natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A person deprived of his liberty on foot of a European arrest warrant without verification of double criminality does not benefit from the guarantee that criminal legislation must satisfy conditions as to precision, clarity and predictability allowing each person to know, at the time when an act is committed, whether that act does or does not constitute an offence, by contrast to those who are deprived of their liberty otherwise than pursuant to a European arrest warrant.
Osoba lišena slobode izvršavanjem europskog uhidbenog naloga bez provjere dvostruke kažnjivosti neće imati koristi od jamstva da kazneno pravo mora zadovoljavati uvjete preciznosti, jasnoće i predvidljivosti što svakome omogućava da zna, u trenutku kad je djelo počinjeno, radi li se o kaznenom djelu ili ne, a to je protivno onima koji su lišeni slobode na temelju europskog uhidbenog naloga.
49 The principle of the legality of criminal offences and penalties (nullum crimen, nulla poena sine lege), which is one of the general legal principles underlying the constitutional traditions common to the Member States, has also been enshrined in various international treaties, in particular in Article 7(1) of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (see in this regard, inter alia, Joined Cases C-74/95 and C-129/95 X [1996] ECR I-6609, paragraph 25, and Joined Cases C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P to C-208/02 P and C-213/02 P Dansk Rørindustri and Others v Commission [2005] ECR I-5425, paragraphs 215 to 219).
49 Valja podsjetiti da je načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni (nullum crimen, nulla poena sine lege), koje je jedno od općih načela prava na kojima se temelje ustavne tradicije zajedničke državama članicama, isto tako sadržano u različitim međunarodnim ugovorima, posebno u članku 7. stavku 1. Europske konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda (vidjeti u tom pogledu osobito presudu od 12. prosinca 1996., X, spojeni predmeti C-74/95 i C-129/95, Zb., str. I-6609., t. 25. i od 28. lipnja 2005, Dansk Rørindustri i dr./Komisija, spojeni predmeti C-189/02 P, C-202/02 P, od C-205/02 P do C-208/02 P i C-213/02 P, Zb., str. I-5425., t. od 215. do 219.).
50 This principle implies that legislation must define clearly offences and the penalties which they attract.
50 To načelo podrazumijeva da zakon mora jasno utvrditi kaznena djela i kazne kojima ih se kažnjava.
That condition is met in the case where the individual concerned is in a position, on the basis of the wording of the relevant provision and with the help of the interpretative assistance given by the courts, to know which acts or omissions will make him criminally liable (see, inter alia, European Court of Human Rights judgment of 22 June 2000 in Coëme and Others v Belgium, Reports 2000-VII, § 145).
Ovaj se uvjet smatra ispunjenim kad pojedinac može znati, na temelju teksta odgovarajuće odredbe i uz pomoć tumačenja sudova, zbog kojih radnji ili propusta može kazneno odgovarati (vidjeti osobito, presudu Cour européenne des droits de l'homme (Europski sud za ljudska prava) od 22. lipnja 2000., Coëme i dr./Belgija, Recueil des arrêts et décisions, 2000-VII, t. 145.).
51 In accordance with Article 2(2) of the Framework Decision, the offences listed in that provision give rise to surrender pursuant to a European arrest warrant, without verification of the double criminality of the act, `if they are punishable in the issuing Member State by a custodial sentence or a detention order for a maximum period of at least three years and as they are defined by the law of the issuing Member State'.
51 Na temelju članka 2. stavka 2. Okvirne odluke, kaznena djela navedena u toj odredbi, „ako su kažnjiva u skladu s pravom države članice koja izdaje uhidbeni nalog, propisanom najvišom kaznom zatvora ili oduzimanjem slobode od najmanje tri godine i ako su utvrđena pravom države koja izdaje uhidbeni nalog" predstavljaju razlog za predaju na temelju europskog uhidbenog naloga bez provjere dvostruke kažnjivosti djela.
52 Consequently, even if the Member States reproduce word-for-word the list of the categories of offences set out in Article 2(2) of the Framework Decision for the purposes of its implementation, the actual definition of those offences and the penalties applicable are those which follow from the law of `the issuing Member State'.
52 Stoga, čak i ako država članica doslovno preuzme popis kategorija kaznenih djela koji je naveden u članku 2. stavku 2. Okvirne odluke za potrebe njezine primjene, same definicije kaznenih djela i kazne koje će se primjenjivati one su koje proizlaze iz prava „države članice koja izdaje uhidbeni nalog".
The Framework Decision does not seek to harmonise the criminal offences in question in respect of their constituent elements or of the penalties which they attract.
