natgillin/translations-raw huggingface dataset:
37 In the present case, the College van Beroep voor het bedrijfsleven indicates that the procedure followed before it does not differ, in that regard, from the procedure at issue in Van Schijndel and van Veen. In particular, to examine of the court’s own motion issues not put forward by the appellants in the main proceedings would go beyond the ambit of the dispute as put before it. Those two procedures differ only in so far as, in the present case, the College van Beroep voor het bedrijfsleven is not ruling as a court of last instance, as in that judgment, but as a court of first and last instance.
37 U predmetnom slučaju College van Beroep voor het bedrijfsleven navodi da se postupak koji se pred njim vodi u tom pogledu ne razlikuje od postupka koji je bio predmet presude Van Schijndel i van Veen. Kada bi sud po službenoj dužnosti ispitivao razloge koja tužitelji u glavnom postupku nisu istakli, to bi značilo posebno da je izišao izvan opsega spora koji se pred njim vodi. Ta se dva postupka razlikuju samo po tome što u predmetnome slučaju College van Beroep voor het bedrijfsleven ne odlučuje u zadnjem stupnju, kao što je slučaj u navedenoj presudi, nego u prvom i zadnjem stupnju.
38 That matter alone does not place the parties to the main proceedings in a special situation which is capable of calling into question the principles referred to above. Accordingly, it cannot lead to a different conclusion from that reached by the Court in Van Schijndel and van Veen. That point does not affect the fact that, in the context referred to in the preceding paragraph, the taking into consideration by the national court of its own motion of issues not put forward by the parties to the main proceedings is, as in that judgment, capable of infringing the rights of the defence and the proper conduct of proceedings and, in particular, of leading to the delays inherent in the examination of new pleas.
38 Sama ta okolnost ne dovodi stranke u glavnom postupku u poseban položaj u kojem bi gore navedena načela mogla biti dovedena u pitanje. Ona, dakle, ne može dovesti do odluke koja se razlikuje od odluke koju je Sud donio u predmetu Van Schijndel i van Veen. Ta okolnost ne utječe na činjenicu da bi, u kontekstu iz prethodne točke, kada bi sud koji je uputio zahtjev po službenoj dužnosti razmatrao razloge koje nisu navele stranke u glavnom postupku, kao što je slučaj u predmetu u kojem je donesena ta presuda, to moglo povrijediti pravo na obranu i dobro odvijanje postupka te posebno dovesti do odugovlačenja svojstvenog ispitivanju novih tužbenih razloga.
"39 That result is not called into question by the case-law in Peterbroeck; Case C-126/97 Eco Swiss [1999] ECR I-3055; Joined Cases C-240/98 to C-244/98 Océano Grupo Editorial and Salvat Editores [2000] ECR I-4941); Case C-473/00 Cofidis [2002] ECR I-10875; and Case C-168/05 Mostaza Claro [2006] ECR I-10421."
"39 Taj se rezultat ne dovodi u pitanje u sudskoj praksi u presudama Peterbroeck, gore navedena; od 1. lipnja 1999., Eco Swiss (C-126/97, Zb., str. 1-3055.); od 27. lipnja 2000., Océano Grupo Editorial i Salvat Editores (od C-240/98 do C-244/98, Zb., str. I-4941.); od 21. studenoga 2002., Cofidis (C-473/00, Zb., str. I-10875.) i od 26. listopada 2006., Mostaza Claro (C-168/05, Zb., str. I-10421.)."
"40 The case-law cited in the previous paragraph is not relevant in the present case. One of those cases can be distinguished by reason of circumstances peculiar to the dispute, which led to the applicant in the main proceedings being deprived of the opportunity to rely effectively on the incompatibility of a domestic provision with Community law (see Peterbroeck, paragraph 16 et seq.). In other cases, the Court’s findings are justified by the need to ensure that consumers are given the effective protection which Council Directive 93/13/EEC of 5 April 1993 on unfair terms in consumer contracts (OJ 1993 L 95, p. 29) seeks to achieve (see Océano Grupo Editorial and Salvat Editores, paragraph 26; Cofidis, paragraph 33; and Mostaza Claro, paragraph 29). Moreover, that case-law cannot be properly invoked in an analysis of an infringement of the principle of effectiveness, since it seeks to determine whether equal treatment is given to pleas based on national law and those based on Community law (see Eco Swiss, paragraph 37)."
