natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1. Article 9 of Directive 98/5/EC of the European Parliament and of the Council of 16 February 1998 to facilitate practice of the profession of lawyer on a permanent basis in a Member State other than that in which the qualification was obtained must be interpreted as meaning that it precludes an appeal procedure in which the decision refusing registration, referred to in Article 3 of that directive, must be challenged at first instance before a body composed exclusively of lawyers practising under the professional title of the host Member State and on appeal before a body composed for the most part of such lawyers, where the appeal before the supreme court of that Member State permits judicial review of the law only and not the facts. 
1. Članak 9. Direktive 98/5 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. o olakšavanju stalnog obavljanja odvjetničke djelatnosti u državi članici različitoj od one u kojoj je stečena kvalifikacija treba tumačiti u smislu da mu je protivan žalbeni postupak u kojem odluka o odbijanju upisa iz članka 3. navedene Direktive mora biti osporena u prvom stupnju pred tijelom sastavljenim isključivo od odvjetnika koji svoju djelatnost obavljaju pod stručnim nazivom države članice primateljice i u drugom stupnju pred tijelom sastavljenim većinom od takvih odvjetnika, pri čemu žalba u kasacijskom postupku pred vrhovnim sudom te države članice dopušta samo sudski nadzor prava, ali ne i činjenica.
2. Article 3 of Directive 98/5 must be interpreted as meaning that the registration of a lawyer with the competent authority of a Member State other than the State where he obtained his qualification in order to practise there under his home-country professional title cannot be made subject to a prior examination of his proficiency in the languages of the host Member State. 
2. Članak 3. Direktive 98/5 treba tumačiti u smislu da se upis odvjetnika kod nadležnog tijela države članice različite od države u kojoj je stečena kvalifikacija s ciljem obavljanja odvjetničke djelatnosti pod stručnim nazivom iz matične zemlje ne može uvjetovati prethodnom provjerom znanja jezika države članice primateljice.
9 November 2006 
9. studenoga 2006. ()
(Freedom of movement for persons - Income tax - Retirement pension - Higher rate of tax for retired persons residing in another Member State) 
„Sloboda kretanja osoba - Porez na dohodak - Starosna mirovina - Viša porezna stopa za umirovljenike koji borave u drugoj državi članici"
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Korkein hallinto-oikeus (Finland), made by decision of 20 December 2004, received at the Court on 22 December 2004, in the proceedings brought by 
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 234. UEZ-a, koji je uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska), odlukom od 20. prosinca 2004., koju je Sud zaprimio 22. prosinca 2004., u postupku koji je pokrenula
Pirkko Marjatta Turpeinen, 
Pirkko Marjatta Turpeinen
composed of P. Jann (Rapporteur), President of the Chamber, K. Lenaerts, J.N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič and E. Levits, Judges, 
u sastavu: P. Jann (izvjestitelj), predsjednik vijeća, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič i E. Levits, suci,
Registrar: H. von Holstein, Deputy Registrar, 
tajnik: H. von Holstein, zamjenik tajnika,
Ms Turpeinen, by K. Äimä, oikeustieteen lisensiaatti, 
za P. M. Turpeinen, K. Äimä, oikeustieteen lisensiaatti,
the Finnish Government, by T. Pynnä and E. Bygglin, acting as Agents, 
za finsku vladu, T. Pynnä i E. Bygglin, u svojstvu agenata,
the Spanish Government, by I. del Cuvillo Contreras and M. Muñoz Pérez, acting as Agents, 
za španjolsku vladu, I. del Cuvillo Contreras i M. Muñoz Pérez, u svojstvu agenata,
the Commission of the European Communities, by M. Condou, G. Rozet and P. Aalto, acting as Agents, 
za Komisiju Europskih zajednica, M. Condou, G. Rozet i P. Aalto, u svojstvu agenata,
1 This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 18 EC and 39 EC and of Council Directive 90/365/EEC of 28 June 1990 on the right of residence for employees and self-employed persons who have ceased their occupational activity (OJ 1990 L 180, p. 28). 
