natgillin/translations-raw huggingface dataset:
37 As follows from the Court’s case-law, the requirement that the subject-matter of proceedings brought under Article 226 EC is circumscribed by the pre-litigation procedure provided for by that provision cannot go so far as to mean that in every case the operative part of the reasoned opinion and the form of order sought in the application must be exactly the same, provided that the subject-matter of the proceedings has not been extended or altered but simply limited. The Court has concluded in particular that, where legislation is altered during the pre-litigation procedure, the action may relate to provisions of national law which are not the same as those referred to in the reasoned opinion (see, in particular, Case C-203/03 Commission v Austria [2005] ECR I-935, paragraph 29). 
37 Kao što proizlazi iz sudske prakse Suda, zahtjev prema kojem su granice predmeta tužbenog zahtjeva, u tužbi podnesenoj na temelju članka 226. UEZ-a, određene predsudskim postupkom koji je predviđen tom odredbom, ne može ići tako daleko da u svakom slučaju nameće savršeno podudaranje izreke obrazloženog mišljenja i tužbenog zahtjeva, pod uvjetom da predmet spora nije bio proširivan ili mijenjan nego je, suprotno tome, samo ograničen. Sud je iz toga zaključio da se, osobito u slučaju izmjene zakonodavstva u tijeku predsudskog postupka, tužba može odnositi na odredbe nacionalnog prava koje nisu identične odredbama iz obrazloženog mišljenja (vidjeti osobito presudu od 1. veljače 2005., Komisija/Austrija, C-203/03, Zb., str. I-935., t. 29.).
38 Nothing prevents that from also being the case where legislation is altered after the action has been brought and the complaint maintained by the Commission as regards the altered legislation was necessarily included in the complaint alleging a complete failure to comply with a judgment of the Court (see, by analogy, with respect to Article 226 EC, Case C-456/03 Commission v Italy [2005] ECR I-0000, paragraph 40). 
38 Ničemu nije protivno da isto vrijedi i kada se zakonodavstvo izmijeni nakon podnošenja tužbe, a prigovor koji Komisija zadrži u pogledu spomenutog izmijenjenog zakonodavstva je nužno bio uključen u prigovor u kojem se ističe potpuni izostanak izvršenja presude Suda (vidjeti po analogiji u pogledu članka 226. UEZ-a presudu od 16. lipnja 2005., Komisija/Italija, C-456/03, Zb., str. I-5335., t. 40.)
39 By imputing, in the course of the proceedings, its complaints against the old version of Article 1386-7 of the Civil Code, which led to the finding of a failure to fulfil obligations in the judgment in Case C-52/00 Commission v France, to the new version of that article which replaced it during the present judicial proceedings, the Commission did not alter the subject-matter of the dispute (see, by analogy, with respect to Article 226 EC, Case C-42/89 Commission v Belgium [1990] ECR I-2821, paragraph 11). 
39 Ističući tijekom postupka prigovore na staru verziju članka 1386-7 Građanskog zakonika, koji su doveli do utvrđenja povrede obveze u prethodno navedenoj presudi od 25. travnja 2002., Komisija/Francuska, i u pogledu nove verzije spomenutoga članka koja je u tijeku postojećeg postupka zamijenila staru, Komisija nije izmijenila predmet spora (vidjeti po analogiji u pogledu članka 226. UEZ-a presudu od 5. srpnja 1990., Komisija/Belgija, C-42/89, Zb., str. I-2821., t. 11.).
40 Not to accept a complaint as admissible in such a case would furthermore induce the Commission to maintain, perhaps against its will, the entire complaint originally made, which would be in the interests neither of the defendant Member State nor of the proper administration of justice. 
40 Neprihvaćanje prigovora kao nedopuštenog u takvom slučaju moglo bi potaknuti Komisiju da, možda i protiv svoje volje, u cijelosti zadrži prvobitno istaknuti prigovor, što ne bi bilo ni u interesu države članice protiv koje se tužba podiže ni u interesu dobrog sudovanja.
