natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Trough values of 15-20 mg/l are usually recommended by clinical laboratories to better cover susceptible-classified pathogens with MIC ≥1 mg/L (see sections 4.4 and 5.1). 
Najniže vrijednosti od 15 - 20 mg/l obično preporučuju klinički laboratoriji kako bi bolje pokrili osjetljivo-klasificirane patogene s MIK ≥1 mg/L (vidjeti dijelove 4.4 i
Tell your doctor immediately if you get any sudden wheeziness, difficulty in breathing, redness on the upper part of the body, rash or itching. 
Odmah obavijestite Vašeg liječnika u slučaju iznenadnog zviždanja pri disanju, otežanog disanja, crvenila kože na gornjem dijelu tijela, osipa ili svrbeža.
The recommended dose is 15 to 20 mg/kg of body weight every 8 to 12 h (not to exceed 2 g per dose). 
Preporučena doza iznosi 15 do 20 mg/kg tjelesne težine svakih 8 do 12 sati (ne smije prijeći 2 g po dozi).
Vancomycin distribution may be altered in overweight patients due to increases in volume of distribution, in renal clearance and possible changes in plasma protein binding. 
Distribucija vankomicina može biti promijenjena u bolesnika s prekomjernom tjelesnom težinom zbog povećanja volumena distribucije, bubrežnog klirensa i mogućih promjena u vezanju na proteine plazme.
Hypersensitivity reactions, anaphylactic reactions Ear and labyrinth disorders: 
Reakcije preosjetljivosti, anafilaktičke reakcije Poremećaji uha i labirinta:
Although the vancomycin is not eliminated efficiently by haemodialysis or peritoneal dialysis, there have been reports of an increase in vancomycin clearance with haemoperfusion and haemofiltration. 
Iako se vankomicin ne eliminira učinkovito hemodijalizom ili peritonealnom dijalizom, bilo je prijava o povećanom klirensu vankomicina hemoperfuzijom i hemofiltracijom.
Term neonates (from birth to 27 days of post-natal age) and preterm neonates (from birth to the expected date of delivery plus 27 days) 
Novorođenčad rođena u terminu (od rođenja do 27 dana postnatalne dobi) i nedonoščad (od rođenja do očekivanog datuma rođenja plus 27 dana)
In patients receiving vancomycin over a longer-term period or concurrently with other medications which may cause neutropenia or agranulocytosis, the leukocyte count should be monitored at regular intervals. 
U bolesnika koji primaju vankomicin tijekom duljeg razdoblja ili istodobno s drugim lijekovima koji mogu uzrokovati neutropeniju ili agranulocitozu potrebno je redovito pratiti broj leukocita.
Testing for Clostridium difficile colonization or toxin is not recommended in children younger than 1 year due to high rate of asymptomatic colonisation unless severe diarrhoea is present in infants with risk factors for stasis such as Hirschsprung disease, operated anal atresia or other severe motility disorders. 
Testiranje kolonizacije Clostridium difficile ili toksina se ne preporučuje u djece mlađe od 1 godine zbog visoke stope asimptomatske kolonizacije, osim ako je prisutna teška dijareja u dojenčadi s faktorima rizika za stazu poput Hirschsprungove bolesti, operirane analne atrezije ili drugih teških poremećaja motiliteta.
Consideration should be given to official guidance on the appropriate use of antibacterial agents. 
Potrebno je uzeti u obzir službene smjernice vezane uz primjerenu uporabu antibakterijskih lijekova.
Eosinophilia and systemic symptoms (DRESS syndrome), AGEP (Acute Generalized Exanthematous Pustulosis) Renal and urinary disorders: Common 
Eozinofilija i sistemski simptomi (DRESS sindrom), AGEP (Akutna generalizirana egzantematozna pustuloza) Poremećaji bubrega i mokraćnog sustava: Često
In some cases, your doctor may decide to give an initial dose of up to 30 mg for each kg of body weight. 
U nekim slučajevima Vaš liječnik može odlučiti primijeniti početnu dozu do 30 mg na svaki kilogram tjelesne težine.