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članaka 18. UEZ-a i 39. UEZ-a i Direktive Vijeća 90/365/EEZ od 28. lipnja 1990. o pravu boravišta [boravka] zaposlenih i samozaposlenih osoba koje su se prestale baviti profesionalnom djelatnošću (SL L 180, str. 28.).
2 The reference was made in the course of proceedings brought by Ms Turpeinen, a retired Finnish national, residing in Spain at the time relevant for the purposes of the main proceedings, concerning taxation in Finland of the retirement pension paid to her by a Finnish institution. 
2 Zahtjev je upućen u okviru postupka koji je pokrenula P. M. Turpeinen, umirovljena finska državljanka, koja je imala boravište u Španjolskoj u razdoblju relevantnom za predmet u glavnom postupku, u vezi s oporezivanjem starosne mirovine u Finskoj koju isplaćuje finska institucija.
The main proceedings and the legal background 
Glavni postupak i pravni okvir
3 Until 1998 Ms Turpeinen was domiciled in Finland and worked as a youth psychiatrist in the Finnish public service. 
3 Do 1998. P. M. Turpeinen imala je prebivalište u Finskoj i radila je kao dječja psihijatrica u finskoj javnoj službi.
In 1998 she took early retirement and moved to Belgium. 
Godine 1998. otišla je u prijevremenu mirovinu i preselila se u Belgiju.
In 1999, when she took her final retirement, she settled permanently in Spain. 
Kada je 1990. otišla u konačnu mirovinu, trajno se nastanila u Španjolskoj.
4 Ms Turpeinen's only income is a retirement pension paid to her by the Kuntien Eläkevakuutus (Local government pension insurance). 
4 Jedini je dohodak P. M. Turpeinen starosna mirovina koju joj isplaćuje Kuntien Eläkevakuutus (općinsko mirovinsko osiguranje).
By virtue of the double taxation agreement concluded between the Republic of Finland and the Kingdom of Spain, the retirement pension, paid on the basis of employment in the public sector, is taxable only in Finland. 
Na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja sklopljenog između Republike Finske i Kraljevine Španjolske, ta starosna mirovina koja se isplaćuje na temelju djelatnosti u javnom sektoru oporeziva je samo u Finskoj.
5 Until 2001, Ms Turpeinen was subject to the tax regime for fully chargeable residents, a regime which covers all of the taxable person's worldwide income. 
5 P. M. Turpeinen je do 2001. bila obuhvaćena poreznim sustavom za rezidentne koji potpuno podliježu oporezivanju, odnosno sustavu kojim je obuhvaćen sav dohodak poreznog obveznika diljem svijeta.
It provides for progressive taxation, according to which a tax rate of 28.5% was applicable to the income constituted by Ms Turpeinen's retirement pension. 
Njime je predviđeno progresivno oporezivanje u skladu s kojim se na dohodak od starosne mirovine P. M. Turpeinen primjenjivala porezna stopa od 28,5 %.
6 In 2002, the tax year relevant for the purposes of the main proceedings, the Uudenmaan verovirasto (Uusimaa Tax Office) informed Ms Turpeinen that thenceforth she was to be subject to the limited taxation regime, which covers only income from Finland and applies to Finnish nationals who have not been domiciled in Finland for three years consecutively, in accordance with Articles 9 and 11 of the Finnish Law on income tax (Tuloverolaki, Law No 1535/1992). 
6 Uudenmaan verovirasto (Porezni ured Uudenmaa) obavijestio je P. M. Turpeinen u 2002., poreznoj godini relevantnoj za predmet u glavnom postupku, da se od tog trenutka na nju primjenjuje sustav djelomičnog oporezivanja, kojim je obuhvaćen samo dohodak iz Finske i koji se primjenjuje na finske državljane koji već tri uzastopne godine nemaju prebivalište u Finskoj u skladu s člancima 9. i 11. finskog Zakona o porezu na dohodak (Tuloverolaki, Zakon br. 1535/1992).