41 Second, the admissibility of the complaint thus reformulated by the Commission also cannot be affected by the circumstance that, although it was aware during the pre-litigation procedure that the French Republic proposed to adopt the provision which was subsequently enacted in the form of the new Article 1386-7 of the Civil Code, the Commission did not inform that Member State that such a national provision would not transpose correctly Article 3(3) of Directive 85/374, as it did not provide for the supplier to be exempted from liability where he informs the injured person within a reasonable time of the identity of his own supplier. 
41 Drugo, na dopuštenost prigovora koji je Komisija tako preformulirala ne bi mogla utjecati ni okolnost da, iako je u tijeku predsudskog postupka znala da Francuska Republika predlaže usvajanje odredbe koja je kasnije usvojena u obliku novog članka 1386-7 Građanskog zakonika, Komisija nije obavijestila tu državu članicu da se tom nacionalnom odredbom ne osigurava ispravno prenošenje članka 3. stavka 3. Direktive 85/374, jer se u njoj ne predviđa da je dobavljač oslobođen obveze u slučaju kada oštećenu osobu u razumnom roku obavijesti o identitetu svojeg dobavljača.
42 That circumstance did not make it impossible for the French Republic to put an end to the infringement previously found by the Court, and did not interfere with that Member State’s rights of the defence, any more than it affected the definition of the subject-matter of the dispute brought before the Court by the Commission’s application. 
42 Ta okolnost zapravo nije onemogućila Francuskoj Republici da prekine povredu koju je Sud ranije utvrdio i nije naštetila pravu te države članice na obranu ništa više no što je utjecala na ograničavanje predmeta spora koji je Komisija svojom tužbom podnijela Sudu.
43 It should be recalled, moreover, that the procedure laid down in Article 228 EC is based on the objective finding that a Member State has failed to fulfil its obligations (Case C-304/02 Commission v France, paragraph 44). 
43 Osim toga valja podsjetiti i na to da se postupak utvrđen u članku 228. UEZ-a temelji na objektivnom utvrđenju da država članica nije poštovala svoje obveze (prethodno navedena presuda od 12. srpnja 2005., Komisija/Francuska, t. 44.).
44 The complaint as reformulated by the Commission in the course of the proceedings is therefore admissible. 
44 Iz navedenoga proizlazi da je prigovor kako ga je Komisija preformulirala u tijeku postupka dopušten.
45 On the substance, the French Government submits that the fact that the new version of Article 1386-7 of the Civil Code does not expressly exempt the supplier from the liability which is as a general rule the producer’s where the supplier informs the injured person within a reasonable time of the identity of his own supplier does not constitute a failure to fulfil the obligation to implement Article 3(3) of Directive 85/374. 
45 Što se merituma tiče, francuska vlada ističe da okolnost da nova verzija članka 1386-7 Građanskog zakonika ne oslobađa dobavljača izričito od odgovornosti koja je u pravilu odgovornost proizvođača u slučaju kada dobavljač oštećenu osobu u razumnom roku obavijesti o identitetu svojeg dobavljača nije povreda obveze provedbe članka 3. stavka 3. Direktive 85/374.
46 On being questioned at the hearing as to the scope of that provision of the Civil Code, the government argued, first, that it follows from the Court’s case-law that a word-for-word transposition of the wording of a directive is not required in all circumstances and, second, that the supplier’s possibility of informing the injured person of the identity of his own supplier will in practice be of only secondary importance, where the producer himself remains unidentified, and that in such a case the supplier will moreover be able to have recourse to his own supplier. 
46 Što se tiče očitovanja na raspravi u pogledu dosega te odredbe Građanskog zakonika, ta je vlada tvrdila, prvo, da iz sudske prakse Suda proizlazi da prenošenje teksta direktive riječ po riječ nije potrebno u svim okolnostima i drugo, da će mogućnost dobavljača da obavijesti oštećenu osobu o identitetu svojeg dobavljača u praksi imati tek sporednu važnost u slučaju kada identitet proizvođača nije poznat, te da će, štoviše, u tom slučaju taj dobavljač moći iskoristiti jamstvo svojeg dobavljača.