Okvirnom odlukom nije predviđeno usklađivanje dotičnih kaznenih djela u pogledu njihovih elemenata ili kazni kojima se kažnjavaju.
53 Accordingly, while Article 2(2) of the Framework Decision dispenses with verification of double criminality for the categories of offences mentioned therein, the definition of those offences and of the penalties applicable continue to be matters determined by the law of the issuing Member State, which, as is, moreover, stated in Article 1(3) of the Framework Decision, must respect fundamental rights and fundamental legal principles as enshrined in Article 6 EU, and, consequently, the principle of the legality of criminal offences and penalties.
53 Prema tome, ako se člankom 2. stavkom 2. Okvirne odluke ukida provjera dvostruke kažnjivosti za kategorije kaznenih djela navedenih u njemu, definicije tih djela i odgovarajuće kazne i dalje podliježu pravu države članice koja izdaje uhidbeni nalog, koja, kako je navedeno i u članku 1. stavku 3. Okvirne odluke, mora poštovati temeljna prava i temeljna načela prava koja su obuhvaćena člankom 6. UEU-a, a prema tome i načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni.
54 It follows that, in so far as it dispenses with verification of the requirement of double criminality in respect of the offences listed in that provision, Article 2(2) of the Framework Decision is not invalid on the ground that it infringes the principle of the legality of criminal offences and penalties.
54 Iz toga proizlazi da članak 2. stavak 2. Okvirne odluke, u mjeri u kojoj ukida provjeru dvostruke kažnjivosti za kaznena djela navedena u toj odredbi, nije nevaljan zbog povrede načela zakonitosti kaznenih djela i kazni.
The principle of equality and non-discrimination
Načelo jednakosti i nediskriminacije
55 According to Advocaten voor de Wereld, the principle of equality and non-discrimination is infringed by the Framework Decision inasmuch as, for offences other than those covered by Article 2(2) thereof, surrender may be made subject to the condition that the facts in respect of which the European arrest warrant was issued constitute an offence under the law of the Member State of execution.
55 Advocaten voor de Wereld tvrdi da Okvirna odluka krši načelo jednakosti i nediskriminacije stoga što za kaznena djela koja nisu obuhvaćena člankom 2. stavkom 2. te Odluke predaja može biti podložna uvjetu da djela zbog kojih je izdan europski uhidbeni nalog predstavljaju kaznena djela u pogledu prava države članice u kojoj se uhidbeni nalog izvršava.
That distinction, it argues, is not objectively justified.
Ova razlika nije objektivno opravdana.
The removal of verification of double criminality is all the more open to question as no detailed definition of the facts in respect of which surrender is requested features in the Framework Decision.
Ukidanje provjere dvostruke kažnjivosti još je upitnije jer se u Okvirnoj odluci ne navode detaljne definicije djela za koja je zatražena predaja.
The system established by the latter gives rise to an unjustified difference in treatment as between individuals depending on whether the facts alleged to constitute the offence occurred in the Member State of execution or outside that State.
Iz sustava te Okvirne odluke proizlazi neopravdana razlika u postupanju prema pojedincima ovisno o tome jesu li počinili kaznena djela u državi članici u kojoj se izvršava uhidbeni nalog ili izvan te države.
Those individuals will thus be judged differently with regard to the deprivation of their liberty without any justification for that difference.
Tim će se pojedincima, stoga, suditi na različit način u pogledu lišavanja slobode, a da to nije opravdano.
56 The principle of equality and non-discrimination requires that comparable situations must not be treated differently and that different situations must not be treated in the same way unless such treatment is objectively justified (see, in particular, Case C-248/04 Koninklijke Coöperatie Cosun [2006] ECR I-0000, paragraph 72 and the case-law there cited).
56 Valja napomenuti da se načelom jednakosti i nediskriminacije zahtijeva da se u usporedivim situacijama ne postupa na različite načine te da se u različitim situacijama ne postupa na jednak način osim ako je takvo postupanje objektivno opravdano (vidjeti osobito presudu od 26. listopada 2006., Koninklijke Coöperatie Cosun, predmet C-248/04, Zb., str. I-10211., t. 72. i navedenu sudsku praksu).
57 With regard, first, to the choice of the 32 categories of offences listed in Article 2(2) of the Framework Decision, the Council was able to form the view, on the basis of the principle of mutual recognition and in the light of the high degree of trust and solidarity between the Member States, that, whether by reason of their inherent nature or by reason of the punishment incurred of a maximum of at least three years, the categories of offences in question feature among those the seriousness of which in terms of adversely affecting public order and public safety justifies dispensing with the verification of double criminality.