Under that regime Ms Turpeinen's retirement pension was subject to a withholding tax of 35% by virtue of Paragraphs 1(1), 2(1), 3(1) and 7 of the Finnish Law on the taxation of income and property of limited taxpayers (Lähdeverolaki, Law No 627/1978). 
U okviru tog sustava na starosnu se mirovinu P. M. Turpeinen primjenjivao porez po odbitku s paušalnom stopom od 35 % na temelju članka 1. stavka 1., članka 2. stavka 1., članka 3. stavka 1. i članka 7. finskog Zakona o oporezivanju dohotka i imovine djelomičnih poreznih obveznika (Lähdeverolaki, Zakon br. 627/1978).
7 Taking the view that she should be taxed as if she were generally taxable in Finland, that is to say progressively, Ms Turpeinen lodged a complaint against the decision of the Uusimaa Tax Office. 
7 Budući da je smatrala da bi je trebalo oporezivati kao poreznog obveznika koji u cijelosti podliježe općem porezu u Finskoj, odnosno progresivno, P. M. Turpeinen izjavila je prigovor protiv odluke Uudenmaan verovirasto.
She argued that within the European Union the treatment of an individual, where the author of the treatment is the same and all other factors except the place of residence remain unchanged, should remain the same. 
Tvrdila je da se postupanje prema pojedincu u Europskoj uniji ne bi trebalo promijeniti ako je služba nadležna za to postupanje ista i ako se nije promijenio ni jedan drugi čimbenik osim prebivališta.
Since her complaint was unsuccessful, she brought an action to challenge that decision before the Helsingin hallinto-oikeus (Adminstrative Court, Helsinki). 
Budući da je njezin prigovor bio neuspješan, podnijela je tužbu pred Helsingin hallinto-oikeus (Upravni sud u Helsinkiju).
8 When the latter dismissed her action, she appealed against that decision to the court which made the reference for a preliminary ruling. 
8 Nakon što je hallinto-oikeus odbio njezinu tužbu, P. M. Turpeinen podnijela je žalbu protiv te odluke sudu koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku.
The questions referred for a preliminary ruling 
Prethodna pitanja
9 The Korkein hallinto-oikeus (Supreme Administrative Court) decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling: 
9 Korkein hallinto-oikeus (Vrhovni upravni sud) odlučio je prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
`1. Is Article 18 EC, on the right of a citizen of the Union to move and reside freely in the territory of the Member States, or Article 39 EC, on ensuring the freedom of movement for workers within the Community, to be interpreted as meaning that one or both of them preclude(s) national legislation under which, in the case of a person who resides abroad and is a limited taxpayer in the Member State, the withholding tax charged on the taxpayer's retirement pension based on a public-law service relationship paid from that Member State exceeds in certain cases the tax which the taxpayer would be charged as a person resident and hence a general taxpayer in the Member State? 
„1. Treba li članak 18. UEZ-a, koji se odnosi na pravo slobodnog kretanja i boravka na državnom području država članica građanina Unije, ili članak 39. UEZ-a, kojim se osigurava sloboda kretanja radnika unutar Zajednice, tumačiti u smislu da je jednoj od tih odredaba ili objema protivno nacionalno zakonodavstvo na temelju kojeg, u slučaju djelomičnog poreznog obveznika u državi članici koji boravi u inozemstvu, porez po odbitku koji se naplaćuje na starosnu mirovinu koju na temelju javnopravnoga radnog odnosa isplaćuje država članica u kojoj je ta mirovina oporeziva, u određenim slučajevima prelazi porez koji bi porezni obveznik plaćao da je rezident te države članice te time i njezin porezni obveznik bez ograničenja?
2. Is Council Directive [90/365] to be interpreted as precluding national legislation such as that described in Question 1 above?' 
