natgillin/translations-raw huggingface dataset:
73 While it is indeed true, as the French Republic has maintained, that, at the very least as from 24 June 2008, the Council could not possibly allow a situation to continue in which Decision 2007/868 lacked any basis, but had as soon as possible to take appropriate action, the fact nevertheless remains, as indeed that Member State accepts and as the General Court rightly pointed out at paragraph 42 of the judgment under appeal, that neither the judgment of the Court of Appeal nor the Home Secretary's order of 23 June 2008 had an automatic, immediate effect on Decision 2007/868, then applicable.
73 Iako je zaista točno, kako tvrdi Francuska Republika, da Vijeće barem od 24. lipnja 2008. nije moglo dopustiti nastavak stanja u kojemu nije bilo temelja za Odluku 2007/868, nego je u najkraćem roku moralo poduzeti odgovarajuće radnje, ipak ostaje činjenica, koju ta država članica prihvaća i koju je Opći sud ispravno istaknuo u točki 42. pobijane presude, da ni presuda koju je donio Court of Appeal niti rješenje od 23. lipnja 2008. koje je donio Home Secretary nisu imali automatski i neposredan učinak na Odluku 2007/868 koja se tad primjenjivala.
74 In fact, that latter decision remained in force by reason of the presumption that acts of the institutions of the European Union are lawful, which, according to the Court's settled case-law, means that those acts produce legal effects until such time as they are withdrawn, annulled in an action for annulment or declared invalid following a reference for a preliminary ruling or a plea of illegality (see, inter alia, Case C-199/06 CELF and Ministre de la Culture et de la Communication [2008] ECR I-469, paragraph 60 and case-law cited).
74 U stvari, ova potonja odluka ostala je na snazi zbog pretpostavke zakonitosti akata institucija Europske unije, što po ustaljenoj sudskoj praksi Suda znači da ti akti proizvode pravne učinke sve do njihova povlačenja, poništavanja u postupku tužbe za poništenje ili proglašenja nevažećim nakon zahtjeva za prethodnu odluku ili prigovora nezakonitosti (vidjeti, među ostalim, presudu od 12. veljače 2008., CELF i Ministre de la Culture et de la Communication, C-199/06, Zb., str. I-469., točka 60. i navedena sudska praksa).
75 In consequence, having regard too to the fundamental importance that must attach, as indicated in paragraphs 64 and 65 above, to observance of the rights of the defence in the procedure preceding the adoption of a decision such as the contested decision, the General Court did not err in law in holding, at paragraphs 39 and 43 of the judgment under appeal, that the Council had not established that the contested decision had so urgently to be adopted that it was impossible for that institution to notify the PMOI of the new evidence adduced against it and to allow the PMOI to be heard before the contested decision was adopted.
75 Kao posljedica toga, uzevši u obzir i temeljnu važnost koja se mora pridavati, kako se navodi u točkama 64. i 65., poštovanju prava na obranu u postupku koji prethodi donošenju odluke kakva je sporna odluka, Opći sud nije počinio pogrešku koja se tiče prava kad je presudio, u točkama 39. i 43. pobijane presude, da Vijeće nije utvrdilo da je spornu odluku trebalo donijeti toliko žurno, da je za tu instituciju bilo nemoguće obavijestiti PMOI o novim dokazima protiv njega i omogućiti da se PMOI izjasni prije donošenja sporne odluke.
76 It follows from all those considerations that the first ground of appeal is unfounded.
76 Iz svih ovih razmatranja proizlazi da je prvi žalbeni razlog neosnovan.
The second and third grounds of appeal
Drugi i treći žalbeni razlog
77 The second and third grounds of appeal, claiming breach of Article 1(4) of Common Position 2001/931 and an error of law in the assessment of the principles relating to the right to effective judicial protection, respectively, are directed against the second part of the judgment under appeal in which the General Court examined, and held well founded, the second and third pleas in law put before it by the PMOI.
