natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1 This reference for a preliminary ruling concerns, first, the validity of Articles 5, 6 and 7 of Regulation (EC) No 261/2004 of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of flights, and repealing Regulation (EEC) No 295/91 (OJ 2004 L 46, p. 1). It concerns, secondly, the interpretation of the second paragraph of Article 234 EC.
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se, s jedne strane, na valjanost članaka 5., 6. i 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.). S druge strane, odnosi se na tumačenje drugog stavka članka 234. UEZ-a.
2 The reference was made in proceedings brought by the International Air Transport Association (‘IATA’) and the European Low Fares Airline Association (‘ELFAA’) against the Department for Transport concerning the implementation of Regulation No 261/2004.
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između International Air Transport Association (u daljnjem tekstu: IATA) i European Low Fares Airline Association (u daljnjem tekstu: ELFAA), s jedne strane, i Department for Transport (u daljnjem tekstu: Ministarstvo prometa), s druge strane, o provedbi Uredbe br. 261/2004.
3 The Convention for the Unification of Certain Rules for International Carriage by Air (‘the Montreal Convention’) was approved by decision of the Council of 5 April 2001 (OJ 2001 L 194, p. 38).
3 Odlukom od 5. travnja 2001. (SL L 194, str. 38.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 21., str. 5.) Vijeće je odobrilo Konvenciju o ujednačavanju određenih pravila o međunarodnom zračnom prijevozu (u daljnjem tekstu: Montrealska konvencija).
4 Chapter III of the Montreal Convention, headed ‘Liability of the carrier and extent of compensation for damage’, is comprised by Articles 17 to 37.
4 Članci od 17. do 37. Montrealske konvencije čine njezino treće poglavlje naslovljeno „Odgovornost prijevoznika i opseg naknade štete”.
5 Article 19 of the Convention, headed ‘Delay’, provides:
5 Člankom 19. Konvencije, naslovljenim „Kašnjenje”, predviđeno je sljedeće:
‘The carrier is liable for damage occasioned by delay in the carriage by air of passengers, baggage or cargo. Nevertheless, the carrier shall not be liable for damage occasioned by delay if it proves that it and its servants and agents took all measures that could reasonably be required to avoid the damage or that it was impossible for it or them to take such measures.’
„Prijevoznik je odgovoran za štetu uzrokovanu kašnjenjem zračnog prijevoza putnika, prtljage ili tereta. Unatoč tomu, prijevoznik nije odgovoran za štetu uzrokovanu kašnjenjem ako dokaže da su on i njegovi službenici i agenti poduzeli sve mjere koje su se razumno mogle zahtijevati kako bi se šteta izbjegla ili ako [da] nije bilo moguće poduzeti takve mjere.”
6 Article 22(1) of the Convention limits the liability of the carrier for delay to 4 150 Special Drawing Rights (SDRs) for each passenger. Article 22(5) essentially provides that this limit is not to apply if the damage results from an act or omission of the carrier, done with intent to cause damage or recklessly and with knowledge that damage would probably result.
6 Članak 22. stavak 1. te konvencije ograničava odgovornost prijevoznika za štetu radi kašnjenja na iznos od 4150 posebnih prava vučenja po putniku. Člankom 22. stavkom 5. u biti je predviđeno da se ta granica ne primjenjuje ako je šteta posljedica činjenja ili propuštanja prijevoznika, nastala s namjerom prouzročenja štete ili bezobzirno i znajući da će vjerojatno nastati šteta.
7 Article 29 of the Convention, headed ‘Basis of claims’, reads as follows:
7 Članak 29. iste konvencije, naslovljen „Temelj za odštetne zahtjeve“, glasi:
‘In the carriage of passengers, baggage and cargo, any action for damages, however founded, whether under this Convention or in contract or in tort or otherwise, can only be brought subject to the conditions and such limits of liability as are set out in this Convention without prejudice to the question as to who are the persons who have the right to bring suit and what are their respective rights. In any such action, punitive, exemplary or any other non-compensatory damages shall not be recoverable.’
