natgillin/translations-raw huggingface dataset:
86 So far as concerns the principle of equivalence, this requires that all the rules applicable to actions apply without distinction to actions based on infringement of European Union law and those based on infringement of national law (see, inter alia, Case C-591/10 Littlewoods Retail and Others [2012] ECR I-0000, paragraph 31, and Case C-249/11 Byankov [2012] ECR I-0000, paragraph 70). It is therefore for the national court to determine whether national law allows procedural flaws of a comparable internal nature to be rectified during the administrative procedure at second instance.
86 Što se tiče načela ekvivalentnosti, ono zahtijeva da se sva pravila u vezi s pravnim lijekovima bez razlike primjenjuju na pravne lijekove koji se temelje na povredi prava Unije i one koji se temelje na povredi nacionalnog prava (vidjeti, između ostalog, presude od 19. srpnja 2012., Littlewoods Retail i dr., C-591/10, t. 31, i od 4. listopada 2012., Byankov, C-249/11, t. 70.). Stoga je na nacionalnom sudu da utvrdi je li prema nacionalnom pravu dopušteno da se slične unutarnje povrede postupka isprave tijekom drugostupanjskog upravnog postupka.
87 As regards the principle of effectiveness, while European Union law cannot preclude the applicable national rules from allowing, in certain cases, the regularisation of operations or measures which are unlawful in the light of European Union law, such a possibility is subject to the condition that it does not offer the persons concerned the opportunity to circumvent the European Union rules or to dispense with applying them, and that it should remain the exception (Case C-215/06 Commission v Ireland [2008] ECR I-4911, paragraph 57).
87 U pogledu načela djelotvornosti, iako nije protivno pravu Unije da se važećim nacionalnim pravilima u određenim slučajevima dopusti legalizacija djelovanja ili mjera koje su nezakonite u svjetlu prava Unije, takva mogućnost podliježe uvjetu da se dotičnim osobama time ne pruži prilika da zaobiđu pravna pravila Unije ili da ih se ne oslobodi njihove primjene, te da spomenuta mogućnost ostane iznimka (presuda od 3. srpnja 2008., Komisija/Irska, C-215/06, Zb., str. I-4911., t. 57.).
88 In that regard, it is important to note that Article 15 of Directive 96/61 requires the Member States to ensure that the public concerned are given early and effective opportunities to participate in the procedure for issuing a permit. That provision must be interpreted in the light of recital 23 in the preamble to that directive, according to which the public must have access, before any decision is taken, to information relating to applications for permits for new installations, and of Article 6 of the Aarhus Convention, which provides, first, for early public participation, that is to say, when all options are open and effective public participation can take place, and, second, for access to relevant information to be provided as soon as it becomes available. It follows that the public concerned must have all of the relevant information from the stage of the administrative procedure at first instance, before a first decision has been adopted, to the extent that that information is available on the date of that stage of the procedure.
88 U tom je pogledu važno istaknuti da se člankom 15. Direktive 96/61 od država članica zahtijeva da zainteresiranoj javnosti osiguraju pravodobno i djelotvorno sudjelovanje u postupku izdavanja dozvole. Ta se odredba treba tumačiti u smislu 23. uvodne izjave te direktive, prema kojoj, prije nego se donose ikakva odluka, javnost mora imati pristup informacijama u vezi sa zahtjevima za izdavanjem dozvola za nova postrojenja, kao i u smislu članka 6. Aarhuške konvencije kojom se utvrđuje, s jedne strane, pravodobno sudjelovanje javnosti, to jest, u trenutku kada su sve mogućnosti još uvijek otvorene i kada je moguće osigurati djelotvorno sudjelovanje javnosti, a s druge strane, pristup relevantnim informacijama koje se moraju staviti na raspolaganje čim budu dostupne. Iz toga slijedi da zainteresirana javnost od početka prvostupanjskog upravnog postupka, prije donošenja prve odluke, mora imati sve relevantne informacije, u mjeri u kojoj su te informacije dostupne na dan početka postupka.
89 As for the question whether the principle of effectiveness precludes rectification of the procedure at second instance by making available to the public relevant documents which were not accessible during the administrative procedure at first instance, it is apparent from the information provided by the referring court that, under the applicable national legislation, the administrative body at second instance has the power to amend the administrative decision at first instance. However, it is for the referring court to determine whether, first, in the context of the administrative procedure at second instance, all options and solutions remain possible for the purposes of Article 15(1) of Directive 96/61, interpreted in the light of Article 6(4) of the Aarhus Convention, and, second, regularisation at that stage of the procedure by making available to the public concerned relevant documents still allows that public effectively to influence the outcome of the decision-making process.
