natgillin/translations-raw huggingface dataset:
129 Furthermore, the fact that, in the context of applying European Union environmental legislation, certain matters contributing to the pollution of the air, sea or land territory of the Member States originate in an event which occurs partly outside that territory is not such as to call into question, in the light of the principles of customary international law capable of being relied upon in the main proceedings, the full applicability of European Union law in that territory (see to this effect, with regard to the application of competition law, Ahlström Osakeyhtiö and Others v Commission, paragraphs 15 to 18, and, with regard to hydrocarbons accidentally spilled beyond a Member State’s territorial sea, Case C-188/07 Commune de Mesquer [2008] ECR I-4501, paragraphs 60 to 62).
129 Nadalje, činjenica da u okviru primjene propisa Unije o zaštiti okoliša određeni elementi koji doprinose onečišćenju zraka, mora ili kopnenih državnih područja neke države članice proizlaze iz događaja koji se djelomično odvijaju izvan tog područja nije takva da, s obzirom na načela međunarodnog običajnog prava na koja se može pozivati u glavnom postupku, dovodi u pitanje potpunu primjenjivost prava Unije na tom području (vidjeti u tom smislu, u vezi s primjenom prava u području tržišnog natjecanja, gore navedenu presudu Ahlström Osakeyhtiö i dr./Komisija, t. od 15. do 18., a u vezi s ugljikovodicima koji su slučajno izliveni izvan teritorijalnog mora države članice presudu od 24. lipnja 2008., Commune de Mesquer, C 188/07, Zb., str. I-4501., t. od 60. do 62.).
131 ATA and others contend, in essence, that Directive 2008/101 infringes Article 7 of the Open Skies Agreement since, so far as it concerns them, Article 7 requires aircraft engaged in international navigation to comply with the laws and regulations of the European Union only when the aircraft enter or depart from the territory of the Member States or, in the case of its laws and regulations relating to the operation and navigation of such aircraft, when their aircraft are within that territory. They maintain that Directive 2008/101 seeks to apply the allowance trading scheme laid down by Directive 2003/87 not only upon the entry of aircraft into the territory of the Member States or on their departure from that territory, but also to those parts of flights that are carried out above the high seas and the territory of third States.
131 ATA i dr. u biti tvrde da Direktiva 2008/101 krši članak 7. Sporazuma o otvorenom nebu, budući da, u mjeri u kojoj se odnosi na njih, članak 7. propisuje da zrakoplovi uključeni u međunarodnu zračnu plovidbu moraju poštovati zakone i propise Unije samo ako na državno područje država članica ulaze ili iz njega odlaze ili, kada se radi o zakonima i propisima Unije koji uređuju eksploataciju i plovidbu takvih zrakoplova, dok su unutar tog državnog područja. Oni drže da se Direktivom 2008/101 sustav trgovanja emisijskim jedinicama utvrđen Direktivom 2003/87 nastoji primjenjivati ne samo na ulazak zrakoplova na državno područje država članica ili na njihov odlazak s tog područja, već i na one dijelove letova koji se obavljaju iznad otvorenog mora trećih država.
134 Directive 2008/101 provides that Directive 2003/87 is to apply to flights which arrive at or depart from an aerodrome situated in the territory of a Member State. Thus, since that legislation relates to the admission to or departure from the territory of the Member States of aircraft engaged in international air navigation, both European and transatlantic, it is clear from the very wording of Article 7(1) of the Open Skies Agreement that such legislation applies to any aircraft utilised by the airlines of the other party to that agreement and that such aircraft are required to comply with that legislation.
134 Direktiva 2008/101 propisuje da Direktivu 2003/87 treba primjenjivati na letove sa slijetanjem na aerodrome i polijetanjem s aerodroma koji se nalaze na državnom području države članice. Budući da se taj pravni propis odnosi na ulazak zrakoplova uključenih u međunarodnu zračnu plovidbu, europsku i transatlantsku, na državno područje države članice ili njihov izlazak iz državnog područja države članice, iz samog teksta članka 7. stavka 1. Sporazuma o otvorenom nebu proizlazi da se taj pravni propis primjenjuje na sve zrakoplove kojima se koriste zračni prijevoznici druge stranke tog Sporazuma i da ti zrakoplovi moraju udovoljavati zahtjevima tog propisa.
