natgillin/translations-raw huggingface dataset:
66 Setting aside the applicability of Article 6 of the First Companies Directive to the failure to publish annual accounts, it should be noted that, under Article 2 of the Italian Criminal Code, which sets out the principle that the more lenient penalty should be applied retroactively, the new Articles 2621 and 2622 of the Italian Civil Code ought to be applied even if they entered into force only after the commission of the acts underlying the prosecutions brought in the cases in the main proceedings.
66 Osim primjenjivosti članka 6. Prve direktive o trgovačkim društvima na neobjavljivanje godišnjih financijskih izvještaja, valja upozoriti da bi se u skladu s člankom 2. talijanskoga kaznenog zakonika, kojim se utvrđuje načelo retroaktivne primjene blaže kazne, morali primijeniti novi članci 2621.i 2622. talijanskoga građanskog zakonika, iako su stupili na snagu tek nakon počinjenja djela koja su predmet kaznenih postupaka iz glavnog postupka.
67 It must be pointed out in this regard that, according to settled case-law, fundamental rights form an integral part of the general principles of law, the observance of which the Court ensures.
67 U vezi s tim valja podsjetiti da prema ustaljenoj sudskoj praksi temeljna prava čine sastavni dio općih načela prava čije poštovanje Sud osigurava.
For that purpose, the Court draws inspiration from the constitutional traditions common to the Member States and from the guidelines supplied by international treaties for the protection of human rights on which the Member States have collaborated or to which they are signatories (see, inter alia, Case C-112/00 Schmidberger [2003] ECR I-5659, paragraph 71 and the case-law there cited, and Joined Cases C-20/00 and C-64/00 Booker Aquaculture and Hydro Seafood [2003] ECR I-7411, paragraph 65 and the case-law there cited).
U tom smislu, Sud se vodi zajedničkim ustavnim tradicijama država članica kao i smjernicama iz međunarodnih instrumenata za zaštitu ljudskih prava u kojima su države članice sudjelovale ili su im pristupile (vidjeti posebno presudu od 12. lipnja 2003., Schmidberger, C-112/00, Zb., str. I-5659., t. 71. i navedenu sudsku praksu, i presude od 10. srpnja 2003., Booker Aquaculture i Hydro Seafood, C-20/00 i C-64/00, Zb., str. I-7411., t. 65. i navedenu sudsku praksu).
68 The principle of the retroactive application of the more lenient penalty forms part of the constitutional traditions common to the Member States.
68 Načelo retroaktivne primjene blaže kazne je stoga dio zajedničkih ustavnih tradicija država članica.
69 It follows that this principle must be regarded as forming part of the general principles of Community law which national courts must respect when applying the national legislation adopted for the purpose of implementing Community law and, more particularly in the present cases, the directives on company law.
69 Iz toga proizlazi da to načelo treba smatrati sastavnim dijelom općih načela prava Zajednice koja nacionalni sudac mora poštovati kada primjenjuje nacionalno pravo doneseno za provedbu prava Zajednice i, posebno u ovom slučaju, direktiva o pravu trgovačkih društava.
The ability to rely on the First Companies Directive
Mogućnost pozivanja na Prvu direktivu o trgovačkim društvima
70 The question none the less arises as to whether the principle of the retroactive application of the more lenient penalty applies in the case in which that penalty is at variance with other rules of Community law.
70 Ipak se postavlja pitanje primjenjuje li se načelo retroaktivne primjene blaže kazne u slučaju kad je takva kazna u suprotnosti s drugim pravilima prava Zajednice.
71 It is, however, unnecessary to resolve that question for the purpose of the disputes in the main proceedings as the Community rule in issue is contained in a directive on which the law-enforcement authorities have relied against individuals within the context of criminal proceedings.
71 Nije potrebno međutim odgovoriti na to pitanje za potrebe sporova iz glavnog postupka, jer je dotično pravilo Zajednice sadržano u direktivi na koju su se pravosudna tijela pozivala u okviru kaznenih postupaka protiv pojedinaca.
