natgillin/translations-raw huggingface dataset:
30 The Aarhus Convention was signed by the Community and subsequently approved by Decision 2005/370.
30 Komisija je potpisala Aarhušku konvenciju i naknadno ju odobrila Odlukom 2005/370.
Therefore, according to settled case-law, the provisions of that convention now form an integral part of the legal order of the European Union (see, by analogy, Case C-344/04 IATA and ELFAA [2006] ECR I-403, paragraph 36, and Case C-459/03 Commission v Ireland [2006] ECR I-4635, paragraph 82).
Stoga su u skladu s ustaljenom sudskom praksom odredbe te konvencije sada sastavni dio pravnog poretka Unije (vidjeti po analogiji osobito presude od 10. siječnja 2006., IATA i ELFAA, C-344/04, Zb., str. I-403., t. 36. i od 30. svibnja 2006., Komisija/Irska, C-459/03, Zb., str. I-4635., t. 82.).
Within the framework of that legal order the Court therefore has jurisdiction to give preliminary rulings concerning the interpretation of such an agreement (see, inter alia, Case 181/73 Haegeman [1974] ECR 449, paragraphs 4 to 6, and Case 12/86 Demirel [1987] ECR 3719, paragraph 7).
U okviru tog pravnog poretka Sud je stoga nadležan za donošenje prethodne odluke o tumačenju takvog sporazuma (vidjeti osobito presude od 30. travnja 1974., Haegeman, 181/73, Zb., str. 449., t. 4. do 6. i od 30. rujna 1987., Demirel, 12/86, Zb., str. 3719., t. 7.).
31 Since the Aarhus Convention was concluded by the Community and all the Member States on the basis of joint competence, it follows that where a case is brought before the Court in accordance with the provisions of the EC Treaty, in particular Article 234 EC thereof, the Court has jurisdiction to define the obligations which the Community has assumed and those which remain the sole responsibility of the Member States in order to interpret the Aarhus Convention (see, by analogy, Joined Cases C-300/98 and C-392/98 Dior and Others [2000] ECR I-11307, paragraph 33, and Case C-431/05 Merck Genéricos - Produtos Farmacêuticos [2007] ECR I-7001, paragraph 33).
31 Budući da su Zajednica i sve njezine države članice Aarhušku konvenciju sklopile na temelju podijeljene nadležnosti, proizlazi da je u slučaju kada se predmet daje na odlučivanje Sudu u skladu s odredbama Ugovora o EZ-u, a posebno njegova članka 234., za određivanje razgraničenja između obveza koje je preuzela Zajednica i obveza koje ostaju isključiva odgovornost država članica i za tumačenje Aarhuške konvencije nadležan Sud (vidjeti po analogiji presude od 14. prosinca 2000., Dior i drugi., C-300/98 i C-392/98, Zb., str. I-11307., t. 33. i od 11. rujna 2007., Merck Genéricos - Produtos Farmacêuticos, C-431/05, Zb., str. I-7001., t. 33.).
32 Next, it must be determined whether, in the field covered by Article 9(3) of the Aarhus Convention, the European Union has exercised its powers and adopted provisions to implement the obligations which derive from it.
32 Potom valja odrediti je li u području koje obuhvaća članak 9. stavak 3. Aarhuške konvencije, Unija izvršila svoje ovlasti i donijela odredbe za provođenje obveza koje iz njega proizlaze.
If that were not the case, the obligations deriving from Article 9(3) of the Aarhus Convention would continue to be covered by the national law of the Member States.
Ukoliko to nije slučaj, obveze koje proizlaze iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije i dalje bi bile obuhvaćene nacionalnim pravom država članica.
In those circumstances, it would be for the courts of those Member States to determine, on the basis of national law, whether individuals could rely directly on the rules of that international agreement relevant to that field or whether the courts must apply those rules of their own motion.
