natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The question whether the use of a non-registered sign is of more than mere local significance will be answered by applying a uniform European standard (18/04/2013, T506/11 & T507/11, Peek & Cloppenburg, EU:T:2013:197, § 19, 47-48). 
Na pitanje je li važnost uporabe neregistriranog znaka veća od samo lokalnog karaktera odgovorit će se primjenom jedinstvenog europskog standarda (18/04/2013, T506/11 & T507/11, Peek & Cloppenburg, EU:T:2013:197, § 19, 47-48).
The General Court held that the significance of a sign used to identify specific business activities must be established in relation to the identifying function of that sign. 
Opći sud zaključio je da važnost znaka kojim se utvrđuju posebne poslovne djelatnosti mora biti utvrđena u odnosu na identifikacijsku funkciju toga znaka.
Account must be taken, secondly, of the economic dimension of the sign's significance, which is assessed in view of the length of time for which it has fulfilled its function in the course of trade and the degree to which it has been used, of the group of addressees among which the sign in question has become known as a distinctive element, namely consumers, competitors or even suppliers, or even of the exposure given to the sign, for example, through advertising or on the internet (24/03/2009, T318/06 - T321/06, General Optica, EU:T:2009:77, § 36-37; 30/09/2010, T534/08, Granuflex, EU:T:2010:417, § 19). 
Zatim, u obzir se mora uzeti gospodarski aspekt važnosti znaka koji se procjenjuje u pogledu dužine razdoblja u kojem je on ispunjavao svoju funkciju u trgovačkom prometu i mjere u kojoj se on upotrebljavao, ciljne skupine u kojoj je predmetni znak postao poznat kao razlikovni element, osobito potrošača, konkurenata ili čak dobavljača, ili čak pozornosti koju je znak dobio, primjerice, putem oglašavanja ili na internetu (24/03/2009, T318/06 - T321/06, General Optica, EU:T:2009:77, § 36-37; 30/09/2010, T534/08, Granuflex, EU:T:2010:417, § 19).
The Court of Justice clarified that the significance of a sign cannot be a function of the mere geographical extent of its protection, since, if that were the case, a sign whose protection is not merely local could, by virtue of that fact alone, prevent registration of a European Union trade mark, even though the sign might be used only to a very limited extent in the course of trade. 
Sud Europske unije razjasnio je da važnost znaka ne može ovisiti samo o zemljopisnom opsegu njegove zaštite s obzirom na to da, ako bi to bio slučaj, znak čija zaštita nije samo lokalnog karaktera mogao bi, samo zbog te činjenice, spriječiti registraciju žiga Europske unije iako se znak možda upotrebljava samo u vrlo ograničenoj mjeri u trgovačkom prometu.
The sign must be used in a sufficiently significant manner in the course of trade and its geographical extent must not be merely local, which implies, where the territory in which that sign is protected may be regarded as other than local, that the sign must be used in a substantial part of that territory (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 158-159). 
Znak se mora upotrebljavati u trgovačkom prometu u dovoljno znatnom opsegu, a njegov zemljopisni opseg ne smije biti samo lokalnog karaktera, iz čega proizlazi da kada se smatra da područje na kojem je taj znak zaštićen ima karakter koji nije samo lokalni, znak se mora upotrebljavati na znatnom dijelu tog područja (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 158-159).
However, it is not possible to establish a priori, in an abstract manner, which part of a territory must be used to prove that the use of a sign is of more than mere local significance. 
Međutim, nije moguće na apstraktan način unaprijed utvrditi na kojem se dijelu područja mora upotrebljavati kako bi se dokazalo da važnost uporabe znaka nije samo lokalnog karaktera.
Therefore, the assessment of the sign's significance must be made in concreto, according to the circumstances of each case. 
Stoga se procjena važnosti znaka mora konkretno provesti u skladu s okolnostima svakoga pojedinačnog predmeta.