47 The new version of Article 1386-7 inserted in the Civil Code by the 2004 Law did not fully comply with the judgment in Case C-52/00 Commission v France, such compliance including an obligation to exempt the supplier from the liability which is basically the producer’s in all cases in which Article 3(3) of Directive 85/374 provides for such exemption. 
47 U tom pogledu valja utvrditi da nova verzija članka 1386-7 koja je Zakonom iz 2004. umetnuta u Građanski zakonik nije osigurala potpuno izvršenje prethodno navedene presude od 25. travnja 2002., Komisija/Francuska, koje obuhvaća osobito obvezu da se od odgovornosti koju obično ima proizvođač dobavljača oslobodi u svim slučajevima u kojima članak 3. stavak 3. Direktive 85/374 predviđa takvo oslobođenje.
48 It should be recalled that, according to settled case-law, each Member State is bound to implement directives in a manner that fully meets the requirements of clarity and certainty in legal situations imposed by the Community legislature, in the interests of the persons concerned. To that end, the provisions of a directive must be implemented with unquestionable binding force and with the requisite specificity, precision and clarity (see, inter alia, Case C-354/99 Commission v Ireland [2001] ECR I-7657, paragraph 27). The provisions intended to transpose a directive must thus create a legal situation that is sufficiently clear, precise and transparent that individuals can ascertain the full extent of their rights and obligations and, where appropriate, rely on those rights before the national courts (see, inter alia, Case C-131/88 Commission v Germany [1991] ECR I-825, paragraph 6). 
48 Valja podsjetiti da je prema ustaljenoj sudskoj praksi svaka država članica dužna direktive provoditi na način koji u potpuno zadovoljava uvjete jasnoće i sigurnosti u pravnim situacijama koje nameće zakonodavac Zajednice, u interesu dotičnih osoba. Zato odredbe direktive treba provesti tako da su neosporno obvezujuće i da imaju potrebnu posebnost, preciznost i i jasnoću. (vidjeti osobito presudu od 18. listopada 2001., Komisija/Irska, C-354/99, Zb., str. I-7657., t. 27.). Odredbe koje imaju za cilj osigurati prenošenje direktive moraju dakle osobito stvoriti pravnu situaciju koja je dovoljno jasna, precizna i transparentna da pojedinci mogu u potpunosti biti sigurni u svoja prava i obveze i, prema potrebi pozivati se na ta prava pred nacionalnim sudovima (vidjeti osobito presudu od 28. veljače 1991., Komisija/Njemačka, C-131/88, Zb., str. I-825., t. 6.).
49 It is apparent from the clear and precise wording of Article 3(3) of Directive 85/374 that that provision is intended to confer certain rights on injured persons which they are able to assert against suppliers in the precise circumstances it defines. Conversely, the provision gives rise to the corresponding obligations, also precise and circumscribed, on the part of those suppliers. 
49 U tom pogledu potrebno je utvrditi da iz jasnog i preciznog teksta članka 3. stavka 3. Direktive 85/374 proizlazi da je svrha te odredbe da se oštećenim osobama dodijele određena prava koja u odnosu na dobavljače one mogu isticati u okolnostima koje ta odredba precizno utvrđuje. U korelaciji s tim, ista odredba daje i odgovarajuće obveze dobavljačima, također precizne i ograničene.
50 That provision provides in particular that the supplier cannot incur the liability imputed by Directive 85/374 to the producer where he informs the injured person within a reasonable time of the identity of his own supplier. 
50 Tom se odredbom propisuje posebno da dobavljač ne može snositi odgovornost koja je Direktivom 85/374 dana proizvođaču u slučaju kada je oštećenu osobu u razumnom roku obavijestio o identitetu svojeg dobavljača.
