natgillin/translations-raw huggingface dataset:
40 In those circumstances, it is sufficient for the Commission to prove that the subsidiary is wholly owned by the parent company in order to assume that the parent exercises a decisive influence over the commercial policy of the subsidiary. The Commission will then be able to regard the parent company as jointly and severally liable for the payment of the fine imposed on its subsidiary, unless the parent company, which has the burden of rebutting that presumption, adduces sufficient evidence to show that its subsidiary acts independently on the market (see Stora Kopparbergs Bergslags v Commission, paragraph 29, and Akzo Nobel and Others v Commission, paragraph 61).
40 U tim je okolnostima za ispunjenje pretpostavke da [matično društvo] izvršava odlučujući utjecaj na poslovnu politiku društva kćeri, dovoljno da Komisija dokaže da je [matično društvo] u cijelosti vlasnik kapitala društva kćeri. Komisija slijedom toga može [matično društvo] smatrati solidarno odgovornim za plaćanje novčane kazne izrečene njezinom društvu kćeri, osim ako to [matično društvo], na kojem je teret obaranja te pretpostavke, ne podnese dokaze koji su dostatni za dokazivanje da njezino društvo kći djeluje na tržištu samostalno (vidjeti gore navedene presude Stora Kopparbergs Bergslags/Komisija, t. 29. i Akzo Nobel i dr./Komisija, t. 61.).
41 Thus, contrary to the appellants’ claims, the General Court rightly held in paragraph 60 of the judgment under appeal that, whilst it is true that at paragraphs 28 and 29 of Stora Kopparbergs Bergslags v Commission the Court of Justice referred, not only to the fact that the parent company owned 100% of the capital of the subsidiary, but also to other circumstances, such as the fact that it was not disputed that the parent company exercised influence over the commercial policy of its subsidiary or that both companies were jointly represented during the administrative procedure, the fact remains that those circumstances were mentioned by the Court of Justice for the sole purpose of identifying all the information on which the General Court had based its reasoning in that case and not to make the application of the presumption mentioned above subject to the production of additional indicia relating to the actual exercise of influence by the parent company over its subsidiary (see, to that effect, Akzo Nobel and Others v Commission, paragraph 62).
41 Dakle, suprotno navodima žalitelja, Opći sud je u točki 60. pobijane presude ispravno smatrao da, iako stoji da se u točkama 28. i 29. gore navedene presude Stora Kopparbergs Bergslags/Komisija Sud pozvao ne samo na činjenicu kako matično društvo posjeduje 100 % kapitala društva kćeri, već i na druge okolnosti, kao što je činjenica da nije osporavano izvršavanje utjecaja matičnog društva nad poslovnom politikom svojeg društva kćeri odnosno da su oba društva zajednički zastupana tijekom upravnog postupka, ostaje činjenica da je te okolnosti Sud spomenuo s ciljem utvrđivanja svih elemenata na kojima je Opći sud temeljio svoje obrazloženje u tom predmetu, a ne kako bi primjenu gore navedene pretpostavke podvrgao iznošenju dodatnih indicija vezanih uz stvarno izvršavanje utjecaja matičnog društva nad njegovim društvom kćeri (u tom smislu vidjeti gore navedenu presudu Akzo Nobel i dr./Komisija, t. 62.).
42 It is apparent from all of those considerations that the General Court did not commit any error of law in finding, in paragraphs 59 to 63 of the judgment under appeal, that, where a parent company holds 100% of the capital of its subsidiary, there is a rebuttable presumption that that parent company exercises decisive influence over its subsidiary’s conduct.
42 Iz svih ovih razmatranja proizlazi kako Opći sud nije počinio pogrešku koja se tiče prava kad je u točkama 59. do 63. pobijane presude utvrdio da, ako matično društvo drži 100 % kapitala svojeg društva kćeri, postoji oboriva pretpostavka da to matično društvo izvršava odlučujući utjecaj nad postupanjem svojeg društva kćeri.
48 For its part, the Commission contends that, as regards the rebuttal by the parent company of the presumption of the exercise of a decisive influence over its subsidiary, Akzo Nobel and Others v Commission provided a certain number of indications confirming the legitimacy of the General Court’s reasoning. In that judgment, the Court of Justice held that, in order to ascertain whether a subsidiary determines its conduct on the market independently, all the relevant factors relating to economic, organisational and legal links which tie the subsidiary to the parent company must be examined.