77 Drugi i treći žalbeni razlog, u kojima se tvrdi da je prekršen članak 1. stavak 4. Zajedničkog stajališta 2001/931 i pogrešno primijenjeno pravo prilikom procjene načela koja se odnose na pravo na djelotvornu pravnu zaštitu, usmjereni su na drugi dio pobijane presude u kojem je Opći sud ispitao, i kao osnovane prosudio, drugi i treći tužbeni razlog koje je pred njega iznio PMOI.
78 In this regard, it is to be noted that the General Court, after finding at paragraph 47 of the judgment under appeal, that the contested decision must be annulled by reason of breach of the PMOI's rights of defence, considered at paragraph 48 that, although it was not necessary, in those circumstances, to consider the other pleas in law in the action, it would none the less examine the second and third pleas in law raised before it, having regard to their importance in relation to the fundamental right to effective judicial protection.
78 S tim u vezi valja primijetiti da Opći sud, nakon što je u točki 47. pobijane presude ustvrdio da se sporna odluka mora poništiti zbog povrede prava PMOI-ja na obranu, u točki 48. smatra da će, iako u postojećim okolnostima nije bilo nužno razmatrati druge tužbene razloge, svejedno ispitati drugi i treći tužbeni razlog koji su pred njega izneseni, uzimajući u obzir njihovu važnost za temeljno pravo na djelotvornu pravnu zaštitu.
79 According to settled case-law, the Court of Justice will reject outright complaints directed against grounds of a judgment of the General Court included purely for the sake of completeness, since they cannot lead to the judgment's being set aside and are therefore ineffective (see, inter alia, Case C-399/08 P Commission v Deutsche Post [2010] ECR I-0000, paragraph 75, and Case C-96/09 P Anheuser-Busch v Budějovický Budvar [2011] ECR I-0000, paragraph 211 and case-law cited).
79 Sud će u skladu s ustaljenom sudskom praksom bez razmatranja odbiti pritužbe protiv razloga u presudi Općeg suda koji su u nju uključeni isključivo radi upotpunjavanja, jer one ne mogu dovesti do ukidanja presude i stoga su bespredmetni (vidjeti, među ostalim, presude od 2. rujna 2010., Komisija/Deutsche Post, C-399/08 P, Zb., str. I-7831., točka 75., i presudu od 29. ožujka 2011., Anheuser-Busch/Budějovický Budvar, C-96/09 P, Zb., str. I-2131., točka 211. i navedena sudska praksa).
80 In those circumstances, it must be held that the second and third grounds of appeal are ineffective.
80 U ovim okolnostima treba utvrditi da su drugi i treći žalbeni razlozi bespredmetni.
81 None of the grounds of appeal raised by the French Republic having been successful, the appeal must be dismissed.
81 Budući da ni jedan od žalbenih razloga koje navodi Francuska Republika nije prihvaćen, žalbu valja odbiti.
82 Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, which applies to appeal proceedings by virtue of Article 118 thereof, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party's pleadings.
82 Na temelju članka 69. stavka 2. Poslovnika koji se na temelju članka 118. tog Poslovnika primjenjuje na žalbeni postupak, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
Since the French Republic has been unsuccessful and the PMOI has applied for an order for costs, the French Republic must be ordered to pay the costs.
Budući da Francuska Republika nije uspjela u postupku te s obzirom na to da je PMOI zatražio da ona snosi troškove, Francuskoj Republici valja naložiti snošenje troškova.
On those grounds, the Court (Grand Chamber) hereby:
Slijedom navedenoga, Sud (veliko vijeće) presuđuje:
1. Dismisses the appeal;
1. Žalba se odbija.
2. Orders the French Republic to pay the costs.
2. Francuskoj Republici nalaže se snošenje troškova.
JUDGMENT OF THE COURT (First Chamber)
PRESUDA SUDA (prvo vijeće)
20 January 2011
20 siječnja 2011.