"40 Sudska praksa navedena u prethodnoj točki nije mjerodavna u ovom predmetu. S jedne strane, obilježavaju je okolnosti specifične za spor, koje su dovele do toga da je tužitelj u glavnom postupku lišen mogućnosti da se na koristan način pozove na neusklađenost nacionalne odredbe s pravom Zajednice (vidjeti presudu Peterbroeck, t. 16. i sljedeće točke). S druge strane, takva je sudska praksa opravdana potrebom da se potrošačima osigura učinkovita zaštita koja se pokušava postići Direktivom Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.) (vidjeti presude Océano Grupo Editorial i Salvat Editores, t. 26.; Cofidis, t. 33., i Mostaza Claro, t. 29.). Nadalje, tu sudsku praksu nije moguće na koristan način istaknuti u okviru ispitivanja povrede načela djelotvornosti jer se njome utvrđuje ekvivalentnost postupanja s tužbenim razlozima utemeljenim na nacionalnom pravu i tužbenim razlozima utemeljenim na pravu Zajednice (vidjeti Eco Swiss, t. 37.)."
41 It follows that the principle of effectiveness does not, in circumstances such as those which arise in the main proceedings, impose a duty on national courts to raise a plea based on a Community provision of their own motion, irrespective of the importance of that provision to the Community legal order, where the parties are given a genuine opportunity to raise a plea based on Community law before a national court. Since the appellants in the main proceedings have had a genuine opportunity to raise pleas based on Directive 85/511, the principle of effectiveness does not require the national court to examine of its own motion a plea based on Articles 11 and 13 of that directive.
41 Iz toga slijedi da se, u predmetima u glavnom postupku, načelom djelotvornosti nacionalnim sudovima ne uvodi obveza isticanja tužbenog razloga utemeljenog na odredbi Zajednice po službenoj dužnosti, bez obzira na važnost te odredbe za pravni poredak Zajednice, ako su stranke imale stvarnu mogućnost da tužbeni razlog koji se odnosi na pravo Zajednice istaknu pred nacionalnim sudom. Budući da su tužitelji u glavnom postupku imali stvarnu mogućnost isticanja tužbenih razloga koji se temelje na Direktivi 85/511, načelom djelotvornosti od suda koji je uputio zahtjev ne traži se da po službenoj dužnosti ispita tužbeni razlog koji se temelji na člancima 11. i 13. te direktive.
44 Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court. Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
44 Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred nacionalnim sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
* Language of the case: Dutch.
* Jezik postupka: nizozemski.
Case C-291/05
Predmet C-291/05
Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie
Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie protiv
v R.N.G. Eind
R.N.G. Eind
(Reference for a preliminary ruling from the Raad van State)
(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State)
(Freedom of movement for persons – Workers – Right of residence for a family member who is a third-country national – Return of the worker to the Member State of which he is a national – Obligation for the worker’s Member State of origin to grant a right of residence to the family member – Whether there is such an obligation where the worker does not carry on any effective and genuine activities)
„Sloboda kretanja osoba – Radnici – Pravo boravka člana obitelji koji je državljanin treće zemlje – Povratak radnika u državu članicu čiji je državljanin – Obveza države članice podrijetla radnika da dodijeli pravo boravka članu obitelji – Postojanje takve obveze u slučaju kada radnik ne obavlja učinkovite i stvarne djelatnosti“
11 December 2007 (*)
11. prosinac 2007 (*)
(Freedom of movement for persons – Workers – Right of residence for a family member who is a third-country national – Return of the worker to the Member State of which he is a national – Obligation for the worker’s Member State of origin to grant a right of residence to the family member – Whether there is such an obligation where the worker does not carry on any effective and genuine activities)
„Sloboda kretanja osoba – Radnici – Pravo boravka člana obitelji koji je državljanin treće zemlje - Povratak radnika u državu članicu čiji je državljanin– Obveza države članice podrijetla radnika da dodijeli pravo boravka članu obitelji – Postojanje takve obveze u slučaju kada radnik ne obavlja učinkovite i stvarne djelatnosti“
In Case C-291/05,
U predmetu C-291/05,
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, by the Raad van State (Netherlands), made by decision of 13 July 2005, received at the Court on 20 July 2005, in the proceedings
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 234. UEZ-a, koji je uputio le Raad van State (Nizozemska), odlukom od 13. srpnja 2005., koju je Sud zaprimio 20. srpnja 2005., u postupku
v R.N.G. Eind,
R.N.G. Eind
composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts and G. Arestis, Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues (Rapporteur), R. Silva de Lapuerta, K. Schiemann, J. Makarczyk and A. Borg Barthet, Judges,
u sastavu: V. Skouris, predsjednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts i G. Arestis, predsjednici vijeća, J. N. Cunha Rodrigues (izvjestitelj), R. Silva de Lapuerta, K. Schiemann, J. Makarczyk i A. Borg Barthet, suci,
having regard to the written procedure and further to the hearing on 6 September 2006,
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 6. rujna 2006.,
– the Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie, by A. van Leeuwen, advocaat,
– za Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie, A. van Leeuwen, advocaat,
– R.N.G. Eind, by R. Ketwaru, advocaat,
– za R. N. G Eind, R. Ketwaru, advocaat,
– the Netherlands Government, by H. G. Sevenster and C. Wissels and by M. de Grave, acting as Agents,
– za nizozemsku vladu H. G. Sevenster i C. Wissels kao i M. de Grave, u svojstvu agenata,
– the Czech Government, by T. Boček, acting as Agent,
– za češku vladu T. Boček, u svojstvu agenta,
– the Danish Government, by A. Jacobsen, acting as Agent,
– za dansku vladu, A. Jacobsen, u svojstvu agenta,
– the German Government, by M. Lumma and C. Schulze-Bahr, acting as Agents,
– za njemačku vladu, M. Lumma i C. Schulze-Bahr, u svojstvu agenata,
– the Greek Government, by K. Georgiadis and K. Boskovits, and by Z. Chatzipavlou, acting as Agents,
– za grčku vladu, K. Georgiadis i K. Boskovits kao i Z. Chatzipavlou, u svojstvu agenata,
– the United Kingdom Government, by E. O’Neill, acting as Agent, assisted by S. Moore, Barrister,
– za vladu Ujedinjene Kraljevine, E. O’Neill, u svojstvu agenta, uz asistenciju S. Moore, barrister,
– the Commission of the European Communities, by G. Rozet and M. van Beek, acting as Agents,
– za Komisiju Europskih zajednica, G. Rozet i M. van Beek, u svojstvu agenata,
after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 5 July 2007,
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 5. srpnja 2007.,
"1 This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 18 EC; Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968 (II), p. 475), as amended by Council Regulation (EEC) No 2434/92 of 27 July 1992 (OJ 1992 L 245, p. 1) (‘Regulation No 1612/68’); and Council Directive 90/364/EEC of 28 June 1990 on the right of residence (OJ 1990 L 180, p. 26)."
"1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 18. UEZ-a, Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1612/68 od 15. listopada 1968. o slobodi kretanja radnika u Zajednici (SL L 257, str. 2.), kako je izmijenjena Uredbom vijeća (EEZ) br. 2434/92 od 27. srpnja 1992. (SL L 245., str. 1., dalje u tekstu „Uredba br. 1612/68“); i Direktive Vijeća 90/364/EEZ od 28. lipnja 1990. o pravu boravišta [boravka] (SL L 180., str. 26., Posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 05, str. 42.)."
2 The reference was made in the context of proceedings between Miss Eind, a national of Surinam, and the Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie (Netherlands Minister responsible for immigration, nationality and integration issues) concerning a decision of the Staatssecretaris van Justitie (State Secretary for Justice) refusing to grant her a residence permit.
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između R. N. G. Eind, surinamske državljanke, i Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie (nizozemski ministar nadležan za pitanja vezana za strance i integraciju) u pogledu odluke Staatssecretaris van Justitie (državni tajnik za pravosuđe, u daljnjem tekstu: državni tajnik), kojom joj se odbija dozvola boravka.
Legislative background
Pravni okvir
Community provisions
Pravo Zajednice
3 Article 10 of Regulation No 1612/68 provides:
3 U članku 10. Uredbe br. 1612/68 propisano je:
‘1. The following shall, irrespective of their nationality, have the right to instal themselves with a worker who is a national of one Member State and who is employed in the territory of another Member State:
„1. Pravo da se pridruže državljaninu države članice koji je zaposlen u drugoj državi članici imaju, neovisno o svojoj nacionalnosti, sljedeće osobe:
"(a) his spouse and their descendants who are under the age of 21 years or are dependants;"
"(a) njegov supružnik i njihova djeca koja nisu navršila 21 godinu ili su uzdržavanici;"
…’.
[...]“
4 Article 1 of Directive 90/364 is worded as follows:
4 Članak 1. Direktive 90/364 glasi kako slijedi:
‘1. Member States shall grant the right of residence to nationals of Member States who do not enjoy this right under other provisions of Community law and to members of their families as defined in paragraph 2, provided that they themselves and the members of their families are covered by sickness insurance in respect of all risks in the host Member State and have sufficient resources to avoid becoming a burden on the social assistance system of the host Member State during their period of residence.
