natgillin/translations-raw huggingface dataset:
30 According to the order for reference, during the negotiations held on 15 September 2004, Byggettan had demanded that Laval, first, sign the collective agreement for the building sector in respect of the Vaxholm site, and secondly, guarantee that the posted workers would receive an hourly wage of SEK 145 (approximately EUR 16). That hourly wage was based on statistics on wages for the Stockholm (Sweden) region for the first quarter of 2004, relating to professionally-qualified builders and carpenters. Byggettan declared that it was prepared to take collective action forthwith in the event that Laval failed to agree to this. 
30 Iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da je tijekom pregovora održanih 15. rujna 2004. Byggettan zahtijevao od Lavala, prvo, pristupanje kolektivnom ugovoru za graditeljstvo za gradilište u Vaxholmu i, drugo, osiguranje da će upućeni radnici dobiti plaću po satu od 145 SEK (otprilike 16 EUR). Ova plaća po satu temeljila se na statistikama o plaćama za regiju Stockholm (Švedska) za prvo tromjesečje 2004. godine u pogledu stručno kvalificiranih graditelja i tesara. Byggettan je izrazio pripravnost na poduzimanje kolektivne mjere u slučaju nepostizanja sporazuma u tom smislu.
32 If the collective agreement for the building sector had been signed, Laval would have been bound, in principle, by all its terms, including those relating to the pecuniary obligations to Byggettan and FORA set out in paragraph 20 of this judgment. A proposal to subscribe to insurance contracts with FORA was made to Laval by way of a declaration form sent to it in December 2004. 
32 Da je pristupio kolektivnom ugovoru za graditeljstvo, sve njegove odredbe, uključujući one koje se odnose na novčane obveze prema Byggettanu i FORA-i navedene u točki 20. ove presude, bile bi obvezujuće za Laval. Prijedlog za potpisivanje ugovora o osiguranju s FORA-om upućen je Lavalu u obliku obrasca izjave koji mu je poslan tijekom prosinca 2004.
33 Since those negotiations were not successful, Byggettan requested Byggnads to take measures to initiate the collective action against Laval announced at the meeting of 15 September 2004. Notice was given in October 2004. 
33 S obzirom da ti pregovori nisu bili uspješni, Byggettan je zahtijevao od Byggnadsa donošenje mjera namijenjenih provedbi kolektivne mjere protiv Lavala na pregovaračkom sastanku održanom 15. rujna 2004. Obavijest je dostavljena u listopadu 2004.
34 Blockading (‘blockad’) of the Vaxholm building site began on 2 November 2004. The blockading consisted, inter alia, of preventing the delivery of goods onto the site, placing pickets and prohibiting Latvian workers and vehicles from entering the site. Laval asked the police for assistance but they explained that since the collective action was lawful under national law they were not allowed to intervene or to remove physical obstacles blocking access to the site. 
34 Blokada gradilišta u Vaxholmu započela je 2. studenoga 2004. Blokada se sastojala, između ostaloga, od sprečavanja dostave dobara na gradilište, postavljanja štrajkaške straže i zabrane ulaska na gradilište latvijskim radnicima i vozilima. Laval je zatražio pomoć policije, ali je ona objasnila da ne smije intervenirati niti ukloniti fizičke prepreke koje sprečavaju pristup gradilištu, s obzirom da je kolektivna mjera zakonita prema nacionalnom pravu.
35 At the end of November 2004, Laval spoke to the liaison office referred to in paragraph 9 above in order to obtain information on the terms and conditions of employment which it had to apply in Sweden, on whether or not there was a minimum wage and on the nature of any contributions which it had to pay. By letter of 2 December 2004, the liaison office’s head of legal affairs informed Laval that it was required to apply the provisions to which the law on the posting of workers refers, that it was for management and labour to agree on wage issues, that the minimum requirements under the collective agreements also applied to foreign posted workers, and that, if a foreign employer was having to pay double contributions, the matter could be brought before the courts. In order to ascertain what provisions under the agreements were applicable, Laval had to speak to management and labour in the sector concerned. 