89 U vezi s pitanjem isključuje li načelo djelotvornosti mogućnost ispravka u drugostupanjskom postupku na način da se javnosti stave na raspolaganje relevantni dokumenti koji nisu bili dostupni tijekom prvostupanjskog upravnog postupka, prema podacima koje je dostavio sud koji je podnio zahtjev proizlazi da prema važećem nacionalnom zakonodavstvu upravno drugostupanjsko tijelo ima nadležnosti za izmjenu upravne odluke prvog stupnja. Međutim, na sudu koji je podnio zahtjev je da odredi, s jedne strane, jesu li u okviru drugostupanjskog upravnog postupka i dalje otvorene sve mogućnosti i rješenja u smislu članka 15. stavka 1. Direktive 96/61, koji se tumači u svjetlu članka 6. stavka 4. Aarhuške konvencije i, s druge strane, može li se legalizacijom u toj fazi postupka, tako da se relevantna dokumentacija stavi na raspolaganje zainteresiranoj javnosti, osigurati da javnost djelotvorno utječe na ishod postupka odlučivanja.
90 Consequently, the principle of effectiveness does not preclude the possibility of rectifying, during the administrative procedure at second instance, an unjustified refusal to make available to the public concerned the urban planning decision at issue in the main proceedings during the administrative procedure at first instance, provided that all options and solutions remain possible and that rectification at that stage of the procedure still allows that public effectively to influence the outcome of the decision-making process, this being a matter for the national court to determine.
90 Posljedično, načelo djelotvornosti ne isključuje mogućnost da se u drugostupanjskom upravnom postupku ispravi neopravdano odbijanje da se tijekom prvostupanjskog upravnog postupka zainteresiranoj javnosti stavi na raspolaganje odluka o uvjetima provedbe prostornog plana iz glavnog postupka, pod uvjetom da su i dalje otvorene sve mogućnosti i rješenja i da se legalizacijom u toj fazi postupka može osigurati da javnost djelotvorno utječe na ishod postupka odlučivanja, što je na nacionalnom sudu da utvrdi.
91 Therefore, the answer to the second question is that Directive 96/61 must be interpreted as meaning that it:
91 Stoga na drugo pitanje valja odgovoriti da Direktivu 96/61 treba tumačiti u smislu da:
– requires that the public concerned have access to an urban planning decision, such as that at issue in the main proceedings, from the beginning of the authorisation procedure for the installation concerned,
– se njome zahtijeva da odluka o uvjetima provedbe prostornog plana, kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, bude stavljena na raspolaganje javnosti od samog početka postupka izdavanja dozvole za dotično postrojenje,
– does not allow the competent national authorities to refuse the public concerned access to such a decision by relying on the protection of the confidentiality of commercial or industrial information where such confidentiality is provided for by national or European Union law to protect a legitimate economic interest, and
– nadležnim nacionalnim tijelima ne dopušta da zainteresiranoj javnosti odbiju staviti na raspolaganje takvu odluku pozivajući se na zaštitu povjerljivih trgovačkih ili industrijskih podataka, kada je takva tajnost predviđena nacionalnim pravom ili pravom Unije u svrhu zaštite legitimnog ekonomskog interesa, i
– does not preclude the possibility of rectifying, during the administrative procedure at second instance, an unjustified refusal to make available to the public concerned an urban planning decision, such as that at issue in the main proceedings, during the administrative procedure at first instance, provided that all options and solutions remain possible and that rectification at that stage of the procedure still allows that public effectively to influence the outcome of the decision-making process, this being a matter for the national court to determine.
– ne isključuje mogućnost da se u drugostupanjskom upravnom postupku ispravi neopravdano odbijanje da se tijekom prvostupanjskog upravnog postupka zainteresiranoj javnosti stavi na raspolaganje odluka o uvjetima provedbe prostornog plana, kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, pod uvjetom da su i dalje otvorene sve mogućnosti i rješenja i da se ispravkom u toj fazi postupka može osigurati da javnost djelotvorno utječe na ishod postupka odlučivanja, što je na nacionalnom sudu da utvrdi.