72 Admittedly, should the national courts which made the references conclude, on the basis of the replies to be given by the Court, that the new Articles 2621 and 2622 of the Italian Civil Code do not, by reason of certain of their provisions, satisfy the Community law requirement that penalties be appropriate, it would follow, according to the Court's well-established case-law, that the national courts which made the references would be required to set aside, under their own authority, those new articles without having to request or await the prior repeal of those articles by way of legislation or any other constitutional procedure (see, inter alia, Case 106/77 Simmenthal [1978] ECR 629, paragraphs 21 and 24; Joined Cases C-13/91 and C-113/91 Debus [1992] ECR I-3617, paragraph 32; and Joined Cases C-10/97 to C-22/97 IN.
72 Doduše, ako nacionalni sudovi koji su uputili zahtjeve na temelju odgovora koje je dao Sud zaključe da novi članci 2621. i 2622. talijanskoga građanskog zakonika zbog određenih svojih odredbi ne ispunjavaju zahtjev prava Zajednice da sankcije moraju biti odgovarajuće, iz ustaljene sudske prakse Suda bi proizašlo da nacionalni sudovi koji su uputili zahtjeve moraju po službenoj dužnosti odstupiti od primjene tih novih članaka, pri čemu oni ne trebaju zahtijevati niti čekati prethodno ukidanje tih odredaba zakonskim putem ili u bilo kojem drugom ustavnopravnom postupku (vidjeti posebno presudu od 9. ožujka 1978., Simmenthal, 106/77, Zb., str. 629., t. 21. i 24., presudu od 4. lipnja 1992., Debus, C-13/91 i C-113/91, Zb., str. I-3617., t. 32. i presudu od 22. listopada 1998., IN.
CO .GE'90 and Others [1998] ECR I-6307, paragraph 20).
CO .GE'90 i dr., C-10/97 do C-22/97, Zb., str. I-6307., t. 20.).
73 The Court has, however, also consistently ruled that a directive cannot of itself impose obligations on an individual and cannot therefore be relied on as such against that individual (see, inter alia, Joined Cases C-397/01 to C-403/01 Pfeiffer and Others [2004] ECR I-0000, paragraph 108 and the case-law there cited).
73 Međutim, Sud je također u više navrata presudio da direktiva ne može sama po sebi stvarati obveze za pojedinca te se stoga protiv njega nije moguće pozivati na direktivu kao takvu (vidjeti posebno presudu od 5. listopada 2004., Pfeiffer i dr., C-397/01 do C-403/01, Zb., str. I-08835., t. 108. i navedenu sudsku praksu).
74 In the specific context of a situation in which a directive is relied on against an individual by the authorities of a Member State within the context of criminal proceedings, the Court has ruled that a directive cannot, of itself and independently of a national law adopted by a Member State for its implementation, have the effect of determining or aggravating the liability in criminal law of persons who act in contravention of the provisions of that directive (see, inter alia, Case 80/86 Kolpinghuis Nijmegen [1987] ECR 3969, paragraph 13, and Case C-60/02 X [2004] ECR I-0000, paragraph 61 and the case-law there cited).
74 U posebnim okolnostima situacije u kojoj se tijela države članice pozivaju na direktivu protiv pojedinca u okviru kaznenih postupaka, Sud je pojasnio da direktiva, sama po sebi i neovisno od unutarnjeg zakona države članice donesenog za njezinu provedbu, ne može utjecati na određivanje ni pooštravanje kaznene odgovornosti osoba koje krše njezine odredbe (vidjeti posebno presudu od 8. listopada 1987., Kolpinghuis Nijmegen, 80/86, Zb., str. 3969., t. 13. i presudu od 7. siječnja 2004., X, C-60/02, Zb., str. I-00651., t. 61. i navedenu sudsku praksu).
75 In the situation in the present cases, reliance on Article 6 of the First Companies Directive for the purpose of assessing whether the new Articles 2621 and 2622 of the Italian Civil Code are compatible with that provision could have the effect of setting aside application of the system of more lenient penalties provided for by those articles.