35 Krajem studenoga 2004. Laval se obratio uredu za kontakt navedenom u točki 9. ove presude kako bi dobio informacije o uvjetima rada i zapošljavanja koje treba primjenjivati u Švedskoj, o postojanju minimalne plaće i vrsti doprinosa koje mora plaćati. Dopisom od 2. prosinca 2004. direktor pravnih poslova toga tijela obavijestio je Laval da se od njega zahtijeva primjena odredaba na koje se odnosi Zakon o upućivanju radnika, da je dužnost socijalnih partnera postizanje dogovora o plaćama, da se minimalni uvjeti predviđeni kolektivnim ugovorima također primjenjuju na upućene strane radnike i da se, ako strani poslodavac mora platiti dvostruke doprinose, takav predmet može podnijeti sudovima. Kako bi utvrdio koje su ugovorne odredbe primjenjive, Laval se trebao obratiti socijalnim partnerima u dotičnom sektoru.
36 At the mediation meeting arranged on 1 December 2005 and at the conciliation hearing held before the Arbetsdomstolen on 20 December 2005, Laval was requested by Byggettan to sign the collective agreement for the building sector before the issue of wages was dealt with. If Laval had accepted that proposal, the collective action would have ceased immediately, and the social truce, which would have allowed negotiations on wages to begin, would have come into effect. Laval, however, refused to sign the agreement, since it was not possible for it to know in advance what conditions would be imposed on it in relation to wages. 
36 Tijekom sastanka mirenja organiziranog 1. prosinca 2004. i postupka mirenja pred Arbetsdomstolenom 20. prosinca 2004., Byggettan je pozvao Laval na pristupanje kolektivnom ugovoru za graditeljstvo prije razmatranja plaća. Da je Laval prihvatio taj prijedlog, kolektivna mjera bila bi odmah prekinuta i socijalno primirje koje bi omogućilo početak pregovora o plaćama stupilo bi na snagu. Laval je, međutim, odbio pristupiti navedenom ugovoru, s obzirom da nije mogao unaprijed znati koje će mu obaveze biti nametnute u pogledu plaća.
37 In December 2004, the collective action directed against Laval intensified. On 3 December 2004, Elektrikerna initiated sympathy action. That measure had the effect of preventing Swedish undertakings belonging to the organisation of electricians’ employers from providing services to Laval. At Christmas, the workers posted by Laval went back to Latvia and did not return to the site in question. 
37 Kolektivne mjere usmjerene protiv Lavala su se u prosincu 2004. pojačale. Elektrikerna je 3. prosinca 2004. pokrenula mjeru podrške. Ta je mjera imala za učinak sprečavanje švedskih poduzeća koja pripadaju organizaciji radnika električara u pružanju usluga Lavalu. Za Božić su se radnici koje je uputio Laval vratili nazad u Latviju i nisu se vratili na dotično gradilište.
38 In January 2005, other trade unions announced sympathy actions, consisting of a boycott of all Laval’s sites in Sweden, with the result that the undertaking was no longer able to carry out its activities in that Member State. In February 2005, the town of Vaxholm requested that the contract between it and Baltic be terminated, and on 24 March 2005 the latter was declared bankrupt. 
38 Drugi sindikati su u siječnju 2005. najavili mjere podrške u obliku bojkota svih Lavalovih gradilišta u Švedskoj, tako da to poduzeće više nije bilo u mogućnosti obavljati svoje djelatnosti na državnom području te države članice. Grad Vaxholm je u veljači 2005. zatražio raskid ugovora s Balticom, a 24. ožujka 2005. to je društvo objavilo stečaj.