92 By its third question, the referring court asks, in essence, whether Directive 85/337 must be interpreted as precluding the validity of an opinion on the assessment of the environmental impact of a project from being validly extended for several years after its adoption and whether, in such a case, it requires that a new assessment of the environmental impact of that project be undertaken.
92 U svojem trećem pitanju sud koji je podnio zahtjev u biti pita treba li Direktivu 85/337 tumačiti u smislu da joj je protivno da se valjanost mišljenja o procjeni učinka projekta na okoliš može valjano produljiti na nekoliko godina nakon što je doneseno, i propisuje li ona da se u tom slučaju provede nova procjena učinka na okoliš.
93 In that regard, the inšpekcia and the Slovak and Czech Governments maintain that Directive 85/337 is not applicable, ratione temporis, to the situation described by the referring court.
93 U tom pogledu inšpekcia te slovačka i češka vlada tvrde da spomenuta Direktiva 85/337 nije primjenjiva ratione temporis na situaciju koju je opisao sud koji je dostavio zahtjev.
94 According to settled case-law, the principle that projects likely to have significant effects on the environment must be subject to an environmental assessment does not apply where the application for authorisation for a project was formally lodged before the expiry of the period set for transposition of Directive 85/337 (Case C-431/92 Commission v Germany [1995] ECR I-2189, paragraphs 29 and 32, and Case C-81/96 Gedeputeerde Staten van Noord-Holland [1998] ECR I-3923, paragraph 23).
94 Prema ustaljenoj sudskoj praksi načelo da se za projekte koji mogu imati znatne učinke na okoliš mora provesti procjena utjecaja na okoliš nije primjenjivo u slučajevima kada dan formalnog podnošenja zahtjeva za suglasnost za projekt prethodi danu isteka roka za prenošenje Direktive 85/337 (presude od 11. kolovoza 1995., Komisija/Njemačka, C-431/92, Zb., str. I-2189., t. 29. i 32., i od 18. lipnja 1998., Gedeputeerde Staten van Noord-Holland, C-81/96, Zb., str. I-3923., t. 23.).
95 That directive is primarily designed to cover large-scale projects which will most often require a long time to complete. It would therefore not be appropriate for the relevant procedures, which are already complex at national level, to be made even more cumbersome and time-consuming by the specific requirements imposed by that directive and for situations already established to be affected by it (Gedeputeerde Staten van Noord-Holland, paragraph 24).
95 Naime, ta se direktiva u velikoj mjeri odnosi na opsežne projekte čije se izvođenje vrlo često proteže na dugo razdoblje. Shodno tome, ne bi bilo prikladno da se postupci, koji su složeni i na nacionalnoj razini, dodatno otežavaju i usporavaju zbog posebnih zahtjeva koje propisuje navedena direktiva kao ni da se njome obuhvaćaju postojeće situacije (gore navedena presuda Gedeputeerde Staten van Noord-Holland, t. 24.).
96 In the present case, it is apparent from the documents before the Court that the operator’s steps to obtain the permit to complete the landfill project at issue in the main proceedings started on 16 December 1998 with the lodging of an application for an environmental impact assessment in respect of that project. However, it follows from Article 2 of the Act concerning the conditions of accession of the Czech Republic, the Republic of Estonia, the Republic of Cyprus, the Republic of Latvia, the Republic of Lithuania, the Republic of Hungary, the Republic of Malta, the Republic of Poland, the Republic of Slovenia and the Slovak Republic and the adjustments to the Treaties on which the European Union is founded (OJ 2003 L 236, p. 33) that Directive 85/337 had to be implemented by the Slovak Republic with effect from the date of that Member State’s accession to the European Union, namely 1 May 2004.
96 Iz spisa dostavljenog Sudu u predmetnom slučaju proizlazi da su prvi koraci operatora za dobivanje dozvole za izvršenje projekta odlagališta iz glavnog postupka započeli 16. prosinca 1998. podnošenjem zahtjeva za procjenu učinka projekta na okoliš. Međutim, iz članka 2. Akta o uvjetima pristupanja Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike te o prilagodbama Ugovorâ (SL 2003, L 236, str. 33.) proizlazi da je Slovačka Republika dužna primjenjivati spomenutu Direktivu 85/337 počevši od dana pristupanja te države članice Europskoj uniji, tj. 1. svibnja 2004.
97 Nevertheless, it must be noted that the grant by the Slovak administration of the permit to complete the landfill site at issue in the main proceedings required three consecutive procedures, each of which led to the adoption of a decision.