51 In the present case, it is common ground that such an exclusion of liability does not follow from the wording of the new version of Article 1386-7 of the Civil Code. Consequently, such a provision does not fully transpose Article 3(3) of Directive 85/374. 
51 U ovom slučaju neosporno je da takvo isključenje odgovornosti ne proizlazi iz teksta nove verzije članka 1386-7 Građanskog zakonika. Iz toga slijedi da se takvom odredbom ne osigurava potpuno prenošenje članka 3. stavka 3. Direktive 85/374.
52 As to the argument that the fact that the supplier is not exempted from liability where he informs the injured person of the identity of his own supplier is of no great consequence in practice and therefore does not constitute an infringement of the directive, it need only be recalled that, even assuming that fact to have been established, non-compliance with an obligation imposed by a rule of Community law in itself constitutes a failure to fulfil obligations and the fact that the non-compliance has had no adverse effects is irrelevant (see, in particular, Case C-150/97 Commission v Portugal [1999] ECR I-259, paragraph 22). 
52 Što se tiče argumenta obrane da nepostojanje oslobađanja dobavljača od odgovornosti u slučaju kada oštećenu osobu u razumnom roku obavijesti o identitetu svojeg dobavljača nije od velikog značaja u praksi pa stoga ono ne čini povredu direktive, valja podsjetiti da čak i ako se pretpostavi da je takva okolnost utvrđena, nepoštovanje obveze koju nameće pravilo Zajednice samo po sebi jest povreda obveza, a činjenica da to nepoštovanje nema štetnih učinaka nije relevantna (vidjeti osobito presudu od 21. siječnja 1999., Komisija/Portugal, C-150/97, Zb., str. I-259., t. 22.).
53 Furthermore, as appears from paragraph 40 of the judgment in Case C-52/00 Commission v France, the Court previously held that the possibility afforded to the supplier under the old version of Article 1386-7 of the Civil Code of joining the producer had the effect of multiplying proceedings, a result which the direct action against the producer available to the injured person under the conditions provided for in Article 3 of Directive 85/374 is precisely intended to avoid. The same reasoning applies with respect to the possibility afforded to the supplier of joining his own supplier, in the system introduced by the new version of Article 1386-7. 
53 Nadalje, kako proizlazi iz točke 40. prethodno navedene presude od 25. travnja 2002., Komisija/Francuska, Sud je već presudio da otvorena mogućnost koju dobavljač ima na temelju stare verzije članka 1386-7 Građanskog zakonika da iskoristi jamstvo svojeg dobavljača, ima za posljedicu višestruke postupke koji se izravnom tužbom koja je dostupna oštećenoj osobi protiv proizvođača, pod uvjetima određenim člankom 3. Direktive 85/374, upravo nastoje izbjeći. Isto razmišljanje važi i u pogledu mogućnosti da jamstvo svojeg dobavljača dobavljač iskoristi u sustavu uvedenom novom verzijom spomenutog članka 1386-7.
54 It follows that that provision did not fully transpose Article 3(3) of Directive 85/374, and consequently that it did not fully comply with the judgment in Case C-52/00 Commission v France. 
54 Iz toga proizlazi da ta zadnja odredba nije u potpunosti prenijela članak 3. stavak 3. Direktive 85/374 i da, prema tome, nije omogućila da se osigura potpuno izvršenje prethodno navedene presude od 25. travnja 2002., Komisija/Francuska.
55 In the light of all the foregoing, the conclusion must be that, by continuing to regard the supplier of a defective product as liable on the same basis as the producer where the producer cannot be identified, even though the supplier has informed the injured person within a reasonable time of the identity of the person who supplied him with the product, the French Republic has failed to take the necessary measures to comply fully with the judgment in Case C-52/00 Commission v France as regards the transposition of Article 3(3) of Directive 85/374, and has thereby failed to fulfil its obligations under Article 228 EC. 
