natgillin/translations-raw huggingface dataset:
28 In the second place, as regards the question whether the legislation at issue in the main proceedings contains a difference of treatment on grounds of age, it should be recalled that under Article 2(1) of Directive 2000/78, for the purposes of that directive, the ‘principle of equal treatment’ means that there is to be no direct or indirect discrimination whatsoever on any of the grounds referred to in Article 1 of the directive. Article 2(2)(a) of the directive states that, for the purposes of Article 2(1), direct discrimination is to be taken to occur where one person is treated less favourably than another person in a comparable situation, on any of the grounds referred to in Article 1 (see Case C-411/05 Palacios de la Villa [2007] ECR I-8531, paragraph 50, and Case C-388/07 Age Concern England [2009] ECR I-0000, paragraph 33).
28 Drugo, u pogledu pitanja sadržava li propis o kojem je riječ u predmetu u glavnom postupku različito postupanje na temelju dobi, valja podsjetiti da na temelju članka 2. stavka 1. Direktive 2000/78, za potrebe te direktive, „načelo jednakog postupanja” znači nepostojanje bilo kakve izravne ili neizravne diskriminacije na temelju bilo kojeg od razloga iz članka 1. te direktive. Članak 2. stavak 2. točka (a) te direktive pojašnjava da se, za potrebe primjene njegovog stavka 1., smatra da se radi o izravnoj diskriminaciji u slučaju kada se prema jednoj osobi postupa lošije nego prema drugoj osobi u sličnoj situaciji, zbog bilo kojeg od razloga iz članka 1. iste direktive (vidjeti presudu od 16. listopada 2007., Palacios de la Villa, C-411/05, Zb., str. I-8531., t. 50. i od 5. ožujka 2009., Age Concern England, C-388/07, još neobjavljeno u Zb., t. 33.).
29 In the present case, the second sentence of Paragraph 622(2) of the BGB affords less favourable treatment to employees who entered the employer’s service before the age of 25. That national provision thus introduces a difference of treatment between persons with the same length of service, depending on the age at which they joined the undertaking.
29 U ovom slučaju, članak 622. stavak 2. drugi podstavak BGB-a dopušta lošije postupanje prema radnicima koje je poslodavac zaposlio prije navršenih 25 godina starosti. Stoga se takvim nacionalnim propisom uvodi različito postupanje među osobama s istom duljinom radnog staža, ovisno o dobi kada su započele raditi u poduzeću.
30 Thus in the case of two employees each with 20 years’ seniority in service, the one who joined the undertaking at the age of 18 will be entitled to a notice period of five months, whereas the period will be seven months for the one who joined at the age of 25. Moreover, as the Advocate General observes in point 36 of his Opinion, the national legislation at issue in the main proceedings disadvantages younger workers generally compared to older ones, in that the former – as the situation of Ms Kücükdeveci shows – may, despite several years’ seniority in service in the undertaking, be excluded from benefiting from the progressive extension of notice periods in the case of dismissal according to the length of the employment relationship, from which older workers of comparable seniority will, by contrast, be able to benefit.
30 Tako će u slučaju dva zaposlenika s 20 godina radnog staža, onaj koji je započeo raditi u poduzeću u dobi od 18 godina imati pravo na otkazni rok od pet mjeseci, dok će otkazni rok biti sedam mjeseci za onoga koji je započeo raditi u dobi od 25 godina. Nadalje, kako ističe nezavisni odvjetnik u točki 36. svojeg mišljenja, nacionalni propis o kojem je riječ u glavnom postupku općenito stavlja mlade radnike u nepovoljniji položaj u odnosu na starije radnike na način da prvi, kako je vidljivo iz slučaja stranke tužiteljice u glavnom postupku, mogu unatoč nekoliko godina radnog staža u poduzeću biti isključeni iz ostvarivanja postupnog produljenja otkaznih rokova u slučaju otkaza prema duljini radnog odnosa, dok će suprotno tome stariji radnici iste duljine radnog staža to moći ostvariti.