2. Treba li Direktivu Vijeća [90/365] tumačiti tako da joj je protivno nacionalno zakonodavstvo koje je opisano iznad?"
10 By its questions the national court asks, essentially, whether Articles 18 and 39 EC and Directive 90/365 preclude national legislation, such as that at issue in the main proceedings, according to which the tax on a retirement pension paid in the Member State concerned to a person residing in another Member State exceeds, in certain cases, the tax which would be charged if that person resided in the first Member State. 
10 Svojim prethodnim pitanjima sud koji je uputio zahtjev u biti pita je li člancima 18. i 39. UEZ-a i Direktivi 90/365 protivan nacionalni propis, kao što je onaj u glavnom postupku, u skladu s kojim porez na starosnu imovinu koju predmetna država članica isplaćuje osobi koja boravi u drugoj državi članici u određenim slučajevima prelazi porez koji bi trebalo platiti kada bi dotična osoba boravila u prvoj državi članici.
11 It should be recalled from the outset that, while in the present state of Community law direct taxation falls within the competence of the Member States, the latter must none the less exercise that competence in accordance with Community law, in particular the provisions of the EC Treaty concerning the right of every citizen of the European Union to move and reside freely within the territory of the Member States (Case C-403/03 Schempp [2005] ECR I-6421, paragraph 19 and the case-law cited). 
11 Najprije valja podsjetiti da iako je s obzirom na sadašnje stanje prava Zajednice izravno oporezivanje u nadležnosti država članica, one je ipak moraju izvršavati u skladu s pravom Zajednice, osobito s odredbama Ugovora o EZ-u koje se odnose na pravo svakog građanina Europske unije na slobodno kretanje i boravak na državnom području država članica (presuda od 12. srpnja 2005., Schempp, C-403/03, Zb., str. I-6421., t. 19., i navedena sudska praksa).
12 In those circumstances it is appropriate to verify, first of all, whether Articles 18 EC and 39 EC preclude national legislation such as that at issue in the main proceedings. 
12 U tim okolnostima prvo valja provjeriti je li člancima 18. UEZ-a i 39. UEZ-a protivan nacionalni propis kao što je onaj u glavnom postupku.
Articles 18 EC and 39 EC 
Članci 18. i 39.
13 Article 18 EC, which sets out generally the right of every citizen of the Union to move and reside freely within the territory of the Member States, finds specific expression in Article 39 EC in relation to freedom of movement for workers (see Case C-100/01 Oteiza Olazabal [2002] ECR I-10981, paragraph 26). 
UEZ-a 13 Članak 18. UEZ-a, kojim je općenito utvrđeno da svaki građanin Unije ima pravo slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, posebno je izražen u članku 39. UEZ-a u vezi sa slobodom kretanja radnika (vidjeti presudu od 26. studenoga 2002., Oteiza Olazabal, C-100/01, Zb., str. I-10981., t. 26.).
It is therefore necessary to ascertain first whether the main case falls within the scope of Article 39 EC. 
U tim okolnostima prvo valja provjeriti je li predmet u glavnom postupku obuhvaćen područjem primjene članka 39. UEZ-a.
14 The Court has held on many occasions that the provisions of the EC Treaty relating to freedom of movement for persons are intended to facilitate the pursuit by Community nationals of occupational activities of all kinds throughout the Community, and preclude measures which might place Community nationals at a disadvantage when they wish to pursue an economic activity in the territory of another Member State (Case C-18/95 Terhoeve [1999] ECR I-345, paragraph 37; Case C-302/98 Sehrer [2000] ECR I-4585, paragraph 32; and Case C-109/04 Kranemann [2005] ECR I-2421, paragraph 25). 