97 Unatoč tomu, valja napomenuti da je za dodjelu dozvole za gradnju odlagališta iz glavnog postupka slovačka uprava morala provesti tri uzastopna postupka, od kojih su sva tri rezultirala odlukom.
98 The operator’s applications concerning the first two procedures were made on 16 December 1998 and on 7 August 2002, that is to say, before the expiry of the period set for the transposition of Directive 85/337. By contrast, the application for the integrated permit was submitted on 25 September 2007, which is after the expiry of that period. Therefore, it is necessary to determine whether the submission of the first two applications may be regarded as marking the formal initiation of the authorisation procedure within the meaning of the case-law referred to in paragraph 94 of this judgment.
98 Zahtjevi operatora za prva dva postupka podneseni su 16. prosinca 1998. i 7. kolovoza 2002., što znači prije isteka roka za prenošenje Direktive 85/337. Suprotno tome, zahtjev za integriranu dozvolu podnesen je 25. rujna 2007., tj. nakon isteka tog roka. Stoga je potrebno utvrditi može li se podnošenje prvih dvaju zahtjeva smatrati službenim početkom postupka izdavanja odobrenja u smislu ustaljene sudske prakse spomenute u točki 94. ove presude.
99 In that regard, it is important first of all to state that the applications submitted during the first two stages of the procedure are not to be confused with mere informal contacts which are not capable of demonstrating the formal opening of the authorisation procedure (see, to that effect, Case C-431/92 Commission v Germany, paragraph 32).
99 U tom je pogledu, prije svega, važno navesti da se zahtjevi podneseni tijekom prve dvije faze postupka ne smiju zamijeniti čisto neformalnim kontaktima, kojima se ne može dokazati formalno započinjanje postupka izdavanja odobrenja (u tom smislu vidjeti gore navedenu presudu Komisija/Njemačka, t. 32.).
100 Next, it must be pointed out that the environmental impact assessment completed in 1999 was carried out in order to enable completion of the landfill project which was the subject of the integrated permit. The subsequent steps taken in the procedure, and in particular, the issue of the construction permit, are based on that assessment. As the Advocate General has noted in point 115 of her Opinion, the fact that, under Slovak law, environmental impact is assessed separately from the actual authorisation procedure cannot extend the scope in time of Directive 85/337.
100 Nadalje, valja istaknuti da je procjena učinka na okoliš iz 1999. provedena kako bi se omogućila izvedba projekta odlagališta koji je predmet integrirane dozvole. Naknadni koraci u tom postupku, a posebno izdavanje građevinske dozvole, temelje se na toj procjeni. Kao što je nezavisna odvjetnica istaknula u točki 115. svog mišljenja, činjenica da se prema slovačkom pravu utjecaj na okoliš ocjenjuje odvojeno od samog postupka izdavanja odobrenja, ne može produžiti vremenski opseg Direktive 85/337.
101 Likewise, it is apparent from the considerations set out in paragraph 79 of this judgment that the urban planning decision on the location of the landfill site at issue in the main proceedings constitutes an indispensable stage for the operator to be authorised to carry out the landfill project at issue. That decision, moreover, imposes a number of conditions with which the operator must comply when carrying out his project.
101 Slično tomu, iz razmatranja u točki 79. ove presude proizlazi da odluka o uvjetima provedbe prostornog plana za lokaciju odlagališta otpada iz glavnog postupka predstavlja neizbježan korak prema tome da operator dobije dozvolu za izvršenje projekta izgradnje odlagališta otpada. Osim toga, spomenuta odluka nameće niz uvjeta koje operator mora zadovoljiti kod izvođenja projekta.
102 However, when examining a comparable procedure, the Court of Justice has taken the view that the date which should be used as a reference to determine whether the application in time of a directive imposing an environmental impact assessment was the date on which the project was formally submitted because the various phases of examination of a project are so closely connected that they represent a complex operation (Case C-209/04 Commission v Austria [2006] ECR I-2755, paragraph 58).
102 Međutim, prilikom ispitivanja jednog sličnog postupka Sud je smatrao da datum koji treba uzeti kao referentni za određivanje vremenske primjene neke direktive kojom se određuje provođenje procjene utjecaja na okoliš treba biti datum na koji je projekt formalno podnesen, budući da su različite faze ispitivanja projekta toliko usko povezane da predstavljaju vrlo složenu operaciju (presude od 23. ožujka 2006., Komisija/Austrija, C-209/04, Zb., str. I-2755., t. 58.).
