natgillin/translations-raw huggingface dataset:
37 It follows that the treatment of non-resident workers under the national legislation is less favourable than that afforded to workers who reside in Germany in their own homes.
37 Iz toga slijedi da je postupanje prema nerezidentnim radnicima u okviru nacionalnog propisa nepovoljnije od postupanja koje uživaju radnici koji borave u vlastitom domu u Njemačkoj.
38 Consequently, legislation such as that at issue in the main proceedings is, as a rule, contrary to Article 48 EC.
38 Slijedom toga, propis kao što je onaj u glavnom postupku u načelu je protivan članku 48. Ugovora o EZ-u.
39 It should, however, be pointed out that the German Government argues that the unfavourable treatment of non-resident taxpayers is justified by the need for fiscal coherence in its national tax system, of which that legislation forms part.
39 Međutim, treba napomenuti da njemačka vlada tvrdi kako je nepovoljno postupanje prema nerezidentnim poreznim obveznicima opravdano potrebom za fiskalnom koherentnošću u njezinom nacionalnom poreznom sustavu, čiji je taj propis dio.
40 It is sufficient to state that, since the German tax system takes into account positive income deriving from the use of a dwelling in another Member State for the purposes of determining the rate of taxation, fiscal coherence is not a suitable justification on any ground for refusing to take into account, for the same purposes, income losses of the same kind arising in the same State.
40 Dovoljno je utvrditi da, budući da njemački porezni sustav za potrebe određivanja porezne stope uzima u obzir pozitivni dohodak koji proizlazi iz korištenja stambenog prostora u drugoj državi članici, fiskalna koherentnost nije ni po kojoj osnovi prikladno opravdanje za odbijanje da se za iste potrebe u obzir uzme gubitak dohotka iste vrste koji nastane u istoj državi.
41 In the light of the foregoing, the answer to the second question must be that Article 48 EC is to be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, which does not permit natural persons in receipt of income from employment in one Member State, and assessable to tax on their total income there, to have income losses relating to their own use of a private dwelling in another Member State taken into account for the purposes of determining the rate of taxation applicable to their income in the former state, whereas positive rental income relating to such a dwelling is taken into account.
41 Slijedom navedenog, na drugo pitanje valja odgovoriti da članak 48. UEZ-a treba tumačiti tako da mu je protivan nacionalni propis poput onog u glavnom postupku, koji fizičkim osobama koje dohodak od nesamostalnog rada primaju u jednoj državi članici i čiji se ukupni dohodak tamo oporezuje, ne dozvoljava da zahtijevaju da se za potrebe određivanja porezne stope primjenjive na taj dohodak u toj državi u obzir uzme gubitak dohotka od stambenog najma povezan sa stambenom kućom koju osobno koriste za stanovanje, a koja je smještena u drugoj državi članici, dok bi se, što se njih tiče, pozitivni dohodak od stambenog najma povezan s takvom kućom uzimao u obzir.
Article 48 of the EEC Treaty (subsequently Article 48 of the EC Treaty and now, after amendment, Article 39 EC) must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, which does not permit natural persons in receipt of income from employment in one Member State, and assessable to tax on their total income there, to have income losses relating to their own use of a private dwelling in another Member State taken into account for the purposes of determining the rate of taxation applicable to their income in the former state, whereas positive rental income relating to such a dwelling is taken into account.
Članak 48. Ugovora o EEZ-u (kasnije članak 48. Ugovora o EZ-u koji je nakon izmjene postao članak 39. UEZ-a) treba tumačiti tako da mu je protivan nacionalni propis, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koji fizičkim osobama koje dohodak od nesamostalnog rada primaju u jednoj državi članici i čiji se ukupni dohodak tamo oporezuje, ne dozvoljava da zahtijevaju da se za potrebe određivanja porezne stope primjenjive na taj dohodak u toj državi u obzir uzme gubitak dohotka od stambenog najma povezan sa stambenom kućom koju osobno koriste za stanovanje, a koja je smještena u drugoj državi članici, dok bi se, što se njih tiče, pozitivni dohodak od stambenog najma povezan s takvom kućom uzimao u obzir.