„Za prijevoz putnika, prtljage i tereta, bilo kakav odštetni zahtjev, s bilo koje osnove, bilo prema ovoj Konvenciji ili prema ugovoru ili na temelju kršenja ugovora ili na neki drugi način, mogu se podnijeti samo pod uvjetima i takvim ograničenjima odgovornosti kako je određeno ovom Konvencijom ne utječući na pitanje tko su osobe koje imaju pravo na tužbu i koja im prava pripadaju. U bilo kojoj od navedenih aktivnosti, kaznene, preventivne ili bilo kakve druge štete koje se ne mogu nadoknaditi ne mogu se naplatiti.”
8 Council Regulation (EC) No 2027/97 of 9 October 1997 on air carrier liability in the event of accidents (OJ 1997 L 285, p. 1) was amended by Regulation (EC) No 889/2002 of the European Parliament and of the Council of 13 May 2002 (OJ 2002 L 140, p. 2) (‘Regulation No 2027/97’).
8 Uredba Vijeća (EZ) br. 2027/97 od 9. listopada 1997. o odgovornosti zračnih prijevoznika u slučaju nesreća (SL L 285, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 3., str. 45.) izmijenjena je Uredbom (EZ) br. 889/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. svibnja 2002. (SL L 140, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 4., str. 60.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 2027/97).
9 Article 3(1) of Regulation No 2027/97 provides:
9 Člankom 3. stavkom 1. Uredbe br. 2027/97 predviđeno je sljedeće:
‘The liability of a Community air carrier in respect of passengers and their baggage shall be governed by all provisions of the Montreal Convention relevant to such liability.’
„Odgovornost zračnog prijevoznika Zajednice u pogledu putnika i njihove prtljage uređene su svim odredbama Montrealske konvencije koje se odnose na takvu odgovornost.”
10 The annex to Regulation No 2027/97 contains inter alia the following provisions, under the heading ‘Passenger delays’:
10 Prilog Uredbi br. 2027/97 sadržava u okviru naslova „Kašnjenja putnika”, između ostalog, sljedeće odredbe:
‘In case of passenger delay, the air carrier is liable for damage unless it took all reasonable measures to avoid the damage or it was impossible to take such measures. The liability for passenger delay is limited to 4 150 SDRs (approximate amount in local currency).’
„U slučaju kašnjenja putnika, zračni je prijevoznik odgovoran za štetu, osim ako je poduzeo sve razumne mjere kako bi izbjegao štetu ili ako nije bilo moguće poduzeti takve mjere. Odgovornost za kašnjenje putnika ograničena je na 4 150 SDR-a (približna protuvrijednost u lokalnoj valuti).”
‘(1) Action by the Community in the field of air transport should aim, among other things, at ensuring a high level of protection for passengers. Moreover, full account should be taken of the requirements of consumer protection in general.
„(1) Aktivnost [Djelovanje] Zajednice u području zračnog prijevoza usmjerena [usmjereno] je, pored ostalih stvari [među ostalim], na osiguravanje visoke razine zaštite putnika. Uz to, u potpunosti bi trebalo voditi računa o obvezama [zahtjevima u pogledu] zaštite potrošača općenito.
(2) Denied boarding and cancellation or long delay of flights cause serious trouble and inconvenience to passengers.’
(2) Uskraćivanje ukrcaja i otkazivanje ili [duže] kašnjenje leta uzrokuju ozbiljne probleme i neugodnosti putnicima.”
‘The trouble and inconvenience to passengers caused by cancellation of flights should also be reduced. This should be achieved by inducing carriers to inform passengers of cancellations before the scheduled time of departure and in addition to offer them reasonable re-routing, so that the passengers can make other arrangements. Air carriers should compensate passengers if they fail to do this, except when the cancellation occurs in extraordinary circumstances which could not have been avoided even if all reasonable measures had been taken.’