75 U tom slučaju bi pozivanje na članak 6. Prve direktive o trgovačkim društvima za potrebe provjere jesu li novi članci 2621. i 2622. talijanskoga građanskog zakonika u skladu s tom odredbom moglo prouzročiti odstupanje od primjene sustava blažih kazni predviđenih u tim člancima.
76 It is clear from the decisions for referral that, if the new Articles 2621 and 2622 of the Italian Civil Code were to remain unapplied by reason of their incompatibility with Article 6 of the First Companies Directive, the result could be to render applicable a manifestly more severe criminal penalty, such as that provided for under the former Article 2621 of that code, which was in force at the time when the acts resulting in the prosecutions brought in the cases in the main proceedings were committed.
76 Iz odluka kojima se upućuju prethodna pitanja proizlazi da, ako ne bi bilo moguće primijeniti nove članke 2621. i 2622. talijanskoga građanskog zakonika zato što nisu u skladu s člankom 6. Prve direktive o trgovačkim društvima, rezultat bi mogao biti primjena mnogo strože kaznene sankcije kao što je ona koja je bila određena u bivšem članku 2621. toga zakonika, koji je još bio na snazi u trenutku kad su počinjena djela zbog kojih je pokrenut kazneni progon iz glavnog postupka.
77 A consequence of that kind would be contrary to the limits which flow from the essential nature of any directive, which, as follows from the case-law cited in paragraphs 73 and 74 of this judgment, preclude a directive from having the effect of determining or increasing the liability in criminal law of accused persons.
77 Takva posljedica bila bi u suprotnosti s ograničenjima koja proizlaze iz same prirode svih direktiva, koja, kako proizlazi iz sudske prakse navedene u točkama 73. i 74. ove presude, zabranjuju direktivi da ima učinak određivanja ili povećanja kaznene odgovornosti tuženika.
78 In the light of all of the foregoing, the answer to the questions referred for preliminary ruling must be that, in a situation such as that in issue in the main proceedings, the First Companies Directive cannot be relied on as such against accused persons by the authorities of a Member State within the context of criminal proceedings, in view of the fact that a directive cannot, of itself and independently of national legislation adopted by a Member State for its implementation, have the effect of determining or increasing the criminal liability of those accused persons.
78 S obzirom na navedeno, na postavljena pitanja valja odgovoriti da se u situaciji poput ove u glavnom postupku tijela države članice ne mogu pozivati na Prvu direktivu o trgovačkim društvima protiv tuženika u okviru kaznenih postupaka, jer direktiva sama po sebi i neovisno o unutarnjem zakonu države članice donesenom za njezinu provedbu ne može utjecati na određivanje ni pooštravanje kaznene odgovornosti tuženika.
79 Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the actions pending before the national courts, the decisions on costs are a matter for those courts.
79 Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka.
On those grounds, the Court (Grand Chamber) rules as follows:
Slijedom navedenoga, Sud (veliko vijeće) odlučuje:
In a situation such as that in issue in the main proceedings, First Council Directive 68/151/EEC of 9 March 1968 on coordination of safeguards which, for the protection of the interests of members and others, are required by Member States of companies within the meaning of the second paragraph of Article 58 of the Treaty, with a view to making such safeguards equivalent throughout the Community, cannot be relied on as such against accused persons by the authorities of a Member State within the context of criminal proceedings, in view of the fact that a directive cannot, of itself and independently of national legislation adopted by a Member State for its implementation, have the effect of determining or increasing the criminal liability of those accused persons.
U situaciji kao što je ona u sporovima iz glavnog postupka, tijela države članice ne mogu se pozivati na Prvu direktivu Vijeća 68/151/EEZ od 9. ožujka 1968. o usklađivanju zaštitnih mjera koje, radi zaštite interesa članova i trećih strana, države članice zahtijevaju za trgovačka društva u smislu članka 58. stavka 2. Ugovora, s ciljem izjednačavanja takvih zaštitnih mjera, protiv tuženika u okviru kaznenih postupaka, jer direktiva sama po sebi i neovisno o unutarnjem zakonu države članice donesenom za njezinu provedbu ne može utjecati na određivanje ni pooštravanje kaznene odgovornosti tuženika.