U tim bi okolnostima na sudovima tih država članica bilo da na temelju svojeg nacionalnog prava odrede mogu li se pojedinci izravno pozivati na pravila tog međunarodnog sporazuma koja se odnose na to područje odnosno moraju li sudovi primjenjivati ta pravila po službenoj dužnosti.
In that case, EU law does not require or forbid the legal order of a Member State to accord to individuals the right to rely directly on a rule laid down in the Aarhus Convention or to oblige the courts to apply that rule of their own motion (see, by analogy, Dior and Others, paragraph 48 and MerckGenéricos - Produtos Farmacêuticos, paragraph 34).
U tom slučaju pravo Unije ne zahtijeva niti isključuje da neka država članica u svome pravnom poretku pojedincima prizna pravo da se izravno pozovu na neko pravilo Aarhuške konvencije ili da obveže sudove da po službenoj dužnosti primijene spomenuto pravilo (vidjeti po analogiji gore spomenutu presudu Dior i drugi, t. 48., i Merck Genéricos - Produtos Farmacêuticos, t. 34.).
33 However, if it were to be held that the European Union has exercised its powers and adopted provisions in the field covered by Article 9(3) of the Aarhus Convention, EU law would apply and it would be for the Court of Justice to determine whether the provision of the international agreement in question has direct effect.
33 Međutim, ako bi se utvrdilo da je Unija izvršila svoje ovlasti i donijela odredbe u području koje obuhvaća članak 9. stavak 3. Aarhuške konvencije, primjenjivalo bi se pravo Unije, a na Sudu bi bilo da odredi ima li dotična odredba međunarodnog sporazuma izravan učinak.
34 Therefore, it is appropriate to examine whether, in the particular field into which Article 9(3) of the Aarhus Convention falls, the European Union has exercised its powers and adopted provisions to implement obligations deriving from it (see, by analogy, MerckGenéricos - Produtos Farmacêuticos, paragraph 39).
34 Stoga valja ispitati je li Unija, u tom posebnom području na koje se odnosi članak 9. stavak 3. Aarhuške konvencije, izvršila svoje ovlasti i donijela odredbe za provođenje obveza koje iz njega proizlaze (vidjeti po analogiji gore navedenu presudu Merck Genéricos - Produtos Farmacêuticos, t. 39.).
35 In that connection, it must be observed first of all, that, in the field of environmental protection, the European Union has explicit external competence pursuant to Article 175 EC, read in conjunction with Article 174(2) EC (see, Commission v Ireland, paragraphs 94 and 95).
35 S tim u vezi valja najprije primijetiti da u području okoliša Unija ima izričitu vanjsku nadležnost na temelju članka 175. UEZ-a u vezi s člankom 174. stavkom 2. UEZ-a (vidjeti gore navedenu presudu Komisija/Irska, t. 94. i 95.).
36 Furthermore, the Court has held that a specific issue which has not yet been the subject of EU legislation is part of EU law, where that issue is regulated in agreements concluded by the European Union and the Member State and it concerns a field in large measure covered by it (see, by analogy, Case C-239/03 Commission v France [2004] ECR I-9325, paragraphs 29 to 31).
36 Nadalje, Sud smatra da određeno pitanje koje još nije uključeno u zakonodavstvo Unije ipak ulazi u područje primjene prava Unije u slučaju kada je to pitanje uređeno sporazumima koje je sklopila Uniji i države članice te ako se ono odnosi na područje koje je velikim dijelom obuhvaćeno tim pravom (vidjeti po analogiji presudu od 7. listopada 2004., Komisija/Francuska, C-239/03, Zb., str. I-9325., t. od 29. do 31.).
37 In the present case, the dispute in the main proceedings concerns whether an environmental protection association may be a `party' to administrative proceedings concerning, in particular, the grant of derogations to the system of protection for species such as the brown bear.
37 U ovome se slučaju glavni postupak odnosi na pitanje može li udruga za zaštitu okoliša imati svojstvo stranke u upravnom postupku u vezi s odobravanjem odstupanja od sustava zaštite vrsta kao što je smeđi medvjed.