136 ATA and others and IATA contend in essence that, in extending the allowance trading scheme prescribed by Directive 2003/87 to international aviation, Directive 2008/101 infringes the obligation, laid down in Article 11(1) and (2)(c) of the Open Skies Agreement and owed by the European Union, to exempt the fuel load from taxes, duties, fees and charges. In particular, those parties to the main proceedings contend that only charges based on the cost of the service provided can be imposed by the European Union, but the scheme prescribed by Directive 2003/87 does not fall within that exception.
136 ATA i dr. i IATA u biti tvrde da proširenjem sustava za trgovanje emisijskim jedinicama propisanog Direktivom 2003/87 na međunarodno zrakoplovstvo, Direktiva 2008/101 krši obvezu izuzimanja natočenog goriva od taksi, carina, pristojbi i naknada, koju ima Unija i koja je utvrđena člankom 11. stavkom 1. i stavkom 2. točkom (c) Sporazuma o otvorenom nebu. Te stranke u glavnom postupku posebno navode da Unija može naplaćivati samo naknade koje se izračunavaju na temelju cijene pruženih usluga, ali da sustav propisan Direktivom 2003/87 ne pripada u tu iznimku.
137 In that regard, it should be noted that those provisions of the Open Skies Agreement seek to regulate certain aspects relating to the economic costs of air transport, whilst ensuring equal conditions for airlines. Subject to reciprocity, those provisions prohibit, inter alia, certain forms of import customs duties, taxes, fees and charges on fuel.
137 S tim u vezi valja napomenuti da je cilj navedenih odredaba iz Sporazuma o otvorenom nebu urediti određene aspekte povezane s ekonomskom cijenom zračnog prijevoza te istodobno osigurati jednake uvjete za zračne prijevoznike. Te odredbe, na temelju načela reciprociteta, između ostalog zabranjuju određene oblike uvoznih carina, taksi, pristojbi i naknada za gorivo.
138 The rules set out in Directive 2008/101 are intended to extend the allowance trading scheme established by Directive 2003/87 to aircraft operators. They thus pursue in particular the objective of improving environmental protection.
138 Pravila navedena u Direktivi 2008/101 namijenjena su za proširenje sustava trgovanja emisijskim jedinicama uspostavljenog Direktivom 2003/87 na operatore zrakoplova. Prema tome, ta pravila imaju za cilj poboljšanje zaštite okoliša.
139 Furthermore, while the ultimate objective of the allowance trading scheme is the protection of the environment by means of a reduction of greenhouse gas emissions, the scheme does not of itself reduce those emissions but encourages and promotes the pursuit of the lowest cost of achieving a given amount of emissions reductions. The benefit for the environment depends on the stringency of the total quantity of allowances allocated, which represents the overall limit on emissions allowed by the scheme (Case C-127/07 Arcelor Atlantique et Lorraine and Others [2008] ECR I-9895, paragraph 31).
139 Osim toga, valja podsjetiti da, ako je krajnji cilj sustava trgovanja emisijskim jedinicama zaštititi okoliš smanjenjem emisija stakleničkih plinova, ovaj sustav sam po sebi ne smanjuje te emisije, nego potiče i promiče nastojanje da se smanjenje tih emisija na zadanu razinu postigne uz najniže moguće troškove. Korist za okoliš ovisi o strogosti pri određivanju ukupne količine emisijskih jedinica koje se dodjeljuju, što predstavlja ukupno ograničenje emisija koje su dopuštene tim sustavom (presuda od 16. prosinca 2008., Arcelor Atlantique i Lorraine i dr., C-127/07, Zb., str. I-9895., točka 31.).
140 It also follows that the economic logic of the allowance trading scheme consists in ensuring that the reductions of greenhouse gas emissions required to achieve a predetermined environmental outcome take place at the lowest cost. In particular by allowing the allowances that have been allocated to be sold, the scheme is intended to encourage every participant in the scheme to emit quantities of greenhouse gases that are less than the allowances originally allocated to him, in order to sell the surplus to another participant who has emitted more than his allowance (Arcelor Atlantique et Lorraine and Others, paragraph 32).