57 S obzirom u prvom redu na izbor od 32 kategorije kaznenih djela navedenih u članku 2. stavku 2. Okvirne odluke, Vijeće je na temelju načela uzajamnog priznavanja i s obzirom na visok stupanj povjerenja i solidarnosti među državama članicama moglo uzeti u obzir, bilo zbog njihove same prirode, bilo zbog kazne u trajanju od najmanje tri godine, da kategorije dotičnih kaznenih djela čine dio onih kategorija kod kojih ozbiljnost povrede javnog poretka i javne sigurnosti opravdava ukidanje provjere dvostruke kažnjivosti.
58 Consequently, even if one were to assume that the situation of persons suspected of having committed offences featuring on the list set out in Article 2(2) of the Framework Decision or convicted of having committed such offences is comparable to the situation of persons suspected of having committed, or convicted of having committed, offences other than those listed in that provision, the distinction is, in any event, objectively justified.
58 Stoga, čak i ako se pretpostavi da se situacija osoba koje se sumnjiči da su počinile kaznena djela navedena u članku 2. stavku 2. Okvirne odluke ili su osuđene za počinjenje takvih kaznenih djela može usporediti sa situacijom onih osoba koje se sumnjiče da su počinile kaznena djela koja nisu obuhvaćena popisom iz te odredbe ili su osuđena za počinjenje takvih djela, razlika je u svakom slučaju objektivno opravdana.
59 With regard, second, to the fact that the lack of precision in the definition of the categories of offences in question risks giving rise to disparate implementation of the Framework Decision within the various national legal orders, suffice it to point out that it is not the objective of the Framework Decision to harmonise the substantive criminal law of the Member States and that nothing in Title VI of the EU Treaty, Articles 34 and 31 of which were indicated as forming the legal basis of the Framework Decision, makes the application of the European arrest warrant conditional on harmonisation of the criminal laws of the Member States within the area of the offences in question (see by way of analogy, inter alia, Joined Cases C-187/01 and C-385/01 Gözütok and Brügge [2003] ECR I-1345, paragraph 32, and Case C-467/04 Gasparini and Others [2006] ECR I-0000, paragraph 29).
59 Drugo, s obzirom na činjenicu da bi manjkom preciznosti u definiciji kategorija dotičnih kaznenih djela moglo doći do različitih provedbi Okvirne odluke unutar različitih nacionalnih pravnih poredaka, dovoljno je napomenuti da svrha Okvirne odluke nije usklađivanje materijalnog kaznenog prava država članica te da se nijednom odredbom glave VI. Ugovora o EU-u, za čije se članke 34. i 31. smatra da predstavljaju pravnu osnovu Okvirne odluke, ne podređuje provedba europskog uhidbenog naloga usklađivanju kaznenih zakona država članica koje su povezane s dotičnim kaznenim djelima (analogno vidjeti osobito presudu od 11. veljače 2003., Gözütok i Brügge, spojeni predmeti C-187/01 i C-385/01, Zb., str. I-1345., t. 32. i od 28. rujna 2006., Gasparini i dr., C-467/04, Zb., str. I-9199., t. 29.).
60 It follows that, in so far as it dispenses with verification of double criminality in respect of the offences listed therein, Article 2(2) of the Framework Decision is not invalid inasmuch as it does not breach Article 6(2) EU or, more specifically, the principle of legality of criminal offences and penalties and the principle of equality and non-discrimination.
60 Iz toga slijedi da članak 2. stavak 2. Okvirne odluke, u mjeri u kojoj ukida provjeru dvostruke kažnjivosti za kaznena djela navedena u toj odredbi, nije nevaljan zbog kršenja članka 6. stavka 2. UEU-a i, točnije, načela zakonitosti kaznenih djela i kazni kao i načela jednakosti i nediskriminacije.
61 In the light of all of the foregoing, the answer must be that examination of the questions submitted has revealed no factor capable of affecting the validity of the Framework Decision.
61 S obzirom na prethodno navedeno, na postavljena pitanja valja odgovoriti da nije otkriven nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost Okvirne odluke.
Examination of the questions submitted has revealed no factor capable of affecting the validity of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States.
Razmatranjem postavljenih pitanja nije otkriven nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica.