* Language of the case: German.
Jezik postupka: njemački
13 September 2005 (*)
13. rujna 2005.(*)
(Action for annulment – Articles 29 EU, 31(e) EU, 34 EU and 47 EU – Framework Decision 2003/80/JHA – Protection of the environment – Criminal penalties – Community competence – Legal basis – Article 175 EC)
„Tužba za poništenje – Članak 29. UEU-a, članak 31. točka (e) UEU-a, članak 34. UEU-a i članak 47. UEU-a – Okvirna odluka 2003/80/PUP – Zaštita okoliša – Kaznene sankcije – Nadležnost Zajednice – Pravna osnova – Članak 175. UEZ-a”
In Case C-176/03,
U predmetu C-176/03,
Ireland, represented by D. O’Hagan, acting as Agent, and P. Gallagher, E. Fitzsimons SC and E. Regan BL, with an address for service in Luxembourg,
Irska, koju zastupa D. O’Hagan, u svojstvu agenta, uz asistenciju P. Gallaghera, E. Fitzsimonsa, SC, kao i E. Regan, BL, s izabranom adresom za dostavu u Luxembourgu,
after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 26 May 2005,
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 26. svibnja 2005.,
"1 By its application the Commission of the European Communities is seeking annulment of Council Framework Decision 2003/80/JHA of 27 January 2003 on the protection of the environment through criminal law (OJ 2003 L 29, p. 55; ‘the framework decision’)."
"1 Svojim zahtjevom Komisija Europskih zajednica traži poništenje Okvirne odluke Vijeća 2003/80/PUP od 27. siječnja 2003. o zaštiti okoliša putem kaznenog prava (SL L 29, str. 55.; u daljnjem tekstu: okvirna odluka) [neslužbeni prijevod]."
5 Thus, Article 2 of the framework decision, entitled ‘Intentional offences’, provides:
5 Tako članak 2. okvirne odluke, koji nosi naslov „Namjerna djela”, predviđa:
‘Each Member State shall take the necessary measures to establish as criminal offences under its domestic law
„Svaka država članica poduzima potrebne mjere kako bi u okviru svog nacionalnog prava propisala kao kaznena djela:
"(a) the discharge, emission or introduction of a quantity of substances or ionising radiation into air, soil or water which causes death or serious injury to any person;"
"(a) ispuštanje, emisiju ili uvođenje određene količine tvari ili ionizirajućeg zračenja u zrak, tlo ili vodu, koje izaziva smrt ili tešku povredu osoba;"
"(b) the unlawful discharge, emission or introduction of a quantity of substances or ionising radiation into air, soil or water which causes or is likely to cause their lasting or substantial deterioration or death or serious injury to any person or substantial damage to protected monuments, other protected objects, property, animals or plants;"
"(b) nezakonito ispuštanje, emisiju ili uvođenje određene količine tvari ili ionizirajućeg zračenja u zrak, tlo ili vodu koje izaziva ili može izazvati njihovo trajno ili znatno pogoršanje, ili smrt ili ozbiljnu povredu osoba, ili znatnu štetu zaštićenim spomenicima, drugim zaštićenim objektima, imovini, životinjama ili biljkama;"
"(c) the unlawful disposal, treatment, storage, transport, export or import of waste, including hazardous waste, which causes or is likely to cause death or serious injury to any person or substantial damage to the quality of air, soil, water, animals or plants;"
"(c) nezakonito odlaganje, preradu, skladištenje, prijevoz, izvoz ili uvoz otpada, posebno opasnog otpada, koji izaziva ili može izazvati smrt ili tešku povredu osoba, ili znatnu štetu za kvalitetu zraka, tla, vode, za životinje ili biljke;"
"(d) the unlawful operation of a plant in which a dangerous activity is carried out and which, outside the plant, causes or is likely to cause death or serious injury to any person or substantial damage to the quality of air, soil, water, animals or plants;"