That species is mentioned in Annex IV(a) to the Habitats Directive, so that, under Article 12 thereof, it is subject to a system of strict protection from which derogations may be granted only under the conditions laid down in Article 16 of that directive.
Ta je vrsta navedena u Prilogu IV. točki (a) Direktive o staništima tako da na temelju članka 12. iste Direktive ulazi u sustav stroge zaštite pa se odstupanja od toga sustava mogu odobriti isključivo pod uvjetima predviđenim u članku 16. te Direktive.
38 It follows that the dispute in the main proceedings falls within the scope of EU law.
38 Iz toga slijedi da glavni postupak ulazi u područje primjene prava Unije.
39 It is true that, in its declaration of competence made in accordance with Article 19(5) of the Aarhus Convention and annexed to Decision 2005/370, the Community stated, in particular, that `the legal instruments in force do not cover fully the implementation of the obligations resulting from Article 9(3) of the Convention as they relate to administrative and judicial procedures to challenge acts and omissions by private persons and public authorities other than the institutions of the European Community as covered by Article 2(2)(d) of the Convention, and that, consequently, its Member States are responsible for the performance of these obligations at the time of approval of the Convention by the European Community and will remain so unless and until the Community, in the exercise of its powers under the EC Treaty, adopts provisions of Community law covering the implementation of those obligations'.
39 Točno je da u svojoj izjavi o nadležnosti, sastavljenoj prema članku 19. stavku 5. Aarhuške konvencije i priloženoj Odluci 2005/370 Komisija posebice navodi „da pravni instrumenti koji su na snazi ne pokrivaju u potpunosti provedbu obveza koje proizlaze iz članka 9. stavka 3. Konvencije, budući da su one vezane uz administrativne i sudske postupke za ispitivanje djelovanja i propusta privatnih osoba i javnih tijela koja ne pripadaju institucijama Europske zajednice na koje se odnosi članak 2. stavak 2. točka (d) Konvencije i da su prema tome njezine države članice nadležne za izvršavanje tih obveza u razdoblju kad Europska zajednica odobrava Konvenciju i da će tako i ostati ako i do kad Zajednica, izvršavajući vlastite ovlasti u skladu s Ugovorom o EZ, ne donese odredbe u okviru prava Zajednice koje će pokrivati provedbu tih obveza."
40 However, it cannot be inferred that the dispute in the main proceedings does not fall within the scope of EU law because, as stated in paragraph 36 of this judgment, a specific issue which has not yet been subject to EU legislation may fall within the scope of EU law if it relates to a field covered in large measure by it.
40 Međutim, iz toga se ne može zaključiti da glavni postupak ne ulazi u područje primjene prava Unije zato što, kako je navedeno u točki 36. ove presude, određeno pitanje koje još nije uključeno u zakonodavstvo Unije može ulaziti u područje primjene prava Unije ako se odnosi na područje koje je velikim dijelom obuhvaćeno tim pravom.
41 In that connection, it is irrelevant that Regulation No 1367/2006, which is intended to implement the provisions of Article 9(3) of the Aarhus Convention, only concerns the institutions of the European Union and cannot be regarded as the adoption by the European Union of provisions implementing the obligations which derive from Article 9(3) of the Aarhus Convention with respect to national administrative or judicial proceedings.
41 S tim u vezi nije relevantno da se Uredba br. 1367/2006, koja ima za cilj provedbu odredaba iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije, odnosi isključivo na institucije Unije i ne može se smatrati da je njome Unija donijela odredbe za provođenje obveza koje proizlaze iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije u odnosu na nacionalne upravne ili sudske postupke.
42 Where a provision can apply both to situations falling within the scope of national law and to situations falling within the scope of EU law, it is clearly in the interest of the latter that, in order to forestall future differences of interpretation, that provision should be interpreted uniformly, whatever the circumstances in which it is to apply (see, in particular, Case C-130/95 Giloy [1997] ECR I-4291, paragraph 28, and Case C-53/96 Hermès [1998] ECR I-3603, paragraph 32).