140 Iz toga isto tako proizlazi da se ekonomska logika sustava trgovanja emisijskim jedinicama sastoji u tome da se uz najniže troškove osiguraju smanjenja emisija stakleničkih plinova koja su nužna za postizanje unaprijed određenih rezultata. Namjena tog sustava je, posebno omogućavanjem prodaje dodijeljenih emisijskih jedinica, potaknuti svakog sudionika u sustavu da emitira manje količine stakleničkih plinova od onih za koje su mu dodijeljene emisijske jedinice, kako bi višak tih emisijskih jedinica mogao prodati drugom sudioniku čije količine emisija premašuju količinu emisijskih jedinica koje su mu dodijeljene (gore navedena presuda Atlantique i Lorraine i dr., točka 32.).
141 It is true that in the case of the aviation field the European Union legislature, as is apparent from Part B of Annex IV to Directive 2003/87 as amended by Directive 2008/101, chose to take the fuel consumption of the operators’ aircraft as a basis for establishing a formula enabling calculation of those operators’ emissions in connection with the flights falling within that annex performed by their aircraft. Aircraft operators must therefore surrender a number of allowances equal to their total emissions during the preceding calendar year, which are calculated on the basis of their fuel consumption for all their flights falling within that directive and an emission factor.
141 Istina je da se je u području zrakoplovstva zakonodavac Unije, kao što to proizlazi iz dijela B. Priloga IV. Direktivi 2003/87, kako je izmijenjena Direktivom 2008/101, odlučio upotrijebiti potrošnju goriva zrakoplova operatora kao osnovu za postavljanje formule za izračun emisija tih operatora u vezi s letovima koje obavljaju svojim zrakoplovima i koji su obuhvaćeni tim Prilogom. Operatori zrakoplova stoga moraju predati broj emisijskih jedinica koji je jednak količini njihovih emisija iz prethodne kalendarske godine, koja se izračuna na temelju njihove potrošnje goriva za sve njihove letove obuhvaćene tom direktivom i faktora emisije.
142 However, in contrast to the defining feature of obligatory levies on the possession and consumption of fuel, there is no direct and inseverable link between the quantity of fuel held or consumed by an aircraft and the pecuniary burden on the aircraft’s operator in the context of the allowance trading scheme’s operation. The actual cost for the operator, resulting from the number of allowances to be surrendered, a quantity which is calculated inter alia on the basis of fuel consumption, depends, inasmuch as a market-based measure is involved, not directly on the number of allowances that must be surrendered, but on the number of allowances initially allocated to the operator and their market price when the purchase of additional allowances proves necessary in order to cover the operator’s emissions. Nor can it be ruled out that an aircraft operator, despite having held or consumed fuel, will bear no pecuniary burden resulting from its participation in the allowance trading scheme, or will even make a profit by assigning its surplus allowances for consideration.
142 Međutim, u suprotnosti sa značajkama na temelju kojih se određuju obvezna davanja za držanje i potrošnju goriva, u okviru djelovanja sustava trgovanja emisijskim jedinicama ne postoji izravna i neraskidiva veza između količine goriva koju zrakoplov ima ili potroši i novčanog opterećenja operatora zrakoplova. Stvaran trošak za operatora koji proizlazi iz količine emisijskih jedinica koje treba predati, izračunane između ostalog na temelju potrošnje goriva, ne ovisi, budući da se radi o mjeri koja se temelji na tržištu, izravno o broju emisijskih jedinica koje treba predati, već o broju emisijskih jedinica koje su tom operatoru prvotno dodijeljene i o njihovoj tržišnoj cijeni kad se ukaže potreba za kupovinom dodatnih emisijskih jedinica da bi se pokrile emisije tog operatora. Osim toga, nije isključena ni mogućnost da operator zrakoplova, iako je imao ili potrošio gorivo, nema nikakvo novčano opterećenje kao rezultat toga što sudjeluje u sustavu trgovanja emisijskim jedinicama, ili će čak ostvariti profit prijenosom viška svojih emisijskih jedinica.
