natgillin/translations-raw huggingface dataset:
13 The referring court states in that respect that, under Italian law, criminal procedure comprises two distinct stages.
13 Sudac koji je uputio zahtjev u tom pogledu napominje da se, na temelju talijanskog prava, kazneni postupak sastoji od dvije različite faze.
During the first stage, namely that of the preliminary enquiry, the Public Prosecutor's Office makes enquiries and, under the supervision of the judge in charge of preliminary enquiries, gathers the evidence on the basis of which it will assess whether the prosecution should be abandoned or the matter should proceed to trial.
Tijekom prve faze, odnosno prethodnog istražnog postupka, javni tužitelj istražuje i, pod nadzorom suca zaduženog za prethodne istražne postupke, prikuplja dokaze na temelju kojih će procijeniti hoće li obustaviti kazneno gonjenje ili zahtijevati suđenje pred kaznenim sudom.
The final decision on whether to allow the prosecution to proceed or to dismiss the matter is taken by the judge in charge of preliminary enquiries at the conclusion of an informal hearing.
U potonjem slučaju, navedeni sudac nakon održavanja ad hoc rasprave donosi konačnu odluku kojom se prihvaća zahtjev ili se proglašava obustava postupka.
14 A decision to send the examined person for trial opens the second stage of the proceedings, namely the adversarial stage, in which the judge in charge of preliminary enquiries does not take part.
14 Moguća odluka kojom se nastavlja suđenje tuženici otvara drugu fazu postupka, to jest, raspravnu fazu, u kojoj ne sudjeluje sudac koji je zadužen za prethodni istražni postupak.
The proceedings proper begin with this stage.
Sâmo suđenje u pravom smislu riječi započinje ovom fazom.
It is only at that stage that, as a rule, evidence must be taken at the initiative of the parties and in compliance with the adversarial principle.
U pravilu se tek u ovoj fazi trebaju prikupiti dokazi na zahtjev stranaka uz poštovanje načela kontradiktornosti.
The referring court states that it is during the trial that the parties' submissions may be accepted as evidence within the technical sense of the term.
Sudac koji je uputio zahtjev napominje da se tek tijekom rasprava u okviru suđenja podnesci stranaka mogu priznati kao dokazi u tehničkom smislu riječi.
In those circumstances, the evidence gathered by the Public Prosecutor's Office during the preliminary enquiry stage, in order to enable the Office to decide whether to institute criminal proceedings by proposing committal for trial or to ask for the matter to be closed, must be subjected to cross-examination during the trial proper in order to acquire the value of `evidence' in the full sense.
U tim okolnostima dokazi koje je prikupio javni tužitelj tijekom faze prethodnog istražnog postupka, kako bi javni tužitelj odlučio može li se pokrenuti kazneni postupak ili kako bi zatražio odbacivanje predmeta, moraju biti predmet kontradiktorne rasprave organizirane u okviru samog suđenja kako bi zadobili vrijednost „dokaza" u punom smislu.
15 The national court states, however, that there are exceptions to that rule, laid down by Article 392 of the CPP, which allow evidence to be established early, during the preliminary enquiry period, on a decision of the judge in charge of preliminary enquiries and in compliance with the adversarial principle, by means of the Special Inquiry procedure.
15 Sudac koji je uputio zahtjev navodi da ipak postoje iznimke tog pravila navedene u članku 392. CPP-a, kojima je dopušteno da se, prema odluci suca zaduženog za prethodni istražni postupak, dokazi utvrde ranije tijekom faze prethodnog istražnog postupka uz poštovanje načela kontradiktornosti putem sporednog postupka za ranije iznošenje dokaza.
Evidence gathered in that way has the same probative value as that gathered during the second stage of the proceedings.
Tako pribavljeni dokazi imaju istu dokaznu vrijednost kao i dokazi prikupljeni u drugoj fazi postupka.
Article 392(1a) of the CPP has introduced the possibility of using that special procedure when taking evidence from victims of certain restrictively listed offences (sexual offences or offences with a sexual background) aged less than 16 years, even outside the cases envisaged in paragraph 1 of that article.