39 On 7 December 2004, Laval commenced proceedings before the Arbetsdomstolen against Byggnads, Byggettan and Elektrikerna, seeking a declaration that both the blockading and the sympathy action affecting all its worksites were illegal and an order that such action should cease. It also sought an order that the trade unions pay compensation for the damage suffered. By decision of 22 December 2004, the national court dismissed Laval’s application for an interim order that the collective action should be brought to an end. 
39 Laval je 7. prosinca 2004. pred Arbetsdomstolenom pokrenuo postupak protiv Byggnadsa, Byggettana i Elektrikerne, kojim je tražio da se blokada i mjera podrške koje utječu na sva njegova gradilišta proglase nezakonitima i da se naredi njihovo okončanje. Također je tražio da se sindikatima naloži plaćanje naknade za pretrpljenu štetu. Odlukom od 22. prosinca 2004. sud koji je uputio zahtjev odbacio je Lavalov zahtjev za izdavanje privremenog naloga za okončanje kolektivnih mjera.
40 Since it wished to ascertain whether Articles 12 EC and 49 EC and Directive 96/71 preclude trade unions from attempting, by means of collective action, to force a foreign undertaking which posts workers to Sweden to apply a Swedish collective agreement, the Arbetsdomstolen decided on 29 April 2005 to make a reference to the Court of Justice for a preliminary ruling. In its order for reference, of 15 September 2005, the national court refers the following questions for a preliminary ruling: 
40 S obzirom da je želio utvrditi sprečavaju li članci 12. UEZ-a i 49. UEZ-a te Direktiva 96/71 sindikate u njihovim pokušajima da putem kolektivne mjere prisile strano poduzeće koje upućuje radnike u Švedsku na primjenu švedskog kolektivnog ugovora, Arbetsdomstolen je 29. travnja 2005. odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu zahtjev za prethodnu odluku. U svojem zahtjevu za prethodnu odluku od 15. rujna 2005. taj je sud uputio sljedeća prethodna pitanja:
‘(1) Is it compatible with rules of the EC Treaty on the freedom to provide services and the prohibition of any discrimination on the grounds of nationality and with the provisions of Directive 96/71/EC … for trade unions to attempt, by means of collective action in the form of a blockade (‘blockad’), to force a foreign provider of services to sign a collective agreement in the host country in respect of terms and conditions of employment, such as that described in the decision of the Arbetsdomstolen [of 29 April 2005 (collective agreement for the building sector)], if the situation in the host country is such that the legislation to implement Directive 96/71 has no express provisions concerning the application of terms and conditions of employment in collective agreements? 
„(1) Je li pokušaj sindikata da putem kolektivne mjere u obliku blokade prisile stranog pružatelja usluga da u državi domaćinu pristupi kolektivnom ugovoru u pogledu uvjeta rada i zapošljavanja, kao što je [kolektivni ugovor za graditeljstvo] u skladu s pravilima Ugovora o EZ-u o slobodnom pružanju usluga i zabrani svake diskriminacije na osnovi državljanstva, kao i Direktivi 96/71 [...], ako je situacija u državi domaćinu takva da zakonodavstvo kojim je prenesena navedena direktiva ne posjeduje nikakvu izričitu odredbu o primjeni uvjeta rada i zapošljavanja u kolektivnim ugovorima?
(2) The [MBL] prohibits a trade union from taking collective action with the intention of circumventing a collective agreement concluded by other parties. That prohibition applies, however, pursuant to a special provision contained in part of the law known as the “Lex Britannia”, only where a trade union takes collective action in relation to conditions of work to which the [MBL] is directly applicable, which means in practice that the prohibition is not applicable to collective action against a foreign undertaking which is temporarily active in Sweden and which brings its own workforce. Do the rules of the EC Treaty on the freedom to provide services and the prohibition of discrimination on grounds of nationality and the provisions of Directive 96/71 preclude application of the latter rule – which, together with other parts of the Lex Britannia, mean in practice that Swedish collective agreements become applicable and take precedence over foreign collective agreements already concluded – to collective action in the form of a blockade taken by Swedish trade unions against a foreign temporary provider of services in Sweden?’ 