148 ATA and others submit in essence that application of Directive 2003/87 to airlines established in the United States infringes Article 15(3) of the Open Skies Agreement, since such an environmental measure is incompatible with the relevant ICAO standards. Furthermore, in rendering the scheme laid down by Directive 2003/87 applicable to aviation, Directive 2008/101 constitutes a measure limiting in particular the volume of traffic and frequency of service, in breach of Article 3(4) of that agreement. Finally, application of such a scheme amounts to a charge incompatible with Article 15 of the Chicago Convention, a provision which the parties to the Open Skies Agreement undertook to comply with pursuant to Article 3(4) of that agreement.
148 ATA i dr. u biti navode da se primjenom Direktive 2003/87 na zračne prijevoznike sa sjedištem u Sjedinjenim Državama krši članak 15. stavak 3. Sporazuma o otvorenom nebu, budući da takva mjera zaštite okoliša nije usklađena s relevantnim standardima ICAO-a. Nadalje, time što primjenu sustava utvrđenog Direktivom 2003/87 proširuje na zrakoplovstvo, Direktiva 2008/101 predstavlja mjeru koja ograničava posebno opseg prometa i učestalost usluga, čime krši članak 3. stavak 4. tog sporazuma. I konačno, primjena takvog sustava ima za posljedicu naknadu koja nije usklađena s člankom 15. Čikaške konvencije, odnosno s odredbom koju su se stranke Sporazuma o otvorenom nebu obvezale poštovati na temelju članka 3. stavka 4. tog sporazuma.
149 First of all, it should be noted that, in any event, neither the referring court nor ATA and others have provided material indicating that the European Union, in adopting Directive 2008/101 which renders Directive 2003/87 applicable to aviation, infringed an aviation environmental standard adopted by the ICAO within the meaning of Article 15(3) of the Open Skies Agreement. Furthermore, inasmuch as ICAO Resolution A37-19 lays down in its annex guiding principles for the design and implementation of market-based measures (‘MBMs’), it does not indicate that MBMs, such as the European Union allowance trading scheme, would be contrary to the aviation environmental standards adopted by the ICAO.
149 Prije svega valja napomenuti da, u svakom slučaju, ni sud koji je uputio zahtjev ni ATA i dr. nisu dostavili materijale koji bi ukazivali na to da je Unija, donošenjem Direktive 2008/101, koja Direktivu 2003/87 čini primjenjivom na zrakoplovstvo, prekršila standarde zaštite okoliša u zrakoplovstvu koje je ICAO usvojio u smislu članka 15. stavka 3. Sporazuma o otvorenom nebu. Osim toga, opća načela za izradu i provedbu tržišnih mjera („Market-Based Measures”), (dalje u tekstu: tržišne mjere (MBM)) utvrđena u prilogu Rezoluciji A/37-19 Međunarodne organizacije civilnog zrakoplovstva (ICAO) ne ukazuju na to da bi tržišne mjere (MBM), kao što je sustav Unije za trgovanje emisijskim jedinicama, bile u suprotnosti sa standardima zaštite okoliša u zrakoplovstvu koje je usvojio ICAO.
151 That corresponds precisely to the objective formulated in Article 25a of Directive 2003/87, as amended by Directive 2008/101, which seeks to ensure optimal interaction between the European Union allowance trading scheme and MBMs that may be adopted by third States, so that those schemes are not applied twice to aircraft operating on international routes, be they registered in a Member State or in a third State. Such an objective corresponds, moreover, to the objective underlying Article 15(7) of the Open Skies Agreement.
151 To točno odgovara cilju formuliranom u članku 25.a Direktive 2003/87, kako je izmijenjena Direktivom 2008/101, kojim se nastoji osigurati optimalno međudjelovanje sustava trgovanja emisijskim jedinicama Unije i tržišnih mjera (MBM) koje bi mogle usvojiti treće države, tako da se ti sustavi ne primjenjuju dvostruko na zrakoplove koji se rabe u međunarodnom prometu, bez obzira na to jesu li registrirani u državi članici ili trećoj državi. Takav cilj, štoviše, odgovara cilju iz članka 15. stavka 7. Sporazuma o otvorenom nebu.