48 Komisija sa svoje strane tvrdi, u vezi s tim da je matično društvo osporavalo pretpostavku izvršavanja odlučujućeg utjecaja nad svojim društvom kćeri, kako je gore navedena presuda Akzo Nobel i dr./Komisija pružila određene naznake koje potvrđuju zakonitost obrazloženja Općeg suda. U toj je presudi Sud smatrao da je, kako bi se utvrdilo određuje li društvo kći svoje postupanje na tržištu neovisno, potrebno ispitati sve relevantne elemente u vezi s gospodarskim, organizacijskim i pravnim vezama koje društvo kćer povezuju s matičnim društvom.
49 In the Commission’s view, the appellants have not shown that the General Court erroneously assessed those factors.
49 Prema mišljenju Komisije, žalitelji nisu dokazali da je Opći sud pogrešno ocijenio te čimbenike.
51 It is apparent from the Court’s case-law that, in order to rebut the presumption that a parent company which holds 100% of the capital of its subsidiary actually exercises a decisive influence over that subsidiary, it is for the parent company to put before the EU judicature any evidence relating to the organisational, economic and legal links between its subsidiary and itself which are apt to demonstrate that they do not constitute a single economic entity (see Akzo Nobel and Others v Commission, paragraph 65).
51 Kako bi se oborila pretpostavka da matično društvo koje drži 100 % kapitala svojeg društva kćeri stvarno izvršava odlučujući utjecaj nad tim društvom kćeri, iz prakse Suda proizlazi da je na matičnom društvu da sudovima EU-a dostavi svaki dokaz vezan uz organizacijske, gospodarske i pravne veze između svojeg društva kćeri i sebe, kojim se može dokazati da oni ne čine jedinstveni gospodarski subjekt (vidjeti gore navedenu presudu Akzo Nobel i dr./Komisija, t. 65.).
55 First, contrary to what the appellants claim, the General Court concluded that there was an economic entity by taking account of the factors analysed in paragraph 66 of the judgment under appeal. It merely limited itself to noting that those factors, which were already taken into account by the Commission in recital 262 in the preamble to the contested decision, pointed to the existence of a single entity and, therefore, did not enable the presumption weighing on RQ to be rebutted.
55 Kao prvo, suprotno tvrdnjama žalitelja, postojanje gospodarskog subjekta Opći sud nije utvrdio uzimajući u obzir elemente analizirane u točki 66. pobijane presude. On se tek ograničio na primjedbu da ti elementi koje je Komisija već uzela u obzir u uvodnoj izjavi 262. sporne odluke ukazuju na postojanje jedinstvenog subjekta i prema tome ne omogućuju obaranje pretpostavke na teret RQ-a.
56 Second, in paragraphs 68 and 69 of the judgment under appeal, the General Court did not infer from the order given by RQ to GQ that RQ knew for certain of the unlawful conduct alleged against GQ, but considered that the appellants’ statement, confirming that such an order was given to GQ, was sufficient in itself to prove that RQ exercised a decisive influence over GQ’s policy.
56 Kao drugo, u točkama 68. i 69. pobijane presude Opći sud iz naloga koji je RQ dao GQ-u nije zaključio da je RQ sigurno znao za nezakonito postupanje koje se GQ-u stavlja na teret, već je smatrao kako je izjava žalitelja kojom potvrđuju da je takav nalog dan GQ-u sama po sebi dostatan dokaz da je RQ izvršavao odlučujući utjecaj nad politikom GQ-a.
58 By their fourth complaint, the appellants essentially accuse the General Court of failing to give reasons in that it did not sufficiently set out the reasons why, in paragraph 69 of the judgment under appeal, it considered that that statement by the appellants concerning the order given by RQ to GQ was sufficient, in itself, to prove that RQ exercised a decisive influence over GQ’s policy.
58 U četvrtom prigovoru žalitelji u bitnome optužuju Opći sud za propuste u obrazloženju jer nije dovoljno detaljno iznio razloge zbog kojih je u točki 69. pobijane presude smatrao kako ta izjava žalitelja o nalogu koji je RQ dao GQ-u sama po sebi dokazuje da je RQ izvršavao odlučujući utjecaj nad politikom GQ-a.
59 It should be noted in that regard that, according to settled case-law, the statement of the reasons on which a judgment is based must clearly and unequivocally disclose the General Court’s thinking, so that the persons concerned can be apprised of the justification for the decision taken and the Court of Justice can exercise its power of review (see Case C-202/07 P France Télécom v Commission [2009] ECR I-2369, paragraph 29 and the case-law cited).
59 U tom smislu valja podsjetiti da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, iz obrazloženja presude mora jasno i nedvosmisleno slijediti ocjena Općeg suda, tako da zainteresirane osobe mogu utvrditi razloge za donesenu odluku i tako da Sud može izvršavati sudski nadzor (vidjeti osobito presudu od 2. travnja 2009., France Télécom/Komisija, C-202/07 P, Zb., str. I-2369., t. 29. i navedenu sudsku praksu).