34 According to the information provided by the referring court and the statements made at the hearing by the German Government, Paragraph 622 of the BGB originates in a law of 1926. That that law set the threshold at 25 was the outcome of a compromise between, first, the government of the time, which wanted a uniform extension by three months of the notice period for the dismissal of workers aged over 40, second, the supporters of a progressive extension of that period for all workers, and, third, the supporters of a progressive extension of the notice period without taking the period of employment into account, the purpose of the rule being to give employers partial relief from lengthy periods of notice for workers aged under 25.
34 Iz informacija koje je dostavio sud koji je uputio zahtjev i pojašnjenja koja je tijekom rasprave iznijela njemačka vlada proizlazi da članak 622. BGB-a potječe od zakona iz 1926. Utvrđivanje praga od 25 godina starosti bilo je rezultat kompromisa između, prvo, tadašnje vlade, koja je željela jedinstveno produljenje od tri mjeseca otkaznog roka za radnike starije od 40 godina, drugo, zagovornika postupnog produljenja toga roka za sve radnike i, treće, zagovornika postupnog produljenja otkaznog roka ne uzimajući u obzir razdoblje zaposlenja, a svrha toga pravila bila je djelomično rasterećenje poslodavaca od produženih otkaznih rokova za radnike mlađe od 25 godina.
35 The referring court states that the second sentence of Paragraph 622(2) of the BGB reflects the legislature’s assessment that young workers generally react more easily and more rapidly to the loss of their jobs and greater flexibility can be demanded of them. A shorter notice period for younger workers also facilitates their recruitment by increasing the flexibility of personnel management.
35 Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, članak 622. stavak 2. drugi podstavak BGB-a odražava procjenu zakonodavca da će mladi radnici općenito lakše i brže reagirati na gubitak zaposlenja i da se od njih može očekivati veća fleksibilnost. Naposljetku, kraći otkazni rok za mlade radnike također olakšava njihovo zapošljavanje povećavajući fleksibilnost upravljanja osobljem.
37 It remains to be ascertained, in accordance with the wording of that provision, whether the means of achieving such a legitimate aim are ‘appropriate and necessary’.
37 Potrebno je još utvrditi jesu li, prema navedenoj odredbi, načini provedbe tih ciljeva „primjereni i nužni”.
41 As regards the aim pursued by the legislature at the time of adoption of the national legislation at issue in the main proceedings, adduced by the German Government, of strengthening the protection of workers according to their length of service in the undertaking, it is clear that, under that legislation, the extension of the notice period for dismissal according to the employee’s seniority in service is delayed for all employees who joined the undertaking before the age of 25, even if the person concerned has a long length of service in the undertaking at the time of dismissal. The legislation cannot therefore be regarded as appropriate for achieving that aim.
41 Što se tiče cilja jačanja zaštite radnika prema trajanju njihovog zaposlenja u poduzeću, koji je provodio poslodavac u trenutku donošenja nacionalnog propisa o kojem je riječ u predmetu u glavnom postupku i na koji je upozorila njemačka vlada, očito je da je u skladu s tim propisom, produljenje roka obavijesti o otkazu prema radnom stažu zaposlenika odgođeno za sve zaposlenike koji su se zaposlili u poduzeću prije navršenih 25 godina starosti, čak i ako je dotična osoba imala dulji radni staž u istom poduzeću prije otkaza. Navedeni propis stoga se ne može smatrati primjerenim za ostvarenje zacrtanog cilja.
45 As regards, first, the role of the national court when called on to give judgment in proceedings between individuals in which it is apparent that the national legislation at issue is contrary to European Union law, the Court has held that it is for the national courts to provide the legal protection which individuals derive from the rules of European Union law and to ensure that those rules are fully effective (see, to that effect, Joined Cases C-397/01 to C-403/01 Pfeiffer and Others [2004] ECR I-8835, paragraph 111, and Case C-268/06 Impact [2008] ECR I-2483, paragraph 42).