Člankom 392. stavkom 1.a CPP-a uvedena je mogućnost pokretanja tog sporednog postupka kada se radi o iznošenju dokaza od strane žrtava određenih navedenih kaznenih djela (seksualnih kaznenih djela ili kaznenih djela seksualne konotacije), koje su mlađe od 16 godina, čak i izvan slučajeva predviđenih stavkom 1. tog članka.
Article 398(5a) of the CPP also allows the same judge to order evidence to be taken, in the case of enquiries concerning offences referred to in Article 392(1a) of the CPP, under special arrangements allowing the protection of the minors concerned.
Člankom 398. stavkom 5.a CPP-a dopušta se i da isti sudac naloži iznošenje dokaza u posebnim uvjetima kojima se dotične maloljetnike štiti u slučaju istraga vezanih uz kaznena djela iz članka 392. stavka 1.a CPP-a.
According to the national court, those additional derogations are designed to protect, first, the dignity, modesty and character of a minor witness, and, secondly, the authenticity of the evidence.
Prema sucu koji je uputio pitanje, ta dodatna odstupanja namijenjena su prvenstveno zaštiti dostojanstva, čednosti i karaktera svjedoka, kada je žrtva maloljetna, kao i zaštiti vjerodostojnosti dokaza.
16 In this case, the Public Prosecutor's Office asked the judge in charge of preliminary enquiries in August 2001 to take the testimony of eight children, witnesses and victims of the offences for which Mrs Pupino is being examined, by the special procedure for taking evidence early, pursuant to Article 392(1a) of the CPP, on the ground that such evidence could not be deferred until the trial on account of the witnesses' extreme youth, inevitable alterations in their psychological state, and a possible process of repression.
16 U glavnom postupku javni je tužitelj u kolovozu 2001. godine zatražio od suca zaduženog za prethodni istražni postupak da uzme iskaze osmero djece, svjedoka i žrtava kaznenih djela zbog kojih se sudi M. Pupino, u sporednom postupku za ranije iznošenje dokaza u skladu s člankom 392. stavkom 1. točkom (a) CPP-a, na temelju toga što se iznošenje dokaza ne može odgoditi do kontradiktorne rasprave zato što su svjedoci iznimno mladi te zbog neizbježne promjene psihološkog stanja svjedoka, kao i zbog moguće psihološke represije.
The Public Prosecutor's Office also requested that evidence be gathered under the special arrangements referred to in Article 398(5a) of the CPP, whereby the hearing should take place in specially designed facilities, with arrangements to protect the dignity, privacy and tranquillity of the minors concerned, possibly involving an expert in child psychology by reason of the delicate and serious nature of the facts and the difficulties caused by the victims' young age.
Javni je tužitelj isto tako zatražio prikupljanje dokaza u posebnim uvjetima predviđenih člankom 398. stavkom 5.a CPP-a, prema kojemu bi se saslušanje trebalo održati u posebnoj ustanovi tako da se zaštiti dostojanstvo, privatnost i mir dotičnih maloljetnika te, ako je potrebno, koristeći se uslugama stručnjaka za dječju psihologiju osjetljivosti i ozbiljnosti činjenica kao i poteškoća povezanih s mladom dobi žrtava.
Mrs Pupino opposed that application, arguing that it did not fall within any of the cases envisaged by Article 392(1) and (1a) of the CPP.
M. Pupino osporavala je taj zahtjev tvrdeći da ovaj slučaj nije obuhvaćen člankom 392. stavcima 1. i 1.a CPP-a.
17 The referring court states that, under the national provisions in question, the application of the Public Prosecutor's Office would have to be dismissed. Those provisions do not provide for the use of the Special Inquiry procedure, or for the use of special arrangements for gathering evidence, where the facts are such as those alleged against the defendant, even if there is no reason to preclude those provisions also covering cases other than those referred to in Article 392(1) of the CPP in which the victim is a minor.