JUDGMENT OF THE COURT (Grand Chamber)7 September 2004
PRESUDA SUDA (veliko vijeće) 7. rujna 2004.()
(Freedom of movement of persons - Citizenship of the European Union - Right of residence - Directive 90/364/EEC - Limitations and conditions - Person working in a hostel in return for benefits in kind - Entitlement to social assistance benefits)
„Sloboda kretanja osoba - Građanstvo Europske unije - Pravo boravka - Direktiva 90/364/EEZ - Ograničenja i uvjeti - Osoba koja radi u prihvatilištu u zamjenu za davanja u naravi - Pravo na davanja socijalne pomoći"
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Tribunal du travail de Brussels (Belgium), made by decision of 21 November 2002, received on 18 December 2002, in the proceedings:
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 234. UEZ-a, koji je uputio Tribunal du travail de Bruxelles (Radni sud u Bruxellesu, Belgija), odlukom od 21. studenoga 2002., koju je Sud zaprimio 18. prosinca 2002., u postupku
Michel Trojani
Michel Trojani
v Centre public d'aide sociale de Bruxelles (CPAS),
protiv Centre public d'aide sociale de Bruxelles (CPAS),
composed of: V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, C. Gulmann, J.-P. Puissochet and J.N. Cunha Rodrigues (Rapporteur), Presidents of Chambers, R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr and K. Lenaerts, Judges,
u sastavu: V. Skouris, predsjednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans, C. Gulmann, J.-P. Puissochet i J. N. Cunha Rodrigues (izvjestitelj), predsjednici vijeća, R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr i K. Lenaerts, suci,
having regard to the written procedure and following the hearing on 6 January 2004,after considering the observations submitted on behalf of:
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 6. siječnja 2004., uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
Mr Trojani, by P. Leclerc, avocat,
za M. Trojanija, P. Leclerc, avocat,
the Centre public d'aide sociale de Bruxelles (CPAS), by M. Legein, avocat,
za Centre public d'aide sociale de Bruxelles (CPAS), M. Legein, avocat,
the Belgian Government, by A. Snoecx, acting as Agent, assisted by C. Doutrelepont, avocat, -
za belgijsku vladu A. Snoecx, u svojstvu agenta, uz asistenciju C. Doutrelepont, avocat,
the Danish Government, by J. Molde, acting as Agent,
za dansku vladu J. Molde, u svojstvu agenta,
the German Government, by W.-D. Plessing and M. Lumma, acting as Agents, -
za njemačku vladu W.-D. Plessing i M. Lumma, u svojstvu agenata,
the French Government, by G. de Bergues and D. Petrausch, acting as Agents,
za francusku vladu G. de Bergues i D. Petrausch, u svojstvu agenata,
the Netherlands Government, by H.G. Sevenster and N. Bel, acting as Agents,
za nizozemsku vladu H. G. Sevenster i N. Bel, u svojstvu agenata,
the United Kingdom Government, by R. Caudwell, acting as Agent, assisted by E. Sharpston QC, -
za vladu Ujedinjene Kraljevine R. Caudwell, u svojstvu agenta, uz asistenciju E. Sharpston, QC,
the Commission of the European Communities, by D. Martin, acting as Agent,
za Komisiju Europskih zajednica D. Martin, u svojstvu agenta
1 This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 18 EC, 39 EC, 43 EC and 49 EC; Article 7(1) of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968 (II), p. 475), as amended by Council Regulation (EEC) No 2434/92 of 27 July 1992 (OJ 1992 L 245, p. 1) (`Regulation No 1612/68'); and Council Directive 90/364/EEC of 28 June 1990 on the right of residence (OJ 1990 L 180, p. 26).