45 Prvo, u pogledu uloge nacionalnog suda kada odlučuje u sporu između pojedinaca gdje je očito da je predmetni nacionalni propis protivan pravu Unije, Sud smatra da nacionalni sudovi trebaju osigurati pravnu zaštitu koja za pojedince proizlazi iz odredaba prava Unije i zajamčiti njihov potpuni učinak (vidjeti, u tom smislu, presudu od 5. listopada 2004., Pfeiffer i dr., C-397/01 do C-403/01, Zb., str. I-8835., t. 111., kao i od 15. travnja 2008., Impact, C-268/06, Zb., str. I-2483., t. 42.).
"46 In this respect, where proceedings between individuals are concerned, the Court has consistently held that a directive cannot of itself impose obligations on an individual and cannot therefore be relied on as such against an individual (see, inter alia, Case 152/84 Marshall [1986] ECR 723, paragraph 48; Case C-91/92 Faccini Dori [1994] ECR I-3325, paragraph 20; and Pfeiffer and Others, paragraph 108)."
"46 S tim u vezi, kada se radi o sporu između pojedinaca, Sud je dosljedno smatrao da direktiva ne može stvarati obveze za pojedinca te se stoga protiv njega nije moguće pozivati na direktivu kao takvu (vidjeti, osobito, presudu od 26. veljače 1986., Marshall, 152/84, Zb., str. 723., t. 48.; od 14. srpnja 1994., Faccini Dori, C-91/92, Zb., str. I-3325., t. 20., kao i ranije navedenu presudu Pfeiffer i dr., t. 108.)."
"47 However, the Member States’ obligation arising from a directive to achieve the result envisaged by that directive and their duty to take all appropriate measures, whether general or particular, to ensure the fulfilment of that obligation are binding on all the authorities of the Member States including, for matters within their jurisdiction, the courts (see, inter alia, to that effect, Case 14/83 von Colson and Kamann [1984] ECR 1891, paragraph 26; Case C-106/89 Marleasing [1990] ECR I-4135, paragraph 8; Faccini Dori, paragraph 26; Case C-129/96 Inter-Environnement Wallonie [1997] ECR I-7411, paragraph 40; Pfeiffer and Others, paragraph 110; and Joined Cases C-378/07 to C-380/07 Angelidaki and Others [2009] ECR I-0000, paragraph 106)."
"47 Međutim, obveza država članica, koja proizlazi iz direktive, da ostvari rezultat predviđen tom direktivom i da poduzme sve opće ili pojedinačne mjere potrebne kako bi se osiguralo ispunjavanje te obveze, odnosi se na sva tijela država članica uključujući i na sudove u okviru njihovih nadležnosti (vidjeti, osobito, u tom smislu, presudu od 10. travnja 1984., von Colson i Kamann, 14/83, Zb., str. 1891., t. 26.; od 13. Studenoga 1990., Marleasing, C-106/89, Zb., str. I-4135., t. 8.; ranije navedenu presudu Faccini Dori, t. 26.; od 18. prosinca 1997., Inter-Environnement Wallonie, C-129/96, Zb., str. I-7411., t. 40.; ranije navedenu presudu Pfeiffer i dr., t. 110., kao i od 23. travnja 2009., Angelidaki i dr., C-378/07 do C-380/07, još neobjavljeno u Zb., t. 106.)."
"48 It follows that, in applying national law, the national court called on to interpret it is required to do so, as far as possible, in the light of the wording and the purpose of the directive in question, in order to achieve the result pursued by the directive and thereby comply with the third paragraph of Article 288 TFEU (see, to that effect, von Colson and Kamann, paragraph 26; Marleasing, paragraph 8; Faccini Dori, paragraph 26; and Pfeiffer and Others, paragraph 113). The requirement for national law to be interpreted in conformity with European Union law is inherent in the system of the Treaty, since it permits the national court, within the limits of its jurisdiction, to ensure the full effectiveness of European Union law when it determines the dispute before it (see, to that effect, Pfeiffer and Others, paragraph 114)."