Therefore, the criterion of ‘more than mere local significance' is more than just a geographical examination. 
Stoga, kriterij „važnosti koja nije samo lokalnog karaktera” više je od pukog zemljopisnog ispitivanja.
The economic impact of the use of the sign must also be evaluated. 
Mora se procijeniti i gospodarski učinak uporabe znaka.
Consideration must be given, and the evidence must relate, to these elements: 
Treba uzeti u obzir sljedeće elemente te se dokazi moraju odnositi na njih:
a) the intensity of use (sales made under the sign) 
intenzitet uporabe (obavljene prodaje zaštićene žigom);
b) the length of use 
duljina uporabe;
c) the spread of the goods (location of the customers) 
raširenost proizvoda (lokacija korisnika);
d) the advertising under the sign and the media used for that advertising, including the distribution of the advertising. 
oglašavanje zaštićeno žigom te mediji upotrijebljeni za to oglašavanje, uključujući zastupljenost oglašavanja.
In the following examples, both the geographic and the economic dimension of use of the sign were found to meet the standards. 
U sljedećim primjerima i zemljopisni i gospodarski aspekt uporabe znaka ispunjavali su standarde.
As far as the use of the sign is concerned, in general, neither the territory of a city alone, even a large one, nor a regional district or province, is of more than mere local significance. 
Kad je općenito riječ o uporabi znaka, područje samog, čak i velikog, grada i regionalni okrug ili pokrajina imaju tek lokalni karakter.
It will depend on the circumstances of the case (see examples below). 
Ovisit će o okolnostima predmeta (vidjeti primjere u nastavku).
The leading judgment in this respect is the one rendered by the General Court in the General Óptica case, where use of the sign was confined to a specific locality and was, therefore, insufficient to meet the prescribed requirements. 
U tom je pogledu glavna presuda ona koju je donio Opći sud u predmetu „General Óptica”, gdje je uporaba znaka bila ograničena na određenu lokaciju te je stoga bila nedostatna za ispunjenje propisanih zahtjeva.
The notion that the use in trade of the sign relied on must be proven in the territory of the Member State/s where protection is sought is not incompatible with use of the sign in connection with cross-border commercial transactions. 
Shvaćanje da se uporaba u trgovini znaka na koji se poziva mora dokazati na području države članice / država članica u kojima se traži zaštita nije u sukobu s uporabom znaka povezanom s prekograničnim poslovnim transakcijama.
The following are examples where the opponent failed to prove that the economic dimension of the use of the signs concerned was sufficient to meet the prescribed legal requirements. 
U sljedećim primjerima podnositelj prigovora nije uspio dokazati da je gospodarski aspekt uporabe predmetnih znakova bio dostatan za ispunjenje propisanih pravnih zahtjeva.
3.3.2.3 Nature of the use 
Vrsta uporabe
This means that if an opponent relies on a non-registered trade mark, proof of use of the sign as a company name would not be sufficient to substantiate the earlier right. 
To znači da ako se podnositelj prigovora poziva na neregistrirani žig, dokaz o uporabi znaka kao naziva trgovačkog društva ne bi bio dostatan za dokazivanje ranijeg prava.
The following is an example where the evidence shows use of a sign whose function does not correspond to that of the sign relied on. 
Slijedi primjer u kojemu dokazi pokazuju uporabu znaka čija funkcija ne odgovara onoj znaka na koji se poziva.
The requirement that the sign must be used in trade for its own particular economic function does not exclude that the same sign might be used for several purposes. 
Zahtjev da se znak mora upotrebljavati u trgovini za svoje vlastite posebne gospodarske funkcije ne isključuje činjenicu da se isti znak može upotrebljavati u nekoliko svrha.
It is common market practice to also use company or trade names as trade marks, either alone, or together with other product identifiers. 
Uobičajena je tržišna praksa upotrebljavati i nazive trgovačkih društava ili trgovačke nazive kao žigove, samostalno ili zajedno s drugim identifikatorima proizvoda.