14 Sud je više puta presudio da odredbe Ugovora koje se odnose na slobodu kretanja osoba imaju za cilj državljanima Zajednice olakšati obavljanje profesionalnih aktivnosti bilo koje vrste na području Zajednice, te se protive mjerama koje bi mogle te državljane stavljati u nepovoljniji položaj ako žele neku gospodarsku djelatnost obavljati na području neke druge države članice (presude od 26. siječnja 1999., Terhoeve, C-18/95, Zb., str. I-345., t. 37., od 15. lipnja 2000., Sehrer, C-302/98, Zb., str. I-4585., t. 32., i od 17. ožujka 2005., Kranemann, C-109/04, Zb., str. I-2421., t. 25.).
15 National provisions which preclude or deter a national of a Member State from leaving his country of origin in order to exercise his right to freedom of movement therefore constitute an obstacle to that freedom even if they apply without regard to the nationality of the workers concerned (Terhoeve, paragraph 39; Sehrer, paragraph 33; and Kranemann, paragraph 26). 
15 Nacionalne odredbe koje sprečavaju ili demotiviraju radnika državljana neke države članice da s ciljem izvršavanja svog prava na slobodu kretanja napusti svoju državu podrijetla, predstavljaju prepreke toj slobodi, čak i ako se primjenjuju bez obzira na državljanstvo odnosnih radnika (gore navedene presude Terhoeve, t. 39., Sehrer, t. 33., u Kranemann, t. 26.).
16 However, as the Advocate General observed in point 60 of his Opinion, persons who have carried out all their occupational activity in the Member State of which they are nationals and who have exercised the right to reside in another Member State only after their retirement, without any intention of working in that State, cannot rely on the freedom of movement guaranteed by Article 39 EC. 
16 Međutim, kako je nezavisni odvjetnik naveo u točki 60. svojeg mišljenja, osobe koje su svoju cjelokupnu profesionalnu djelatnost obavljale u državi članici čiji su državljani i koje su ostvarile svoje pravo boravka u drugoj državi članici tek nakon svojeg umirovljenja bez ikakve namjere obavljanja plaćene djelatnosti u toj državi ne mogu se pozvati na slobodu kretanja zajamčenu člankom 39. UEZ-a.
It appears that that is Ms Turpeinen's situation, having regard to the facts in the main proceedings as set out in the order for reference. 
Čini se da je to slučaj kod P. M. Turpeinen s obzirom na činjenice u glavnom postupku kako proizlaze iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku.
17 Since the main case is not covered by Article 39 EC, it is appropriate to rule on the applicability of Article 18 EC. 
17 Budući da predmet u glavnom postupku nije obuhvaćen člankom 39. UEZ-a, valja odlučiti o primjenjivosti članka 18. UEZ-a.
18 According to settled case-law, the status of citizen of the Union is destined to be the fundamental status of nationals of the Member States, enabling those among such nationals who find themselves in the same situation to enjoy the same treatment in law irrespective of their nationality, subject to such exceptions as are expressly provided for in that regard (see, in particular, Case C-184/99 Grzelczyk [2001] ECR I-6193, paragraph 31, and Case C-224/02 Pusa [2004] ECR I-5763, paragraph 16). 
18 U skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda, status građanina Unije predodređen je da bude temeljni status državljana država članica, koji onima od tih državljana koji se nalaze u istoj situaciji omogućava da se, neovisno o njihovu državljanstvu i ne dovodeći u pitanje iznimke izričito predviđene s tim u vezi, prema njima primjenjuje isti pravni postupak (vidjeti osobito presude od 20. rujna 2001., Grzelczyk, C-184/99, Zb., str. I-6193., t. 31., i od 29. travnja 2004., Pusa, C-224/02, Zb., str. I-5763., t. 16.).
19 Situations falling within the scope of Community law include those involving the exercise of the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty, in particular those involving the freedom to move and reside within the territory of the Member States, as conferred by Article 18 EC (see, in particular, Grzelczyk, paragraph 33, and Pusa, paragraph 17). 