"48 Iz toga proizlazi da nacionalni sud, koji prilikom primjene nacionalnog prava mora tumačiti to pravo, ima obvezu svoje tumačenje u najvećoj mogućoj mjeri uskladiti s tekstom i svrhom te direktive kako bi ostvario njome propisani rezultat i na taj način poštovao obvezu iz trećeg stavka članka 288. UFEU-a (vidjeti, u tom smislu, ranije navedene presude von Colson i Kamann, t. 26.; Marleasing, t. 8.; Faccini Dori, t. 26., kao i Pfeiffer i dr., t. 113.). Zahtjev usklađenog tumačenja nacionalnog prava svojstven je sustavu Ugovora, jer omogućava nacionalnom sudu da u okviru svojih nadležnosti osigura punu učinkovitost prava Unije kada odlučuje u sporovima pred njim (vidjeti, u tom smislu, ranije navedenu presudu Pfeiffer i dr., t. 114.)."
49 According to the national court, however, because of its clarity and precision, the second sentence of Paragraph 622(2) of the BGB is not open to an interpretation in conformity with Directive 2000/78.
49 Međutim, prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, zbog njegove jasnoće i preciznosti, članak 622. stavak 2. drugi podstavak BGB-a nije moguće tumačiti u skladu s Direktivom 2000/78.
54 The possibility thus given to the national court by the second paragraph of Article 267 TFEU of asking the Court for a preliminary ruling before disapplying the national provision that is contrary to European Union law cannot, however, be transformed into an obligation because national law does not allow that court to disapply a provision it considers to be contrary to the constitution unless the provision has first been declared unconstitutional by the Constitutional Court. By reason of the principle of the primacy of European Union law, which extends also to the principle of non-discrimination on grounds of age, contrary national legislation which falls within the scope of European Union law must be disapplied (see, to that effect, Mangold, paragraph 77).
54 Tako se mogućnost dodijeljena nacionalnom sudu člankom 267. drugim stavkom UFEU-a da uputi Sudu zahtjev za prethodnu odluku prije izuzimanja od primjene nacionalne odredbe protivne pravu Unije ne može, međutim, pretvoriti u obavezu zato što nacionalno pravo ne dopušta tom sudu neprimjenu nacionalne odredbe koju smatra suprotnom ustavu, osim ako je Ustavni sud prethodno proglasio takvu odredbu neustavnom. Na temelju načela prvenstva prava Unije, koje obuhvaća također načelo zabrane diskriminacije na temelju dobi, nacionalni propis koji ulazi u područje primjene prava Unije te je protivan tom pravu ne smije se primjenjivati (vidjeti, u tom smislu, ranije navedenu presudu Mangold, t. 77.).
55 It follows that the national court, hearing proceedings between individuals, is not obliged but is entitled to make a reference to the Court for a preliminary ruling on the interpretation of the principle of non-discrimination on grounds of age, as given expression by Directive 2000/78, before disapplying a provision of national law which it considers to be contrary to that principle. The optional nature of such a reference is not affected by the conditions of national law under which a court may disapply a national provision which it considers to be contrary to the constitution.
55 Iz ovih razmatranja proizlazi da nacionalni sud, koji odlučuje u sporu između pojedinaca, nema obavezu, nego mogućnost uputiti Sudu zahtjev za prethodnu odluku o tumačenju načela zabrane diskriminacije na temelju dobi, kako je konkretno određeno Direktivom 2000/78, prije izuzimanja od primjene odredbe nacionalnog propisa koju smatra protivnom tom načelu. Fakultativni karakter takvog zahtjeva ne ovisi o uvjetima nacionalnog prava na temelju kojih nacionalni sud može izuzeti od primjene nacionalnu odredbu koju smatra protivnom ustavu.