(2) [MBL] zabranjuje sindikatu poduzimanje kolektivne mjere čija je namjena odstupanje od kolektivnog ugovora sklopljenog između socijalnih partnera. Međutim, ta se zabrana primjenjuje u skladu s posebnom odredbom koja čini dio zakona „lex Britannia”, samo kada sindikat poduzima kolektivnu mjeru u vezi s uvjetima rada na koje se [MBL] izravno primjenjuje, što u praksi znači da zabrana nije primjenjiva na kolektivne mjere usmjerene protiv stranih društava koja privremeno posluju u Švedskoj i dovode vlastitu radnu snagu. Je li pravilima Ugovora o EZ-u o slobodnom pružanju usluga i zabrani diskriminacije na osnovi državljanstva kao i Direktivi 96/71 protivna primjena ovog zadnjeg pravila - koje zajedno s ostalim odredbama zakona lex Brittannia u praksi znači da se švedski kolektivni ugovori trebaju primjenjivati i imati prednost pred stranim već sklopljenim kolektivnim ugovorima - na kolektivnu mjeru u obliku blokade koju švedski sindikati poduzimaju protiv stranog pružatelja usluga koji privremeno boravi u Švedskoj?”
43 First of all, they claim that there is no link between the questions referred and the facts of the case in the main proceedings. The national court asks the Court of Justice to interpret provisions relating to freedom to provide services and Directive 96/71, although Laval is established in Sweden, in accordance with Article 43 EC, through its subsidiary, Baltic, in which it held 100% of the share capital until the end of 2003. Since the share capital of Laval and of Baltic were held by the same persons, and those companies had the same representatives and used the same trademark, they should be regarded as one and the same economic entity from the point of view of Community law, even though they constitute two separate legal persons. Therefore, Laval was under an obligation to pursue its activity in Sweden under the conditions laid down for its own nationals by the legislation of that Member State, for the purposes of the second paragraph of Article 43 EC. 
43 Prvo, tvrde da nema povezanosti između upućenih pitanja i činjeničnih okolnosti u glavnom postupku. Sud koji je uputio zahtjev traži od Suda tumačenje odredaba koje se odnose na slobodno pružanje usluga i Direktive 96/71, iako je Laval osnovan u Švedskoj, u skladu s člankom 43. UEZ-a, putem svoje podružnice Baltica u kojoj je imao 100 %-tni vlasnički udio do kraja 2003. S obzirom da je temeljni kapital Lavala i Baltica bio u vlasništvu istih osoba i da su ta društva imala iste predstavnike i koristila isti žig, treba ih smatrati jednim te istim gospodarskim subjektom s gledišta prava Zajednice, iako ona čine dvije zasebne pravne osobe. Stoga je Laval imao obavezu obavljati svoju djelatnost u Švedskoj u uvjetima utvrđenima zakonodavstvom te države članice za svoje državljane, u smislu članka 43. drugog podstavka UEZ-a.
44 Secondly, they submit that the purpose of the dispute in the main proceedings is to enable Laval to circumvent Swedish law and, for that reason, the dispute, at least in part, is artificial. Laval, whose activity consists of placing, on a temporary basis, staff of Latvian origin with companies which carry on their activities on the Swedish market, is seeking to escape all the obligations under Swedish legislation and rules relating to collective agreements and, by relying on the provisions of the Treaty on services and on Directive 96/71, is making an improper attempt to take advantage of the possibilities offered by Community law. 