17 Prema mišljenju suca koji je uputio zahtjev, zahtjev javnog tužitelja treba odbaciti na temelju dotičnih nacionalnih odredaba, u mjeri u kojoj njima nije predviđeno pokretanje sporednog postupka za ranije iznošenje dokaza s obzirom na činjenice kao što su one koje se navode protiv tuženice, čak i ako ništa ne sprječava da te odredbe obuhvaćaju i druge slučajeve osim onih utvrđenih člankom 392. stavkom 1. CPP-a u kojima je žrtva maloljetnik.
A number of offences excluded from the scope of Article 392(1) of the CPP might well prove more serious for the victim than those referred to in that provision.
Neka kaznena djela isključena iz područja primjene članka 392. stavka 1. CPP-a mogu se pokazati ozbiljnijima za žrtvu nego ona koja su obuhvaćena tom odredbom.
That, in the view of the national court, is the case here, where, according to the Public Prosecutor's Office, Mrs Pupino maltreated several children aged less than five years, causing them psychological trauma.
Takav je slučaj u glavnom postupku jer je, kako tvrdi javni tužitelj, M. Pupino zlostavljala više djece mlađe od pet godina uzrokujući im psihičke traume.
18 Considering that, `apart from the question of the existence or otherwise of a direct effect of Community law', the national court must `interpret its national law in the light of the letter and the spirit of Community provisions', and having doubts as to the compatibility of Articles 392(1a) and 398(5a) of the CPP with Articles 2, 3 and 8 of the Framework Decision, inasmuch as the provisions of that code limit the ability of the judge in charge of preliminary enquiries to apply the Special Inquiry procedure for the early gathering of evidence, and the special arrangements for its gathering, to sexual offences or offences with a sexual background, the judge in charge of preliminary enquires at the Tribunale di Firenze has decided to stay the proceedings and ask the Court of Justice to rule on the scope of Articles 2, 3 and 8 of the Framework Decision.
18 Budući da sudac koji je zadužen za prethodni istražni postupak pri Tribunale di Firenze smatra, „bez obzira na to postoji li ili ne izravan učinak prava Zajednice", da nacionalni sudac mora „tumačiti svoje nacionalno pravo s obzirom na tekst i svrhu odredaba Zajednice", te ima sumnje u pogledu usklađenosti članka 392. stavka 1.a i članka 398. stavka 5.a CPP-a s člancima 2., 3. i 8. Okvirne odluke, u pogledu toga da odredbe CPP-a ograničavaju samo na seksualna kaznena djela ili kaznena djela seksualne konotacije ovlasti suca koji je zadužen za prethodni istražni postupak da pokrene postupak za ranije iznošenje dokaza, odnosno, da se koristi posebnim uvjetima za prikupljanje i utvrđivanje dokaza, sudac koji je zadužen za prethodni istražni postupak pri Tribunale di Firenze odlučio je prekinuti postupak i zatražiti od Suda da odluči o području primjene članaka 2., 3. i 8.
Jurisdiction of the Court of Justice
Okvirne odluke. Nadležnost Suda
19 Under Article 46(b) EU, the provisions of the EC, EAEC and ECSC Treaties concerning the powers of the Court of Justice and the exercise of those powers, including the provisions of Article 234 EC, apply to the provisions of Title VI of the Treaty on European Union under the conditions laid down by Article 35 EU.
19 Na temelju članka 46. točke (b) UEU-a, odredbe UEZ-a, UEZAE-a i UEZUČ-a o nadležnosti Suda i ostvarivanju te nadležnosti, uključujući i odredbe članka 234. UEZ-a, primjenjive su na odredbe glave VI. Ugovora o Europskoj uniji u skladu s uvjetima utvrđenima člankom 35. UEU-a.
It follows that the system under Article 234 EC is capable of being applied to the Court's jurisdiction to give preliminary rulings by virtue of Article 35 EU, subject to the conditions laid down by that provision.
Iz toga slijedi da se sustav predviđen člankom 234. UEZ-a može primijeniti na nadležnost Suda da donosi prethodne odluke na temelju članka 35. UEU-a, u skladu s uvjetima utvrđenima tom odredbom.
