natgillin/translations-raw huggingface dataset:
restrict freedom to provide services by requiring undertakings whose registered office is outside the territory of the Grand Duchy of Luxembourg or which do not have a permanent establishment there to keep the documents necessary for monitoring purposes with an ad hoc agent resident in Luxembourg.
ograničava slobodu pružanja usluga zahtijevajući od poduzeća koja imaju sjedište izvan državnog područja Velikog Vojvodstva Luksemburg ili koja nemaju stalni poslovni nastan u Luksemburgu, da kod ad hoc zastupnika koji ima boravište u toj državi članici čuvaju dokumente potrebne za nadzor.
9 In its response of 30 August 2004, the Grand Duchy of Luxembourg stated that the terms and conditions of employment which are the subject of the first complaint raised in the letter of formal notice are `public policy provisions' as provided for in the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71.
9 U svojem odgovoru od 30. kolovoza 2004. Veliko Vojvodstvo Luksemburg istaknulo je da su uvjeti rada i zaposlenja koji su predmet prvog prigovora u tom pismu opomene dio „odredaba javnog poretka", kako su predviđene člankom 3. stavkom 10. prvom alinejom Direktive 96/71.
10 The Grand Duchy of Luxembourg acknowledged that the second complaint in the letter of formal notice was well founded.
10 Priznalo je utemeljenost drugog prigovora iz navedenog pisma opomene.
11 As regards the third and fourth complaints in the letter of formal notice, the Grand Duchy of Luxembourg stated, first, that Article 7 of the Law of 20 December 2002 did not require prior notification and, second, that the obligation to transmit to the Labour and Mines Inspectorate the name of the person keeping the documents required by the Law was a non-discriminatory requirement that was essential to enable that authority to carry out checks.
11 Što se tiče trećeg i četvrtog prigovora u istom pismu opomene, ova je država članica navela, s jedne strane, da članak 7. zakona od 20. prosinca 2002. ne zahtijeva prethodnu prijavu i, s druge strane, da je obveza da se tijelu Inspection du travail et des mines dostavi ime depozitara koji čuva dokumente predviđena zakonom nediskriminatoran zahtjev, neophodan da to upravno tijelo provede nadzor.
12 Since it was not satisfied by those answers, the Commission repeated its complaints in a reasoned opinion of 12 October 2005, calling on the Grand Duchy of Luxembourg to comply with its obligations within a period of two months of receipt of that opinion.
12 Budući da Komisija nije bila zadovoljna ovim odgovorima, ponovila je svoje prigovore u obrazloženom mišljenju od 12. listopada 2005. u kojem je pozvala Veliko Vojvodstvo Luksemburg da ispuni svoje obveze u roku od dva mjeseca od primitka tog mišljenja.
13 After requesting an additional period of six weeks, the Grand Duchy of Luxembourg did not consider it necessary to reply to the reasoned opinion.
13 Nakon što je zatražilo dodatni rok od šest tjedana, Veliko Vojvodstvo Luksemburg nije smatralo potrebnim odgovoriti na navedeno obrazloženo mišljenje.
14 Therefore, the Commission brought this action for failure to fulfil obligations pursuant to Article 226 EC.
14 Stoga je Komisija podnijela ovu tužbu zbog povrede obveze na temelju članka 226. UEZ-a.
The first plea in law:
Prvi prigovor
15 By its first complaint, the Commission claims that the Grand Duchy of Luxembourg has incorrectly transposed Article 3(1) and (10) of Directive 96/71.
15 U svojem prvom prigovoru Komisija ističe da je Veliko Vojvodstvo Luksemburg nepravilno prenijelo članak 3. stavke 1. i 10. Direktive 96/71.
16 More specifically, the Commission takes the view that, by wrongly describing the national provisions relating to the areas covered by the measures in question as mandatory provisions falling under national public policy and thereby requiring undertakings which post workers to its territory to comply with them, the Grand Duchy of Luxembourg imposes obligations on those undertakings which go beyond those laid down by Directive 96/71.
16 Komisija konkretno smatra da time što nacionalne odredbe koje se odnose na područja obuhvaćena dotičnim mjerama pogrešno kvalificira kao prisilne odredbe koje potpadaju pod javni poredak i stoga zahtijeva od poduzeća koja upućuju radnike na njezino državno područje da ih se pridržavaju, Veliko Vojvodstvo Luksemburg tim poduzećima nameće obveze koje nadilaze ono što predviđa Direktiva 96/71.
According to the Commission, the notion of public policy in Article 3(10) of Directive 96/71 cannot be unilaterally defined by each Member State, since the latter are not free to impose unilaterally all the mandatory provisions of their employment law on suppliers of services established in another Member State.