44 Drugo, tvrde da je svrha spora u glavnom postupku omogućiti Lavalu zaobilaženje švedskog zakonodavstva te zbog toga ima, barem djelomično, umjetan karakter. Laval, čija se djelatnost sastoji od privremenog zapošljavanja osoblja latvijskog podrijetla u društvima koja obavljaju svoju djelatnost na švedskom tržištu, nastojao je izbjeći sve obveze koje proizlaze iz švedskog zakonodavstva i propisa u vezi s kolektivnim ugovorima te, pozivajući se na odredbe ugovora koje se odnose na usluge kao i na Direktivu 96/71, nedopušteno pokušao iskoristiti mogućnosti koje nudi pravo Zajednice.
"45 In this regard, it must be recalled that, in proceedings under Article 234 EC, which are based on a clear separation of functions between the national courts and the Court of Justice, any assessment of the facts in the case is a matter for the national court. Similarly, it is solely for the national court before which the dispute has been brought, and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court. Consequently, where the questions submitted concern the interpretation of Community law, the Court is in principle bound to give a ruling (see, inter alia, Case C-326/00 IKA [2003] ECR I-1703, paragraph 27; Case C-145/03 Keller [2005] ECR I-2529, paragraph 33, and Case C-419/04 Conseil général de la Vienne [2006] ECR I-5645, paragraph 19)." 
"45 S tim u vezi valja podsjetiti da u okviru postupka predviđenog člankom 234. UEZ-a, koji se temelji na jasnom razgraničenju funkcija između nacionalnih sudova i Suda, svaka procjena činjenica u predmetu ulazi u nadležnost nacionalnog suca. Također, samo je na nacionalnom sucu, pred kojim je pokrenut postupak i koji mora preuzeti odgovornost za sudsku odluku koja će biti donesena, da s obzirom na posebnosti predmeta ocijeni koliko je prethodna odluka potrebna kako bi mogao donijeti svoju odluku kao i o relevantnosti pitanja koja postavlja Sudu. Slijedom navedenog, Sud je u načelu dužan donijeti odluku ako se postavljena pitanja odnose na tumačenje prava Zajednice (vidjeti osobito presudu od 25. veljače 2003., IKA, C-326/00, Zb., str. I-1703., t. 27.; od 12. travnja 2005., Keller, C-145/03, Zb., str. I-2529., t. 33. i od 22. lipnja 2006., Conseil général de la Vienne, C-419/04, Zb., str. I-5645., t. 19.)."
"46 Nevertheless, the Court has also held that, in exceptional circumstances, it can examine the conditions in which the case was referred to it by the national court, in order to confirm its own jurisdiction (see, to that effect, Case 244/80 Foglia [1981] ECR 3045, paragraph 21). The Court may refuse to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the facts of the main action or its purpose, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, inter alia, Case C-379/98 PreussenElektra [2001] ECR I-2099, paragraph 39; Case C-390/99 Canal Satélite Digital [2002] ECR I-607, paragraph 19, and Conseil général de la Vienne, paragraph 20)." 
"46 Ipak, Sud je također utvrdio da mora u iznimnim okolnostima ispitati uvjete pod kojima je nacionalni sudac uputio predmet kako bi provjerio vlastitu nadležnost (vidjeti, u tom smislu, presudu od 16. prosinca 1981., Foglia, 244/80, Zb., str. 3045., t. 21.). Sud može odbiti zahtjev koji je postavio nacionalni sud samo kada na očit način proizlazi da traženo tumačenje prava Zajednice nema nikakve veze sa stvarnim stanjem ili predmetom spora u glavnom postupku, kada je problem hipotetske naravi ili kada Sud ne raspolaže činjeničnim i pravnim elementima potrebnim da bi se na koristan način odgovorilo na pitanja koja su mu postavljena (vidjeti osobito presudu od 13. ožujka 2001., PreussenElektra, C-379/98, Zb., str. I-2099., t. 39.; od 22. siječnja 2002., Canal Satélite Digital, C-390/99, Zb., str. I-607., t. 19. i ranije navedenu presudu Conseil général de la Vienne, t. 20.)."
