494/11 P. Predmeti C-501/11 P i C-510/11 P u tijeku su pred Sudom.
23 By an originating summons dated 20 June 2008, the European Community, now the European Union (‘the EU’), represented by the Commission, brought proceedings before the referring court, seeking, primarily, an order that the defendants in the main proceedings pay the EU the provisional sum of EUR 7 061 688 (exclusive of interest and costs) in respect of the loss sustained by it as a result of the anti-competitive practices established in the decision of 21 February 2007. The EU had concluded with the defendants in the main proceedings several contracts for the installation, maintenance and renewal of elevators and escalators in various buildings, located in Belgium and Luxembourg, of the Council of the European Union, the European Parliament, the Commission, the European Economic and Social Committee, the Committee of the Regions of the European Union and the Publications Office of the European Union. In the alternative, the EU requested that an expert be appointed in order to determine, inter alia, the entirety of the loss sustained. 
23 Uvodnim pozivom od 20. lipnja 2008. Europska zajednica, sada Europska unija, koju zastupa Komisija, podnijela je tužbu pred sudom koji je uputio zahtjev tražeći u prvom redu da se izda nalog da tuženici u glavnom postupku Uniji plate privremeni iznos od 7 061 688 eura (bez kamata i troškova postupka) za gubitak koji je Unija imala zbog protutržišne prakse utvrđene odlukom od 21. veljače 2007. Unija je ustvari s tuženicima u glavnom postupku sklopila nekoliko ugovora za ugradnju, održavanje i obnovu liftova i pokretnih stepenica u raznim zgradama Vijeća Europske unije, Europskog parlamenta, Komisije, Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora, Odbora regija Europske unije i Ureda za publikacije Europske unije, smještenim u Belgiji i Luksemburgu. Podredno, Unija je zahtijevala da se odredi stručnjak koji će utvrditi osobito sveukupnost pretrpljene štete.
24 The defendants in the main proceedings dispute the Commission’s capacity to act as the EU’s representative in the absence of express authorisation to that effect from the other EU institutions that have allegedly suffered harm as a result of the infringement in question. They have also maintained that there is an infringement of the principles of judicial independence and equality of arms on account of the special role played by the Commission in proceedings relating to infringements of Article 81(1) EC. They submit that, if account is taken of the fact that, under Article 16 of Regulation No 1/2003, the decision of 21 February 2007 is binding on the referring court, there is also an infringement of the principle that no one can be a judge in his own cause (nemo judex in sua causa). 
24 Tuženici u glavnom postupku osporavaju ovlast Komisije da postupa kao zastupnik Unije bez izričitog odobrenja drugih institucija Unije koje su navodno oštećene zbog dotične povrede. Osim toga istaknuli su i povredu načela neovisnosti suda i jednakosti oružja zbog posebne uloge koju Komisija ima u postupku u okviru postupka primjene članka 81. stavka 1. UEZ-a. Uzimajući u obzir činjenicu da je, u skladu s člankom 16. Uredbe br. 1/2003, odluka od 21. veljače 2007. ograničavajuća za sud koji je uputio zahtjev, povrijeđeno je i načelo prema kojem nitko ne može biti sudac u vlastitoj stvari (nemo judex in sua causa).
‘(1) (a) The Treaty states in Article 282, now Article [3]35 [TFEU], that the [EU] is to be represented by the Commission. Article 335 TFEU, on the one hand, and Articles 103 and 104 of the Financial Regulation, on the other, state that, in administrative matters relating to their operation, the institutions concerned are to represent the [EU], with the possible result that [it] is the institutions, whether or not exclusively, … which may be parties to legal proceedings. There is no doubt that receipt by, amongst others, contractors of payment of inflated prices as a result of collusive practices comes within the concept of fraud. In Belgian national law there is the principle of ‘Lex specialis generalibus derogat’. To the extent to which that principle of law also finds acceptance in [EU] law, is it then not the case that the initiative for bringing the claims (except where the Commission itself was the contracting authority) was vested in the institutions concerned? 