Very rare side effects (may affect up to 1 in 10,000 people): 
Rijetke nuspojave (mogu se javiti u do 1 na 1000 osoba):
Due to the very low systemic absorption, dose adjustment is unlikely, unless substantial oral absorption may occur in case of inflammatory intestinal disorders or Clostridium difficile-induced pseudomembranous colitis (see section 4.4). 
Zbog vrlo niske sistemske apsorpcije malo je vjerojatno da će prilagodba doze biti potrebna, osim ako se postigne značajna oralna apsorpcija u slučaju upalnih crijevnih bolesti i pseudomembranoznog kolitisa uzrokovanog s Clostridium difficile (vidjeti dio 4.4).
Very rare side effects (may affect up to 1 in 10,000 people): - Sudden onset of severe allergic skin reaction with skin flaking blistering or peeling skin. 
Vrlo rijetke nuspojave (mogu se javiti u do 1 na 10 000 osoba): - Iznenadna pojava teške alergijske reakcije kože s prhutanjem, stvaranjem mjehura i ljuštenjem kože.
To achieve this target when MICs are ≥ 1.0 mg/l, dosing in the upper range and high trough serum concentrations (15-20 mg/l) are required (see section 4.2). 
Da bi se postigao ovaj odnos kada su MIK-ovi ≥ 1,0 mg/l, potrebno je doziranje u gornjem rasponu i visoke najniže koncentracije u serumu (15-20 mg/l) (vidjeti dio 4.2).
As a consequence, prudent use of oral vancomycin is advised. 
Kao posljedica toga preporučuje se racionalna uporaba peroralnog vankomicina.
Hospital-acquired pneumonia, including ventilator-associated pneumonia 
Bolnički stečena pneumonija, uključujući pneumoniju povezanu s respiratorom
However, use of high-flux membranes and continuous renal replacement therapy (CRRT) increases vancomycin clearance and generally requires replacement dosing (usually after the haemodialysis session in case of intermittent haemodialysis). 
Međutim, korištenje membrana s visokim protokom i kontinuirane bubrežne nadomjesne terapije (KBNT) povećava klirens vankomicina i općenito zahtijeva nadomjesno doziranje (obično nakon obavljene hemodijalize u slučaju intermitentne hemodijalize).
PMA: post-menstrual age [(time elapsed between the first day of the last menstrual period and birth (gestational age) plus the time elapsed after birth (post-natal age)]. 
PMD: postmenstrualna dob [( vrijeme između prvog dana posljednje menstruacije i porođaja (gestacijska dob) plus vrijeme proteklo od porođaja (postnatalna dob)].
Adequate replacement of fluid and electrolytes should be instituted. 
Potrebno je uspostaviti odgovarajuću nadoknadu tekućine i elektrolita.
Reversible neutropenia, agranulocytosis, eosinophilia, thrombocytopenia, pancytopenia. 
Reverzibilna neutropenija, agranulocitoza, eozinofilija, trombocitopenija, pancitopenija.
Synergism 
Sinergizam
Adults and adolescents aged 12 to less than 18 years old 
Odrasli i adolescenti u dobi od 12 do 18 godina
Treatment of Clostridium difficile infection (CDI): 
Liječenje infekcije s Clostridium difficile:
The blood concentrations of vancomycin should therefore be monitored carefully in these children. 
Koncentracije vankomicina u krvi stoga treba pomno pratiti u ovakve djece.
This may be associated with a high fever and joint pains 
Može biti povezano s visokom temperaturom i bolovima u zglobovima.
Anaerobic species Clostridium innocuum 
Anaerobne vrste Clostridium innocuum
In patients with mild or moderate renal failure, the starting dose must not be reduced. 
U bolesnika s blagim ili umjerenim zatajenjem bubrega, početna se doza ne smije smanjivati.
Appropriate consideration should be given to the concomitant administration of medicinal products that may reduce vancomycin clearance and/or potentiate its undesirable effects (see section 4.4). 
Potrebno je odgovarajuće razmotriti istodobnu primjenu lijekova koji mogu smanjiti klirens vankomicina i/ili potencirati njegove nuspojave (vidjeti dio 4.4).
The usual starting dose for adult patients is 15 to 20 mg/kg that could be administered every 24 hours in patients with creatinine clearance between 20 to 49 ml/min. 