47 Furthermore, it must be borne in mind that the Court must take account, under the division of jurisdiction between the Community judicature and the national courts, of the factual and legislative context, as described in the order for reference, in which the questions put to it are set (see, inter alia, Case C-475/99 Ambulanz Glöckner [2001] ECR I-8089, paragraph 10, and Case C-136/03 Dörr and Ünal [2005] ECR I-4759, paragraph 46, Conseil général de la Vienne, paragraph 24). 
"47 Nadalje, valja podsjetiti da u okviru razgraničenja nadležnosti između sudova Zajednice i nacionalnih sudova Sud mora uzeti u obzir činjenični i pravni okvir prethodnih pitanja, kako je opisano u zahtjevu za prethodnu odluku (vidjeti, osobito, presude od 25. listopada 2001., Ambulanz Glöckner, C-475/99, Zb., str. I-8089., t. 10.; od 2. lipnja 2005., Dörr i Ünal, C-136/03, Zb., str. I-4759., t. 46. i ranije navedenu presudu Conseil général de la Vienne, t. 24.)."
48 In this case, as the Advocate General pointed out in paragraph 97 of his Opinion, the national court seeks an interpretation of Articles 12 EC and 49 EC, and of the provisions of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services. It is apparent from the order for reference that those questions have been submitted in the context of the dispute between Laval and Byggnads, Byggettan and Elektrikerna concerning collective action taken by the latter following Laval’s refusal to sign the collective agreement for the building sector, that the dispute concerns the terms and conditions of employment applicable to Latvian workers posted by Laval to a building site in Sweden, the work being carried out by an undertaking belonging to the Laval group, and that, following collective action and suspension of the work, the posted workers returned to Latvia. 
48 U ovom slučaju, kao što ističe nezavisni odvjetnik u točki 97. svojeg mišljenja, sud koji je uputio zahtjev svojim pitanjima traži tumačenje članaka 12. UEZ-a i 49. UEZ-a kao i odredaba Direktive 96/71 o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga. Iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da su pitanja postavljena u okviru spora između Lavala, s jedne strane, i Byggnadsa, Byggettana i Elektrikerne, s druge strane, u vezi kolektivnih mjera koje su ti sindikati poduzeli nakon što je Laval odbio pristupiti kolektivnom ugovoru za graditeljstvo, da se taj spor odnosi na uvjete rada i zapošljavanja koji se primjenjuju na latvijske radnike koje je Laval uputio na gradilište u Švedskoj, a posao je obavljalo poduzeće koje pripada Laval grupi i da su se nakon tih kolektivnih mjera i obustave radova upućeni radnici vratili u Latviju.
52 It is clear from the order of reference that the collective action initiated by Byggnads and Byggettan was motivated by Laval’s refusal to guarantee its workers posted in Sweden the hourly wage demanded by those trade unions, even though that Member State does not provide for minimum rates of pay, and Laval’s refusal to sign the collective agreement for the building sector, some terms of which lay down, in relation to certain matters referred to in Article 3(1), first subparagraph, (a) to (g) of Directive 96/71, more favourable conditions than those resulting from the relevant legislative provisions, while other terms relate to matters not referred to in that article. 
52 Iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da je kolektivna mjera koju su pokrenuli Byggnads i Byggettan bila motivirana Lavalovim odbijanjem da svojim radnicima upućenima u Švedsku zajamči plaću po satu koju zahtijevaju ti sindikati, iako dotična država članica ne predviđa minimalne plaće, te odbijanjem tog poduzeća da pristupi kolektivnom ugovoru za graditeljstvo, čijim se odredbama za određena pitanja predviđena u članku 3. stavku 1. prvom podstavku točkama (a) do (g) Direktive 96/71 utvrđuju povoljniji uvjeti od onih koji proizlaze iz relevantnih zakonodavnih odredaba, dok se ostale odredbe odnose na pitanja koja nisu predviđena navedenim člankom.