This is the case when use of a ‘house mark' is concerned, that is, an indication which usually coincides with the manufacturer's company or trade name and which not only identifies the product or service as such, but also provides a direct link between one or more product/service lines and a specific undertaking. 
To je slučaj u pogledu uporabe „matičnog žiga”, to jest, oznake koja se uobičajeno podudara s nazivom trgovačkog društva ili trgovačkim nazivom proizvođača te koja ne samo da označava proizvod ili uslugu kao takvu, nego i pruža izravnu poveznicu između jedne ili više linija proizvoda/usluga te određenog poduzeća.
Therefore, documents mentioning a geographical indication exclusively in a non-trade context are not sufficient for the purposes of Article 8(4) EUTMR. 
Stoga dokumenti u kojima se oznaka zemljopisnog podrijetla spominje isključivo u kontekstu koji nije trgovački nisu dostatni za potrebe članka 8. stavka 4.
3.4 Earlier right 
Uredbe o žigu EU-a.
In order to determine which of the conflicting rights is earlier, the relevant dates on which the rights were obtained must be compared. 
Uredbe o žigu EU-a mora biti ranije od podnošenja prijave žiga EU-a.
For the EUTM application, this is the filing date or any priority date validly claimed (EUTM date). 
Kako bi se utvrdilo koje je od prava u sukobu ranije, moraju se usporediti relevantni datumi stjecanja prava.
Seniority claims, even if they relate to the Member State where the other earlier right is claimed to exist, are not relevant. 
Kada je riječ o prijavi žiga EU-a, to je datum podnošenja prijave ili bilo koji datum prvenstva koji je pravilno zatražen (datum prijave žiga EU-a).
Where mere use is sufficient under the national law, this must have begun before the EUTM date. 
Kada je dostatna sama uporaba u skladu s nacionalnim pravom, ona je morala započeti prije datuma prijave žiga EU-a.
Where recognition in the trade or reputation is required, this must have been acquired before the EUTM date. 
Kada se zahtijeva prepoznavanje u pogledu trgovine ili ugleda, ono se moralo steći prije datuma prijave žiga EU-a.
Where these conditions are fulfilled only after the EUTM date, the opposition will have to be rejected. 
Ako se ti uvjeti ispune tek nakon datuma prijave žiga EU-a, prigovor se mora odbaciti.
3.5 Right to prohibit the use of a subsequent trade mark under the applicable law 
Pravo zabrane uporabe kasnijeg žiga u skladu s mjerodavnim pravom
This requires, firstly, a finding that under the applicable law, rights of the type involved, in the abstract, are exclusive rights enforceable by means of an injunction vis-à-vis later marks and, secondly, a finding that in the actual case under consideration the conditions for obtaining such injunctive relief, if the mark that is the subject of the opposed EUTM application were used in the territory in question, are present (scope of protection) (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 190). 
Za to je najprije potreban nalaz da su, u skladu s mjerodavnim pravom, prava predmetne vrste općenito isključiva prava koja su provediva putem zabrane u pogledu kasnijih žigova i kao drugo, nalaz da u stvarnom predmetu koji se razmatra postoje uvjeti za dobivanje takve zabrane ako se žig koji je predmet prijave žiga EU-a na koju se podnosi prigovor upotrebljavao na predmetnom području (opseg zaštite) (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 190).
Both questions have to be answered in accordance with the applicable law. 
Na oba pitanja mora se odgovoriti u skladu s mjerodavnim pravom.
Article 8(4) EUTMR explicitly requires a right that confers on its proprietor the right to prohibit use of a subsequent mark. 
Uredbe o žigu EU-a izričito se zahtijeva pravo kojim se njegovom nositelju dodjeljuje pravo zabrane uporabe kasnijeg žiga.