"(d) nezakoniti rad pogona u kojemu se obavlja opasna djelatnost i koji, izvan tog pogona, izaziva ili može izazvati smrt ili tešku povredu osoba, ili znatnu štetu kvaliteti zraka, tlu, vodi, životinjama ili biljkama;"
"(e) the unlawful manufacture, treatment, storage, use, transport, export or import of nuclear materials or other hazardous radioactive substances which causes or is likely to cause death or serious injury to any person or substantial damage to the quality of air, soil, water, animals or plants;"
"(e) nezakonitu proizvodnju, preradu, skladištenje, uporabu, prijevoz, izvoz ili uvoz nuklearnih tvari ili drugih opasnih radioaktivnih tvari koje izazivaju ili mogu izazvati smrt ili tešku povredu osoba ili znatnu štetu kvaliteti zraka, tlu, vodi, životinjama ili biljkama;"
"(f) the unlawful possession, taking, damaging, killing or trading of or in protected wild fauna and flora species or parts thereof, at least where they are threatened with extinction as defined under national law;"
"(f) nezakonito posjedovanje, uzimanje, oštećivanje, ubijanje ili trgovina zaštićenim divljim vrstama faune i flore ili njihovim dijelovima, u najmanju ruku kada im prijeti izumiranje kako je određeno nacionalnim zakonodavstvom;"
when committed intentionally.’
kada su počinjena namjerno.” [neslužbeni prijevod].
6 Article 3 of the framework decision, entitled ‘Negligent offences’, provides:
6 Članak 3. okvirne odluke, koji nosi naslov „Djela počinjena iz nepažnje”, predviđa:
‘Each Member State shall take the necessary measures to establish as criminal offences under its domestic law, when committed with negligence, or at least serious negligence, the offences enumerated in Article 2.’
„Svaka država članica poduzima potrebne mjere kako bi se u nacionalnom pravu kao kazneno djelo počinjeno iz nepažnje, ili u najmanju ruku iz krajnje nepažnje, propisala djela nabrojena u članku 2.” [neslužbeni prijevod].
8 Article 5(1) of the framework decision provides that the penalties thus laid down must be ‘effective, proportionate and dissuasive’ including, ‘at least in serious cases, penalties involving deprivation of liberty which can give rise to extradition’. Article 5(2) adds that the criminal penalties ‘may be accompanied by other penalties or measures’.
8 Članak 5. stavak 1. okvirne odluke predviđa da tako propisane kazne moraju biti „učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće”, uključujući, „barem u teškim slučajevima, kazne koje uključuju oduzimanje slobode koje mogu biti razlog za izručenje.” [neslužbeni prijevod]. U stavku 2. istog članka dodaje se da kaznene sankcije „mogu biti popraćene drugim kaznama ili mjerama.” [neslužbeni prijevod].
9 Article 6 of the framework decision governs the liability, as the result of an act or omission, of legal persons and Article 7 sets out the sanctions to which they are to be subject, which ‘include criminal or non-criminal fines and may include other sanctions’.
9 Članak 6. okvirne odluke uređuje odgovornost pravnih osoba koja proizlazi iz činjenja ili nečinjenja, a članak 7. predviđa sankcije kojima one mogu podlijegati, a te sankcije „uključuju kaznene i ne-kaznene novčane kazne, a mogu uključivati i druge sankcije.” [neslužbeni prijevod]
11 The Commission objected in the various Council bodies to the legal basis relied on by the Council to require the Member States to impose criminal penalties on persons committing environmental offences. In its submission, the correct legal basis in that respect was Article 175(1) EC and it had indeed put forward, on 15 March 2001, a proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on the protection of the environment through criminal law (OJ 2001 C 180 E, p. 238, ‘the proposed directive’), based on Article 175 EC, the annex to which listed the Community law measures to which the offences set out in Article 3 of the proposal relate.