(Appeal - Competition - Agreements, decisions and concerted practices - Rubber chemicals sector - Decision finding an infringement of Article 81 EC - Group of undertakings - Joint and several liability of a parent company for infringements of the competition rules committed by its subsidiaries - Attribution of liability to the parent company at the head of a group)
„Žalba - Tržišno natjecanje - Sporazumi, odluke i usklađena djelovanja - Sektor kemikalija za obradu kaučuka - Odluka koja utvrđuje povredu članka 81. UEZ-a - Grupa poduzetnika - Solidarna odgovornost matičnog društva za povredu pravila o tržišnom natjecanju koju su počinila njegova društva kćeri - Pripisivanje odgovornosti matičnom društvu kao vodećem društvu grupe"
General Química SA, established in Alava (Spain),
General Química SA, sa sjedištem u Alavi (Španjolska),
Repsol Química SA, established in Madrid (Spain),
Repsol Química SA, sa sjedištem u Madridu (Španjolska),
Repsol YPF SA, established in Madrid,
Repsol YPF SA, sa sjedištem u Madridu,
represented by J.M. Jiménez-Laiglesia Oñate and J. Jiménez-Laiglesia Oñate, abogados,
koje zastupaju J. M. Jiménez-Laiglesia Oñate i J. Jiménez-Laiglesia Oñate, abogados,
appellants,
žalitelji,
the other party to the proceedings being:
druga stranka u postupku je:
European Commission, represented by F. Castillo de la Torre and E. Gippini Fournier, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg,
Europska komisija, koju zastupaju F. Castillo de la Torre i E. Gippini Fournier, u svojstvu agenata, s izabranom adresom za dostavu u Luxembourgu,
composed of A. Tizzano (Rapporteur), President of the Chamber, J.-J. Kasel, M. Ilešič, E. Levits and M. Safjan, Judges,
u sastavu: A. Tizzano (izvjestitelj), predsjednik vijeća, J.-J. Kasel, M. Ilešič, E. Levits i M. Safjan, suci,
1 By their appeal, General Química SA (`GQ'), Repsol Química SA (`RQ'), and Repsol YPF SA (`RYPF') seek to have set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities (now `the General Court') of 18 December 2008 in Case T-85/06 General Química and Others v Commission (`the judgment under appeal'), by which the General Court dismissed their action brought against Commission Decision 2006/902/EC of 21 December 2005 relating to a proceeding under Article 81 of the EC Treaty and Article 53 of the EEA Agreement against Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (formerly Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (formerly Crompton Corporation), General Química SA, Repsol Química SA and Repsol YPF SA (Case No COMP/F/C.38.443 - Rubber chemicals) (OJ 2006 L 353, p. 50)
1 General Química SA (u daljnjem tekstu: GQ), Repsol Química SA (u daljnjem tekstu: RQ) i Repsol YPF SA (u daljnjem tekstu: RYPF) u svojoj žalbi traže ukidanje presude Prvostupanjskog suda Europskih zajednica (sada „Opći sud") od 18. prosinca 2008. u predmetu T-85/06 General Química i dr. / Komisija (u daljnjem tekstu: pobijana presuda), kojom je taj sud odbio njihovu tužbu protiv Odluke Komisije 2006/902/EZ od 21. prosinca 2005. o postupku prema članku 81. Ugovora o EZ-u i članku 53. Sporazuma o EGP-u protiv Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc (prethodno Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (prethodno Crompton Corporation), General Química SA, Repsol Química SA i Repsol YPF SA (predmet COMP/F/C.38.443 - Kemikalije za obradu kaučuka) (SL 2006, L 353, str. 50.) [neslužbeni prijevod]
(`the contested decision'), which imposed a fine on those undertakings jointly and severally for participating in a series of agreements and concerted practices.
(u daljnjem tekstu: sporna odluka), kojom je tim poduzetnicima solidarno izrečena kazna za sudjelovanje u nizu sporazuma i usklađenih djelovanja.