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članaka 18., 39., 43. i 49 UEZ-a, članka 7. stavka 1. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1612/68 od 15. listopada 1968. o slobodi kretanja radnika unutar Zajednice (SL L 257, str. 2.), kako je izmijenjena Uredbom (EEZ) Vijeća br. 2434/92 od 27. srpnja 1992. (SL L 245, str. 1., u daljnjem tekstu: Uredba br. 1612/68) i Direktivom Vijeća 90/364/EEZ od 28. lipnja 1990. o pravu boravka (SL L 180, str. 26.).
2 The reference was made in the course of proceedings between Mr Trojani and the Centre public d'aide sociale de Bruxelles (`the CPAS') concerning its refusal to grant him the minimum subsistence allowance (`the minimex').
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između M. Trojanija i Centre public d'aide sociale de Bruxelles (u daljnjem tekstu: CPAS) jer je CPAS odbio M. Trojaniju odobriti najnižu naknadu za osnovne životne troškove (u daljnjem tekstu: minimex).
3 Under Article 18 EC:
3 Prema članku 18.
`1. Every citizen of the Union shall have the right to move and reside freely within the territory of the Member States, subject to the limitations and conditions laid down in this Treaty and by the measures adopted to give it effect.
UEZ-a: „1. Svaki građanin Unije ima pravo slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, podložno ograničenjima i uvjetima utvrđenima u ovom Ugovoru i u mjerama usvojenima radi njegove provedbe.
4 Article 39(1) EC reads as follows:
4 Članak 39. stavak 1.
`Freedom of movement for workers shall be secured within the Community.'
UEZ-a glasi: „Sloboda kretanja radnika osigurava se unutar Zajednice."
5 Under Article 39(3) EC, freedom of movement for workers `shall entail the right, subject to limitations justified on grounds of public policy, public security or public health:
5 U skladu s člankom 39. stavkom 3. UEZ-a, „podložno ograničenjima koja su opravdana razlozima javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja, ta sloboda podrazumijeva pravo na:
... (c) to stay in a Member State for the purpose of employment in accordance with the provisions governing the employment of nationals of that State laid down by law, regulation or administrative action;
[...] (c) boravak u državi članici radi zapošljavanja sukladno odredbama koje uređuju zapošljavanje državljana te države utvrđenih zakonom i ostalim propisima;
6 Article 1(1) of Directive 90/364 provides:
6 Članak 1. stavak 1. Direktive 90/364 određuje:
`Member States shall grant the right of residence to nationals of Member States who do not enjoy this right under other provisions of Community law and to members of their families as defined in paragraph 2, provided that they themselves and the members of their families are covered by sickness insurance in respect of all risks in the host Member State and have sufficient resources to avoid becoming a burden on the social assistance system of the host Member State during their period of residence.'
„Države članice odobravaju pravo boravka državljanima država članica koji to pravo ne ostvaruju na temelju drugih odredaba prava Zajednice i članovima njihovih obitelji kako je utvrđeno stavkom 2., pod uvjetom da su oni sami i članovi njihovih obitelji zdravstveno osigurani u pogledu svih rizika u državi članici domaćinu i da imaju dostatna sredstva da ne postanu teret sustavu socijalne pomoći države članice domaćina tijekom svojeg boravka." [neslužbeni prijevod]
7 Article 1 of the Law of 7 August 1974 establishing the right to a minimum subsistence allowance (Moniteur belge, 18 September 1974, p. 11363) provides:
7 Članak 1. Zakona od 7. kolovoza 1974. o uspostavljanju prava na najnižu naknadu za osnovne životne potrebe (Moniteur belge od 18. rujna 1974., str. 11363.) određuje:
`1. Any Belgian having reached the age of majority, who is actually resident in Belgium and who does not have adequate resources and is not able to obtain them either by his own efforts or by other means, is entitled to a minimum subsistence allowance. ...'