11 Komisija je u različitim tijelima Vijeća izrazila da se ne slaže s pravnom osnovom na temelju koje je Vijeće za države članice uvelo obavezu propisivanja kaznenih sankcija za osobe koje počine djela protiv okoliša. Prema stajalištu Komisije, valjana pravna osnova u tom smislu treba biti članak 175. stavak 1. UEZ-a, te je ona doista 15. ožujka 2001. Europskom parlamentu i Vijeću predložila donošenje Direktive Europskog parlamenta i Vijeća o zaštiti okoliša putem kaznenog prava (SL C 180 E, str. 238., u daljnjem tekstu: prijedlog direktive), na temelju članka 175. UEZ-a, u čijem su prilogu navedeni akti prava Zajednice na koje se odnose djela navedena u članku 3. tog prijedloga.
13 It concurred with the Commission’s view of the scope of the Community’s competence, whilst calling on the Council (i) to use the framework decision as a measure complementing the directive that would take effect in relation to the protection of the environment through criminal law solely in respect of judicial cooperation and (ii) to refrain from adopting the framework decision before adoption of the proposed directive (see texts adopted by the Parliament on 9 April 2002 bearing references A5-0099/2002 (first reading) and A5-0080/2002).
13 Složio se s pristupom Komisije što se tiče opsega nadležnosti Zajednice, pozivajući Vijeće da okvirnu odluku iskoristi kao dodatni instrument kojim uz direktivu u području zaštite okoliša putem kaznenog prava može intervenirati samo u pogledu pravosudne suradnje i da se suzdrži od donošenja okvirne odluke prije nego što bude donesena predložena direktiva (vidi tekstove koje je 9. travnja 2002. donio Parlament pod oznakama A5-0099/2002 (prvo čitanje) i A5-0080/2002).
‘(5) The Council considered it appropriate to incorporate into the present Framework decision a number of substantive provisions contained in the proposed Directive, in particular those defining the conduct which Member States have to establish as criminal offences under their domestic law.
„(5) Vijeće je smatralo prikladnim u ovu okvirnu odluku uključiti određeni broj materijalnih odredaba sadržanih u prijedlogu Direktive, a posebno one koje uređuju ponašanje koje bi države članice svojim nacionalnim pravom morale propisati kao kažnjivo.
(7) The Council has considered this proposal but has come to the conclusion that the majority required for its adoption by the Council cannot be obtained. The said majority considered that the proposal went beyond the powers attributed to the Community by the Treaty establishing the European Community and that the objectives could be reached by adopting a Framework-Decision on the basis of Title VI of the Treaty on European Union. The Council also considered that the present Framework Decision, based on Article 34 of the Treaty on European Union, is a correct instrument to impose on the member States the obligation to provide for criminal sanctions. The amended proposal submitted by the Commission was not of a nature to allow the Council to change its position in this respect.’
(7) Vijeće je razmotrilo ovaj prijedlog, ali je zaključilo da se većina koja je potrebna za njegovo prihvaćenje u Vijeću ne može postići. Ta većina smatra da prijedlog prelazi nadležnosti koje su dodijeljene Zajednici na temelju Ugovora o osnivanju Europske zajednice te da se ti ciljevi mogu postići donošenjem okvirne odluke na temelju glave VI. Ugovora o Europskoj uniji. Vijeće također smatra da je ova okvirna odluka, utemeljena na članku 34. Ugovora o Europskoj uniji, prikladan instrument kojim se državama članicama može nametnuti obaveza uvođenja kaznenih sankcija. Izmijenjeni prijedlog koji je dostavila Komisija nije bio takav da bi Vijeće promijenilo svoje stajalište o tom pitanju.” [neslužbeni prijevod]
‘The Commission takes the view that the Framework Decision is not the appropriate legal instrument by which to require Member States to introduce sanctions of a criminal nature at national level in the case of offences detrimental to the environment.