Prema toj instituciji, pojam javnog poretka iz članka 3. stavka 10. te direktive ne može jednostrano odrediti svaka država članica budući da potonja nema slobodu jednostranog nametanja svih prisilnih odredaba svojega radnog prava pružateljima usluga s poslovnim nastanom u drugoj državi članici.
17 First, the obligation laid down in Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 to post only staff linked to the undertaking by a written contract of employment or another document deemed analogous thereto under Directive 91/533 is such a mandatory obligation.
17 Prvo, takvu obvezu predviđa odredba iz članka 1. stavka 1. točke 1. Zakona od 20. prosinca 2002., na temelju koje se upućuju samo radnici koji su s poduzećem povezani pisanim ugovorom o radu ili drugim dokumentom koji se na temelju Direktive 91/533 smatra analognim.
18 In that regard the Commission points out that in any event the monitoring of compliance with the provisions of Directive 91/533 is the responsibility of the authorities of the Member State in which the undertaking concerned is established and which has transposed that directive, not of the host Member State.
18 Komisija s time u vezi podsjeća da su u svakom slučaju za nadzor poštovanja odredaba Direktive 91/533 nadležna tijela države članice u kojoj dotično poduzeće ima poslovni nastan i koja je prenijela tu direktivu, a ne, u slučaju upućivanja, tijela države članice domaćina.
19 Second, as regards the automatic adjustment of rates of remuneration to the cost of living provided for in Article 1(2) of the Law of 20 December 2002, the Commission maintains that Luxembourg law conflicts with Directive 96/71, which provides that the host Member State is to regulate rates of pay only as regards minimum rates.
19 Drugo, u pogledu automatske prilagodbe plaća kretanju životnih troškova, predviđene u članku 1. stavku 1. točki 2. Zakona od 20. prosinca 2002., Komisija smatra da je luksemburško zakonodavstvo u suprotnosti s Direktivom 96/71, koja predviđa da država članica domaćin regulira plaće samo u pogledu minimalnih plaća.
20 Third, as regards compliance with the rules on part-time and fixed-term work laid down by point 8 of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, the Commission submits that, under Directive 96/71, it is not for the host Member State to impose its rules in respect of part-time and fixed-term work on undertakings which post workers to its territory.
20 Treće, u pogledu poštovanja odredaba o radu na nepuno radno vrijeme i radu na određeno vrijeme, predviđenih u članku 1. stavku 1. točki 8. Zakona od 20. prosinca 2002., Komisija ističe da, u skladu s Direktivom 96/71, nije na državi članici domaćinu da nameće svoja pravila u pogledu rada na nepuno radno vrijeme i rada na određeno vrijeme poduzećima koja upućuju radnike na njezino državno područje.
21 Fourth, as regards the obligation to comply with collective labour agreements, laid down in point 11 of Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, the Commission submits that acts which fall within a category of acts cannot as such constitute mandatory provisions falling under national public policy irrespective of their substantive content.
21 Četvrto, u pogledu obveze poštovanja kolektivnih ugovora o radu, predviđenih u članku 1. stavku 1. točki 11. Zakona od 20. prosinca 2002., Komisija ističe da akti koji pripadaju kategoriji pravnih akata kao takvih, neovisno o njihovom materijalnom sadržaju nisu prisilni akti u području nacionalnog javnog poretka.
22 The Grand Duchy of Luxembourg contends that the measures referred to in the Commission's first complaint all relate to mandatory provisions falling under national public policy within the meaning of the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71.
22 Veliko Vojvodstvo Luksemburg ističe da se odredbe na koje se odnosi prvi prigovor Komisije odnose na sve prisilne odredbe u području nacionalnog pravnog poretka u smislu članka 3. stavka 10. prve alineje Direktive 96/71.
In that regard, it submits, first, that Declaration No 10 does not have any binding legal force and, second, that the definition of public policy provisions includes all provisions which, in the view of the host State, meet the imperative requirements of the public interest.
U tom pogledu, s jedne strane, smatra da da izjava br. 10 nema nikakvu pravno obvezujuću vrijednost i da, s druge strane, pojam odredaba javnog poretka podrazumijeva sve odredbe koje, prema shvaćanju države domaćina, odgovaraju obveznim zahtjevima javnog interesa.
Furthermore, the Grand Duchy of Luxembourg refers to the legislative procedure which led to the adoption of Directive 2006/123/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 on services in the internal market (OJ 2006 L 376, p. 36).