Facts at the origin of the dispute
Činjenice iz kojih proizlazi spor
2 GQ is a company governed by Spanish law which produces certain rubber chemicals.
2 GQ je poduzetnik, osnovan u skladu sa španjolskim pravom, koji proizvodi određene kemikalije za obradu kaučuka.
It is a wholly owned subsidiary of RQ, which is itself wholly owned by RYPF.
On je društvo kći, u cijelosti u vlasništvu RQ-a, koji je u cijelosti u vlasništvu RYPF-a.
3 On 12 April 2005, the Commission of the European Communities notified to the appellants a statement of objections relating to a proceeding pursuant to Article 81 EC and Article 53 of the Agreement on the European Economic Area of 2 May 1992 (OJ 1994 L 1, p. 3).
3 Komisija Europskih zajednica je 12. travnja 2005. žaliteljima dostavila obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama vezanu uz postupak prema članku 81. UEZ-a i članku 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992. (SL 1994, L 1, str. 3.).
4 By the contested decision, the Commission found RQ and RYPF, collectively referred to as `Repsol', jointly and severally liable for GQ's infringement.
4 Spornom odlukom Komisija je utvrdila da su RQ i RYPF, skupno nazvani „Repsol", solidarno odgovorni za povredu koju je počinio GQ.
5 In that regard, the Commission stated in the contested decision that a parent company can, a priori, be presumed liable for the unlawful conduct of its wholly-owned subsidiaries, but that it is possible for it to rebut the presumption of actual exercise of decisive influence over those subsidiaries.
5 S obzirom na to, Komisija je u spornoj odluci navela da se matično društvo može a priori smatrati odgovornim za nezakonito postupanje svojih društava kćeri u kojima ima 100% udjela, no da ono može oboriti pretpostavku stvarnog izvršavanja odlučujućeg utjecaja nad tim društvima.
6 The Commission stated that such a presumption cannot be rebutted by alleging that the parent company was not directly involved in the cartel or was not aware of its existence or that it did not encourage its subsidiaries to behave unlawfully.
6 Komisija je navela da se takva pretpostavka ne može oboriti navodom da matično društvo nije bilo izravno uključeno u kartel ili da nije bilo svjesno njegova postojanja, odnosno da svoja društva kćeri nije poticalo na nezakonito postupanje.
The Commission also considered that the contention that RQ and RYPF were not entrusted with the day-to-day business or the operational management of GQ was not sufficient to rebut that presumption.
Komisija je također smatrala da navod kako društva RQ i RYPF nisu preuzela odgovornost za svakodnevno poslovanje GQ-a odnosno vođenje njegovog poslovanja, nije dovoljan za obaranje te pretpostavke.
7 In addition, the Commission observed that, in the present case, even though the sole director of GQ had delegated his powers with regard to the operational management of the company, he still acted as a `link' between GQ and RQ, through whom information on sales, production and financial results were passed on to the parent company.
7 Osim toga, Komisija je u ovom predmetu ocijenila da, iako je jedini direktor GQ-a prenio svoje ovlasti za poslovno upravljanje društvom, on je ipak djelovao u svojstvu „veze" između GQ-a i RQ-a, putem koje su podaci o prodaji, proizvodnji i financijskim rezultatima prosljeđivani matičnom društvu.
Furthermore, GQ's financial results were consolidated with those of `Repsol', with the result that GQ's profits or losses were reflected in the profits or losses of the group.
Nadalje, financijski rezultati GQ-a konsolidirani su s onima „Repsola", tako da su se dobit ili gubitak GQ-a odražavali u dobicima ili gubicima grupe.
8 Accordingly, the Commission found, in Article 1(f) to (h) of the contested decision, that the appellants had participated, from 31 October 1999 to 30 June 2000, in a complex of agreements and concerted practices consisting of price fixing and the exchange of confidential information on certain rubber chemical products in the European Economic Area, in infringement of Article 81 EC and Article 53 of the Agreement on the European Economic Area of 2 May 1992.