The Office, however, applies the provision broadly, based on an interpretation oriented by its purpose, meaning that an opposition based on provisions of national law on the prohibition of a later registration would not be rejected automatically. 
Međutim, Ured tu odredbu primjenjuje široko, na osnovi tumačenja temeljenog na njezinoj svrsi, što znači da se prigovor utemeljen na odredbama nacionalnog prava o zabrani kasnije registracije ne bi automatski odbacio.
Several considerations support this approach: it can be argued that the right to prohibit registration of a later sign implies a fortiori the prohibition to use of that sign in the market. 
Nekoliko razmatranja ide u prilog tom pristupu: može se tvrditi da pravo zabrane registracije kasnijeg znaka podrazumijeva a fortiori zabranu uporabe tog znaka na tržištu.
Registration may be seen as the first form or at least an indication of will to use a mark (the purpose of a distinctive sign is to identify goods or services and not to remain in the Register). 
Registracija se može smatrati prvim oblikom ili barem naznakom volje za upotrebom žiga (svrha je znaka koji ima razlikovni karakter utvrditi proizvode ili usluge, a ne samo biti zabilježen u registru).
The right to prohibit registration encompasses, therefore, the right to prohibit use. 
Pravo na zabranu registracije stoga obuhvaća pravo na zabranu uporabe.
What is important is the fact that national law contains provisions that protect unregistered marks. 
Važna je činjenica da nacionalno pravo sadržava odredbe za zaštitu neregistriranih žigova.
3.5.2 Scope of protection 
Opseg zaštite
Where the applicable national law provides protection for unregistered trade marks that is different from that found in Article 8(1) EUTMR, the scope of protection of the earlier right invoked follows from national law. 
Uredbe o žigu EU-a, osim ako stranka tvrdi da se u relevantnoj sudskoj praksi nacionalnih sudova primjenjuje drukčiji pristup.
If, for example, the applicable national law also grants protection to unregistered marks for dissimilar goods and services under certain conditions, the same protection will be granted under Article 8(4) EUTMR. 
Kad se mjerodavnim nacionalnim pravom predviđa zaštita za neregistrirane žigove, koja je drukčija od one iz članka 8. stavka 1.
According to Article 95(1) EUTMR, in all inter partes cases, the burden is on the party making a particular claim or allegation to provide the Office with the necessary facts and arguments in order to substantiate the claim. 
Primjerice, ako se mjerodavnim nacionalnim pravom dodjeljuje zaštita neregistriranim žigovima i za različite proizvode i usluge pod određenim uvjetima, ista će se zaštita dodijeliti na temelju članka 8. stavka 4.
Furthermore, in accordance with Article 74(1) of Regulation No 40/94 [now Article 95(1) EUTMR], the burden of proving that that condition is met lies with the opponent before the Office. 
Iz zakona slijedi da podnositelj prigovora mora navesti sadržaj relevantnog nacionalnog prava i pokazati da bi u skladu s tim nacionalnim pravom uspio spriječiti uporabu kasnijeg žiga, što je i Sud tako protumačio.
The information on the applicable law must allow the Office to understand and apply the content of that law, the conditions for obtaining protection and the scope of this protection, and allow the applicant to exercise the right of defence. 
(05/07/2011, C263/09 P, Elio Fiorucci, EU:C:2011:452, § 50; 27/03/2014, C530/12 P, Mano, EU:C:2014:186, § 34.)
It may also be particularly useful to submit evidence of relevant case-law and/or jurisprudence interpreting the law invoked. 
Iako su se te presude odnosile na postupak za proglašenje ništavosti u skladu s člankom 52. stavkom 2.
In order to respect the parties' rights to be heard, the Office will invite the parties to comment on these elements, where appropriate. 
Posebno korisno može biti i podnošenje dokaza relevantne sudske prakse i/ili jurisprudencije kojom se tumači pravo na koje se poziva.
This power of verification is limited to ensuring the accurate application of the law relied upon by the opponent. 