20 As stated in paragraph 5 of this judgment, the Italian Republic indicated by a declaration which took effect on 1 May 1999, the date on which the Treaty of Amsterdam came into force, that it accepted the jurisdiction of the Court of Justice to rule on the validity and interpretation of the acts referred to in Article 35 EU in accordance with the rules laid down in paragraph 3(b) of that article.
20 Kako je navedeno u točki 5. ove presude, Talijanska Republika navela je u izjavi, koja je stupila na snagu 1. svibnja 1999., na dan na koji je stupio na snagu Ugovor iz Amsterdama, da prihvaća nadležnost Suda u odlučivanju o valjanosti i tumačenju akata utvrđenih člankom 35. UEU-a u skladu s pravilima propisanima stavkom 3. točkom (b) tog članka.
21 Concerning the acts referred to in Article 35(1) EU, Article 35(3)(b) provides, in terms identical to those of the first and second paragraphs of Article 234 EC, that `any court or tribunal' of a Member State may `request the Court of Justice to give a preliminary ruling' on a question raised in a case pending before it and concerning the `validity or interpretation' of such acts, `if it considers that a decision on the question is necessary to enable it to give judgment'.
21 Što se tiče akata utvrđenih člankom 35. stavkom 1. UEU-a, člankom 35. stavkom 3. točkom (b) propisuje se, pod uvjetima jednakim onima iz prvog i drugog stavka članka 234. UEZ-a, da „bilo koji sud" države članice može „zatražiti od Suda odluku o prethodnom pitanju" koje se pojavilo u predmetu koji se vodi pred tim sudom i koje se odnosi se na „valjanost ili tumačenje" takvih akata, „ako taj sud smatra da je odluka o tom pitanju potrebna da bi mogao donijeti presudu".
22 It is undisputed, first, that the judge in charge of preliminary enquiries in criminal proceedings, such as those instituted in this case, acts in a judicial capacity, so that he must be regarded as a `court or tribunal of a Member State' within the meaning of Article 35 EU (see to that effect, in relation to Article 234 EC, Joined Cases C-54/94 and C-74/94 Cacchiarelli and Stanghellini [1995] ECR I-391, and Joined Cases C-74/95 and C-129/95 X [1996] ECR I-6609) and, secondly, that the Framework Decision, based on Articles 31 EU and 34 EU, is one of the acts referred to in Article 35(1) EU, in respect of which the Court may give a preliminary ruling.
22 Neosporno je, prvo, da sudac koji je zadužen za prethodni istražni postupak pokrenut u okviru kaznenog postupka, kao što je onaj iz glavnog postupka, intervenira izvršavajući svoje sudačke dužnosti, tako da ga se mora smatrati „sudom države članice" u smislu članka 35. UEU-a (vidjeti u tom smislu, vezano uz članak 234. UEZ-a, presude od 23. veljače 1995., Cacchiarelli i Stanghellini, spojeni predmeti C-54/94 i C-74/94, Zb., str. I-391. i od 12. prosinca 1996., X , spojeni predmeti C-74/95 i C-129/95, Zb., str. I-6609.) i drugo, da je Okvirna odluka, koja se temelji na člancima 31. i 34. UEU-a, jedan od akata iz članka 35. stavka 1. UEU-a o kojima Sud može donijeti prethodnu odluku.
23 Whilst in principle, therefore, the Court of Justice has jurisdiction to reply to the question raised, the French and Italian Governments have nevertheless raised an objection of inadmissibility against the application that has been made, arguing that the Court's answer would not be useful in resolving the dispute in the main proceedings.
23 Stoga, iako je Sud u načelu nadležan odgovoriti na prethodno pitanje koje mu je postavljeno, francuska i talijanska vlada ipak su protiv zahtjeva uložile prigovor nedopuštenosti, navodeći da odgovor Suda ne bi bio koristan za rješavanje spora u glavnom postupku.
24 The French Government argues that the national court is seeking to apply certain provisions of the Framework Decision in place of national legislation, whereas, in accordance with the very wording of Article 34(2)(b) EU, Framework Decisions cannot have such a direct effect.