19 Među situacije koje pripadaju u područje primjene prava Zajednice ubrajaju se one koje se tiču ostvarivanja temeljnih prava zajamčenih Ugovorom, a posebno one u vezi sa slobodom kretanja i boravka na državnom području država članica iz članka 18. UEZ-a (osobito vidjeti gore navedene presude Grzelczyk, t. 33., i Pusa, t. 17.).
20 Inasmuch as a citizen of the Union must be granted in all Member States the same treatment in law as that accorded to nationals of those Member States who find themselves in the same situation, it would be incompatible with the right to freedom of movement were a citizen to receive in the Member State of which he is a national treatment less favourable than he would enjoy if he had not availed himself of the opportunities offered by the Treaty in relation to freedom of movement (see Case C-224/98 D'Hoop [2002] ECR I-6191, paragraph 30, and Pusa, paragraph 18). 
20 U mjeri u kojoj se građaninu Unije u svim državama članicama mora omogućiti primjena jednakoga pravnog postupka kao i državljanima tih država članica koji se nalaze u istoj situaciji, ne bi bilo u skladu s pravom slobode kretanja kada bi se u državi članici prema građaninu koji ima državljanstvo te države članice primjenjivalo nepovoljno postupanje u odnosu na ono koje bi se primjenjivalo kada se on ne bi koristio mogućnostima koje mu nudi Ugovor u vezi sa slobodom kretanja (vidjeti presudu od 11. srpnja 2002., D'Hoop, C-224/98, Zb., str. I-6191., t. 30., i gore navedenu presudu Pusa, t. 18.).
21 Those opportunities could not be fully effective if a national of a Member State could be deterred from availing himself of them by obstacles placed in the way of his stay in the host Member State by legislation in his State of origin penalising the fact that he has used them (Pusa, paragraph 19). 
21 Te mogućnosti ne bi naime mogle razviti svoj puni učinak ako bi se državljanina neke države članice moglo odvratiti od njihova korištenja preprekama koje su nastale zbog njegovog boravka u državi članici domaćinu, zbog pravnog propisa države njegovog podrijetla koji negativne posljedice za tog građanina veže uz samu činjenicu korištenja tih mogućnosti (gore navedena presuda Pusa, t. 19.).
22 National legislation which places some of its nationals at a disadvantage simply because they have exercised their freedom to move and to reside in another Member State would give rise to inequality of treatment, contrary to the principles which underpin the status of citizen of the Union, that is, the guarantee of the same treatment in law in the exercise of the citizen's freedom to move (Pusa, paragraph 20). 
22 Nacionalni propis kojim se vlastiti državljani stavljaju u nepovoljan položaj samo zbog toga što su oni ostvarili slobodu kretanja i boravka u drugoj državi članici doveo bi do nejednakog postupanja, što je u suprotnosti s načelima na kojima se temelji status građanina Unije, odnosno s jamstvom primjene istoga pravnog postupka u ostvarivanju slobode kretanja građanina (gore navedena presuda Pusa, t. 20.).
23 Since Ms Turpeinen has exercised her rights to freedom of movement and residence conferred by Article 18(1) EC, she may rely on that provision as against her State of origin. 
23 Budući da je P. M. Turpeinen ostvarila svoje pravo slobode kretanja i boravka predviđeno člankom 18. stavkom 1. UEZ-a, može se pozvati na tu odredbu protiv svoje države podrijetla.
24 It is common ground that the Finnish legislation at issue in the main proceedings introduces in certain cases, as between Finnish nationals who continue to reside in Finland and those who have established their residence in another Member State, a difference in treatment unfavourable to the latter, resulting simply from their having exercised their right to freedom of movement. 
24 Nije sporno da se finskim propisom o kojem je riječ u glavnom postupku u određenim slučajevima u biti uvodi različito postupanje prema finskim državljanima koji i dalje borave u Finskoj u odnosu na one koji su svoje boravište uspostavili u drugoj državi članici, koje je nepovoljno za potonje samo zato što su ostvarili svoje pravo slobode kretanja.