42 Ako se neka odredba može primjenjivati na situacije koje istovremeno ulaze u područje primjene nacionalnog prava kao i prava Unije, postoji jasan interes Unije da se, radi izbjegavanja budućih različitih tumačenja, ta odredba jednako tumači bez obzira na okolnosti u kojima se primjenjuje (vidjeti osobito presude od 17. srpnja 1997., Giloy, C-130/95, Zb., str. I-4291., t. 28. i od 16. lipnja 1998., Hermès, C-53/96, Zb., str. I-3603., t. 32.).
43 It follows that the Court has jurisdiction to interpret the provisions of Article 9(3) of the Aarhus Convention and, in particular, to give a ruling on whether or not they have direct effect.
43 Iz toga slijedi da je Sud nadležan za tumačenje odredaba iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije, a posebno za odlučivanje o tome je li njihov učinak izravan ili ne.
44 In that connection, a provision in an agreement concluded by the European Union with a non-member country must be regarded as being directly applicable when, regard being had to its wording and to the purpose and nature of the agreement, the provision contains a clear and precise obligation which is not subject, in its implementation or effects, to the adoption of any subsequent measure (see, in particular, Case C-265/03 Simutenkov [2005] ECR I-2579, paragraph 21, and Case C-372/06 Asda Stores [2007] ECR I-11223, paragraph 82).
44 S tim u vezi, odredbu iz sporazuma koji Unija sklopi s trećom zemljom treba smatrati izravno primjenjivom ako, s obzirom na njezin tekst te svrhu i prirodu sporazuma, odredba sadržava jasnu i preciznu obvezu koja ne podliježe, u smislu provedbe ili učinaka, usvajanju nikakve naknadne mjere (vidjeti osobito presude od 12. travnja 2005., Simutenkov, C-265/03, Zb., str. I-2579., t. 21. i od 13. prosinca 2007., Asda Stores, C-372/06, Zb., str. I-11223., t. 82.).
45 It must be held that the provisions of Article 9(3) of the Aarhus Convention do not contain any clear and precise obligation capable of directly regulating the legal position of individuals.
45 Valja utvrditi da odredbe iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije ne sadrže nikakvu jasnu ni preciznu obvezu koja bi izravno uređivala pravni položaj pojedinaca.
Since only members of the public who meet the criteria, if any, laid down by national law are entitled to exercise the rights provided for in Article 9(3), that provision is subject, in its implementation or effects, to the adoption of a subsequent measure.
Budući da isključivo članovi javnosti koji ispunjavaju kriterije, ako postoje, utvrđene unutarnjim pravom, mogu koristiti prava predviđena člankom 9. stavkom 3., ta odredba podliježe, u smislu svoje provedbe ili učinaka, usvajanju naknadne mjere.
46 However, it must be observed that those provisions, although drafted in broad terms, are intended to ensure effective environmental protection.
46 Valja, međutim, utvrditi da spomenute odredbe, iako općenite, imaju za cilj osigurati učinkovitu zaštitu okoliša.
47 In the absence of EU rules governing the matter, it is for the domestic legal system of each Member State to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from EU law, in this case the Habitats Directive, since the Member States are responsible for ensuring that those rights are effectively protected in each case (see, in particular, Case C-268/06 Impact [2008] ECR I-2483, paragraphs 44 and 45).
47 U nedostatku propisa Unije u tom pogledu, na unutarnjim je pravnim poretcima svake države članice da detaljno uredi postupke povodom pravnih lijekova kojima je cilj osigurati zaštitu prava pojedinaca koja proizlaze iz prava Unije, u ovome slučaju Direktive o staništima, budući da su za učinkovitu zaštitu tih prava u svakom slučaju odgovorne države članice (vidjeti osobito presudu od 15. travnja 2008., Impact, C-268/06, Zb., str. I-2483., t. 44. i 45.).