„Problemi i neugodnosti, koje putnici imaju zbog otkazivanja leta, trebali bi također biti reducirani. [Također bi trebalo ublažiti probleme i neugodnosti koje putnici imaju zbog otkazivanja leta]. To bi trebalo postići poticanjem prijevoznika na to da o otkazivanju leta putnike izvijeste pravovremeno, odnosno prije vremena polaska predviđenog redom letenja i uz to im ponude prihvatljivo preusmjeravanje kako bi putnici mogli izvršiti druge pripreme. Ako putnici ne uspiju izvršiti navedeno, zračni prijevoznici su im dužni isplatiti nadoknadu, osim u slučajevima kada je do otkazivanja leta došlo zbog izvanrednih okolnosti koje se nije moglo izbjeći niti uz poduzimanje svih odgovarajućih mjera. [Ako putnici to ne bi uspjeli, zračni prijevoznici trebali bi im platiti odštetu, osim kada su uzrok otkazivanja izvanredne okolnosti koje ne bi bilo moguće izbjeći čak i da su sve razumne mjere bile poduzete.]
‘As under the Montreal Convention, obligations on operating air carriers should be limited or excluded in cases where an event has been caused by extraordinary circumstances which could not have been avoided even if all reasonable measures had been taken. Such circumstances may, in particular, occur in cases of political instability, meteorological conditions incompatible with the operation of the flight concerned, security risks, unexpected flight safety shortcomings and strikes that affect the operation of an operating air carrier.’
„U skladu s Montrealskom konvencijom [Kao i prema Montrealskoj konvenciji], obveze stvarnih zračnih prijevoznika trebale bi biti ograničene ili u potpunosti isključene [trebale bi se ograničiti ili u potpunosti isključiti] u slučajevima kada je događaj uzrokovan izvanrednim okolnostima koje se nisu mogle izbjeći niti poduzimanjem svih odgovarajućih mjera [koje ne bi bilo moguće izbjeći čak i da su bile poduzete sve razumne mjere]. Takve se okolnosti mogu posebno pojaviti [Takve okolnosti mogu nastati osobito] u slučajevima političke nestabilnosti, meteoroloških uvjeta koji onemogućuju izvođenje predmetnog leta [koji su nespojivi s izvođenjem predmetnog leta], sigurnosnih rizika, neočekivanih nedostataka po pitanju sigurnosti leta [neočekivanih nedostataka koji mogu ugroziti sigurnost leta] i štrajkova koji utječu na operacije stvarnih zračnih prijevoznika.”
14 Article 5 of Regulation No 261/2004, headed ‘Cancellation’, states:
14 Članak 5. Uredbe br. 261/2004 naslovljen „Otkazivanje leta” glasi:
‘1. In case of cancellation of a flight, the passengers concerned shall:
„1. U slučaju otkazivanja leta dotični putnici:
"(a) be offered assistance by the operating air carrier in accordance with Article 8; and"
"(a) imaju pravo na pomoć od strane stvarnog zračnog prijevoznika u skladu s člankom 8.; i"
"(b) be offered assistance by the operating air carrier in accordance with Article 9(1)(a) and 9(2), as well as, in event of re-routing when the reasonably expected time of departure of the new flight is at least the day after the departure as it was planned for the cancelled flight, the assistance specified in Article 9(1)(b) and 9(1)(c); and"
"(b) imaju pravo na pomoć od strane stvarnog zračnog prijevoznika u skladu s člankom 9. stavkom 1. točkom (a) i člankom 9. stavkom 2., kao i, u slučaju preusmjeravanja kada je predviđeno vrijeme polaska novog leta najmanje jedan dan nakon vremena polaska koje je bilo planirano za otkazani let, na pomoć navedenu u članku 9. stavku 1. točki (b) i članku 9. stavku 1. točki (c); i"
"(i) they are informed of the cancellation at least two weeks before the scheduled time of departure; or"
"(i) su obaviješteni o otkazivanju leta najmanje dva tjedna prije vremena polaska predviđenog redom letenja; ili"
"(ii) they are informed of the cancellation between two weeks and seven days before the scheduled time of departure and are offered re-routing, allowing them to depart no more than two hours before the scheduled time of departure and to reach their final destination less than four hours after the scheduled time of arrival; or"
"(ii) su obaviješteni o otkazivanju leta u roku od dva tjedna do sedam dana prije vremena polaska predviđenog redom letenja te im je ponuđeno preusmjeravanje koje im omogućuje polazak najviše dva sata prije vremena polaska predviđenog redom letenja i dolazak u mjesto odredišta [krajnje odredište] unutar četiri sata od planiranog vremena dolaska [od vremena dolaska predviđenog redom letenja]; ili"
4. The burden of proof concerning the questions as to whether and when the passenger has been informed of the cancellation of the flight shall rest with the operating air carrier.’