57 Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court. Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
57 Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
1 June 2010 (*)
1. lipnja 2010. (*)
(Article 49 TFEU – Directive 2005/36/EC – Freedom of establishment – Public health – Pharmacies – Proximity – Provision of medicinal products to the public – Operating licence – Territorial distribution of pharmacies – Establishment of limits based on population density – Minimum distance between pharmacies – Candidates who have pursued professional activities on part of the national territory – Priority – Discrimination)
„Članak 49. UFEU-a – Direktiva 2005/36/EZ – Sloboda poslovnog nastana – Javno zdravlje – Ljekarne – Blizina – Opskrba stanovništva lijekovima – Dozvola za rad – Teritorijalna raspodjela ljekarni – Utvrđivanje ograničenja na temelju gustoće naseljenosti – Minimalna udaljenost između ljekarni – Kandidati koji obavljaju profesionalnu djelatnost na dijelu državnog područja – Prioritet – Diskriminacija”
In Joined Cases C-570/07 and C-571/07,
U spojenim predmetima C-570/07 i C-571/07,
REFERENCES for a preliminary ruling under Article 234 EC, from the Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Spain), made by decisions of 26 October and 22 October 2007, received at the Court on 24 December and 27 December 2007, in the proceedings
povodom zahtjevâ za prethodnu odluku na temelju članka 234. UFEU-a, koje je uputio Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Španjolska), odlukama od 26. listopada i 22. listopada 2007., koje je Sud zaprimio 24. prosinca 2007., u postupku
having regard to the written procedure and further to the hearing on 19 May 2009,
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 19. svibnja 2009.,
– Mr Blanco Pérez, Ms Chao Gómez and the Plataforma para la Libre Apertura de Farmacias, by D. Cueva Díaz, abogado,
– za J. M. Blanca Péreza, M. Chao Gómez i Plataformu para la Libre Apertura de Farmacias, D. Cueva Díaz, abogado,
– the Consejería de Salud y Servicios Sanitarios and the Principado de Asturias, by R. Paredes Ojanguren, abogado,
– za Consejeríju de Salud y Servicios Sanitarios i Principado de Asturias, R. Paredes Ojanguren, abogado,
– the Federación Empresarial de Farmacéuticos Españoles, by R. Ariño Sánchez, abogado,
– za Federación Empresarial de Farmacéuticos Españoles, R. Ariño Sánchez, abogado,
– the Consejo General de Colegios Oficiales de Farmacéuticos de España, by A. García Castillo, C. Ruixo Claramunt, M. Troncoso Ferrer and I. Igartua Arregui, abogados,
– za Consejo General de Colegios Oficiales de Farmacéuticos de España, A. García Castillo, C. Ruixo Claramunt, M. Troncoso Ferrer i I. Igartua Arregui, abogados,
– the Plataforma para la Defensa del Modelo Mediterráneo de Farmacias and the Muy Ilustre Colegio Oficial de Farmacéuticos de Valencia, by E. Navarro Varona and E. García Aguado, abogados,
– za Plataformu para la Defensa del Modelo Mediterráneo de Farmacias i Muy Ilustre Colegio Oficial de Farmacéuticos de Valencia, E. Navarro Varona i E. GarcíaAguado, abogados,
– the Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED), by J. Pérez-Bustamante Köster, abogado,
– za Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED), J. Pérez-Bustamante Köster, abogado,
– the Spanish Government, by J.M. Rodríguez Cárcamo, acting as Agent,
– za španjolsku vladu, J. M. Rodríguez Cárcamo, u svojstvu agenta,
– the Belgian Government, by L. Van den Broeck, acting as Agent,
– za belgijsku vladu, L. Van den Broeck, u svojstvu agenta,
– the Greek Government, by K. Georgiadis, S. Alexandridou and V. Karra, acting as Agents,
– za grčku vladu, K. Georgiadis, S. Alexandridou i V. Karra, u svojstvu agenata,
– the Italian Government, by G. Palmieri, acting as Agent, and G. Fiengo, avvocato dello Stato,
– za talijansku vladu, G. Palmieri, u svojstvu agenta, uz asistenciju G.Fiengo, avvocato dello Stato,
– the Portuguese Government, by L. Inez Fernandes and A.P. Antunes, acting as Agents,
– za portugalsku vladu, L. Inez Fernandes i A. P. Antunes, u svojstvu agenata,
– the Slovak Government, by J. Čorba, acting as Agent,
– za slovačku vladu, J. Čorba, u svojstvu agenta,
– the European Commission, by E. Traversa, R. Vidal Puig and G. Luengo, acting as Agents,
– za Europsku komisiju, E. Traversa, R. Vidal Puig i G. Luengo, u svojstvu agenata,
after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 30 September 2009,
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 30. rujna 2009.,
‘This Directive does not coordinate all the conditions for access to activities in the field of pharmacy and the pursuit of these activities. In particular, the geographical distribution of pharmacies and the monopoly for dispensing medicines should remain a matter for the Member States. This Directive leaves unchanged the legislative, regulatory and administrative provisions of the Member States forbidding companies from pursuing certain pharmacists’ activities or subjecting the pursuit of such activities to certain conditions.’