48 On that basis, as is apparent from well-established case-law, the detailed procedural rules governing actions for safeguarding an individual's rights under EU law must be no less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and must not make it in practice impossible or excessively difficult to exercise rights conferred by EU law (principle of effectiveness) (Impact, paragraph 46 and the case-law cited).
48 Na temelju toga, kako proizlazi iz ustaljene sudske prakse, detaljni postupci povodom pravnih lijekova kojima je cilj osigurati zaštitu prava pojedinaca koja proizlaze iz prava Unije ne smiju biti nepovoljniji od onih koji uređuju slične domaće pravne lijekove (načelo ekvivalentnosti) i ne smiju praktično onemogućiti ili pretjerano otežati ostvarivanje prava koja dodjeljuje pravni poredak Unije (načelo djelotvornosti) (Impact, t. 46. i navedena sudska praksa).
49 Therefore, if the effective protection of EU environmental law is not to be undermined, it is inconceivable that Article 9(3) of the Aarhus Convention be interpreted in such a way as to make it in practice impossible or excessively difficult to exercise rights conferred by EU law.
49 Stoga je, ako se ne želi dovesti u pitanje učinkovita zaštita prava Unije o okolišu, nezamislivo da se članak 9. stavak 3. Aarhuške konvencije tumači tako da je ostvarivanje prava dodijeljenih pravom Unije u praksi nemoguće ili pretjerano otežano.
50 It follows that, in so far as concerns a species protected by EU law, and in particular the Habitats Directive, it is for the national court, in order to ensure effective judicial protection in the fields covered by EU environmental law, to interpret its national law in a way which, to the fullest extent possible, is consistent with the objectives laid down in Article 9(3) of the Aarhus Convention.
50 Iz toga slijedi da je, što se tiče vrsta zaštićenih pravom Unije, a posebno Direktivom o staništima, na nacionalnom sudu da, radi osiguranja učinkovite sudske zaštite u područjima obuhvaćenima pravom Unije o okolišu, tumači svoje nacionalno pravo tako da je u najvećoj mogućoj mjeri usklađeno s ciljevima utvrđenima u članku 9. stavku 3. Aarhuške konvencije.
51 Therefore, it is for the referring court to interpret, to the fullest extent possible, the procedural rules relating to the conditions to be met in order to bring administrative or judicial proceedings in accordance with the objectives of Article 9(3) of the Aarhus Convention and the objective of effective judicial protection of the rights conferred by EU law, so as to enable an environmental protection organisation, such as the zoskupenie, to challenge before a court a decision taken following administrative proceedings liable to be contrary to EU environmental law (see, to that effect, Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, paragraph 44, and Impact, paragraph 54).
51 Stoga je na sudu koji je uputio zahtjev da postupovno pravo koje se odnosi na uvjete koje je potrebno ispuniti za pokretanje upravnog ili sudskog postupka tumači u najvećoj mogućoj mjeri u skladu s ciljevima iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije i s ciljem učinkovite sudske zaštite prava dodijeljenih pravom Unije, kako bi neka organizacija za zaštitu okoliša, kao što je zoskupenie, mogla pred sudom osporavati odluku donesenu u upravnom postupku koji bi mogao biti u suprotnosti s pravom Unije o okolišu (vidjeti u tom smislu presudu od 13. ožujka 2007., Unibet, C-432/05, Zb., str. I-2271., t. 44., i gore navedenu presudu Impact, t. 54.).
52 In those circumstances, the answer to the first and second questions referred is that Article 9(3) of the Aarhus Convention does not have direct effect in EU law.
52 U tim okolnostima na prvo i drugo prethodno pitanje valja odgovoriti da članak 9. stavak 3. Aarhuške konvencije nema izravan učinak u pravu Unije.