4. Teret dokaza je li i kada putnik obaviješten o otkazivanju leta, leži na zračnom prijevozniku.”
15 Article 6 of Regulation No 261/2004, headed ‘Delay’, is worded as follows:
15 Članak 6. Uredbe br. 261/2004 naslovljen „Kašnjenje leta” glasi:
‘1. When an operating air carrier reasonably expects a flight to be delayed beyond its scheduled time of departure:
„1. Kada stvarni zračni prijevoznik razumno očekuje kašnjenje leta u polasku izvan vremena predviđenog redom letenja:
"(a) for two hours or more in the case of flights of 1 500 kilometres or less; or"
"(a) za dva sata i više za letove od 1500 km ili kraće; ili"
"(b) for three hours or more in the case of all intra-Community flights of more than 1 500 kilometres and of all other flights between 1 500 and 3 500 kilometres; or"
"(b) za tri sata ili više za sve letove unutar Zajednice duže od 1500 km i za sve ostale letove između 1500 km i 3500 km; ili"
"(i) the assistance specified in Article 9(1)(a) and 9(2); and"
"(i) pomoć propisanu u članku 9. stavku 1. točki (a) i članku 9. stavku 2.; i"
"(ii) when the reasonably expected time of departure is at least the day after the time of departure previously announced, the assistance specified in Article 9(1)(b) and 9(1)(c); and"
"(ii) kada je razumno očekivano vrijeme polaska najmanje dan nakon prethodno najavljenog vremena polaska, pomoć propisanu u članku 9. stavku 1. točki (b) i članku 9. stavku 1. točki (c); i"
2. In any event, the assistance shall be offered within the time-limits set out above with respect to each distance bracket.’
2. U svakom slučaju, pomoć će se pružiti unutar gore propisanih vremenskih rokova, a s obzirom na svaku pojedinu kategoriju udaljenosti.”
16 Article 7 of Regulation No 261/2004, headed ‘Right to compensation’, provides:
16 Članak 7. Uredbe br. 261/2004 naslovljen „Pravo na odštetu” glasi:
‘1. Where reference is made to this Article, passengers shall receive compensation amounting to:
„1. Pozivanjem na ovaj članak, putnici ostvaruju pravo na odštetu u iznosu od:
"(a) EUR 250 for all flights of 1 500 kilometres or less;"
"(a) 250 EUR za sve letove dužine do 1500 km;"
"(b) EUR 400 for all intra-Community flights of more than 1 500 kilometres, and for all other flights between 1 500 and 3 500 kilometres;"
"(b) 400 EUR za sve letove unutar Zajednice duže od 1500 km i za sve druge letove dužine između 1500 km i 3500 km;"
In determining the distance, the basis shall be the last destination at which the denial of boarding or cancellation will delay the passenger’s arrival after the scheduled time.
U određivanju udaljenosti, kao baza se uzima mjesto odredišta na koje će, zbog uskraćivanja ukrcaja ili otkazivanja leta, putnici stići s određenim vremenskim zakašnjenjem u odnosu na vrijeme dolaska predviđenim redom letenja.