"„(1) (a) Na temelju članka 282. UEZ-a, koji je postao članak 335. UFEU-a, Uniju zastupa Komisija; članak 335. UFEU-a, s jedne strane, i članci 103. i 104. Financijske uredbe, s druge strane, određuju da u administrativnim pitanjima povezanima s funkcioniranjem tih institucija dotične institucije zastupaju Uniju, a to može podrazumijevati da su te institucije ovlaštene, bez obzira na to imaju li izričito ovlaštenje ili ne, same se zastupati pred sudom; nema sumnje, osobito za poduzetnike, da je stvaranje kartela kojim su postigli pretjerano visoke cijene obuhvaćeno pojmom prijevare; u belgijskom nacionalnom pravu postoji načelo ‚lex specialis generalibus derogat’; budući da to načelo vrijedi i u europskom pravu, ne bi li trebalo smatrati da (osim u slučaju kada je sama Komisija naručitelj) inicijativa pokretanja postupka pripada dotičnim institucijama?"
(2) (a) Article 47 of the [Charter] and Article 6(1) of the European Convention on Human [Rights] and Fundamental Freedoms [signed in Rome on 4 November 1950 (the ‘ECHR’)] guarantee every person’s right to a fair trial as well as the related principle that no one can be a judge in his own cause. Is it reconcilable with that principle if the Commission, in an initial phase, acts as the competition authority and penalises the conduct complained of – namely, the formation of a cartel – as a breach of Article 81 [EC], now Article 101 [TFEU] after it has itself conducted the investigation in that regard, and subsequently, in a second phase, prepares the proceedings for seeking compensation before the national court and takes the decision to bring those proceedings, while the same Member of the Commission is responsible for both matters, which are connected, a fortiori as the national court seised of the matter cannot depart from the decision imposing penalties? 
"(2) (a) Članak 47. [Povelje] i članak 6. stavak 1. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava [i temeljnih sloboda, potpisane 4. studenoga 1950. u Rimu (dalje u tekstu: EKLJP)] jamče pravo svake osobe na pošteno suđenje kao i na s tim povezano načelo da nitko ne može biti sudac u vlastitoj stvari; je li u skladu s tim načelom da, ako Komisija u početnoj fazi, nakon što je sama provela istragu u tom pogledu, postupa kao tijelo nadležno za tržišno natjecanje i kažnjava sporno ponašanje, odnosno stvaranje kartela, kao povredu članka 81. UEZ-a, koji je postao članak 101. UFEU-a, a naknadno, u drugoj fazi, priprema postupak u kojem pred nacionalnim sudom traži naknadu štete i donosi odluku da pokrene taj postupak, pri čemu je isti član Komisije odgovoran za obje stvari, koje su međusobno povezane, tim više što a fortiori nacionalni sud pred kojim se predmet vodi ne može odstupiti od odluke o kažnjavanju?"
(b) (Subsidiary question) If the answer to Question 2(a) is in the [negative], (there is irreconcilability), how then must the victim (the Commission and/or the institutions and/or the [EU]) of an unlawful act (the formation of the cartel) assert its entitlement to compensation under [EU] law, which is likewise a fundamental right?’ 
(b) (podredno pitanje) Ako je odgovor na pitanje iz točke 2.(a) [negativan] (u smislu da nespojivost postoji), kako je moguće da stranka (Komisija, institucije ili Unija) oštećena nezakonitim činom (stvaranjem kartela) sama mora isticati u pravu Unije svoje pravo na odštetu, koje je jedno od temeljnih prava?”
31 The defendants in the main proceedings contend, however, that Article 282 EC is only a general rule, from which Articles 274 EC and 279 EC derogate. They argue that the latter provisions have been implemented by the Financial Regulation, Articles 59 and 60 of which authorise each EU institution to implement its own budgetary items. They also maintain that it follows from Articles 103 and 104 of the Financial Regulation that it falls to each of those institutions – if they consider themselves to have suffered harm as a result of the infringement in question – to bring an action for damages, given that most of the contracts were awarded in their own name and on their own behalf. 
31 Međutim, tuženici u glavnom postupku ističu da je članak 282. UEZ-a tek opće pravilo od kojeg se odstupa u člancima 274. UEZ-a i 279. UEZ-a. Odredbe ta dva članka provedene su Financijskom uredbom, čiji članci 59. i 60. svakoj instituciji Unije dodjeljuju ovlasti za izvršenje vlastitih proračunskih stavaka. Nadalje, iz članaka 103. i 104. Financijske uredbe proizlazi da je na svakoj od tih institucija, ako se smatra oštećenom zbog dotične povrede, da pokrene tužbu za naknadu štete, budući da većinu ugovora dodjeljuju u svoje ime i za svoj račun.