„1. Države članice odobravaju pravo boravka državljanima država članica koji to pravo ne ostvaruju na temelju drugih odredaba prava Zajednice i članovima njihovih obitelji kako je utvrđeno stavkom 2., pod uvjetom da su oni sami i članovi njihovih obitelji zdravstveno osigurani u pogledu svih rizika u državi članici domaćinu i da imaju dostatna sredstva da ne postanu teret sustavu socijalne pomoći države članice domaćina tijekom svojeg boravka. [neslužbeni prijevod]
2. The following shall, irrespective of their nationality, have the right to instal themselves in another Member State with the holder of the right of residence:
2. Pravo boravka u drugoj državi članici zajedno s nositeljem dozvole boravka imaju, neovisno o svojoj nacionalnosti, sljedeće osobe:
"(a) his or her spouse and their descendants who are dependants;"
"(a) njegov ili njezin supružnik i njihova djeca koja su uzdržavanici;"
…’.
[neslužbeni prijevod]“
National provisions
Nacionalno pravo
"5 Article 1(e) of the Law on Aliens (Vreemdelingenwet; ‘the Law’) of 23 November 2000 (Stb. 2000, No 495) states that ‘Community nationals’ is to be understood as meaning the following:"
5 Članak 1. točka (e) Zakona o strancima (Vreemdelingenwet) od 23. studenoga 2000. (Staatsblad 2000, br. 495) određuje da „državljanima Zajednice“ treba smatrati sljedeće osobe:
"‘1. nationals of the Member States of the European Union who, under the Treaty establishing the European Community, have the right to enter and reside on the territory of another Member State;"
"„1. državljane država članica Europske unije koji, prema Ugovoru o osnivanju Europske zajednice, imaju pravo ući i boraviti na državnom području druge države članice;"
2. members of the families of the persons referred to in subparagraph 1 who are nationals of a third country and who, on the basis of a decision taken in implementation of the Treaty establishing the European Community, have the right to enter and reside on the territory of a Member State …’.
2. članove obitelji osoba iz stavka 1. koji su državljani treće zemlje i koji na temelju odluke donesene radi provedbe Ugovora o osnivanju Europske zajednice, imaju pravo ući i boraviti na državnom području druge države članice [...]“.
6 Article 1(h) of the Law defines ‘temporary residence permit’ as a visa for a stay of over three months which is issued, following a request in person, to a foreign national by a diplomatic mission or consulate of the Netherlands in the country of origin or permanent residence.
6 U skladu s člankom 1. točkom (h) Zakona o strancima „privremena dozvola boravka“ jest viza za boravak u trajanju od više od tri mjeseca, koju je osobno zatražio strani državljanin u diplomatskom ili konzularnom predstavništvu Kraljevine Nizozemske u zemlji podrijetla ili zemlji u kojoj ima stalno boravište i koju izdaje navedeno predstavništvo.
7 Article 14(1)(a) of the Law empowers the Minister for Justice to accept, to refuse or not to consider an application for a residence permit for a fixed period. Under Article 14(2), a residence permit for a fixed period is subject to restrictions relating to the purpose for which the stay was authorised.
7 Članak 14. stavak 1. točka (a) Zakona o strancima omogućuje ministru pravosuđa da prihvati, odbije ili odbaci bez ispitivanja zahtjev za izdavanje dozvole boravka na određeno vrijeme. U skladu sa stavkom 2. istog članka dozvola boravka za određeno razdoblje ima ograničenja u vezi sa svrhom za koju je boravak bio odobren.
8 Article 16(1)(a) of the Law provides that an application for a residence permit for a fixed period may be refused if the foreign national does not have a valid temporary residence permit which was issued for the same purpose as that for which the residence permit is being sought.
8 Članak 16. stavak 1. točka (a) Zakona o strancima predviđa da se zahtjev za dozvolu boravka za određeno razdoblje može odbiti ako strani državljanin nema valjanu privremenu dozvolu boravka čije izdavanje je obrazloženo istim razlozima koji su navedeni i u zahtjevu za dozvolu boravka.
9 In February 2000, Mr Eind, a Netherlands national, went to the United Kingdom, where he found employment. He was subsequently joined by his daughter Rachel, born in 1989, who arrived direct from Surinam.
9 R. R. L. Eind, nizozemski državljanin, u veljači 2000. preselio se u Ujedinjenu Kraljevinu, gdje se zaposlio. Naknadno mu se pridružila njegova kćer Rachel, rođena 1989., koja je stigla izravno iz Surinama.