Uobičajena početna doza za odrasle bolesnike je 15 do 20 mg/kg i može se primjenjivati svaka 24 sata u bolesnika s klirensom kreatinina između 20 i 49 ml/min.
Vancomycin capsules are not appropriate for children under 12 years or for adolescents unable to swallow them. 
Kapsule vankomicina nisu prikladne za djecu mlađu od 12 godina i adolescente koji ih ne mogu progutati.
Vancomycin should be infused slowly in a dilute solution (2.5 to 5.0 mg/ml) at a rate no greater than 10 mg/min and over a period not less than 60 minutes to avoid rapid infusion-related reactions. 
Vankomicin je potrebno sporo primijeniti u venu u razrijeđenoj otopini (2,5 do 5,0 mg/ml) pri brzini koja ne prelazi 10 mg/min i u trajanju od najmanje 60 minuta kako bi se izbjegle reakcije povezane s brzom infuzijom.
Rapid bolus administration (i.e. over several minutes) may be associated with exaggerated hypotension (including shock and, rarely, cardiac arrest), histamine like responses and maculopapular or erythematous rash (“red man's syndrome” or “red neck syndrome”). 
Brza primjena bolusa (odnosno primjena kroz nekoliko minuta) može biti povezana s jakom hipotenzijom (uključujući šok i rijetko srčani zastoj), reakcije nalik histaminskim i makulopapularni ili eritemski osip („sindrom crvenog čovjeka” ili „sindrom crvenog vrata”).
Vancomycin is not usually absorbed into the blood after oral administration. 
Vankomicin se obično ne apsorbira u krv nakon peroralne primjene.
In addition, it impairs the permeability of the bacterial cell membrane and RNA synthesis. 
Osim toga, ometa propusnost bakterijske stanične membrane i sintezu RNK.
Similarly, concomitant use with other medicines such as aminoglycoside antibiotics, nonsteroidal anti-inflammatory agents (NSAIDs, e.g., ibuprofen) or amphotericin B (medicine for fungal infection) can increase the risk of kidney damage and therefore more frequent blood and renal test may be necessary. 
Slično tome, istodobna primjena s drugim lijekovima, kao što su aminoglikozidni antibiotici, nesteroidni protuupalni lijekovi (NSAIL, npr. ibuprofen) ili amfotericin B (lijek za gljivične infekcije) može povećati rizik od oštećenja bubrega i stoga će možda biti potrebne češće pretrage krvi i bubrega.
The recommended vancomycin dose is 125 mg every 6 hours for 10 days for the first episode of nonsevere CDI. 
Preporučena doza vankomicina je 125 mg svakih 6 sati tijekom 10 dana za prve epizode ne-teške infekcije s Clostridium difficile.
In infants and older children, the volume of distribution ranges between 0.26-1.05 L/kg while clearance varies between 0.33-1.87 ml/kg/min. 
U dojenčadi i starije djece volumen distribucije je u rasponu od 0,26 do 1,05 L/kg, dok klirens varira između 0,33 - 1,87 ml/kg/min.
The duration of the therapy may be different depending on the individual response to treatment for every patient. 
Trajanje terapije može biti različito ovisno o individualnom odgovoru bolesnika na liječenje.
Significantly increased doses may be required to achieve therapeutic serum concentrations in pregnant women (see Section 4.6). 
Može biti potrebno značajno povećanje doze kako bi se postigla terapijska serumska koncentracija u trudnica (vidjeti dio 4.6).
24 hourly 
24-satna
These patients may be at risk for the development of adverse reactions, especially if there is a concomitant renal impairment. 
Ovi bolesnici mogu biti izloženi riziku od razvoja nuspojava, osobito ako istodobno imaju poremećaj funkcije bubrega.
In neonates, after intravenous administration, vancomycin volume of distribution varies between 0.38 and 0.97 L/kg, similar to adult values, while clearance varies between 0.63 and 1.4 ml/kg/min. 
U novorođenčadi, nakon intravenske primjene, volumen distribucije vankomicina varira između 0,38 i 0,97 L/kg, slično vrijednostima u odraslih osoba, a klirens varira između 0,63 i 1,4 ml/kg/min.