„Ovom se Direktivom ne usklađuju svi uvjeti pristupa ljekarničkim djelatnostima i njihovog obavljanja. Zemljopisni raspored ljekarni i pitanje monopola u području izdavanja lijekova ostaju u nadležnosti država članica. Ova Direktiva ne dira u zakonske i druge propise država članica koji društvima zabranjuju obavljanje određenih ljekarničkih djelatnosti ili koji određuju uvjete za obavljanje tih djelatnosti.”
‘This Directive establishes rules according to which a Member State which makes access to or pursuit of a regulated profession in its territory contingent upon possession of specific professional qualifications … shall recognise professional qualifications obtained in one or more other Member States … and which allow the holder of the said qualifications to pursue the same profession there, for access to and pursuit of that profession.’
„Ovom se Direktivom utvrđuju pravila za pristup i obavljanje profesije, na temelju kojih države članice koje pristup reguliranim profesijama i njihovo obavljanje na svom državnom području uvjetuju posjedovanjem određenih stručnih kvalifikacija […] priznaju stručne kvalifikacije stečene u drugim državama članicama […], koje nositelju omogućuju obavljanje iste profesije kao u matičnoj državi članici.”
5 Article 45 of Directive 2005/36, which is entitled ‘Pursuit of the professional activities of a pharmacist’, provides:
5 Članak 45. Direktive 2005/36, pod naslovom „Obavljanje profesionalne djelatnosti farmaceuta” određuje:
‘1. For the purposes of this Directive, the activities of a pharmacist are those, access to which and pursuit of which are contingent, in one or more Member States, upon professional qualifications and which are open to holders of evidence of formal qualifications of the types listed in Annex V, point 5.6.2.
„1. Za potrebe ove Direktive, djelatnosti farmaceuta su djelatnosti za čiji se pristup i obavljanje zahtijevaju stručne kvalifikacije, u jednoj ili više država članica, i koje su dostupne osobama koje posjeduju dokaz o formalnoj osposobljenosti naveden u točki 5.6.2. Priloga V.
"(a) preparation of the pharmaceutical form of medicinal products;"
"(a) priprema farmaceutskog oblika medicinskih proizvoda;"
"(b) manufacture and testing of medicinal products;"
"(b) izrada i testiranje medicinskih proizvoda;"
"(c) testing of medicinal products in a laboratory for the testing of medicinal products;"
"(c) testiranje lijekova u laboratorijima za testiranje lijekova;"
"(d) storage, preservation and distribution of medicinal products at the wholesale stage;"
"(d) skladištenje, čuvanje i distribucija lijekova na veliko;"
"(e) preparation, testing, storage and supply of medicinal products in pharmacies open to the public;"
"(e) priprema, testiranje, skladištenje i nabavka lijekova u javnim ljekarnama;"
"(f) preparation, testing, storage and dispensing of medicinal products in hospitals;"
"(f) priprema, testiranje, skladištenje i izdavanje lijekova u bolnicama;"
(g) provision of information and advice on medicinal products.
(g) informiranje i savjetovanje o lijekovima.