It is, however, for the referring court to interpret, to the fullest extent possible, the procedural rules relating to the conditions to be met in order to bring administrative or judicial proceedings in accordance with the objectives of Article 9(3) of that convention and the objective of effective judicial protection of the rights conferred by EU law, in order to enable an environmental protection organisation, such as the zoskupenie, to challenge before a court a decision taken following administrative proceedings liable to be contrary to EU environmental law.
Ipak, na sudu koji je uputio zahtjev je da postupovno pravo koje se odnosi na uvjete koje je potrebno ispuniti za pokretanje upravnog ili sudskog postupka tumači u najvećoj mogućoj mjeri u skladu s ciljevima iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije i s ciljem učinkovite sudske zaštite prava dodijeljenih pravom Unije, kako bi neka organizacija za zaštitu okoliša, kao što je zoskupenie, mogla pred sudom osporavati odluku donesenu u upravnom postupku koji bi mogao biti u suprotnosti s pravom Unije o okolišu.
53 In the light of the reply given to the first and second questions, it is not necessary to reply to the third question.
53 S obzirom na odgovor na prva dva pitanja, na treće pitanje nije potrebno odgovoriti.
Article 9(3) of the Convention on access to information, public participation in decision-making and access to justice in environmental matters approved on behalf of the European Community by Council Decision 2005/370/EC of 17 February 2005 does not have direct effect in European Union law.
Članak 9. stavak 3. Konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, koja je u ime Europske zajednice odobrena Odlukom Vijeća 2005/370/EZ od 17. veljače 2005., nema izravan učinak u pravu Unije.
It is, however, for the referring court to interpret, to the fullest extent possible, the procedural rules relating to the conditions to be met in order to bring administrative or judicial proceedings in accordance with the objectives of Article 9(3) of that convention and the objective of effective judicial protection of the rights conferred by European Union law, in order to enable an environmental protection organisation, such as the Lesoochranárske zoskupenie, to challenge before a court a decision taken following administrative proceedings liable to be contrary to European Union environmental law.
Ipak, na sudu koji je uputio zahtjev je da postupovno pravo koje se odnosi na uvjete koje je potrebno ispuniti za pokretanje upravnog ili sudskog postupka tumači u najvećoj mogućoj mjeri u skladu s ciljevima iz članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije i s ciljem učinkovite sudske zaštite prava dodijeljenih pravom Unije, kako bi neka organizacija za zaštitu okoliša, kao što je Lesoochranárske zoskupenie, mogla pred sudom osporavati odluku donesenu u upravnom postupku koji bi mogao biti u suprotnosti s pravom Unije o okolišu.
16 November 2011
16. studenoga 2011.
(Appeals - Common foreign and security policy - Restrictive measures against the Islamic Republic of Iran to prevent nuclear proliferation - Freezing of the funds of a bank - Failure to notify the decision - Legal basis - Rights of the defence)
„Žalbe - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Iran s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava banke - Izostanak obavijesti o odluci - Pravna osnova - Pravo na obranu"
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice of the European Union, brought on 23 December 2009,
povodom žalbe na temelju članka 56. Statuta Suda Europske unije podnesene 23. prosinca 2009.,
Bank Melli Iran, established in Tehran (Iran), represented by L. Defalque, avocat,
Bank Melli Iran, sa sjedištem u Teheranu (Iran), koju zastupa L. Defalque, avocat,
the other parties to the proceedings being:
druge stranke u postupku su: Vijeće Europske unije,
Council of the European Union, represented by M. Bishop and R. Szostak, acting as Agents,
koje zastupaju M. Bishop i R. Szostak, u svojstvu agenata,
French Republic, represented by E. Belliard, G. de Bergues, L. Butel and E. Ranaivoson, acting as Agents,
Francuska Republika, koju zastupaju E. Belliard, G. de Bergues, L. Butel i E. Ranaivosonn, u svojstvu agenata,
United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, represented by S. Hathaway, acting as Agent, and D. Beard, Barrister,
Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, koju zastupaju S. Hathaway, u svojstvu agenta, i D. Beard, barrister,