Drug interactions with anti-motility agents and proton pump inhibitors 
Interakcije s antipropulzivima i inhibitorima protonske pumpe
It is not suitable for use as a single agent for the treatment of some types of infections unless the pathogen is already documented and known to be susceptible or there is a high suspicion that the most likely pathogen(s) would be suitable for treatment with vancomycin. 
Vankomicin nije pogodan za korištenje kao samostalan lijek za liječenje nekih vrsta infekcija, osim ako je patogen već dokumentiran i zna se da je osjetljiv ili postoji izrazita sumnja na određeni patogen koji će biti pogodan za liječenje vankomicinom.
The frequency of infusion-related reactions (hypotension, flushing, erythema, urticaria and pruritus) increases with the concomitant administration of anaesthetic agents (see section 4.5). 
Učestalost reakcija na infuziju (hipotenzija, naleti crvenila, eritem, urtikarija i svrbež) se povećava s istodobnom primjenom anestetika (vidjeti dio 4.5).
Renal function must be taken into consideration for subsequent doses and interval of administration. 
Potrebno je uzeti u obzir funkciju bubrega za daljnje doze i interval primjene.
If you have an inflammatory disorder of the digestive tract (you may be at risk of side effects, especially if you also have a kidney disorder). 
Ako bolujete od upalnog poremećaja probavnog trakta (možete imati rizik pojave nuspojava, osobito ako imate i poremećaj funkcije bubrega).
Vancomycin is administered intravenously for the treatment of systemic infections. 
Vankomicin se primjenjuje intravenski za liječenje sistemskih infekcija.
No dose adjustment is needed in patients with hepatic insufficiency. 
Nije potrebno prilagođavanje doze u bolesnika s insuficijencijom jetre.
If you get any side effects, talk to your doctor, hospital pharmacist or nurse. 
Ako primijetite bilo koju nuspojavu, potrebno je obavijestiti Vašeg liječnika, bolničkog ljekarnika ili medicinsku sestru.
Streptococcus groups A, B, C and G 
Streptokoki skupine A, B, C i G ≤ 2 mg/L
The greater the renal impairment, the greater the risk of developing the adverse reactions associated with the parenteral administration of vancomycin. 
Što je veće oštećenje bubrega, to je veći rizik od razvoja nuspojava povezanih s parenteralnom primjenom vankomicina.
Minimum inhibitory concentration (MIC) breakpoints established by the European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing (EUCAST) are as follows: 
Granične vrijednosti minimalne inhibitorne koncentracije (MIK) koje je odredio Europsko povjerenstvo za ispitivanje antimikrobne osjetljivosti (EUCAST) su sljedeće:
Continuous vancomycin infusion may be considered, e.g., in patients with unstable vancomycin clearance. 
Kontinuirana infuzija vankomicina se može uzeti u obzir, primjerice, u bolesnika s nestabilnim klirensom vankomicina.
Resistant 
Rezistentni
Vancomycin should be used with care in patients with renal insufficiency, including anuria, as the possibility of developing toxic effects is much higher in the presence of prolonged high blood concentrations. 
Vankomicin je potrebno koristiti s oprezom u bolesnika s bubrežnom insuficijencijom, uključujući anuriju jer je mogućnost razvoja toksičnih učinaka puno veća u prisustvu dugotrajno visokih koncentracija u krvi.
Blood and the lymphatic system disorders: Rare 
Poremećaji krvi i limfnog sustava: Rijetko
Minimum inhibitory concentration breakpoints established by the European Committee on Antimicrobial Susceptibility Testing (EUCAST) are as follows: 
Granične vrijednosti minimalne inhibitorne koncentracije koje je odredio Europsko povjerenstvo za ispitivanje antimikrobne osjetljivosti (EUCAST) su sljedeće:
Concomitant administration of vancomycin and anaesthetic agents has been associated with skin redness (erythema) and allergic reactions in children. 
Istodobna primjena vankomicina i anestetika je povezana s crvenilom kože (eritem) i alergijskim reakcijama u djece.
Vancomycin diffuses readily across the placenta and is distributed into cord blood. 
Vankomicin lako prolazi kroz placentu i distribuira se u krv pupčane vrpce.
In patients with severe renal failure, it is preferable to prolong the interval of administration rather than administer lower daily doses. 