55 Imajući u vidu sve navedeno, valja utvrditi da, time što je distributera neispravnog proizvoda, u slučaju kada proizvođača nije moguće identificirati, nastavila smatrati odgovornim u istom smislu u kojem je odgovoran proizvođač iako je distributer u razumnom roku obavijestio oštećenu osobu o identitetu onoga tko mu je isporučio proizvod, Francuska Republika nije poduzela mjere potrebne za potpuno izvršenje prethodno navedene presude od 25. travnja 2002., Komisija/Francuska u pogledu prenošenja članka 3. stavka 3. Direktive 85/374 i tako je povrijedila obveze koje ima na temelju članka 228. UEZ-a.
56 Since the failure to fulfil obligations on the part of the French Republic has thus been shown still to subsist at the date of the Court’s examination of the facts, the Commission’s proposal of a penalty payment must now be examined. 
56 Budući da je utvrđeno da povreda Francuske Republike još traje i na datum na koji je Sud ispitivao činjenice, sada valja ispitati prijedlog za plaćanje novčane kazne koji je dala Komisija.
Financial penalty 
Novčana kazna
57 With respect to the infringement thus identified, the Commission now asks, as is apparent from paragraph 18 above, for the French Republic to be ordered to pay a penalty payment of EUR 13 715 for each day of delay in complying fully with the judgment in Case C-52/00 Commission v France from the date of the present judgment. 
57 Što se tiče tako utvrđene povrede, Komisija sada traži, kako proizlazi iz točke 18. ove presude, de se Francuskoj Republici naloži plaćanje novčane kazne u iznosu od 13 715 eura po danu kašnjenja s izvršenjem prethodno navedene presude od 25. travnja 2002., Komisija/Francuska, računajući od datuma objave ove presude.
58 It is for the Court to assess in each case, in the light of the circumstances of the case, the financial penalties to be imposed (Case C-302/04 Commission v France, paragraph 86). 
58 Na Sudu je da u svakom predmetu s obzirom na predmetne okolnosti ocijeni novčane kazne koje treba dosuditi. (prethodno navedena presuda od 12. srpnja 2005., Komisija/Francuska, t. 86.).
59 It must also be recalled that the procedure laid down in Article 228(2) EC has the objective of inducing a defaulting Member State to comply with a judgment establishing a failure to fulfil obligations, and thereby of ensuring that Community law is in fact applied by that State. The measures provided for by that provision, namely a lump sum and a penalty payment, are both intended to achieve this objective (Case C-304/02 Commission v France, paragraph 80). 
59 Valja također podsjetiti da postupak utvrđen člankom 228. stavkom 2. UEZ-a ima za cilj potaknuti državu članicu koja ne ispunjava svoje obveze na izvršenje presude kojom je utvrđena povreda i time osigurati da ta država djelotvorno primjenjuje pravo Zajednice. Mjere predviđene tom odredbom, tj. plaćanje paušalnog iznosa i plaćanje novčane kazne imaju isti cilj (prethodno navedena presuda od 12. srpnja 2005., Komisija/Francuska, t. 80.).
60 An order imposing a penalty payment and/or a lump sum is not intended to compensate for damage which may have been caused by the Member State concerned, but to place it under economic pressure which induces it to put an end to the infringement that has been established. The financial penalties imposed must therefore be decided on according to the degree of persuasion needed for the Member State in question to alter its conduct (Case C-304/02 Commission v France, paragraph 91). 
60 Nalaganje plaćanja novčanog penala i/ili paušalnog iznosa ne utvrđuje se s ciljem naknade štete koju je dotična država članica mogla prouzročiti, nego kako bi se na tu državu članicu izvršio ekonomski pritisak koji bi je naveo da prekine utvrđenu povredu. Novčane penale koje se nalažu stoga treba utvrditi prema stupnju uvjeravanja koje je potrebno kako bi dotična država članica promijenila svoje ponašanje (prethodno navedena presuda od 12. srpnja 2005., Komisija/Francuska, t. 91.).