Osim toga, Veliko Vojvodstvo Luksemburg upućuje na zakonodavni postupak koji je prethodio donošenju Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL L 376, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku: poglavlje 13., svezak 47., str. 160.).
23 First of all, in order to address the main argument put forward by the Grand Duchy of Luxembourg in its defence, it must be pointed out that, according to Article 3(1)(a) thereof, Directive 2006/123 is not intended to replace Directive 96/71 and the latter prevails over the former in the event of conflict.
23 Kao prvo, kao odgovor na glavni argument koji je navelo Veliko Vojvodstvo Luksemburg valja naglasiti da prema njezinom članku 3. stavku 1. točki (a), Direktiva 2006/123 nema namjenu zamijeniti Direktivu 96/71, pri čemu u slučaju sukoba potonja prevladava nad prvom.
Therefore, the Grand Duchy of Luxembourg cannot base its arguments on the legislative procedure which led to the adoption of Directive 2006/123 in order to support its interpretation of a provision of Directive 96/71.
Stoga se ta država članica ne može oslanjati na zakonodavni postupak koji je doveo do donošenja Direktive 2006/123 kako bi poduprla tumačenje odredbe Direktive 96/71 koju brani.
24 It is clear from recital 13 in the preamble to Directive 96/71 that the laws of the Member States must be coordinated in order to lay down a nucleus of mandatory rules for minimum protection to be observed in the host country by employers who post workers there (Case C-341/05 Laval un Partneri [2007] ECR I-0000, paragraph 59).
24 Iz trinaeste uvodne izjave Direktive 96/71 proizlazi da zakoni država članica moraju biti usklađeni kako bi se utvrdila jezgra prisilnih pravila za minimalnu zaštitu kojih se u državi članici domaćinu moraju pridržavati poslodavci koji onamo upućuju radnike (vidjeti presudu od 18. prosinca 2007., Laval un Partneri, C-341/05, Zb., str. I-11875., t. 59.)
25 Thus, the first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71 provides that Member States are to ensure that, whatever the law applicable to the employment relationship, undertakings established in another Member State which post workers to their territory in the framework of a transnational provision of services, guarantee the posted workers the terms and conditions of employment, covering the matters set out in that article, which are laid down in the Member State in which the work is carried out (Case C-490/04 Commission v Germany [2007] ECR I-6095, paragraph 18).
25 Tako članak 3. stavak 1. prvi podstavak te direktive predviđa da države članice osiguraju da, bez obzira na zakon koji se primjenjuje na radni odnos, poduzeća s poslovnim nastanom u drugoj državi članici koja upućuju radnike na svoje državno područje u okviru prekograničnog pružanja usluga, u vezi s pitanjima predviđenim tim člankom jamče upućenim radnicima uvjete rada i zaposlenja koji su utvrđeni u državi članici na području na kojem se rad obavlja (presuda od 18. srpnja 2007., Komisija/Njemačka, C-490/04, Zb., str. I-6095., t. 18.).
26 For that purpose, Article 3(1) sets out an exhaustive list of the matters in respect of which the Member States may give priority to the rules in force in the host Member State.
26 U tu svrhu ta odredba taksativno navodi pitanja u kojima države članice mogu dati prednost pravilima koja su na snazi u državi članici domaćinu.
27 Nevertheless, under the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 it is open to Member States, in compliance with the EC Treaty, to apply, in a non-discriminatory manner, to undertakings which post workers to their territory terms and conditions of employment on matters other than those referred to the first subparagraph of Article 3(1), in the case of public policy provisions.
27 Članak 3. stavak 10. prva alineja Direktive 96/71 ipak priznaje državama članicama mogućnost da, u skladu s Ugovorom o EZ-u, na nediskriminatoran način nametnu poduzećima, koja upućuju svoje radnike na njihovo područje, uvjete rada i zaposlenja u pogledu pitanja koja nisu ona iz stavka 1. podstavka 1. toga članka, u mjeri u kojoj se radi o odredbama javnog poretka.
28 As is clear from Article 1(1) of the Law of 20 December 2002, which states that the provisions concerning matters referred to in points 1 to 14 thereof are mandatory provisions falling under national public policy, the Grand Duchy of Luxembourg intended to rely on the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71.
28 Kao što proizlazi iz članka 1. stavka 1. Zakona od 20. prosinca 202., koji predviđa da su odredbe iz točaka 1. do 14. tog stavka prisilne odredbe javnog poretka, Veliko Vojvodstvo Luksemburg se namjeravalo pozvati na članak 3. stavak 10. prvu alineju te direktive.