U bolesnika s teškim zatajenjem bubrega poželjno je produljiti interval primjene, a ne primjenjivati niže dnevne doze.
Inherently resistant All Gram negative bacteria 
Vrste koje su urođeno rezistentne Sve gram-negativne bakterije
Vancomycin should be infused slowly (see sections 4.2 and 4.4). 
Vankomicin je potrebno primijeniti sporo infuzijom (vidjeti dijelove 4.2 i 4.4).
*The appropriate timing and amount of subsequent doses largely depends on the modality of RRT and should be based on serum vancomycin levels obtained prior to dosing and on residual renal function. 
Redoziranje temeljeno na razini* * Odgovarajuće vrijeme i količina daljnjih doza u velikoj mjeri ovise o modalitetu BNT-a i trebaju se temeljiti na razinama serumskog vankomicina dobivenima prije doziranja i rezidualnoj funkciji bubrega.
Intravenous administration of vancomycin is not effective for the treatment of Clostridium difficile infection. 
Intravenska primjena vankomicina nije učinkovita u liječenju infekcije s Clostridium difficile.
Drug interactions with anaesthetic agents 
Interakcije s anesteticima
Acquired resistance to glycopeptides is most common in enterococci and is based on acquisition of various van gene complexes which modifies the D-alanyl-D-alanine target to D-alanyl-D-lactate or Dalanyl-D-serine which bind vancomycin poorly. 
Stečena rezistencija na glikopeptide najčešća je kod enterokoka i temelji se na usvajanju različitih kompleksa van gena koji modificiraju D-alanil-D-alaninski dio u D-alanil-D-laktatni ili D-alanil-Dserinski koji slabo vežu vankomicin.
Vancomycin powder is made into a <solution for infusion> <or> <oral solution>. 
Od vankomicin praška se priprema <otopinu za infuziju> <ili> <otopina za oralnu upotrebu>.
In obese patients, the initial dose should be individually adapted according to total body weight as in non-obese patients. 
Kod pretilih bolesnika potrebno je prilagoditi početnu dozu individualno prema ukupnoj tjelesnoj težini kao kod bolesnika koji nisu pretili.
Rare side effects (may affect up to 1 in 1,000 people): - Decrease in white blood cells, red blood cells and platelets (blood cells responsible for blood clotting) 
Rijetke nuspojave (mogu se javiti u do1 na 1000 osoba): - Smanjenje broja bijelih krvnih stanica, crvenih krvnih stanica i trombocita (krvne stanice odgovorne za zgrušavanje krvi)
The adverse reactions listed below are defined using the following MedDRA convention and system organ class database: 
Nuspojave navedene u nastavku prikazane su prema MedDRA klasifikaciji organskih sustava i učestalosti:
The reduced susceptibility or resistance to vancomycin in Staphylococcus is not well understood. 
Smanjena osjetljivost ili rezistencija na vankomicin kod stafilokoka nije sasvim razjašnjena.
Pseudomembranous enterocolitis 
Pseudomembranozni enterokolitis
System organ class Frequency 
Klasifikacija organskih sustava
Vancomycin capsules are not appropriate for the treatment of children under the age of 12 years or for adolescents unable to swallow them. 
Kapsule vankomicina nisu prikladne za liječenje djece mlađe od 12 godina i adolescenata koji ih ne mogu progutati.
In patients on intermittent haemodialysis, vancomycin levels should be usually obtained before the start of the haemodialysis session. 
U bolesnika na intermitentnoj hemodijalizi razine vankomicina je obično potrebno postići prije početka epizode hemodijalize.
Vancomycin should not be administered intramuscularly due to the risk of necrosis at the site of administration. 
Vankomicin se ne smije davati intramuskularno zbog rizika od nekroze na mjestu primjene.
Van genes have rarely been found in Staphylococcus aureus, where changes in cell wall structure result in “intermediate” susceptibility, which is most commonly heterogeneous. 
Van geni su rijetko nađeni u vrsti Staphylococcus aureus, gdje promjene u strukturi stanične stijenke rezultiraju „srednjom” osjetljivošću koja je najčešće heterogena.
Also, methicillinresistant staphylococcus strains (MRSA) with reduced susceptibility for vancomycin were reported. 