24 Francuska vlada tvrdi da sudac koji je uputio zahtjev želi primijeniti određene odredbe Okvirne odluke umjesto nacionalnog zakonodavstva, iako na temelju uvjeta iz članka 34. stavka 2. točke (b) UEU-a, okvirne odluke ne mogu imati takav izravan učinak.
It further points out that, as the national court itself acknowledges, an interpretation of national law in accordance with the Framework Decision is impossible.
Francuska vlada nadalje tvrdi, što je i mišljenje nacionalnog suda, da tumačenje nacionalnog prava u skladu s Okvirnom odlukom nije moguće.
In accordance with the case-law of the Court of Justice, the principle that national law must be given a conforming interpretation cannot lead to an interpretation that is contra legem, or to a worsening of the position of an individual in criminal proceedings, on the basis of the Framework Decision alone, which is precisely what would happen in the main proceedings.
Međutim, u skladu sa sudskom praksom Suda, načelo usklađenog tumačenja neće dovesti do tumačenja koje je contra legem ni do pogoršanja situacije u kojoj se pojedinac nalazi u okviru kaznenog postupka samo na temelju Okvirne odluke, što je upravo slučaj u glavnom postupku.
25 The Italian Government argues as its main argument that framework decisions and Community directives are completely different and separate sources of law, and that a framework decision cannot therefore place a national court under an obligation to interpret national law in conformity, such as the obligation which the Court of Justice has found in its case-law concerning Community directives.
25 Talijanska vlada prije svega tvrdi da su Okvirna odluka i direktiva Zajednice potpuno različiti izvori prava te da stoga Okvirna odluka ne može nacionalnom sucu nametnuti obvezu usklađenog tumačenja nacionalnog prava kakvu sud nalaže u sudskoj praksi povezanoj s direktivama zajednice.
26 Without expressly querying the admissibility of the reference, the Swedish and United Kingdom Governments generally argue in the same way as the Italian Government, insisting in particular on the inter-governmental nature of cooperation between Member States in the context of Title VI of the Treaty on European Union.
26 Ne dovodeći izričito u pitanje dopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku, švedska vlada i vlada Ujedinjene Kraljevine općenito se slažu s talijanskom vladom, stavljajući poseban naglasak na narav međuvladine suradnje među državama članicama u kontekstu glave VI.
27 Finally, the Netherlands Government stresses the limits imposed on the obligation of conforming interpretation and poses the question whether, assuming that obligation applies to framework decisions, it can apply in the case in the main proceedings, have regard precisely to those limits.
Ugovora o Europskoj uniji. 27 Naposljetku, nizozemska vlada naglašava ograničenja obveze usklađenog tumačenja i, uz pretpostavku da se ta obveza odnosi na okvirne odluke, pita može li se ona primijeniti na glavni postupak, uzimajući u obzir upravo ta ograničenja.
28 As stated in paragraph 19 of this judgment, the system under Article 234 EC is capable of being applied to Article 35 EU, subject to the conditions laid down in Article 35.
28 Valja napomenuti, kako je istaknuto u točki 19. ove presude, da se sustav iz članka 234. UEZ-a može primijeniti na članak 35. UEU-a u skladu s uvjetima utvrđenima člankom 35.
29 Like Article 234 EC, Article 35 EU makes reference to the Court of Justice for a preliminary ruling subject to the condition that the national court `considers that a decision on the question is necessary in order to enable it to give judgment', so that the case-law of the Court of Justice on the admissibility of references under Article 234 EC is, in principle, transposable to references for a preliminary ruling submitted to the Court of Justice under Article 35 EU.
29 Kao i u članku 234. UEZ-a, u članku 35. UEU-a upućivanje Sudu zahtjeva za prethodnu odluku ovisi o uvjetu da nacionalni sud „smatra da je odluka o tom pitanju potrebna da bi mogao donijeti presudu", tako da se sudska praksa Suda u pogledu dopuštenosti prethodnog pitanja postavljenog na temelju članka 234. UEZ-a može, u načelu, primijeniti i na zahtjeve za prethodnu odluku upućene Sudu na temelju članka 35. UEU-a.