29 In that connection, it must be recalled that the classification of national provisions by a Member State as public-order legislation applies to national provisions compliance with which has been deemed to be so crucial for the protection of the political, social or economic order in the Member State concerned as to require compliance therewith by all persons present on the national territory of that Member State and all legal relationships within that State (Joined Cases C-369/96 and C-376/96 Arblade and Others [1999] ECR I-8453, paragraph 30).
29 S time u vezi valja podsjetiti da ako država članica nacionalne odredbe smatra prisilnim propisima, to vrijedi za odredbe čije se poštovanje smatra ključnim za očuvanje političke, socijalne ili gospodarske organizacije dotične države članice, tako da je propisano da ih moraju poštovati sve osobe koje se nalaze na nacionalnom području te države članice i sve pravne odnose u toj državi članici (presuda od 23. studenoga 1999., Arblade i dr., C-369/96 i C-376/96, Zb., str. I-8453., t. 30.).
30 Therefore, contrary to the Grand Duchy of Luxembourg's submissions, the public policy exception is a derogation from the fundamental principle of freedom to provide services which must be interpreted strictly, the scope of which cannot be determined unilaterally by the Member States (see, regarding freedom of movement for persons, Case C-503/03 Commission v Spain [2006] ECR I-1097, paragraph 45).
30 Stoga, suprotno onome što tvrdi Veliko Vojvodstvo Luksemburg, izuzetak od javnoga poretka predstavlja odstupanje od temeljnog načela slobodnog pružanja usluga, koje mora biti shvaćeno strogo i čiji doseg ne mogu jednostrano odrediti države članice (vidjeti u vezi sa slobodnim kretanjem osoba presudu od 31. siječnja 2006., Komisija/Španjolska, C-503/3, Zb., str. I-1097., t. 45.).
31 In the context of Directive 96/71, the first indent of Article 3(10), constitutes a derogation from the principle that the matters with respect to which the host Member State may apply its legislation to undertakings which post workers to its territory are set out in an exhaustive list in the first subparagraph of Article 3(1) thereof.
31 U kontekstu Direktive 96/71, članak 3. stavak 10. prva alineja jest odstupanje od načela prema kojem su pitanja u kojima država članica domaćin može primijeniti svoje zakonodavstvo na poduzeća koja upućuju radnike na njezino državno područje taksativno navedena u članku 3. stavku 1. podstavku 1. te direktive.
The first indent of Article 3(10) must therefore be interpreted strictly.
Tu prvu odredbu stoga treba usko tumačiti.
32 Moreover, Declaration No 10 which, as the Advocate General rightly pointed out in point 45 of her Opinion, may be relied on in support of an interpretation of the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71, states that the expression `public policy provisions' is to be construed as covering those mandatory rules from which there can be no derogation and which, by their nature and objective, meet the imperative requirements of the public interest.
32 Osim toga, u izjavi br. 10. u pogledu koje je nezavisna odvjetnica u točki 45. svojega mišljenja ispravno istaknula da bi se na nju moglo pozivati u prilog tumačenju članka 3. stavka 10. prve alineje Direktive 96/71, navodi se da izraz „odredbe javnog poretka" treba smatrati takvim da obuhvaća obvezujuće odredbe od kojih nije moguće odstupati i koje u skladu s njihovom prirodom i ciljem ispunjavaju bitne zahtjeve javnog interesa.
33 In any event, Article 3(10) of Directive 96/71 provides that availing themselves of the option for which it provides does not exempt the Member States from complying with their obligations under the EC Treaty and, in particular, those relating to the freedom to provide services, the promotion of which is referred to in recital 5 of the preamble to the directive.
33 U svakom slučaju, ta odredba Direktive 96/71 predviđa da pozivanje na mogućnost koja se njome utvrđuje ne oslobađa države članice toga da poštuju obveze koje imaju na temelju Ugovora i osobito obveza u vezi sa slobodnim pružanjem usluga, čije je poticanje naglašeno u petoj uvodnoj izjavi te direktive.
34 It is in the light of those considerations that the Court must examine the requirements set out in Article 1(1) of the Law of 20 December 2002 whose classification as mandatory provisions falling under national public policy is challenged by the Commission.
34 S obzirom na ove navode valja ispitati odredbe članka 1. stavka 1. Zakona od 20. prosinca 2002., čiju kvalifikaciju prisilnih odredaba iz područja javnog poretka Komisija osporava.
The requirement of a written contract or document established pursuant to Directive 91/533, as provided for in Article 1(1) of the Law of 20 December 2002
Odredba o pisanom ugovoru ili dokumentu na temelju Direktive 91/533, predviđena člankom 1. točkom 1. Zakona od 20. prosinca 2002.