8 U tim je okolnostima Komisija u članku 1. stavcima (f) do (h) sporne odluke utvrdila da su žalitelji od 31. listopada 1999. do 30. lipnja 2000. sudjelovali u skupu sporazuma i usklađenih djelovanja koji su se sastojali od utvrđivanja cijena i razmjene povjerljivih informacija o određenim kemikalijama za obradu kaučuka u Europskom gospodarskom prostoru, što je protivno članku 81. UEZ-a i članku 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992.
9 Consequently, in Article 2(d) of the contested decision, the Commission imposed a fine of EUR 3.38 million on GQ, RQ and RYPF jointly and severally.
9 Slijedom navedenog, Komisija je u članku 2. stavku (d) sporne odluke izrekla kaznu od 3,38 milijuna eura poduzetnicima GQ, RQ i RYPF za čije su plaćanje solidarno odgovorni.
The procedure before the General Court and the judgment under appeal
Postupak pred Općim sudom i pobijana presuda
10 By application lodged at the Registry of the General Court on 8 March 2006, the appellants brought an action under Article 230 EC for the partial annulment of the contested decision.
10 U tužbi koju su 8. ožujka 2006. predali tajništvu Općeg suda žalitelji su istaknuli tužbeni zahtjev na temelju članka 230. UEZ-a, zahtijevajući djelomično poništenje sporne odluke.
11 They raised three pleas in law in support of that action.
11 U prilog svojoj tužbi istaknuli su tri tužbena razloga.
The first was based on a manifest error of assessment and a lack of reasoning in relation to the joint and several liability of the appellants.
Prvi se temeljio na očitoj pogreški u ocjeni i nedostatku obrazloženja solidarne odgovornosti žalitelja.
The second and third pleas, which will not be discussed subsequently since the appeal does not relate to them, were based respectively on several errors of law which they claimed the Commission committed in calculating the fine and an error of assessment, a lack of reasoning and an infringement of the principle of equal treatment in applying the Leniency Notice.
Drugi i treći tužbeni razlog, koji se ne razmatraju u nastavku jer se žalba na njih ne odnosi, temeljili su se na nekoliko pogrešaka koje se tiču prava, koje je prema njihovim navodima Komisija počinila pri izračunu kazne, kao i na pogreški u ocjeni, nedostatku obrazloženja i povredi načela jednakog postupanja pri primjeni obavijesti o suradnji.
12 As regards the first plea, the General Court noted, first of all, in paragraph 58 of the judgment under appeal, the case-law of the Court of Justice in Case 107/82 AEG-Telefunken v Commission [1983] ECR 3151, paragraph 49, and Case C-286/98 P Stora Kopparbergs Bergslags v Commission [2000] ECR I-9925, paragraph 26, according to which the fact that a subsidiary has separate legal personality is not sufficient to exclude the possibility of imputing its conduct to the parent company, in particular where the subsidiary does not decide independently upon its own conduct on the market, but carries out, in all material respects, the instructions given to it by the parent company.
12 U odnosu na prvi tužbeni zahtjev, Opći sud je prvo u točki 58. pobijane presude ukazao na sudsku praksu u presudama od 25. listopada 1983., AEG - Telefunken/Komisija (107/82, Zb., str. 3151., t. 49.) i od 16. studenoga 2000., Stora Kopparbergs Bergslags/Komisija (C-286/98 P, Zb., str. I-9925., t. 26.), prema kojoj činjenica kako društvo kći ima zasebnu pravnu osobnost nije dostatna za isključivanje mogućnosti da se njegovo postupanje pripiše matičnom društvu, naročito ako društvo kći nije neovisno u odlučivanju o svojem postupanju na tržištu, već u svim ključnim pitanjima izvršava naputke koje mu je dalo njegovo matično društvo.
13 Next, in paragraph 59 of the judgment under appeal, the General Court noted that, according to settled case-law, in the specific case where a parent company holds 100% of the shares in a subsidiary which has been found guilty of unlawful conduct, there is a rebuttable presumption that the parent company actually exerted a decisive influence over its subsidiary's conduct (by reference to Case T-314/01 Avebe v Commission [2006] ECR II-3085, paragraph 136 and the case-law cited), and that the two companies constitute a single undertaking for the purposes of Article 81 EC (by reference to the judgment of 15 June 2005 in Joined Cases T-71/03, T-74/03, T-87/03 and T-91/03 Tokai Carbon and Others v Commission, `Tokai II', paragraph 59).