10 According to the order for reference, the United Kingdom authorities informed Mr Eind on 4 June 2001 that he had a right to reside in the United Kingdom by virtue of Regulation No 1612/68. By letter of the same date, his daughter was informed that she also had a right to reside in the United Kingdom in her capacity as a member of the family of a Community worker. Mr Eind accordingly received a residence permit valid from 6 June 2001 to 6 June 2006.
10 Prema odluci kojom se upućuje prethodno pitanje, nadležna tijela Ujedinjene Kraljevine su 4. lipnja 2001. obavijestila R. R. L. Einda da na temelju Uredbe br. 1612/68 ima pravo boraviti u Ujedinjenoj Kraljevini. Njegova kćer je dopisom od istoga dana obaviještena da kao član obitelji radnika iz Zajednice također ima pravo boraviti u Ujedinjenoj Kraljevini. Sukladno tome je R. R. L Eindu izdana dozvola s važenjem od 6. lipnja 2001. do 6. lipnja 2006.
11 On 17 October 2001, Mr Eind and his daughter entered the Netherlands. Miss Eind registered with the Amsterdam police and applied for a residence permit pursuant to Article 14 of the Law.
11 R. R. L. Eind i njegova kćer su 17. listopada 2001. ušli u Nizozemsku. R. N. G Eind se prijavila kod nadležnog policijskog tijela u Amsterdamu i podnijela zahtjev za izdavanje dozvole boravka na temelju članka 14. Zakona o strancima.
12 Before the administrative committee assigned to deal with that request, Mr Eind stated that, since his return to the Netherlands, he had been in receipt of social assistance and that, because of ill health, he had not been employed, nor had he sought employment. He also stated, however, that he had had an interview at the Banenmarkt (Employment Office) with a view to his re-entering the employment market and that he was awaiting a second interview. It also appears from the case-file that Mr Eind is covered by sickness insurance in the Netherlands.
12 R. R. L. Eind je pred upravnom komisijom zaduženom za taj zahtjev izjavio da otkad se vratio u Nizozemsku prima socijalnu pomoć, te zbog bolesti nije radio niti je tražio zaposlenje. Također je izjavio da je bio na razgovoru u Banenmarktu (zavod za zapošljavanje) radi ponovnog uključivanja na tržište rada i da očekuje sljedeći razgovor. Iz spisa proizlazi da R. R. L. Eind u Nizozemskoj uživa prava iz zdravstvenog osiguranja.
13 By decision of 2 January 2002, the Staatssecretaris van Justitie refused Miss Eind’s application on the ground that she did not hold a temporary residence permit. The decision further stated that she could not be granted a residence permit on the basis of her status as a member of the family of a Community national. Although her father had resided in a Member State other than the Netherlands, he had not, since his return to the Netherlands, been engaged in effective and genuine activities and was not economically non-active for the purposes of the EC Treaty. In those circumstances, Mr Eind could no longer be regarded as a Community national for the purposes of the Law.
13 Odlukom od 2. siječnja 2002., državni tajnik je odbio zahtjev R. N. G. Eind na temelju činjenice da ona nema privremenu dozvolu boravka. U odluci se također navodi da ne može dobiti dozvolu boravka na temelju njezinog statusa člana obitelji državljanina Zajednice. Iako je njezin otac boravio u drugoj državi članici koja nije Kraljevina Nizozemska, po povratku u Nizozemsku on nije obavljao učinkovite ni stvarne djelatnosti i nije ekonomski neaktivan državljanin u smislu Ugovora o EZ-u. U tim okolnostima se R. R. L. Einda ne može više smatrati državljaninom Zajednice u smislu Zakona o strancima.
14 The objection lodged by Miss Eind against that decision was rejected by decision of the Staatssecretaris van Justitie of 5 July 2002. However, by judgment of 20 October 2004, the Rechtbank te ‘s-Gravenhage (District Court of The Hague), referring to the judgments in Case C-370/90 Singh [1992] ECR I-4265 and Case C-292/89 Antonissen [1991] ECR I-745, set aside the decision of the Staatssecretaris van Justitie of 5 July 2002 and referred the case back to the Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie for the objection to be reconsidered.
14 Prigovor koji je 5. srpnja 2002. protiv te odluke uložila R. N. G. Eind državni tajnik je odbio. Ipak je presudom od 20. listopada 2004. Rechtbank te ’s-Gravenhage (okružni sud u Den Haagu) pozivajući se na presude od 7. srpnja 1992., Singh (C-370/90, Zb., str. I-4265.) i od 26. veljače 1991., Antonissen (C-292/89, Zb., str. I-745.) ukinuo odluku državnog tajnika od 5. srpnja 2002. i vratio predmet pred Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie na ponovno odlučivanje u pogledu prigovora.