61 In exercising its discretion, it is for the Court to set the penalty payment so that it is both appropriate to the circumstances and proportionate to the infringement that has been established and the ability to pay of the Member State concerned (see, in particular, Case C-304/02 Commission v France, paragraph 103). 
61 U primjeni svojih ovlasti ocjene stvari, na Sudu je da odmjeri novčanu kaznu tako da je, s jedne strane, prilagođena okolnostima slučaja i, s druge strane, proporcionalna utvrđenoj povredi i mogućnostima plaćanja odnosne države članice (vidjeti osobito gore navedenu presudu od 12. srpnja 2005., Komisija/Francuska, t. 103.)
62 In that light, and as the Commission suggested in its communication of 28 February 1997 on the method of calculating the penalty payments provided for pursuant to Article [228] of the EC Treaty (OJ 1997 C 63, p. 2), the basic criteria which must be taken into account in order to ensure that penalty payments have coercive force and Community law is applied uniformly and effectively are, in principle, the duration of the infringement, the seriousness of the infringement, and the ability of the Member State to pay. In applying those criteria, regard should be had in particular to the effects of failure to comply on private and public interests and to the urgency of inducing the Member State concerned to fulfil its obligations (see, in particular, Case C-304/02 Commission v France, paragraph 104). 
62 S tom perspektivom i kao što je predložila Komisija u svojoj komunikaciji od 28. veljače 1997. o načinu izračuna novčane kazne predviđene u članku [228.] Ugovora o EZ-u (SL C 63, str. 2.), osnovni kriteriji koje treba uzeti u obzir kako bi se osigurala prinudna priroda kazne u cilju ujednačene i učinkovite primjene prava Zajednice u načelu su trajanje povrede, stupanj težine povrede i mogućnost plaćanja odnosne države članice. Za primjenu tih kriterija u obzir treba uzeti osobito posljedice izostanka izvršenja u odnosu na javni i privatni interes koji je u pitanju kao i žurnost kojom bi se dotična država članica trebala uskladiti sa svojim obvezama (vidjeti osobito prethodno navedenu presudu od 12. srpnja 2005., Komisija/Francuska, t.104.)
63 In the present case, the Court’s task is to determine, according to the degree of persuasion which appears to it to be needed, the appropriate financial penalties to induce the Member State concerned to comply with the judgment in Case C-52/00 Commission v France. 
63 U ovom predmetu, na Sudu je da prema stupnju uvjeravanja koje je potrebno odredi odgovarajuće novčane kazne kojima bi se dotičnu državu članicu navelo da postupi u skladu s prethodno navedenom presudom od 25. travnja 2002., Komisija/Francuska.
64 In the light of the circumstances of the case, first, the payment of a penalty payment is a suitable means and the imposition of a lump sum does not appear appropriate. 
64 S obzirom na okolnosti spora, treba smatrati, prvo, da plaćanje novčane kazne jest prikladno sredstvo, a da nametanje plaćanja paušalnog iznosa nije.
65 Second, as regards the seriousness of the infringement, and in particular the effects on private and public interests of failure to comply with that judgment, as the Commission itself accepted in its letter of 15 April 2005 and at the hearing, the infringement remaining after the adoption of the 2004 Law and the 2005 Decree is not particularly serious, even though it is clearly important that the French Republic should put an end to it as soon as possible, in accordance with its obligation under Article 228(1) EC. 
65 Drugo, što se tiče stupnja težine povrede i, osobito, posljedica izostanka izvršenja navedene presude na privatne i javne interese, valja utvrditi, kako je Komisija i sama priznala u svojem dopisu od 15. travnja 2005. i tijekom rasprave, da povreda koja je ostala nakon usvajanja Zakona iz 2004. i Dekreta iz 2005. nije osobito teška, iako je očito da je važno da je Francuska Republika prekine u najkraćem mogućem roku, u skladu s obvezom koju ima na temelju članka 228. stavka 1. UEZ-a.