6 May 2008
od 6. svibnja 2008. ()
(Action for annulment - Common policy on asylum - Directive 2005/85/EC - Procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status - Safe countries of origin - European safe third countries - Minimum common lists - Procedure for adopting or amending the minimum common lists - Article 67(1) and first indent of Article 67(5) EC - No power)
„Tužba za poništenje - Zajednička politika o azilu - Direktiva 2005/85/EZ - Postupci priznavanja i ukidanja statusa izbjeglica u državama članicama - Sigurne države podrijetla - Europske sigurne treće zemlje - Minimalni zajednički popisi - Postupci usvajanja i izmjene minimalnih zajedničkih popisa - Članak 67. stavak 1. i članak 67. stavak 5. prva alineja UEZ-a - Nenadležnost"
APPLICATION for annulment under the first paragraph of Article 230 EC, brought on 8 March 2006,
povodom tužbe za poništenje na temelju članka 230. stavka 1. UEZ-a, podnesene 8. ožujka 2006.,
European Parliament, represented by H. Duintjer Tebbens, A. Caiola, A. Auersperger Matić and K. Bradley, acting as Agents,
Europski parlament, koji zastupaju H. Duintjer Tebbens, A. Caiola, A. Auersperger Matić i K. Bradley, u svojstvu agenata,
supported by:
koji podupire:
Commission of the European Communities, represented by C. O'Reilly, P. Van Nuffel and J.-F. Pasquier, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg,
Komisija Europskih zajednica, koju zastupa C. O'Reilly, P. Van Nuffel i J.-F. Pasquier, u svojstvu agenata, s izabranom adresom za dostavu u Luxembourgu,
v Council of the European Union, represented by M. Simm, M. Balta and G. Maganza, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg,
protiv Vijeća Europske unije, koje zastupa M. Simm, M. Balta i G. Maganza, u svojstvu agenata, s izabranom adresom za dostavu u Luxembourgu,
defendant,
tuženik,
supported by:
koje podupire:
French Republic, represented by G. de Bergues and J.-C. Niollet, acting as Agents,
Francuska Republika, koju zastupa G. de Bergues i J.-C. Niollet, u svojstvu agenata,
composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano and L. Bay Larsen (Rapporteur), Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, T. von Danwitz and A. Arabadjiev, Judges,
u sastavu: V. Skouris, predsjednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano i L. Bay Larsen (izvjestitelj), predsjednici vijeća, J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, T. von Danwitz i A. Arabadjiev, suci,
1 By its application, the European Parliament seeks, primarily, the annulment of Articles 29(1) and (2) and 36(3) of Council Directive 2005/85/EC of 1 December 2005 on minimum standards on procedures in Member States for granting and withdrawing refugee status (OJ 2005 L 326, p.
1 Europski parlament u tužbi prije svega traži da se članak 29. stavci 1. i 2. te članak 36. stavak 3. Direktive Vijeća 2005/85/EZ od 1. prosinca 2005. o minimalnim normama koje se odnose na postupke priznavanja i ukidanja statusa izbjeglica u državama članicama (SL L 326, str.
13; `the contested provisions') and, alternatively, the annulment of that directive in its entirety.
13.; u daljnjem tekstu: pobijane odredbe) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 7., str. 19.) proglase ništavnima te, podredno, da se ta direktiva u cijelosti proglasi ništavnom.
2 By order of the President of the Court of Justice of 25 July 2006, the Commission of the European Communities and the French Republic were granted leave to intervene in support of the forms of order sought by the Parliament and the Council of the European Union respectively.
2 Rješenjem predsjednika Suda od 25. srpnja 2006. Komisiji Europskih zajednica i Francuskoj Republici odobrena je intervencija u potporu zahtjevu Parlamenta odnosno Vijeća Europske unije.
Relevant provisions of the EC Treaty
Mjerodavne odredbe Ugovora o EZ-u
3 The first paragraph of Article 63 EC in Title IV of the Treaty, headed `Visas, asylum, immigration and other policies related to free movement of persons', provides:
3 Člankom 63. prvim stavkom UEZ-a u glavi IV. Ugovora, pod naslovom „Vize, azil, useljavanje i ostale politike koje se odnose na slobodno kretanje osoba", propisuje se:
`The Council, acting in accordance with the procedure referred to in Article 67 [EC], shall, within a period of five years after the entry into force of the Treaty of Amsterdam, adopt:
„Vijeće, odlučujući u skladu s postupkom iz članka 67. [UEZ-a], u roku od pet godina od stupanja na snagu Ugovora iz Amsterdama, usvaja:
(1) measures on asylum ..., within the following areas:
(1) mjere koje se odnose na azil [...], u sljedećim područjima:
... (d) minimum standards on procedures in Member States for granting or withdrawing refugee status;
[...] (d) minimalni standardi za postupke priznavanja ili ukidanja statusa izbjeglica u državama članicama;
(2) measures on refugees and displaced persons within the following areas:
(2) mjere u odnosu na izbjeglice i raseljene osobe u sljedećim područjima:
(a) minimum standards for giving temporary protection to displaced persons from third countries who cannot return to their country of origin and for persons who otherwise need international protection; ...'
(a) minimalni standardi za pružanje privremene zaštite raseljenim osobama iz trećih zemalja koje se ne mogu vratiti u svoju zemlju podrijetla i za osobe kojima je potrebna međunarodna zaštita; [...]" [neslužbeni prijevod]
4 Article 67 EC, as amended by the Treaty of Nice, provides:
4 Člankom 67. UEZ-a, izmijenjenim Ugovorom iz Nice, određuje se sljedeće:
`1. During a transitional period of five years following the entry into force of the Treaty of Amsterdam, the Council shall act unanimously on a proposal from the Commission or on the initiative of a Member State and after consulting the European Parliament.
„1. Tijekom prijelaznog razdoblja od pet godina nakon stupanja na snagu Ugovora iz Amsterdama, Vijeće odlučuje jednoglasno na prijedlog Komisije ili na inicijativu države članice, i nakon savjetovanja s Europskim parlamentom.
2. After this period of five years:
2. Nakon tog razdoblja od pet godina:
the Council shall act on proposals from the Commission; the Commission shall examine any request made by a Member State that it submit a proposal to the Council;
Vijeće odlučuje na prijedlog Komisije; Komisija razmatra svaki zahtjev države članice kako bi podnijela svoj prijedlog Vijeću;
the Council, acting unanimously after consulting the European Parliament, shall take a decision with a view to providing for all or parts of the areas covered by this title to be governed by the procedure referred to in Article 251 [EC] and adapting the provisions relating to the powers of the Court of Justice.
Vijeće jednoglasno, nakon savjetovanja s Europskim parlamentom, donosi odluku kojom određuje da se postupak predviđen u članku 251. [UEZ-a] primjenjuje na sve dijelove svih područja obuhvaćenih ovom glavom te kojom se prilagođavaju odredbe koje se odnose na ovlasti Suda.
... 5. By derogation from paragraph 1, the Council shall adopt, in accordance with the procedure referred to in Article 251 [EC]:
[...] 5. Odstupajući od stavka 1., Vijeće u skladu s postupkom iz članka 251. usvaja:
the measures provided for in Article 63(1) and (2)(a) [EC] provided that the Council has previously adopted, in accordance with paragraph 1 of this Article, Community legislation defining the common rules and basic principles governing these issues,
mjere predviđene u članku 63. stavku 1. i stavku 2. točki (a) [UEZ-a], ako je Vijeće prethodno u skladu sa stavkom 1. ovog članka usvojilo zakonodavstvo Zajednice kojim se utvrđuju zajednička pravila i temeljna načela koja uređuju ta pitanja;
Secondary legislation prior to Directive 2005/85
Sekundarno zakonodavstvo prije Direktive 2005/85
5 Council Regulation (EC) No 343/2003 of 18 February 2003 establishing the criteria and mechanisms for determining the Member State responsible for examining an asylum application lodged in one of the Member States by a third-country national (OJ 2003 L 50, p. 1) and Council Directive 2003/9/EC of 27 January 2003 laying down minimum standards for the reception of asylum seekers (OJ 2003 L 31, p. 18) were adopted on the basis of point 1(a) and (b) respectively of the first paragraph of Article 63 EC.
5 Uredba Vijeća (EZ) br. 343/2003 od 18. veljače 2003. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje (SL L 50, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 37.) i Direktiva Vijeća 2003/9/EZ od 27. siječnja 2003. o uvođenju minimalnih standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za azil (SL L 31, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 29.) donesene su na temelju članka 63. stavka 1. točaka (a) odnosno (b) UEZ-a.
6 Council Directive 2004/83/EC of 29 April 2004 on minimum standards for the qualification and status of third country nationals or stateless persons as refugees or as persons who otherwise need international protection and the content of the protection granted (OJ 2004 L 304, p. 12) was adopted on the basis of points 1(c), 2(a) and 3(a) of the first paragraph of Article 63 EC.
6 Direktiva Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite (SL L 304, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 64.) donesena je na temelju članka 63. stavka 1. točke (c), stavka 2. točke (a) i stavka 3. točke (a) .