60 In the present case, the General Court simply found, in paragraph 69 of the judgment under appeal, that RQ’s order to GQ to cease any practice which might constitute an infringement of the competition rules, following the inspection which had taken place at GQ’s place of business on 27 September 2002, was sufficient in itself to prove that RQ exercised a decisive influence over GQ’s policy, not only on the market but also as regards the unlawful conduct at issue in the contested decision.
60 U ovom predmetu Opći sud je u točki 69. pobijane presude samo utvrdio kako je nalog RQ-a GQ-u da prestane sa svakim postupanjem koje bi moglo predstavljati povredu pravila o tržišnom natjecanju, slijedom inspekcije koja je 27. rujna 2002. provedena u prostorijama GQ-a, bio sam po sebi dostatan dokaz da je RQ izvršavao odlučujući utjecaj nad politikom GQ-a, i to ne samo na tržištu nego i u pogledu nezakonitog postupanja kojim se bavi sporna odluka.
The third part of the first ground of appeal, claiming errors of law and of reasoning in the examination of the evidence submitted by the appellants with a view to rebutting the presumption of RQ’s decisive influence over GQ’s conduct
Treći dio prvog žalbenog razloga koji se temelji na pogreški koja se tiče prava i pogreški u obrazloženju pri ispitivanju dokaza koje su žalitelji istaknuli kako bi oborili pretpostavku odlučujućeg utjecaja RQ-a nad postupanjem GQ-a
65 First, the General Court misinterpreted, in paragraph 71 of that judgment, the fact that GQ carried out different activities from those of RQ, and wrongly gave no importance to the various attempts on the part of RQ to sell off GQ to third parties between 1993 and 2004. Those factors constitute clear evidence of RQ’s lack of interest in GQ’s activities.
65 Kao prvo, Opći sud je u točki 71. te presude iskrivio činjenicu da je GQ obavljao djelatnosti različite od djelatnosti RQ-a te je pogriješio kad nije pridao nikakvo značenje raznim pokušajima RQ-a da GQ proda trećim stranama između 1993. i 2004. godine. Ti su elementi jasan dokaz manjka zanimanja RQ-a za djelatnosti GQ-a.
66 Second, contrary to the assessments of the General Court in paragraph 72 of the judgment under appeal, the fact that the minutes of the meetings of RQ’s board of directors mentioned GQ on only two occasions, over an eight-year period between 1998 and 2005, shows the complete lack of influence and intervention of RQ in GQ’s activities.
66 Kao drugo, protivno ocjeni Općeg suda u točki 72. pobijane presude, činjenica da je u zapisnicima sa sastanaka upravnog odbora RQ-a GQ spomenut samo dva puta tijekom osmogodišnjeg razdoblja, između 1998. i 2005. godine, pokazuje potpuni nedostatak utjecaja i intervencije RQ-a u djelatnosti GQ-a.
68 Fourth, in paragraph 74 of the judgment under appeal, the General Court wrongly rejected without analysis, first, the evidence showing that only the executives of GQ determined and implemented that company’s commercial policy and, second, the claims that the information which GQ provided to RQ concerned only GQ’s financial results.
68 Kao četvrto, u točki 74. pobijane presude, Opći sud je pogrešno i bez analize odbio s jedne strane, dokaz da su samo rukovoditelji GQ-a određivali i provodili komercijalnu politiku toga društva i, s druge strane, navode da su se informacije koje je GQ dostavljao RQ-u odnosile samo na financijske rezultate GQ-a.
69 Fifth, as regards the relationship between GQ and Repsol Italia, the General Court also committed an error of law by considering, in paragraph 75 of the judgment under appeal, that the consolidation of accounts by RYPF at group level supported the Commission’s argument, whereas the non-exclusive agency relationship between GQ and that company proves that GQ is commercially independent.
69 Kao peto, što se tiče odnosa između društava GQ i Repsol Italia, Opći sud je također pogriješio smatrajući u točki 75. pobijane presude kako činjenica da je RYPF konsolidirao izvješća na razini grupe podupire argument Komisije, dok zapravo neekskluzivni zastupnički odnos između GQ-a i toga društva dokazuje GQ-ovu komercijalnu neovisnost.
70 The Commission contends that the appellants have not shown the existence of exceptional circumstances capable of rebutting the presumption of a decisive influence of the parent company over its subsidiary, circumstances which the General Court either wrongly failed to analyse or misinterpreted. The arguments raised by the appellants in that regard are of a very general nature and are unfounded.