103 Finally, it is apparent from settled case-law that an authorisation within the meaning of Directive 85/337 may be formed by the combination of several distinct decisions when the national procedure which allows the developer to be authorised to start works to complete his project includes several consecutive steps (see, to that effect, Case C-201/02 Wells [2004] ECR I-723, paragraph 52, and Case C-508/03 Commission v United Kingdom [2006] ECR I-3969, paragraph 102). It follows that, in that situation, the date on which the application for a permit for a project was formally lodged must be fixed as the day on which the developer submitted an application seeking to initiate the first stage of the procedure.
103 Konačno, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da odobrenje u smislu Direktive 85/337 može sadržavati kombinaciju nekoliko zasebnih odluka, ako nacionalni postupak kojim se investitora ovlašćuje da započne s izvođenjem radova na projektu uključuje nekoliko uzastopnih koraka (u tom smislu vidjeti presude od 7. siječnja 2004., Wells, C-201/02, Zb., str. I-723., t. 52., i od 4. svibnja 2006., Komisija/Ujedinjena Kraljevina, C-508/03, Zb., str. I-3969., t. 102.). Iz toga slijedi da se u tom slučaju datum na koji je formalno podnesen zahtjev za odobrenje projekta mora odrediti kao datum na koji je investitor podnio zahtjev za početak prve faze postupka.
104 It follows from the foregoing considerations that the application for a permit for the landfill project at issue in the main proceedings was formally lodged before the date of the expiry of the period set for transposition of Directive 85/337. Consequently, the obligations arising from that directive do not apply to that project and therefore it is not necessary to answer the third question.
104 Iz gore navedenih razmatranja slijedi da je zahtjev za odobrenje projekta odlagališta iz glavnog postupka formalno podnesen prije isteka roka za prenošenje Direktive 85/337. Sukladno tomu, obveze koje proizlaze iz te direktive ne primjenjuju se na taj projekt te, stoga, na treće pitanje nije potrebno odgovoriti.
105 By its fourth question, the referring court asks, in essence, whether Articles 1 and 15a of Directive 96/61, read in conjunction with Articles 6 and 9 of the Aarhus Convention, must be interpreted as meaning that members of the public concerned must be able, in the context of an action under Article 15a of that directive, to ask the court or the competent independent and impartial body established by law to order interim measures of a nature temporarily to suspend the application of a permit within the meaning of Article 4 of that directive pending the final decision.
105 U svojem četvrtom pitanju sud koji je podnio zahtjev u biti pita treba li članke 1. i 15.a Direktive 96/61, u vezi s člancima 6. i 9. Aarhuške konvencije, tumačiti u smislu da se članovima zainteresirane javnosti mora, u okviru pravnog lijeka iz članka 15.a te direktive, omogućiti da od suda ili zakonski utemeljenog, nadležnog neovisnog i nepristranog tijela zatraže da odrede privremene mjere kojima se privremeno suspendira primjena dozvole u smislu članka 4. te direktive dok se ne donese konačna odluka.
106 By virtue of their procedural autonomy, the Member States have discretion in implementing Article 9 of the Aarhus Convention and Article 15a of Directive 96/61, subject to compliance with the principles of equivalence and effectiveness. It is for them, in particular, to determine, in so far as the abovementioned provisions are complied with, which court of law or which independent and impartial body established by law is to have jurisdiction in respect of the review procedure referred to in those provisions and what procedural rules are applicable (see, by analogy, Joined Cases C-128/09 to C-131/09, C-134/09 and C-135/09 Boxus and Others [2011] ECR I-0000, paragraph 52).
106 Na temelju svoje postupovne autonomije i pod uvjetom da se poštuju načela ekvivalentnosti i djelotvornosti, države članice raspolažu marginom prosudbe kada je riječ o provođenju članka 9. Aarhuške konvencije i članka 15.a Direktive 96/61. Na njima je da odluče koji je sud ili koje zakonski utvrđeno neovisno i nepristrano tijelo nadležno za odlučivanje o pravnim lijekovima navedenim u tim odredbama i koje postupke treba primjenjivati radi usklađivanja s gore navedenim odredbama (vidjeti analogijom presudu od 18. listopada 2011., Boxus i dr., od C-128/09 do C-131/09, C-134/09 i C-135/09, Zb., str. I-9711., t. 52.).