Ured mora učinkovito procijeniti primjenjivost razloga za odbijanje na koje se poziva.
4.2 Means of evidence and standard of proof 
Dokazni materijal i standard dokaza
4.2.1 National law 
Nacionalno pravo
As regards national law, the opponent must provide: 
Kad je riječ o nacionalnom pravu, podnositelj prigovora mora osigurati:
the provisions of the applicable law: 
odredbe mjerodavnog prava:
on the conditions governing acquisition of rights (whether there is a requirement of use and, if so, the standard of use required; whether there is a registration requirement, etc.); and 
u pogledu uvjeta kojima se uređuje stjecanje prava (postoji li zahtjev u pogledu uporabe i, ako postoji, koji je upotrijebljeni standard u pogledu uporabe; postoji li zahtjev za registraciju itd.) i
on the scope of protection of the right (whether it confers the right of prohibition of use; the injury against which protection is provided, e.g. likelihood of confusion, misrepresentation, unfair advantage, evocation). 
u pogledu opsega zaštite prava (osigurava li pravo zabranu uporabe; povreda od koje se pruža zaštita, npr. vjerojatnost dovođenja u zabludu, pogrešno predstavljanje, nepošteno iskorištavanje, aludiranje).
particulars proving fulfilment of the conditions: 
pojedinosti kojima se dokazuje ispunjenje uvjeta:
of acquisition (entitlement; earlier acquisition; whether it is in force; evidence of use if use-based; evidence of registration if registration-based, etc.); and 
u pogledu stjecanja (prava; ranijeg stjecanja; je li na snazi; dokaz o uporabi ako je na temelju uporabe; dokaz o registraciji ako je na temelju registracije itd.) i
of the scope of protection (facts, evidence and/or arguments that the requirements laid down by the applicable law for a prohibition of use are met, e.g. the nature of the goods, services or business activity protected by the earlier right and their relation with the contested goods or services; a cogent argument showing that there is a risk of injury). 
u pogledu opsega zaštite (činjenice, dokazi i/ili argumenti da su ispunjeni zahtjevi za zabranu uporabe utvrđeni mjerodavnim pravom, npr. vrsta proizvoda, usluga ili poslovne djelatnosti zaštićenih ranijim pravom i njihov odnos s osporavanim proizvodima ili uslugama; uvjerljiv argument kojim se pokazuje da postoji rizik od povrede).
First, as regards the provisions of the applicable law (see paragraph 4.2.1 a) above), the opponent must provide a clear identification of the contents of the national law relied upon by adducing publications of the relevant provisions or jurisprudence (Article 7(2)(d) EUTMDR). 
Prvo, kada je riječ o odredbama mjerodavnog prava (pogledajte prethodni odlomak 4.2.1. točka a)), podnositelj prigovora mora jasno utvrditi sadržaj nacionalnog prava na koje se oslanja navođenjem objava relevantnih odredaba ili sudske prakse (članak 7. stavak 2. točka (d) Delegirane uredbe o žigu EU-a).
The opponent must provide the reference to the relevant legal provision (article number and the number and title of the law) and the content (text) of the legal provision by adducing publications of the relevant provisions or jurisprudence (e.g. excerpts from an official journal, a legal commentary, legal encyclopaedias or court decisions). 
Podnositelj prigovora mora omogućiti upućivanje na relevantnu zakonsku odredbu (broj članka i broj i naziv zakona) i sadržaj (tekst) zakonske odredbe navođenjem objava relevantnih odredbi ili sudske prakse (npr. izvadci iz službenog lista, pravne napomene, pravne enciklopedije ili sudske odluke).
If the relevant provision refers to a further provision of law, this must also be provided to enable the applicant and the Office to understand the full meaning of the provision invoked and to determine the possible relevance of this further provision. 