13 Nadalje, u točki 59. pobijane presude, Opći sud istaknuo je da prema ustaljenoj sudskoj praksi, u posebnom slučaju kad matično društvo drži 100 % udjela u društvu kćeri koje je odgovorno za protupravno ponašanje, postoji oboriva pretpostavka da je matično društvo stvarno izvršavalo odlučujući utjecaj nad postupanjem svojeg društva kćeri (u skladu s presudom od 27. rujna 2006., Avebe/Komisija, T-314/01, Zb, str. II-3085., t. 136. i navedenom sudskom praksom), tako da dva društva čine jedinstvenog poduzetnika u smislu članka 81. UEZ-a (u skladu s presudom od 15. lipnja 2005., Tokai Carbon i dr./Komisija, "Tokai II", T-71/03, T-74/03, T-87/03 i T-91/03, t. 59.).
It is thus for a parent company which disputes before the EU courts a Commission decision fining it for the conduct of its subsidiary to rebut that presumption by adducing evidence to establish that its subsidiary was independent (in that regard, the General Court referred, inter alia, to Stora Kopparbergs Bergslags v Commission, paragraph 29).
Prema tome, na matičnom je društvu, koje pred sudovima EU-a osporava odluku Komisije kojom ga ona novčano kažnjava zbog postupanja njegovog društva kćeri, da obori tu pretpostavku iznošenjem dokaza koji pokazuju kako je njegovo društvo kći bilo neovisno (u tom se smislu Opći sud, među ostalim, pozvao na gore navedenu presudu Stora Kopparbergs Bergslags/Komisija, t.
14 In addition, the General Court stated, in paragraph 60 of the judgment under appeal, that although the Court of Justice referred, in Stora Kopparbergs Bergslags v Commission, to circumstances other than the holding by the parent company of 100% of the capital of the subsidiary, it did so for the sole purpose of identifying all the factors on which the General Court had based its reasoning in the judgment under appeal in that case, and not to make that presumption subject to the existence of additional factors.
29.). 14 Osim toga, Opći sud je u točki 60. pobijane presude naveo kako je Sud, iako se u gore navedenoj presudi Stora Kopparbergs Bergslags/Komisija pozvao na druge okolnosti, a ne na okolnost da matično društvo drži 100 % kapitala društva kćeri, to učinio s isključivom svrhom utvrđivanja svih elemenata na kojima je Opći sud temeljio svoje obrazloženje pobijane presude u tom predmetu, a ne da bi ta pretpostavka ovisila o postojanju dodatnih indicija.
15 The General Court therefore concluded, in paragraph 62 of the judgment under appeal, that it is sufficient for the Commission to prove that the entire capital of a subsidiary is held by its parent company for the presumption that the parent company exercises decisive influence over the conduct of the subsidiary on the market to be established.
15 Opći je sud stoga u točki 62. pobijane presude zaključio kako je dovoljno da Komisija dokaže da kapital društva kćeri u cijelosti drži njegovo matično društvo kako bi se potvrdila pretpostavka da matično društvo izvršava odlučujući utjecaj nad postupanjem društva kćeri na tržištu.
The Commission will then be able to hold the parent company jointly and severally liable for payment of the fine imposed on its subsidiary, even where it is found that the parent company did not participate directly in the agreements, unless the parent company proves that its subsidiary acts independently on the market.
Komisija tada može matično društvo smatrati solidarno odgovornim za plaćanje kazne koja je izrečena njegovom društvu kćeri, čak i ako je utvrđeno da matično društvo nije izravno sudjelovalo u sporazumima, osim ako matično društvo dokaže da njegovo društvo kći nastupa neovisno na tržištu