153 Article 3(4) of the Open Skies Agreement expressly provides that neither of the parties to the agreement may impose such limitations ‘except as may be required for … environmental … reasons’. Furthermore, it is to be noted that in any event, the allowance trading scheme does not set any limit on the emissions of aircraft which depart from or arrive at an aerodrome situated in the territory of a Member State and also does not limit frequency or regularity of service, as the fundamental obligation owed by aircraft operators is solely to surrender allowances corresponding to their actual emissions. Nor, for the reasons set out in paragraphs 141 to 147 of the present judgment, can such an obligation be regarded as an airport charge.
153 Članak 3. stavak 4. Sporazuma o otvorenom nebu izričito predviđa da nijedna ugovorna stranka ne smije postavljati takva ograničenja „osim ako se to može zahtijevati radi […] razloga u vezi [s] okoliša[em] ”. Nadalje, treba napomenuti da sustav za trgovanje emisijskim jedinicama ni u kojem slučaju ne postavlja nikakva ograničenja za emisije zrakoplova koji polijeću s aerodroma ili slijeću na aerodrom koji se nalazi na državnom području države članice niti ne ograničava učestalost ili redovitost usluge, budući da je temeljna obveza operatora zrakoplova da predaju emisijske jedinice koje odgovaraju njihovim stvarnim emisijama. Isto se tako, iz razloga navedenih u točkama od 141. do 147. ove presude ne može smatrati naknadom zračne luke.
158 Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the referring court, the decision on costs is a matter for that court. Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
158 Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
– first, within the limits of review as to a manifest error of assessment attributable to the European Union regarding its competence, in the light of those principles, to adopt that directive:
– prvo, u granicama ispitivanja očite pogreške u ocjeni koja se može pripisati Uniji s obzirom na njezinu nadležnost da s obzirom na ta načela donese tu direktivu:
– Articles 7 and 11(1) and (2)(c) of the Air Transport Agreement concluded on 25 and 30 April 2007 between the United States of America, of the one part, and the European Community and its Member States, of the other part, as amended by the Protocol, and
– članak 7. i članak 11. stavak 1. i stavak 2. točka (c) Sporazuma o zračnom prijevozu između Sjedinjenih Američkih Država, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane, kako je izmijenjen Protokolom i
– Article 15(3) of that agreement, read in conjunction with Articles 2 and 3(4) thereof.
– članak 15. stavak 3. tog Sporazuma u vezi s njegovim člankom 2. i člankom 3. stavkom 4.
[Signatures]
Potpis
15 January 2013 (*)
15. siječnja 2013. (*)
(Article 267 TFEU – Annulment of a judicial decision – Referral back to the court concerned – Obligation to comply with the annulment decision – Reference for a preliminary ruling – Whether possible – Environment – Aarhus Convention – Directive 85/337/EEC – Directive 96/61/EC – Public participation in the decision-making process – Construction of a landfill site – Application for a permit – Trade secrets – Non-communication of a document to the public – Effect on the validity of the decision authorising the landfill site – Rectification – Assessment of the environmental impact of the project – Final opinion prior to accession of the Member State to the European Union – Application in time of Directive 85/337 – Effective legal remedy – Interim measures – Suspension of implementation – Annulment of the contested decision – Right to property – Interference)