"(a) by two hours, in respect of all flights of 1 500 kilometres or less; or"
"(a) za 2 sata, u vezi s letovima dugim 1500 km ili kraće; [za dva sata, u slučaju svih letova dužine do 1500 km;] ili"
"(b) by three hours, in respect of all intra-Community flights of more than 1 500 kilometres and for all other flights between 1 500 and 3 500 kilometres; or"
"(b) za 3 sata, u vezi sa svim letovima unutar Zajednice, dužih od 1500 km i u vezi sa svim ostalim letovima između 1500 km i 3500 km; [za tri sata, u slučaju svih letova unutar Zajednice dužih od 1500 km kao i u pogledu svih ostalih letova dužine između 1500 km i 3500 km;] ili"
4. The distances given in paragraphs 1 and 2 shall be measured by the great circle route method.’
4. Udaljenosti iz stavaka 1. i 2. određuju se pomoću metode za određivanje rute preko velikog kruga ortodrome.”
17 Article 8 of Regulation No 261/2004, headed ‘Right to reimbursement or re-routing’, states:
17 Članak 8. Uredbe br. 261/2004 naslovljen „Pravo na vraćanje prevoznine ili preusmjeravanje” glasi kako slijedi:
‘1. Where reference is made to this Article, passengers shall be offered the choice between:
„1. Upućivanjem na ovaj članak, putnicima se nudi izbor između:
(a) – reimbursement within seven days, by the means provided for in Article 7(3), of the full cost of the ticket at the price at which it was bought, for the part or parts of the journey not made, and for the part or parts already made if the flight is no longer serving any purpose in relation to the passenger’s original travel plan, together with, when relevant,
(a) — nadoknade u roku od 7 dana, u skladu s člankom 7. stavkom 3., cjelokupnog iznosa vrijednosti karte po cijeni po kojoj je kupljena, za dio ili dijelove putovanja koji nisu realizirani i za dio ili dijelove putovanja koji su već ostvareni, ako let više [ne] služi svrsi prvotnog plana putovanja putnika, zajedno sa, kada je to primjereno,
"– a return flight to the first point of departure, at the earliest opportunity;"
"— povratnim letom u prvu točku polazišta, kada je to najranije moguće;"
"(b) re-routing, under comparable transport conditions, to their final destination at the earliest opportunity; or"
"(b) preusmjeravanje, po sukladnim uvjetima prijevoza do njihovog konačnog odredišta prvom mogućom prilikom; ili"
(c) re-routing, under comparable transport conditions, to their final destination at a later date at the passenger’s convenience, subject to availability of seats.
(c) preusmjeravanje po sukladnim uvjetima prijevoza, do njihovog konačnog odredišta kasnijeg dana kako je putniku prihvatljivo, ovisno o dostupnosti slobodnih mjesta.
3. When, in the case where a town, city or region is served by several airports, an operating air carrier offers a passenger a flight to an airport alternative to that for which the booking was made, the operating air carrier shall bear the cost of transferring the passenger from that alternative airport either to that for which the booking was made, or to another close-by destination agreed with the passenger.’
3. Kada, u slučaju kada se mjesto, grad i regija služe s nekoliko zračnih luka, zračni prijevoznik nudi putniku let u zamjensku zračnu luku umjesto u onu za koju je let rezerviran, tada zračni prijevoznik snosi troškove transfera putnika iz te zamjenske zračne luke ili do ove za koju je izvršena rezervacija ili do drugog obližnjeg odredišta u dogovoru s putnikom.”