70 Komisija smatra da žalitelji nisu dokazali postojanje izvanrednih okolnosti koje bi mogle oboriti pretpostavku odlučujućeg utjecaja matičnog društva nad svojim društvom kćeri, tj. okolnosti koje je Opći sud ili propustio analizirati ili ih je pogrešno protumačio. Argumenti koje su žalitelji istaknuli u tom smislu vrlo su općenite prirode te su neosnovani.
"71 It should be noted at the outset that, according to settled case-law, it is clear from Article 225 EC and the first paragraph of Article 58 of the Statute of the Court of Justice that the General Court has exclusive jurisdiction, first to find the facts except where the substantive inaccuracy of its findings is apparent from the documents submitted to it and, second, to assess those facts. When the General Court has found or assessed the facts, the Court of Justice has jurisdiction under Article 225 EC to review the legal characterisation of those facts by the General Court and the legal conclusions it has drawn from them (see, inter alia, Case C-551/03 P General Motors v Commission [2006] ECR I-3173, paragraph 51; judgment of 22 May 2008 in Case C-266/06 P Evonik Degussa v Commission, paragraph 72; and Case C-535/06 P Moser Baer India v Council [2009] ECR I-7051, paragraph 31)."
"71 Najprije valja napomenuti da je prema ustaljenoj sudskoj praksi, iz članka 225. UEZ-a i prvog stavka članka 58. Statuta Suda razvidno da je Opći sud isključivo nadležan, s jedne strane, za utvrđivanje činjenica, osim u slučaju kada materijalna netočnost njegovih utvrđenja proizlazi iz dijelova spisa koji su mu podneseni, i s druge strane, za ocjenjivanje tih činjenica. Kada je Opći sud utvrdio i ocijenio činjenice, Sud je nadležan na temelju članka 256. UFEU-a prekontrolirati pravnu kvalifikaciju tih činjenica koje je iz njih izveo Opći sud (vidjeti osobito presude od 6. travnja 2006., General Motors/Komisija, C-551/03 P, Zb., str. I-3173., t. 51.; od 22. svibnja 2008., Evonik Degussa/Komisija, C-266/06 P, t. 72. i od 3. rujna 2009., Moser Baer India/Vijeće, C-535/06 P, Zb., str. I-7051., t. 31.)."
"72 The Court of Justice thus has no jurisdiction to establish the facts or, in principle, to examine the evidence which the General Court accepted in support of those facts. Provided that the evidence has been properly obtained and the general principles of law and the rules of procedure in relation to the burden of proof and the taking of evidence have been observed, it is for the General Court alone to assess the value which should be attached to the evidence produced to it. Save where the clear sense of the evidence has been distorted, that appraisal does not therefore constitute a point of law which is subject as such to review by the Court of Justice (General Motors v Commission, paragraph 52; Case C-113/04 P Technische Unie v Commission [2006] ECR I-8831, paragraph 83; and judgment of 31 January 2008 in Case C-103/07 P Angelidis v Parliament, paragraph 46)."
"72 Dakle, Sud nije nadležan ni za utvrđivanje činjenica niti, u načelu, za ispitivanje dokaza koje je Opći sud prihvatio u prilog tim činjenicama. Uz uvjet da su dokazi pravilno pribavljeni te da se postupalo u skladu s općim načelima prava i postupovnim pravilima koja se primjenjuju na teret dokazivanja i izvođenje dokaza, jedino Opći sud može odlučivati o vrijednosti koju valja pridati dokazima koji su mu podneseni. Osim u slučaju iskrivljavanja dokaza, takvo ocjenjivanje stoga ne predstavlja pravno pitanje koje je podložno, kao takvo, nadzoru Suda (gore navedena presuda General Motors/Komisija, t. 52.; presude od 21. rujna 2006., Technische Unie/Komisija, C-113/04 P, Zb., str. I-8831., t. 83. i od 31. siječnja 2008., Angelidis/Parlament, C-103/07 P, t. 46.)."
75 Next, in respect of the complaint by which the appellants seek to demonstrate the insufficient or contradictory nature of the General Court’s reasoning and the error of law which that court is accused of having committed in the grounds of the judgment under appeal in relation to the rejection of the evidence submitted by the appellants to demonstrate the commercial and operational independence of GQ in relation to RQ, it should be noted that, in paragraph 74 of the judgment under appeal, the General Court did not examine that evidence in detail, but rejected the arguments of those companies by mere reference to the aforecited case-law in the judgment under appeal.