35 As a preliminary point, it is to be noted that that requirement is not a matter mentioned in the list in the first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71.
35 Na početku valja naglasiti da se ova odredba odnosi na pitanje koje nije na popisu iz članka 3. stavka 1. prve alineje Direktive 96/71.
36 The Grand Duchy of Luxembourg submits, first, that the contested requirement is simply a reminder of the condition referred to in Articles 2 and 3 of Directive 91/533 and, second, that it is a matter of public policy in so far as its objective is to protect workers.
36 Veliko Vojvodstvo Luksemburg ističe da je sporna odredba s jedne strane samo podsjetnik na uvjete iz članaka 2. i 3. Direktive 91/533 i da s druge strane pripadajavnom poretku jer je njezin cilj zaštita radnika.
37 As stated in the second recital of the preamble to Directive 91/533, the need to subject employment relationships to formal requirements is essential in order better to protect employees against possible infringements of their rights and to create greater transparency on the labour market.
37 Kao što je naglašeno u drugoj uvodnoj izjavi Direktive 91/533, radni odnosi moraju biti u skladu s formalnim zahtjevima, što je bitno za bolju zaštitu radnika od mogućih kršenja njihovih prava i stvaranje veće transparentnost na tržištu rada.
38 However, it is also clear from Article 9(1) of Directive 91/533 that the Member States are to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with that directive.
38 Međutim, iz članka 9. stavka 1. te direktive također proizlazi da države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom direktivom.
39 Consequently, all employers, including those which post workers abroad, are, as provided by Article 4(1) of Directive 91/533, subject, by virtue of the laws of the Member State in which they are established, to the obligations laid down by that directive.
39 Stoga svi poslodavci, uključujući one koji upućuju radnike, kako predviđa članak 4. stavak 1. Direktive 91/533, imaju obveze predviđene tom direktivom na temelju zakona države članice u kojoj imaju poslovni nastan.
40 It is evident that compliance with the requirement laid down in Article 1(1)(1) of the Law of 20 December 2002 is ensured by the Member State of origin of the posted workers.
40 Potrebno je utvrditi da država članica iz koje dolaze upućeni radnici poštuje zahtjeve iz članka 1. stavka 1. Zakona od 20. prosinca 2002.
41 Accordingly, the contested provision has the effect of making undertakings which post workers to Luxembourg subject to an obligation to which they are already subject in the Member State in which they are established.
41 Stoga osporavana odredba ima za učinak podvrgavanje poduzeća, koja upućuju radnike u Luksemburg, obvezi koju već imaju u državi članici u kojoj imaju poslovni nastan.
Moreover, the aim of Directive 96/71, which is to guarantee compliance with a nucleus of rules for the protection of workers, renders the existence of such an additional obligation all the more redundant since, having regard to the procedures involved, it is likely to dissuade undertakings established in another Member State from exercising their freedom to provide services.
Štoviše, cilj Direktive 96/71, kojim se jamči poštovanje minimalne jezgre pravila za zaštitu radnika, čini još nepotrebnijom takvu dodatnu obvezu koja, s obzirom na postupke koje podrazumijeva, odvraća poduzeća s poslovnim nastanom u drugoj državi članici od izvršavanja slobode pružanja usluga.
42 The Court has consistently held that, although Community law does not preclude Member States from applying their legislation or collective labour agreements entered into by both sides of industry to any person who is employed, even temporarily, no matter in which Member State the employer is established, nevertheless such a possibility is subject to the condition that the workers concerned, who are temporarily working in the host Member State, do not already enjoy the same protection, or essentially comparable protection by virtue of obligations to which their employer is already subject in the Member State in which it is established (see, to that effect, Case C-445/03 Commission v Luxembourg [2004] ECR I-10191, paragraph 29 and the case-law cited).
42 Međutim, iako je stalna sudska praksa da pravu Zajednice nije protivno da države članice šire svoje zakonodavstvo ili kolektivne ugovore o radu sklopljene između socijalnih partnera, na sve nesamostalno zaposlene osobe, čak i ako su zaposlene privremeno, bez obzira na državu članicu u kojoj poslodavac ima poslovni nastan, takva je mogućnost podređena uvjetu da dotični radnici koji privremeno rade u državi članici domaćinu već nemaju jednaku zaštitu ili zaštitu koja je u biti usporediva, na temelju obveza koje njihov poslodavac već ima u državi članici u kojoj ima poslovni nastan (vidjeti u tom smislu presudu od 21. listopada 2004., Komisija/Luksemburg, C-445/03, Zb., str. I-10191., t. 29. i navedenu sudsku praksu).