Prijavljeni su također i sojevi stafilokoka rezistentni na meticilin (MRSA) sa smanjenom osjetljivošću na vankomicin.
Plasma clearance is about 0.058 L/kg/h and kidney clearance about 0.048 L/kg/h. 
Klirens plazme je oko 0,058 L/kg/h, a klirens bubrega oko 0,048 L/kg/h.
Ototoxicity, which may be transitory or permanent (see section 4.8) has been reported in patients with prior deafness, who have received excessive intravenous doses, or who receive concomitant treatment with another ototoxic active substance such as an aminoglycoside. 
Ototoksičnost, koja može biti prolazna ili trajna (vidjeti dio 4.8), je uočena u bolesnika s prethodnom gluhoćom koji su primili prekomjerne intravenske doze ili su istodobno liječeni drugim ototoksičnim lijekovima, kao što su aminoglikozidi.
The combination of vancomycin with an aminoglycoside antibiotic has a synergistic effect against many strains of Staphylococcus aureus, non-enterococcal group D-streptococci, enterococci and streptococci of the Viridans group. 
Kombinacija vankomicina s aminoglikozidnim antibioticima ima sinergistički učinak protiv mnogih sojeva Staphylococcus aureus, ne-enterokokne skupine D-streptokoka, enterokoka i streptokoka iz skupine Viridans.
Nephrotoxicity has been described in children, usually in association with other nephrotoxic agents such as aminoglycosides. 
Nefrotoksičnost je opisana u djece, obično kod istodobne primjene s drugim nefrotoksičnim lijekovima kao što su aminoglikozidi.
Adequate replacement of fluid and electrolytes should be ensured. 
Potrebno je osigurati primjerenu nadoknadu tekućine i elektrolita.
Vancomycin is an antibiotic that belongs to a group of antibiotics called “glycopeptides”. 
Vankomicin je antibiotik koji pripada skupini glikopeptidnih antibiotika.
Treatment duration with vancomycin may need to be tailored to the clinical course of individual patients. 
Trajanje liječenja vankomicinom može biti potrebno potrebno prilagoditi kliničkom tijeku u pojedinih bolesnika.
Patients aged 12 years and older 
Bolesnici u dobi od 12 godina naviše
Similarly, concomitant use with nephrotoxic agents such as aminoglycoside antibiotics, NSAIDs (e.g., ibuprofen for closure of patent ductus arteriosus) or amphotericin B is associated with an increased risk of nephrotoxicity (see section 4.5) and therefore more frequent monitoring of vancomycin serum levels and renal function is indicated. 
Također, istodobna primjena s nefrotoksičnim agensima, kao što su aminoglikozidni antibiotici, NSAIL-i (npr. ibuprofen za zatvaranje ductusa arteriosusa) ili amfotericin B je povezana s povećanim rizikom od nefrotoksičnosti (vidjeti dio 4.5), stoga je potrebno učestalo praćenje serumske razine vankomicina i funkcije bubrega.
Vancomycin should be used with caution in patients with allergic reactions to teicoplanin, since cross hypersensitivity, including fatal anaphylactic shock, may occur. 
Vankomicin je potrebno koristiti s oprezom u bolesnika s alergijskim reakcijama na teikoplanin jer se može pojaviti križna preosjetljivost, uključujući anafilaktički šok koji može uzrokovati smrt.
Continuous infusion: loading dose of 30 mg/kg followed by a maintenance dose of 1.5 mg/kg/bag in all exchanges. 
Kontinuirana infuzija: udarna doza od 30 mg/kg nakon čega slijedi doza održavanja od 1,5 mg/kg/vrećica u svim izmjenama.
In case of severe persistent diarrhoea the possibility of pseudomembranous enterocolitis that might be life-threatening has to be taken into account (see section 4.8). 
U slučaju teške perzistentne dijareje potrebno je uzeti u obzir mogući nastanak po život opasnog pseudomembranoznog enterokolitisa (vidjeti dio 4.8).
In patients with impaired renal function the terminal elimination half- life of vancomycin is prolonged and the total body clearance is reduced. 
U bolesnika s oslabljenom funkcijom bubrega terminalni poluvijek eliminacije vankomicina je produljen, a ukupni klirens smanjen.