30 It follows that the presumption of relevance attaching to questions referred by national courts for a preliminary ruling may be rebutted only in exceptional cases, where it is quite obvious that the interpretation of Community law sought bears no relation to the actual facts of the main action or to its purpose, or where the problem is hypothetical and the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted.
30 Iz toga slijedi da pretpostavka relevantnosti koja vrijedi za prethodna pitanja koja postavljaju nacionalni sudovi može se osporiti samo iznimno, kad je očito da zahtijevano tumačenje prava Unije nema nikakve veze sa stvarnošću ili s predmetom glavnog postupka, kad je problem hipotetske naravi ili kad Sud ne raspolaže činjeničnim i pravnim elementima koji su mu potrebni da bi pružio koristan odgovor na postavljena pitanja.
Save for such cases, the Court is, in principle, required to give a ruling on questions concerning the interpretation of the acts referred to in Article 35(1) EU (see for example, in relation to Article 234 CE, Case C-355/97 Beck and Bergdorf [1999] ECR I-4977, paragraph 22, and Case C-17/03 VEMW and Others [2005] ECR I-0000, paragraph 34).
Osim u takvim slučajevima, Sud je, u načelu, dužan donijeti odluku o prethodnim pitanjima koja se odnose na tumačenje akata iz članka 35. stavka 1. UEU-a (vidjeti u pogledu članka 234. UEZ-a, osobito presude od 7. rujna 1999., Beck i Bergdorf , C-355/97, Zb., str I-4977., t. 22., i od 7. lipnja 2005., VEMW i dr., C-17/03, Zb., str. I-04983 t. 34.).
31 Having regard to the arguments of the French, Italian, Swedish, Netherlands and United Kingdom Governments, it has to be examined whether, as the national court presupposes and as the French, Greek and Portuguese Governments and the Commission maintain, the obligation on the national authorities to interpret their national law as far as possible in the light of the wording and purpose of Community directives applies with the same effects and within the same limits where the act concerned is a framework decision taken on the basis of Title VI of the Treaty on European Union.
31 Uzimajući u obzir argumentaciju francuske, talijanske, švedske i nizozemske vlade i vlade Ujedinjene Kraljevine, valja razmotriti primjenjuje li se, kao što to pretpostavlja nacionalni sud i kako to tvrde francuska, grčka i portugalska vlada te Komisija, obveza nacionalnih vlasti da nacionalno pravo tumače što je više moguće u skladu s tekstom i svrhom direktiva Zajednice s istim učincima i ograničenjima u slučaju kada je dotični akt okvirna odluka donesena na temelju glave VI. Ugovora o Europskoj uniji.
32 If so, it has to be determined whether, as the French, Italian, Swedish and United Kingdom Governments have observed, it is obvious that a reply to the question referred cannot have a concrete impact on the solution of the dispute in the main proceedings, given the inherent limits on the obligation of conforming interpretation.
32 Ako je tako, valja provjeriti je li očito, kako su se o tome očitovale francuska, talijanska i švedska vlada i vlada Ujedinjene Kraljevine, da odgovor na prethodno pitanje ne može imati konkretan učinak na rješavanje spora u glavnom postupku, uzevši u obzir ograničenja svojstvena obvezi usklađenog tumačenja.
33 It should be noted at the outset that the wording of Article 34(2)(b) EU is very closely inspired by that of the third paragraph of Article 249 EC.
33 Na samom početku valja napomenuti da je tekst članka 34. stavka 2. točke (b) UEU-a izravno nadahnut tekstom trećeg stavka članka 249. UEZ-a.
Article 34(2)(b) EU confers a binding character on framework decisions in the sense that they `bind' the Member States `as to the result to be achieved but shall leave to the national authorities the choice of form and methods'.
Člankom 34. stavkom 2. točkom (b) UEU-a daje se obvezujući karakter okvirnim odlukama u smislu da one „obvezuju" države članice „u pogledu rezultata koje treba postići, ali prepuštaju nacionalnim tijelima odabir oblika i metoda."