75 Nadalje, u odnosu na prigovor kojim žalitelji nastoje dokazati manjkavo i proturječno zaključivanje Općeg suda, kao i pogrešku koja se tiče prava za koju tvrde da ju je počinio u obrazloženju pobijane presude u vezi s odbijanjem dokaza koje su žalitelji dostavili kako bi pokazali komercijalnu i operativnu neovisnost GQ-a od RQ-a, treba istaknuti da Opći sud u točki 74. pobijane presude nije detaljno ispitao te dokaze, nego je argumente tih društava odbio pozivajući se na sudsku praksu prethodno navedenu u pobijanoj presudi.
77 Such verification is required all the more since GQ’s independence in implementing its commercial policy forms part, as is apparent from the Court’s case-law, of the set of relevant factors enabling the appellants to rebut the presumption of RQ’s decisive influence over GQ’s conduct, factors whose character and importance may vary depending on the specific characteristics of each individual case (see, to that effect, Akzo Nobel and Others v Commission, paragraphs 73 and 74).
77 Takva je provjera bila tim više potrebna što neovisnost GQ-a u provedbi svoje komercijalne politike, kao što proizlazi iz prakse Suda, čini dio skupa relevantnih elemenata koji žaliteljima omogućuju obaranje pretpostavke odlučujućeg utjecaja RQ-a nad postupanjem GQ-a, to jest elemenata čija se narav i značenje mogu mijenjati ovisno o značajkama svakog pojedinog slučaja (u tom smislu vidjeti gore navedenu presudu Akzo Nobel i dr./Komisija, t. 73. i 74.).
79 It is apparent from the above that, as pointed out by the Advocate General in point 51 of his Opinion, the General Court committed an error of law in affirming, in paragraph 74 of the judgment under appeal, that the arguments raised in order to establish such independence could not succeed ‘in the light of the case-law cited’, without carrying out a concrete examination of the factors raised by the appellants.
79 Iz prethodno navedenoga proizlazi, kao što je nezavisni odvjetnik istaknuo u točki 51. svojeg mišljenja, da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava potvrđujući u točki 74. pobijane presude da razlozi izneseni kako bi se utvrdila takva neovisnost ne mogu biti prihvaćeni „s obzirom na navedenu sudsku praksu“, a da nisu ispitani dokazi koje su istaknuli žalitelji.
82 By taking the view of the matter which it did, the General Court made RYPF responsible for RQ’s inability to disclaim liability for GQ’s conduct. The result is that liability for infringements committed by a subsidiary are systematically imputed to the parent company at the head of the group to which that subsidiary belongs, without taking account of the individual circumstances of each case, in particular of the number of interposed companies, the nature or activities of those companies and their legal and economic links.
82 Zauzimajući takvo stajalište, Opći sud je društvo RYPF učinio odgovornim za nemogućnost RQ-a da opovrgne svoju odgovornost za postupanje GQ-a. Iz toga proizlazi da se odgovornost za povrede koje je počinilo društvo kći sustavno pripisuje matičnom društvu na čelu grupe kojoj to društvo kći pripada, a da se ne uzimaju u obzir okolnosti svakog slučaja, naročito broj umetnutih društava, priroda i djelatnosti tih društava i njihovih pravnih i gospodarskih veza.
83 In the Commission’s view, the recent case-law of the General Court confirms that the presumption of the exercise of decisive influence over the subsidiary is applicable to the company at the head of the group, even if the nature of its control over that subsidiary is ‘remote’ and ‘indirect’.
83 Prema stajalištu Komisije, nedavna praksa Općeg suda potvrđuje da je pretpostavka izvršavanja odlučujućeg utjecaja nad društvom kćeri primjenjiva na društvo na čelu grupe, čak i ako je njegova kontrola nad tim društvom kćeri „udaljena“ i „neizravna“.
84 The answer to this ground of appeal requires it to be determined whether, and possibly in what circumstances, the Commission may impute to the company at the head of a group (‘a holding company’), in this case RYPF, joint and several liability for an infringement of EU competition law committed by a company, in this case GQ, whose entire capital is held by an intermediary company of the same group, in this case RQ, which is in turn wholly controlled by the holding company.
84 Odgovor na ovaj žalbeni razlog zahtijeva utvrđivanje može li, i po mogućnosti u kojim okolnostima, Komisija pripisati društvu na čelu grupe (u daljnjem tekstu: holding društvo), u ovom predmetu RYPF, solidarnu odgovornost za povredu prava EU-a u području tržišnog natjecanja koju je počinilo društvo, u ovom predmetu GQ, čiji kapital u cijelosti drži posredničko društvo iste grupe, u ovom predmetu RQ, koje je u cijelosti pod kontrolom holding društva.