18 Article 9 of Regulation No 261/2004, headed ‘Right to care’, provides:
18 Članak 9. Uredbe br. 261/2004 naslovljen „Pravo na skrb” glasi:
‘1. Where reference is made to this Article, passengers shall be offered free of charge:
„1. Pozivanjem na ovaj članak, putnici ostvaruju pravo na besplatne::
"(a) meals and refreshments in a reasonable relation to the waiting time;"
"(a) obroke i osvježavajuće napitke u razumnom odnosu s vremenom čekanja;"
– where a stay of one or more nights becomes necessary, or
– kada je potrebno ostati jednu ili više noći, [ili]
"– where a stay additional to that intended by the passenger becomes necessary;"
"– kada je potreban ostanak duži od onoga koji je putnik planirao; ili"
3. In applying this Article, the operating air carrier shall pay particular attention to the needs of persons with reduced mobility and any persons accompanying them, as well as to the needs of unaccompanied children.’
3. U primjeni ovog članka, stvarni zračni prijevoznik posebno vodi računa o potrebama osoba sa smanjenom pokretljivošću i svim osobama u njihovoj pratnji, kao i o potrebama djece bez pratnje.”
19 IATA is an association comprising 270 airlines from 130 countries, which carry 98% of scheduled international air passengers worldwide. ELFAA was established as an unincorporated association in January 2004 and represents the interests of 10 low-fare airlines from 9 European countries. These two associations each brought before the High Court of Justice of England and Wales, Queen’s Bench Division (Administrative Court), judicial review proceedings against the Department for Transport relating to the implementation of Regulation No 261/2004.
19 IATA je udruženje koje obuhvaća 270 zrakoplovnih kompanija iz 130 država koje obavljaju prijevoz 98 % putnika na redovnim međunarodnim zračnim linijama diljem svijeta. ELFAA je udruženje bez pravne osobnosti koje je osnovano u siječnju 2004. i koje zastupa interese deset niskotarifnih zrakoplovnih kompanija iz devet europskih država. Ta dva udruženja pokrenula su pred High Court of Justice of England and Wales, Queen’s Bench Division (Administrative Court) protiv Ministarstva prometa dva postupka za nadzor zakonitosti („judicial review”) koji se odnose na provedbu Uredbe br. 261/2004.
20 The High Court of Justice, satisfied that the claimants’ arguments were not without substance, decided to refer to the Court of Justice the seven questions put forward by them contesting the validity of Regulation No 261/2004. Since the Department for Transport doubted that a reference on six of those questions was necessary as they did not, in its view, raise any real doubt as to the validity of the regulation, the High Court of Justice wished to ascertain what test had to be satisfied, or what threshold passed, before a question concerning the validity of a Community instrument had to be referred to the Court of Justice on the basis of the second paragraph of Article 234 EC. In those circumstances, the High Court of Justice of England and Wales, Queen’s Bench Division (Administrative Court), decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
20 Smatrajući da argumenti tužitelja u glavnom postupku nisu neosnovani, High Court of Justice je odlučio uputiti Sudu sedam pitanja koja su mu postavili tužitelji kako bi osporili valjanost Uredbe br. 261/2004. Budući da je u pogledu šest od tih pitanja Ministarstvo prometa sumnjalo u nužnost njihova postavljanja jer, prema njegovu mišljenju, ta pitanja ne dovode u stvarnu sumnju valjanost navedene uredbe, High Court of Justice je želio utvrditi koji kriterij treba biti ispunjen, odnosno koji prag mora biti dosegnut prije nego što se Sudu na temelju drugog stavka članka 234. UEZ-a postavi pitanje o valjanosti akta Zajednice. U tim okolnostima High Court of Justice of England & Wales, Queen’s Bench Division (Administrative Court) odlučio je prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
‘(1) Whether Article 6 of Regulation No 261/2004 is invalid on grounds that it is inconsistent with the … Montreal Convention …, and in particular Articles 19, 22 and 29 [thereof], and whether this (in conjunction with any other relevant factors) affects the validity of the Regulation as a whole?
„(1) Je li članak 6. Uredbe br. 261/2004 nevaljan zbog toga što nije u skladu s [...] Montrealskom konvencijom [...], a osobito njezinim člancima 19., 22. i 29. te utječe li ta činjenica (zajedno s bilo kojim drugim relevantnim elementom) na valjanost te uredbe u cjelini?