„1. Svaki punoljetni Belgijanac koji stvarno boravi u Belgiji i koji nema dostatna sredstva te ih ne može priskrbiti vlastitim naporima ili na neki drugi način, ima pravo na najnižu naknadu za osnovne životne potrebe. [...]" [neslužbeni prijevod]
8 Under Article 1 of the Royal Decree of 27 March 1987 (Moniteur belge, 7 April 1987, p. 5086) extending the scope of the Law of 7 August 1974 establishing the right to a minimum subsistence allowance to persons not possessing Belgian nationality:
8 U skladu s člankom 1. Kraljevskog dekreta od 27. ožujka 1987. (Moniteur belge od 7. travnja 1987., str. 5086.) o proširenju područja primjene Zakona od 7. kolovoza 1974. o uspostavljanju prava na najnižu naknadu za osnovne životne potrebe na osobe koje nemaju belgijsko državljanstvo:
`The scope of the Law of 7 August 1974 establishing the right to a minimum subsistence allowance is extended to the following persons:
„Područje primjene Zakona od 7. kolovoza 1974. o uspostavljanju prava na najnižu naknadu za osnovne životne potrebe proširuje se na sljedeće osobe:
1. those to whom Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of the European Communities of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community applies;
1. osobe na koje se primjenjuje Uredba Vijeća Europskih zajednica (EEZ) br. 1612/68 od 15. listopada 1968. o slobodi kretanja radnika u Zajednici;
...' The main proceedings and the reference for a preliminary ruling
[...] [neslužbeni prijevod]" Glavni postupak i prethodna pitanja
9 Mr Trojani is a French national who after a short stay in Belgium in 1972, during which he is said to have worked as a self-employed person in the sales sector, returned there in 2000.
9 M. Trojani je francuski državljanin koji se nakon kratkog boravka u Belgiji 1972. godine, tijekom kojeg je radio kao samozaposlena osoba u sektoru prodaje, vratio tamo 2000. godine.
He resided, without being registered, first at a campsite in Blankenberge and then from December 2001 in Brussels.
Prvo je neprijavljeno boravio u kampu u Blankenbergeu i od prosinca 2001. u Bruxellesu.
After a stay at the Jacques Brel youth hostel, he was given accommodation in a Salvation Army hostel from 8 January 2002, where in return for board and lodging and some pocket money he does various jobs for about 30 hours a week as part of a personal socio-occupational reintegration programme.
Nakon boravka u prihvatilištu za mlade Jacques Brel, dobio je smještaj u prihvatilištu Vojske spasa od 8. siječnja 2002., gdje u zamjenu za smještaj i prehranu te određeni džeparac obavlja različite poslove približno 30 sati tjedno u okviru individualnog programa društvene i profesionalne integracije.
10 As he had no resources, he approached the CPAS with a view to obtaining the minimex, on the grounds that he had to pay EUR 400 a month to the hostel and should also be able to leave the hostel and live independently.
10 Budući da nije imao sredstava, s ciljem dobivanja minimexa obratio se CPAS-u s obrazloženjem da prihvatilištu mora plaćati 400 EUR mjesečno i da bi trebao imati mogućnost napustiti prihvatilište i živjeti samostalno.
11 The CPAS's refusal, on the grounds that, first, Mr Trojani did not have Belgian nationality and, second, he could not benefit from the application of Regulation No 1612/68, was the subject of proceedings in the Tribunal du travail de Bruxelles (Labour Court, Brussels).
11 Odluka CPAS-a o odbijanju obrazložena činjenicom da, s jedne strane, M. Trojani nije imao belgijsko državljanstvo i, s druge strane, nije mogao iskoristiti primjenu Uredbe br. 1612/68 bila je predmet tužbe pred Tribunal du travail de Bruxelles (Radni sud u Bruxellesu).
12 That court granted Mr Trojani the right to receive provisional financial assistance of EUR 300 from the CPAS.
12 Sud koji je uputio zahtjev priznao je M. Trojaniju pravo na primanje privremene financijske pomoći u iznosu od 300 EUR, koju plaća CPAS.