„Komisija zauzima stajalište da okvirna odluka nije prikladan pravni instrument kojim se države članice mogu obvezati da u nacionalnom pravu uvedu kaznene sankcije za djela protiv okoliša.
As the Commission pointed out on several occasions within Council bodies, it considers that in the context of the competences conferred on it for the purpose of attaining the objectives stated in Article 2 of the Treaty establishing the European Community, the Community is competent to require the Member States to impose sanctions at national level – including criminal sanctions if appropriate – where that proves necessary in order to attain a Community objective.
Kako je to isticala više puta u tijelima Vijeća, Komisija u biti smatra da je u kontekstu nadležnosti koje su joj dodijeljene u svrhu postizanja ciljeva navedenih u članku 2. Ugovora o osnivanju Europske zajednice, Zajednica nadležna zahtijevati od država članica da propišu sankcije na nacionalnoj razini, uključujući, ako je to prikladno, kaznene sankcije u slučaju kada je to potrebno da bi se ostvario neki od ciljeva Zajednice.
This is the case for environmental matters which are the subject of Title XIX of the Treaty establishing the European Community.
To je slučaj u stvarima iz područja okoliša koje su predmet glave XIX. Ugovora o osnivanju Europske zajednice.
Furthermore, the Commission points out that its proposal for a Directive on the protection of the environment through criminal law has not been appropriately examined under the codecision procedure.
Nadalje, Komisija ističe da njezin prijedlog Direktive o zaštiti okoliša putem kaznenog prava nije bio primjereno preispitan u okviru postupka suodlučivanja.
If the Council adopts the Framework Decision despite this Community competence, the Commission reserves all the rights conferred on it by the Treaty.’
Ukoliko Vijeće donese okvirnu odluku unatoč navedenoj nadležnosti Zajednice, Komisija pridržava sva prava koja su joj dodijeljena Ugovorom.”
18 The Commission challenges the Council’s choice of Article 34 EU, in conjunction with Articles 29 EU and 31(e) EU, as the legal basis for Articles 1 to 7 of the framework decision. It submits that the purpose and content of the latter are within the scope of the Community’s powers on the environment, as they are stated in Article 3(1) EC and Articles 174 to 176 EC.
18 Komisija osporava to što je Vijeće izabralo članak 34. UEU-a u vezi s člankom 29. UEU-a i člankom 31. točkom (e) UEU-a kao pravnu osnovu za članke od 1. do 7. okvirne odluke. Tvrdi da su svrha i sadržaj okvirne odluke u okviru nadležnosti Zajednice u području okoliša, kako stoji u članku 3. stavku 1. točki (l) UEZ-a i člancima od 174. do 176. UEZ-a.
19 Although it does not claim that the Community legislature has a general competence in criminal matters, the Commission submits that the legislature is competent, under Article 175 EC, to require the Member States to prescribe criminal penalties for infringements of Community environmental-protection legislation if it takes the view that that is a necessary means of ensuring that the legislation is effective. The harmonisation of national criminal laws, in particular of the constituent elements of environmental offences to which criminal penalties attach, is designed to be an aid to the Community policy in question.
19 Iako ne tvrdi da zakonodavac Zajednice ima opću nadležnost u kaznenim stvarima, Komisija smatra da je na temelju članka 175. UEZ-a zakonodavac nadležan zahtijevati od država članica da propišu kaznene sankcije za povrede propisa Zajednice u području zaštite okoliša ako smatra da je to potrebno kako bi se osigurala učinkovitost tog propisa. Usklađenje nacionalnih kaznenih zakonodavstava, osobito konstitutivnih elemenata djela protiv okoliša za koje se izriču kaznene sankcije, zamišljeno je kao pomoć predmetnoj politici Zajednice.