Ako se relevantna odredba poziva na dodatnu zakonsku odredbu, i ona se mora navesti kako bi se podnositelju prijave i Uredu omogućilo da u potpunosti razumiju značenje odredbe na koju se poziva i da utvrde moguću važnost te dodatne odredbe.
As the opponent is required to prove the content of the applicable law, it must provide the applicable law in the original language. 
Budući da je podnositelj prigovora obvezan dokazati sadržaj mjerodavnog prava, mora osigurati mjerodavno pravo na izvornom jeziku.
However, a mere translation of the applicable law does not itself constitute proof and cannot substitute the original; therefore, the translation alone is not considered sufficient to prove the law invoked. 
Međutim, sam prijevod mjerodavnog prava sam po sebi nije dokaz i ne može zamijeniti izvornik; stoga, sam prijevod ne smatra se dostatnim da bi se dokazao zakon na koji se poziva.
The same rules apply where the opponent provides the content of the relevant national law by making reference to a relevant online source recognised by the Office. 
Ista se pravila primjenjuju kad podnositelj prigovora iznosi sadržaj relevantnog nacionalnog prava pozivajući se na relevantne izvore na internetu koje Ured priznaje.
Where the opponent seeks to rely on national case-law or jurisprudence interpreting the law invoked, it must provide the relevant information in sufficient detail (e.g. a copy of the decision invoked or excerpts from the legal literature). 
Ako se podnositelj prigovora želi osloniti na sudsku praksu ili jurisprudenciju kojom se tumači pravo na koje se poziva, mora podnijeti dovoljno detaljne relevantne informacije (npr. presliku odluke na koju se poziva ili izvatke iz pravne literature).
The translation rules apply equally to that evidence, including cases when the opponent provides such evidence by making reference to a relevant online source recognised by the Office. 
Pravila u pogledu prijevoda primjenjuju se jednako na te dokaze, uključujući slučajeve kad podnositelj prigovora iznosi takve dokaze upućivanjem na relevantne izvore na internetu koje Ured priznaje.
Second, as regards the particulars proving fulfilment of the conditions of the applicable law (see paragraph 4.2.1 b) above), apart from providing appropriate evidence of acquisition of the right invoked, the opponent must submit evidence that the conditions of protection vis-à-vis the contested mark are actually met and, in particular, put forward a cogent line of argument as to why it would succeed in preventing the use of the contested mark under the applicable law. 
Drugo, kada je riječ o pojedinostima kojima se dokazuje ispunjenje uvjeta mjerodavnog prava (pogledajte prethodni odlomak 4.2.1. točku b)), osim pružanja odgovarajućih dokaza o stjecanju prava na koje se poziva, podnositelj prigovora mora podnijeti dokaze da su uvjeti zaštite u pogledu osporavanog žiga doista ispunjeni i posebno istaknuti uvjerljive argumente u pogledu toga zašto bi uspio u sprječavanju uporabe osporavanog žiga u skladu s mjerodavnim pravom.
Merely providing the applicable law itself is not considered sufficient, as it is not up to the Office to make the relevant argument on behalf of the opponent. 
Samo navođenje mjerodavnog prava ne smatra se dostatnim samo po sebi s obzirom na to da nije zadaća Ureda iznositi relevantne argumente u ime podnositelja prigovora.
Therefore, the applicant's argument in defence that the opponent had not hitherto invoked or had not hitherto been able to prevent the actual use of the contested mark in the relevant territory cannot succeed (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 191, 193). 
Stoga argument podnositelja prijave, koji iznosi u svoju obranu, da se podnositelj prigovora dosad nije pozivao niti je dosad mogao spriječiti stvarnu uporabu spornog žiga na relevantnom području ne može uspjeti (29/03/2011, C96/09 P, Bud, EU:C:2011:189, § 191, 193).
Based on the above, the Office will reject the opposition if: 
Na temelju prethodno navedenoga Ured će odbaciti prigovor u sljedećim slučajevima: