natgillin/translations-raw huggingface dataset:
107 Moreover, it is apparent from settled-case law that a national court seised of a dispute governed by European Union law must be in a position to grant interim relief in order to ensure the full effectiveness of the judgment to be given on the existence of the rights claimed under European Union law (Case C-213/89 Factortame and Others [1990] ECR I-2433, paragraph 21, and Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, paragraph 67).
107 Osim toga, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da nacionalni sud pred kojim se vodi postupak uređen pravom Unije treba biti u mogućnosti odobriti privremene mjere kako bi se osigurala puna djelotvornost presude koju treba donijeti u vezi s postojanjem prava na koja se poziva na temelju prava Unije (presude od 19. lipnja 1990., Factortame i dr., C-213/89, Zb., str. I-2433., t. 21., i od 13. ožujka 2007., Unibet, C-432/05, Zb., str. I-2271., t. 67.).
108 It must be added that the right to bring an action provided for by Article 15a of Directive 96/61 must be interpreted in the light of the purpose of that directive. The Court has already held that that purpose, as laid down in Article 1 of the directive, is to achieve integrated prevention and control of pollution by putting in place measures designed to prevent or reduce emissions of the activities listed in Annex I into the air, water and land in order to achieve a high level of protection of the environment (Case C-473/07 Association nationale pour la protection des eaux et rivières and OABA [2009] ECR I-319, paragraph 25, and Case C-585/10 Møller [2011] ECR I-0000, paragraph 29).
108 Valja dodati da pravo podnošenja tužbe, predviđeno u članku 15.a Direktive 96/61, valja tumačiti imajući na umu svrhu te direktive. Sud je već utvrdio da je svrha te direktive, kako je utvrđeno u članku 1. te direktive, postizanje integriranog sprečavanja i kontrole onečišćenja na temelju mjera čiji je cilj sprečavanje ili smanjenje emisija u zrak, vodu i tlo zbog djelatnosti navedenih u Dodatku I., kako bi se postigla visoka razina zaštite okoliša (presude od 22. siječnja 2009., Association nationale pour la protection des eaux et rivières i OABA, C-473/07, Zb., str. I-319., t. 25.,i od 15. prosinca 2011., Møller, C-585/10, Zb., str. I-13407., t. 29.).
109 However, exercise of the right to bring an action provided for by Article 15a of Directive 96/61 would not make possible effective prevention of that pollution if it were impossible to prevent an installation which may have benefited from a permit awarded in infringement of that directive from continuing to function pending a definitive decision on the lawfulness of that permit. It follows that the guarantee of effectiveness of the right to bring an action provided for in that Article 15a requires that the members of the public concerned should have the right to ask the court or competent independent and impartial body to order interim measures such as to prevent that pollution, including, where necessary, by the temporary suspension of the disputed permit.
109 Međutim, pravo na podnošenje tužbe predviđeno člankom 15.a Direktive 96/61 ne bi omogućilo učinkovito sprečavanje onečišćenja ako ne bi bilo moguće spriječiti daljnji rad postrojenja kojem je dozvola dodijeljena suprotno toj direktivi, dok se ne donese konačna odluka o zakonitosti te dozvole. Iz toga slijedi da jamstvo djelotvornosti prava na podnošenje tužbe predviđenog u članku 15.a zahtijeva da članovi zainteresirane javnosti mogu od suda ili nadležnog neovisnog i nepristranog tijela zatražiti da odrede privremene mjere radi sprečavanja onečišćenja uključujući, prema potrebi, privremenu suspenziju sporne dozvole.
110 In the light of the foregoing, the answer to the fourth question is that Article 15a of Directive 96/61 must be interpreted as meaning that members of the public concerned must be able, in the context of the action provided for by that provision, to ask the court or competent independent and impartial body established by law to order interim measures such as temporarily to suspend the application of a permit, within the meaning of Article 4 of that directive, pending the final decision.
110 S obzirom na sve prethodno navedeno, na četvrto pitanje valja odgovoriti da članak 15.a Direktive 96/61 treba tumačiti u smislu da članovi zainteresirane javnosti, u okviru pravnog lijeka predviđenog tom odredbom, moraju biti u mogućnosti da od suda ili nekog drugog zakonski utemeljenog neovisnog i nepristranog tijela zatraže da odredi privremene mjere kojima se privremeno suspendira primjena dozvole u smislu članka 4. te direktive dok se ne donese konačna odluka
111 By its fifth question, the referring court asks, in essence, whether a decision of a national court, taken in the context of national proceedings implementing the obligations resulting from Article 15a of Directive 96/61 and from Article 9(2) and (4) of the Aarhus Convention, which annuls a permit granted in infringement of the provisions of that directive, is capable of constituting an unjustified interference with the developer’s right to property enshrined in Article 17 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
111 U svojem petom pitanju sud koji je podnio zahtjev u biti pita može li se odluka nacionalnog suda, donesena u okviru nacionalnog postupka za provedbu obveza koje proizlaze iz članka 15.a Direktive 96/61 i članka 9. stavaka 2. i 4. Aarhuške konvencije, kojom se ukida dozvola dodijeljena povredom odredbi te direktive, smatrati neopravdanim zadiranjem u pravo vlasništva operatora zajamčeno člankom 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.
112 As the Advocate General has noted in points 182 to 184 of her Opinion, the conditions set by Directive 96/61 restrict use of the right to property on land affected by an installation coming within the scope of that directive.
112 Kao što je nezavisna odvjetnica istaknula u točkama od 182. do 184. svojeg mišljenja, uvjeti određeni Direktivom 96/61 ograničavaju korištenje prava vlasništva na zemljištu na kojem se nalazi postrojenje obuhvaćeno područjem primjene te direktive.
113 However, the right to property is not an absolute right and must be viewed in relation to its social function. Consequently, its exercise may be restricted, provided that those restrictions in fact correspond to objectives of general interest and do not constitute, in relation to the aim pursued, disproportionate and intolerable interference, impairing the very substance of the right guaranteed (Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission [2008] ECR I-6351, paragraph 355, and Joined Cases C-379/08 and C-380/08 ERG and Others [2010] ECR I-2007, paragraph 80).
113 Međutim, pravo vlasništva nije apsolutno pravo i valja ga promatrati u odnosu na njegovu socijalnu funkciju. Stoga se njegovo ostvarivanje može ograničiti pod uvjetom da ta ograničenja odgovaraju ciljevima od općeg interesa i u odnosu na cilj koji se želi postići ne predstavljaju neproporcionalno i neprihvatljivo miješanje kojim se krši sama bit zajamčenih prava (presude od 3. rujna 2008., Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija, C-402/05 P i C-415/05 P, Zb., str. I-6351., t. 355.,i od 9. ožujka 2010., ERG i dr., C-379/08 i C-380/08, Zb., str. I-2007., t. 80.).
"114 As regards the objectives of general interest referred to above, established case-law shows that protection of the environment is one of those objectives and is therefore capable of justifying a restriction on the use of the right to property (see Case 240/83 ADBHU [1985] ECR 531, paragraph 13; Case 302/86 Commission v Denmark [1988] ECR 4607, paragraph 8; Case C-213/96 Outokumpu [1998] ECR I-1777, paragraph 32; and ERG and Others, paragraph 81)."
"114 U pogledu prethodno navedenih ciljeva od općeg interesa, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da ja zaštita okoliša jedan od tih ciljeva te je, stoga, ograničenje korištenja prava vlasništva moguće opravdati (vidjeti presude od 7. veljače 1985., ADBHU, 240/83, Zb., str. 531., t. 13., od 20. rujna 1988., Komisija/Danska, 302/86, Zb., str. 4607., t. 8.; od 2. travnja 1998., Outokumpu, C-213/96, Zb., str. I-1777., t. 32., i gore navedenu presudu od 9. ožujka 2010., ERG i dr., C-379/08 i C-380/08, t. 81.)."
115 As regards the proportionality of the infringement of the right of property at issue, where such an infringement may be established, it is sufficient to state that Directive 96/61 operates a balance between the requirements of that right and the requirements linked to protection of the environment.
115 Što se tiče proporcionalnosti zadiranja u spomenuto pravo vlasništva, ukoliko je moguće utvrditi takvo zadiranje, dostatno je navesti da Direktiva 96/61 uspostavlja ravnotežu između zahtjevâ toga prava i zahtjevâ u vezi sa zaštitom okoliša.
116 Consequently, the answer to the fifth question is that a decision of a national court, taken in the context of national proceedings implementing the obligations resulting from Article 15a of Directive 96/61 and from Article 9(2) and (4) of the Aarhus Convention, which annuls a permit granted in infringement of the provisions of that directive is not capable, in itself, of constituting an unjustified interference with the developer’s right to property enshrined in Article 17 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
116 Stoga na peto pitanje valja odgovoriti da odluka nacionalnog suda, donesena u okviru nacionalnog postupka za provedbu obveza koje proizlaze iz članka 15.a Direktive 96/61 i članka 9. stavaka 2. i 4. Aarhuške konvencije, kojom se ukida dozvola dodijeljena povredom odredbi te direktive, ne može sama po sebi predstavljati neopravdano zadiranje u pravo vlasništva operatora zajamčeno člankom 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.
117 Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court. Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
117 Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
1. Article 267 TFEU must be interpreted as meaning that a national court, such as the referring court, is obliged to make, of its own motion, a request for a preliminary ruling to the Court of Justice of the European Union even though it is ruling on a referral back to it after its first decision was set aside by the constitutional court of the Member State concerned and even though a national rule obliges it to resolve the dispute by following the legal opinion of that latter court.
1. Članak 267. UFEU-a treba tumačiti u smislu da je nacionalni sud, kao što je sud koji je uputio zahtjev, obvezan po službenoj dužnosti Sudu Europske unije podnijeti zahtjev za prethodnu odluku iako se odluka donosi nakon što je predmet vraćen na ponovno suđenje, nakon što je ustavni sud dotične države članice ukinuo njegovu prvu odluku i iako prema nacionalnom pravilu spor treba riješiti poštujući pravno stajalište ustavnog suda.
2. Council Directive 96/61/EC of 24 September 1996 concerning integrated pollution prevention and control, as amended by Regulation (EC) No 166/2006 of the European Parliament and of the Council of 18 January 2006, must be interpreted as meaning that it:
2. Direktivu Vijeća 96/61/EZ od 24. rujna 1996. o integriranom sprečavanju i kontroli onečišćenja, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 166/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. siječnja 2006. treba tumačiti u smislu da:
– requires that the public concerned have access to an urban planning decision, such as that at issue in the main proceedings, from the beginning of the authorisation procedure for the installation concerned,
– se njome zahtijeva da odluka o uvjetima provedbe prostornog plana, kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, bude stavljena na raspolaganje javnosti od samog početka postupka izdavanja dozvole za to postrojenje,
– does not preclude the possibility of rectifying, during the administrative procedure at second instance, an unjustified refusal to make available to the public concerned an urban planning decision, such as that at issue in the main proceedings, during the administrative procedure at first instance, provided that all options and solutions remain possible and that regularisation at that stage of the procedure still allows that public effectively to influence the outcome of the decision-making process, this being a matter for the national court to determine.
– ne isključuje mogućnost da se u drugostupanjskom upravnom postupku ispravi neopravdano odbijanje da se tijekom prvostupanjskog upravnog postupka zainteresiranoj javnosti stavi na raspolaganje odluka o uvjetima provedbe prostornog plana, kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, pod uvjetom da su i dalje otvorene sve mogućnosti i rješenja i da se legalizacijom u toj fazi postupka može osigurati da javnost djelotvorno utječe na ishod postupka odlučivanja, što je na nacionalnom sudu da utvrdi.
3. Article 15a of Directive 96/61, as amended by Regulation No 166/2006, must be interpreted as meaning that members of the public concerned must be able, in the context of the action provided for by that provision, to ask the court or competent independent and impartial body established by law to order interim measures such as temporarily to suspend the application of a permit, within the meaning of Article 4 of that directive, pending the final decision.
3. Članak 15.a Direktive 96/61, kako je izmijenjena Uredbom br. 166/2006, treba tumačiti u smislu da u okviru pravnog lijeka predviđenog tom odredbom članovi zainteresirane javnosti moraju biti u mogućnosti da od suda ili nekog drugog zakonski utemeljenog neovisnog i nepristranog tijela zatraže da odredi privremene mjere kojima se privremeno suspendira primjena dozvole u smislu članka 4. te direktive dok se ne donese konačna odluka.
4. A decision of a national court, taken in the context of national proceedings implementing the obligations resulting from Article 15a of Directive 96/61, as amended by Regulation No 166/2006, and from Article 9(2) and (4) of the Convention on access to information, public participation in decision-making and access to justice in environmental matters, signed in Aarhus on 25 June 1998 and approved on behalf of the European Community by Council Decision 2005/370/EC of 17 February 2005, which annuls a permit granted in infringement of the provisions of that directive is not capable, in itself, of constituting an unjustified interference with the developer’s right to property enshrined in Article 17 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
4. Odluka nacionalnog suda, donesena u okviru nacionalnog postupka za provedbu obveza koje proizlaze iz članka 15.a Direktive 96/61, kako je izmijenjena Uredbom br. 166/2006, i članka 9. stavaka 2. i 4. konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, potpisane u Aarhusu 25. lipnja 1998. i odobrene u ime Europske zajednice Odlukom Vijeća 2005/370/EZ od 17. veljače 2005., kojom se poništava dozvola dodijeljena povredom odredbi te direktive, ne može sama po sebi predstavljati neopravdano zadiranje u pravo vlasništva operatora zajamčeno člankom 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.
* Language of the case: Slovak.
* Jezik postupka: slovački
26 April 2012 (*)
26. travnja 2012. (*)
(Directive 93/13/EEC — Article 3(1) and (3) — Articles 6 and 7 — Consumer contracts — Unfair terms — Unilateral amendment of the terms of a contract by a seller or supplier — Action for an injunction brought in the public interest and on behalf of consumers by a body appointed by national legislation — Declaration of the unfair nature of a term — Legal effects)
„Direktiva 93/13/EEZ – Članak 3. stavci 1. i 3. – Članci 6. i 7. – Potrošački ugovori – Nepoštene odredbe – Jednostrana izmjena uvjeta ugovora od strane prodavatelja robe ili pružatelja usluga – Postupak za ishođenje sudskog naloga koji je u javnom interesu u ime potrošača pokrenulo tijelo imenovano nacionalnim zakonodavstvom – Utvrđivanje nepoštenosti odredbe – Pravni učinci”
In Case C-472/10,
U predmetu C-472/10,
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 267 TFEU from the Pest Megyei Bíróság (Hungary), made by decision of 25 August 2010, received at the Court on 29 September 2010, in the proceedings
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputio Pest Megyei Bíróság (Mađarska), odlukom od 25. kolovoza 2010., koju je Sud zaprimio 29. rujna 2010., u postupku
Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság
Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság
v Invitel Távközlési Zrt,
protiv Invitel Távközlési Zrt,
composed of A. Tizzano, President of the Chamber, M. Safjan (Rapporteur), A. Borg Barthet, J.-J. Kasel and M. Berger, Judges,
u sastavu A. Tizzano, predsjednik vijeća, M. Safjan (izvjestitelj), A. Borg Barthet, J.-J. Kasel i M. Berger, suci,
– the Hungarian Government, by Z. Fehér, K. Szíjjártó and Z. Tóth, acting as Agents,
– za mađarsku vladu, M. Z. Fehér, K. Szíjjártó i Z. Tóth, u svojstvu agenata,
– the European Commission, by G. Rozet and K. Talabér-Ritz, acting as Agents,
– za Europsku komisiju, G. Rozet i K. Talabér-Ritz, u svojstvu agenata,
after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 6 December 2011,
saslušavši mišljenje nezavisne odvjetnice na raspravi održanoj 6. prosinca 2011.,
1 This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 3(1) and (3) and Article 6(1) of Council Directive 93/13/EEC of 5 April 1993 on unfair terms in consumer contracts (OJ 1993 L 95, p. 29) (the ‘Directive’) and points 1(j) and 2(d) of the annex to that directive.
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 3. stavaka 1. i 3. i članka 6. stavka 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29., (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.) (u daljnjem tekstu: direktiva) i točke 1. podtočke (j) i točke 2. podtočke (d) Priloga toj direktivi.
"2 The reference has been made in public-interest proceedings brought by Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság (the Hungarian national consumer protection authority; the ‘NFH’) against the company Invitel Távközlési Zrt (‘Invitel’), concerning the latter’s use of allegedly unfair terms in its contracts concluded with consumers."
"2 Zahtjev je upućen u okviru postupka koji je u javnom interesu u ime potrošača pokrenuo Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság (mađarsko državno tijelo za zaštitu potrošača; u daljnjem tekstu: NFH) protiv društva Invitel Távközlési Zrt (u daljnjem tekstu: Invitel), u vezi s navodno nepoštenim odredbama ugovora koje je potonji sklopio s potrošačima."
3 According to the 20th recital in the preamble to the Directive:
3 U skladu s dvadesetom uvodnom izjavom direktive:
‘… contracts should be drafted in plain, intelligible language, the consumer should actually be given an opportunity to examine all the terms …’
„[...] bi se ugovori trebali sastavljati jasnim, razumljivim jezikom, potrošač bi zapravo trebao dobiti mogućnost da pregleda sve odredbe [...]”
4 Article 1 of the Directive provides:
4 Članak 1. direktive određuje:
2. The contractual terms which reflect mandatory statutory or regulatory provisions ... shall not be subject to the provisions of this Directive.’
2. Ugovorne odredbe koje su odraz obaveznih zakonskih ili regulatornih odredaba[...] ne podliježu odredbama ove direktive.”
5 Article 3 of the Directive provides:
5 Članak 3. direktive određuje:
‘1. A contractual term which has not been individually negotiated shall be regarded as unfair if, contrary to the requirement of good faith, it causes a significant imbalance in the parties’ rights and obligations arising under the contract, to the detriment of the consumer.
„1. Ugovorna odredba o kojoj se nisu vodili pojedinačni pregovori smatra se nepoštenom ako u suprotnosti s uvjetom o dobroj vjeri, na štetu potrošača prouzroči znatniju neravnotežu u pravima i obvezama stranaka, proizašlih iz ugovora. [...]
... 3. The Annex shall contain an indicative and non-exhaustive list of the terms which may be regarded as unfair.’
3. Prilog sadrži indikativan i netaksativni popis odredaba koje se mogu smatrati nepoštenima.”
6 Article 4 of the Directive states:
6 Članak 4. direktive glasi:
‘1. Without prejudice to Article 7, the unfairness of a contractual term shall be assessed, taking into account the nature of the goods or services for which the contract was concluded and by referring, at the time of conclusion of the contract, to all the circumstances attending the conclusion of the contract and to all the other terms of the contract or of another contract on which it is dependent.
„1. Ne dovodeći u pitanje članak 7., nepoštenost ugovorne odredbe procjenjuje se tako da se u obzir uzimaju priroda robe ili usluga na koje se ugovor odnosi u vrijeme kada je ugovor sklopljen, sve popratne okolnosti sklapanja ugovora i sve ostale odredbe tog ugovora ili nekog drugog ugovora o kojem on ovisi.
2. Assessment of the unfair nature of the terms shall relate neither to the definition of the main subject-matter of the contract nor to the adequacy of the price and remuneration, on the one hand, as against the services or goods [supplied] in exchange, on the other, in so far as these terms are in plain intelligible language.’
2. Procjena o tome jesu li neke odredbe nepoštene ne odnosi se na definiciju glavnog predmeta ugovora ni na primjerenost cijene i naknade na jednoj strani, i [zauzvrat] isporučene usluge i robu, na drugoj, sve dok su te odredbe jasno i razumljivo sastavljene.”
7 Article 5 of the Directive provides:
7 Članak 5. direktive određuje:
‘In the case of contracts where all or certain terms offered to the consumer are in writing, these terms must always be drafted in plain, intelligible language. ...’
„U slučaju ugovora u kojima se potrošaču sve ili određene odredbe nude u pisanom obliku, te odredbe uvijek moraju biti sročene jasno i razumljivo. [...]”
8 Article 6 of the Directive provides:
8 Članak 6. direktive određuje:
‘1. Member States shall lay down that unfair terms used in a contract concluded with a consumer by a seller or supplier shall, as provided for under their national law, not be binding on the consumer and that the contract shall continue to bind the parties upon those terms if it is capable of continuing in existence without the unfair terms.
„1. Države članice utvrđuju da u ugovoru koji je prodavatelj robe ili pružatelj usluge sklopio s potrošačem prema nacionalnom pravu nepoštene odredbe nisu obvezujuće za potrošača, a da ugovor u tim uvjetima i dalje obvezuje stranke ako je u stanju nastaviti važiti i bez tih nepoštenih odredaba.
9 Article 7 of Directive 93/13 is worded as follows:
9 Članak 7. navedene direktive glasi kako slijedi:
2. The means referred to in paragraph 1 shall include provisions whereby persons or organisations, having a legitimate interest under national law in protecting consumers, may take action according to the national law concerned before the courts or before competent administrative bodies for a decision as to whether contractual terms drawn up for general use are unfair, so that they can apply appropriate and effective means to prevent the continued use of such terms.
2. Sredstva iz stavka 1. uključuju odredbe prema kojima osobe ili organizacije koje u skladu s nacionalnim pravom imaju legitiman interes zaštititi potrošače mogu u skladu s dotičnim nacionalnim pravom postupati pred sudovima ili pred nadležnim upravnim tijelima radi donošenja odluke o tome jesu li ugovorne odredbe sastavljene za opću upotrebu nepoštene, kako bi potom mogle primijeniti odgovarajuća i djelotvorna sredstva radi sprečavanja daljnjeg korištenja takvih odredbi.