20 The Commission recognises that there is no precedent in this area. It relies, however, in support of its argument, on the case-law of the Court concerning the duty of loyal cooperation and the principles of effectiveness and equivalence (see, inter alia, Case 50/76 Amsterdam Bulb [1977] ECR 137, paragraph 33, Case C-186/98 Nunes and de Matos [1999] ECR I-4883, paragraphs 12 and 14, and the order of 13 July 1990 in Case C-2/88 IMM Zwartveld and Others [1990] ECR I-3365, paragraph 17).
20 Komisija priznaje da u ovom području ne postoji presedan. Ona se, međutim, u prilog svojem argumentu oslanja na sudsku praksu Suda o obavezi lojalne suradnje i načelima djelotvornosti i ekvivalentnosti (vidjeti osobito presude od 2. veljače 1977., Amsterdam Bulb, 50/76, Zb., str. 137., t. 33. i od 8. srpnja 1999., Nunes i de Matos, C-186/98, Zb., str. I-4883., t. 12. i 14., kao i rješenje od 13. srpnja 1990., Zwartveld i dr., C-2/88 IMM, Zb., str. I-3365., t. 17.).
21 Likewise, a number of regulations adopted in the sphere of fisheries and transport policy either require the Member States to bring criminal proceedings or impose restrictions on the types of penalties which those States may impose. The Commission refers, in particular, to two Community measures which require the Member States to introduce penalties which are necessarily criminal in nature, although that qualification has not been expressly employed (see Article 14 of Council Directive 91/308/EEC of 10 June 1991 on prevention of the use of the financial system for the purpose of money laundering (OJ 1991 L 166, p. 77) and Articles 1 to 3 of Council Directive 2002/90/EC of 28 November 2002 defining the facilitation of unauthorised entry, transit and residence (OJ 2002 L 328, p. 17)).
21 Slično tome, određeni broj propisa donesenih u području ribarstvene politike ili prometa zahtijeva od država članica bilo da pokreću kaznene postupke ili propisuju ograničenja u pogledu vrsta kazni koje te države mogu uvesti. Komisija osobito upućuje na dva akta Zajednice koja od država članica zahtijevaju uvođenje sankcija koje su po svojoj naravi nužno kaznene, iako se takva kvalifikacija ne spominje izričito (vidjeti članak 14. Direktive Vijeća 91/308/EEZ od 10. lipnja 1991. o sprečavanju uporabe financijskog sustava u svrhu pranja novca (SL L 166, str. 77.) i članke od 1. do 3. Direktive Vijeća 2002/90/EZ od 28. studenoga 2002. o definiranju olakšavanja ulaska, tranzita i boravka (SL L 328, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 101.).
22 In addition, the Commission submits that the framework decision must in any event be annulled in part on the ground that Articles 5(2), 6 and 7 thereof leave the Member States free to prescribe penalties other than criminal penalties, even to choose between criminal and other penalties, which undeniably falls within the Community’s competence.
22 Dodatno, Komisija ističe da je okvirnu odluku potrebno u svakom slučaju poništiti zbog toga što njezin članak 5. stavak 2. i članci 6. i 7. ostavljaju državama članicama slobodu da propisuju kazne koje nisu kaznene sankcije, te čak i slobodu izbora između kaznenih i drugih sankcija, što neosporno pripada u nadležnost Zajednice.
23 However, the Commission does not maintain that the framework decision as a whole should have been the subject-matter of a directive. In particular, it does not dispute that Title VI of the Treaty on European Union is the appropriate legal basis for the provisions of the decision which deal with jurisdiction, extradition and prosecutions of persons who have committed offences. However, given that those provisions are incapable of existing independently, it must apply for annulment of the framework decision in its entirety.
23 Ipak, Komisija smatra da cjelokupni sadržaj okvirne odluke nije trebao biti predmetom direktive. Komisija ne osporava ni to da je glava VI. Ugovora o Europskoj uniji prikladna pravna osnova za odredbe odluke koje se odnose na nadležnost, izručenje i progon osoba koje su počinile kaznena djela. Ipak, imajući u vidu da te odredbe ne mogu postojati same za sebe, Komisija mora zatražiti poništenje okvirne odluke u cijelosti.