„Članak 267. UFEU-a – Ukidanje sudske odluke – Vraćanje predmeta nadležnom sudu – Obveza poštovanja odluke o poništenju– Zahtjev za prethodnu odluku – Je li moguć – Okoliš – Aarhuška konvencija – Direktiva 85/337/EEZ – Direktiva 96/61/EZ – Sudjelovanje javnosti u odlučivanju – Izgradnja odlagališta otpada – Zahtjev za dozvolu – Poslovna tajna – Nedostavljanje dokumenta javnosti – Utjecaj na valjanost odluke o odobravanju odlagališta – Ispravak – Procjena utjecaja projekta na okoliš – Konačno mišljenje prije pristupanja države članice Uniji – Vremenska primjena Direktive 85/337 – Učinkoviti pravni lijek – Privremene mjere – Suspenzija izvršenja – Ukidanje pobijane odluke – Pravo vlasništva – Zadiranje”
In Case C-416/10,
U predmetu C-416/10,
REQUEST for a preliminary ruling under Article 267 TFEU from the Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakia), made by decision of 17 August 2010, received at the Court on 23 August 2010, in the proceedings
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka), odlukom od 17. kolovoza 2010., koju je Sud zaprimio 23. kolovoza 2010., u postupku
Jozef Križan,
Jozef Križan,
Katarína Aksamitová,
Katarína Aksamitová,
Gabriela Kokošková,
Gabriela Kokošková,
Jozef Kokoška,
Jozef Kokoška,
Martina Strezenická,
Martina Strezenická,
Jozef Strezenický,
Jozef Strezenický,
Peter Šidlo,
Peter Šidlo,
Lenka Šidlová,
Lenka Šidlová,
Drahoslava Šidlová,
Drahoslava Šidlová,
Milan Šimovič,
Milan Šimovič,
Elena Šimovičová,
Elena Šimovičová,
Stanislav Aksamit,
Stanislav Aksamit,
Tomáš Pitoňák,
Tomáš Pitoňák,
Petra Pitoňáková,
Petra Pitoňáková,
Mária Križanová,
Mária Križanová,
Vladimír Mizerák,
Vladimír Mizerák,
Ľubomír Pevný,
Ľubomír Pevný,
Darina Brunovská,
Darina Brunovská,
Mária Fišerová,
Mária Fišerová,
Lenka Fišerová,
Lenka Fišerová,
Peter Zvolenský,
Peter Zvolenský,
Katarína Zvolenská,
Katarína Zvolenská,
Kamila Mizeráková,
Kamila Mizeráková,
Anna Konfráterová,
Anna Konfráterová,
Milan Konfráter,
Milan Konfráter,
Michaela Konfráterová,
Michaela Konfráterová,
Tomáš Pavlovič,
Tomáš Pavlovič,
Jozef Krivošík,
Jozef Krivošík,
Ema Krivošíková,
Ema Krivošíková,
Eva Pavlovičová,
Eva Pavlovičová,
Jaroslav Pavlovič,
Jaroslav Pavlovič,
Pavol Šipoš,
Pavol Šipoš,
Martina Šipošová,
Martina Šipošová,
Jozefína Šipošová,
Jozefína Šipošová,
Zuzana Šipošová,
Zuzana Šipošová,
Ivan Čaputa,
Ivan Čaputa,
Zuzana Čaputová,
Zuzana Čaputová,
Štefan Strapák,
Štefan Strapák,
Katarína Strapáková,
Katarína Strapáková,
František Slezák,
František Slezák,
Agnesa Slezáková,
Agnesa Slezáková,
Vincent Zimka,
Vincent Zimka,
Elena Zimková,
Elena Zimková,
Marián Šipoš,
Marián Šipoš,
Mesto Pezinok
Mesto Pezinok
v Slovenská inšpekcia životného prostredia,
protiv Slovenská inšpekcia životného prostredia,
Ekologická skládka as,
Ekologická skládka as,
composed of V. Skouris, President, K. Lenaerts, Vice-President, A. Tizzano, M. Ilešič, L. Bay Larsen (Rapporteur), J. Malenovský, Presidents of Chambers, A. Borg Barthet, J.-C. Bonichot, C. Toader, J.-J. Kasel and M. Safjan, Judges,
u sastavu: V. Skouris, predsjednik, K. Lenaerts, potpredsjednik, A. Tizzano, M. Ilešič, L. Bay Larsen (izvjestitelj), J. Malenovský, predsjednici vijeća, A. Borg Barthet, J.-C. Bonichot, C. Toader, J.-J. Kasel i M. Safjan, suci,
having regard to the written procedure and further to the hearing on 17 January 2012,
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 17. siječnja 2012.,