natgillin/translations-raw huggingface dataset:
61 It is true that those measures were not directly communicated to them at their addresses. As the Council found that it was impossible to undertake direct communication to Mr Gbagbo, Mr Koné, Ms Boni-Claverie, Mr Djédjé and Mr N’Guessan, it had recourse to publication of the notice provided for in Article 7(3) of Decision 2010/656, as amended by Decision 2010/801, and in Article 11a(3) of Regulation No 560/2005, as amended by Regulation No 25/2011. The Council therefore published, in the Official Journal of the European Union, Series C, of 18 January 2011 and 7 April 2011, the notices referred to in paragraph 29 of this judgment.
61 Istina je da o dotičnim mjerama nisu bili obaviješteni izravno na svoju adresu. Budući da je Vijeće utvrdilo da nije moguće uspostaviti izravnu komunikaciju s L. Gbagbom, K. J. Konéom, A. D. Boni-Claverie, A. Djédjéom i A. P. N’Guessanom, odlučilo se za objavu službene obavijesti koja je predviđena u članku 11.a stavku 3. Uredbe br. 560/2005, kako je izmijenjena Uredbom br. 25/2011. Stoga je službene obavijesti iz točke 29. ove presude Vijeće objavilo u Službenom listu Europske unije, seriji C, od 18. siječnja 2011. i 7. travnja 2011.
"62 Given that such notices are capable of enabling the persons concerned to identify the legal remedies available to them in order to challenge their designation in the lists concerned and the date when the period for bringing proceedings expires (Case C-417/11 P Council v Bamba [2012] ECR I-0000, paragraph 81), it is important that the appellants should not be able to defer the starting point of the period for bringing proceedings by relying on the fact that there was no direct communication or that they actually became aware of the contested measures at a later date. If such a possibility were, in the absence of force majeure, open to the appellants, it would jeopardise the very objective of a time-limit for bringing proceedings, which is to protect legal certainty by ensuring that European Union measures which produce legal effects may not indefinitely be called into question (see, inter alia, Case C-178/95 Wiljo [1997] ECR I-585, paragraph 19; Case C-241/01 National Farmers’ Union [2002] ECR I-9079, paragraph 34, and order of 15 November 2012 in Case C-102/12 P Städter v ECB, paragraph 12)."
"62 S obzirom da takve obavijesti omogućuju osobama na koje se odnose da utvrde pravna sredstva koja su im na raspolaganju kako bi osporile svoje uvrštenje na dotične popise i datum na koji istječe rok za podnošenje tužbe (presuda od 15. studenoga 2012. Vijeće/Bamba, C-417/11 P, t. 81.), važno je da žalitelji ne bi trebali biti u mogućnosti odgoditi početak roka za podnošenje tužbe oslanjajući se na činjenicu da nije postojala izravna komunikacija ili da su oni zapravo postali svjesni spornih mjera na neki kasniji datum. Kad bi takva mogućnost, u nedostatku više sile, bila na raspolaganju žaliteljima, to bi ugrozilo samu svrhu roka za podnošenje tužbe, čija je svrha zaštita pravne sigurnosti osiguravanjem da se mjere Europske unije koje proizvode pravne učinke ne mogu osporavati unedogled (vidjeti među ostalim presude od 30. siječnja 1997. Wiljo, C-178/95, Zb., str. I-585., t. 19.; od 22. listopada 2002., National Farmers’ Union, C-241/01, Zb., str. I-9079., t. 34., i rješenje od 15. studenoga 2012., Städter/BCE, C-102/12 P, t. 12.)."
63 As regards, lastly, the appellants’ argument that the extension of the time-limit on account of distance by ten days as provided for in Article 102(2) of the General Court’s Rules of Procedure cannot be applied to them because they are established in a non-Member State, suffice it to observe that that argument is invalidated by the fact that the extension is for a single fixed period. It follows that the fact that the appellants were, during the period for bringing proceedings, in a non-Member State, does not, in itself, mean that they were in a situation which was objectively different, with regard to the application of that time-limit, from the situation of persons and entities established within the European Union who were the subject of restrictive measures of the same kind.
63 Konačno, što se tiče argumenta žalitelja da se produljenje roka od deset dana na račun udaljenosti kako je predviđeno u članku 102. stavku 2. Poslovnika Općeg suda ne može primijeniti na njih jer oni imaju poslovni nastan u državi nečlanici, dovoljno je primijetiti da je argument nevaljan zbog činjenice da je produljenje jednokratno. Iz toga slijedi da činjenica da su žalitelji tijekom roka za podnošenje tužbe bili u državi nečlanici, ne znači, samo po sebi, da su bili u situaciji koja je s obzirom na primjenu tog roka objektivno drugačija od situacije osoba i subjekata koji imaju poslovni nastan u državama Europske unije, a koji su bili predmet mjera ograničavanja iste vrste.
64 It follows from all the foregoing that, even though the General Court erred in law by holding that the periods for bringing proceedings started to run on the dates of publication of the contested measures, those periods, which should have been calculated from the dates referred to in paragraph 61 of this judgment, had expired on 7 July 2011, the date when the actions were brought. That being the case, the second ground of appeal must be rejected (see, by analogy, Case C-282/05 P Holcim (Deutschland) v Commission [2007] ECR I-2941, paragraph 33).
64 Iz svega navedenog slijedi da, iako je Opći sud pogrešno primijenio pravilo držeći da su rokovi za podnošenje tužbe počeli teći na dan objave spornih mjera, ti rokovi, koji su se trebali računati od datuma iz stavka 61. ove presude, bili su istekli 7. srpnja 2011., na datum kada su podnesene tužbe. U tim okolnostima, drugi žalbeni razlog treba odbiti (vidjeti po analogiji presudu od 19. travnja 2007., Holcim (Deutschland)/Komisija, C-282/05 P, Zb., str. I-2941., t. 33.).
66 The appellants claim that the armed conflict which took place in Côte d’Ivoire should be regarded as a case of force majeure as far as they are concerned, since, during that period, they had no means of communication whereby they could become aware of the contested measures and therefore could not exercise their right to bring proceedings.
66 Žalitelji tvrde da oružani sukob koji se dogodio u Côte d’Ivoireu treba smatrati višom silom što se njih tiče jer u tom razdoblju nisu imali sredstva komunikacije kojima bi saznali o postojanju spornih mjera i stoga nisu mogli ostvariti svoje pravo podnošenja tužbe.
67 The Council states that one of the constituent elements of the concept of force majeure is the occurrence of an event outside the control of the person who wishes to rely on it, that is to say when something happens which the person concerned can take no action to influence (Case C-334/08 Commission v Italy [2010] ECR I-6869, paragraph 47). Yet the post-election crisis in Côte d’Ivoire and the violence associated with that crisis were provoked by the refusal of Mr Gbagbo and his colleagues to surrender power to the elected President. Those circumstances are therefore not outside the control of the appellants.
67 Vijeće navodi da je jedan od sastavnih elemenata pojma više sile pojava događaja izvan kontrole osobe koja se želi pozvati na nju, to jest, kada se dogodi nešto na što dotična osoba ne može nikako utjecati (presuda od 8. srpnja 2010., Komisija/Italija, C-334/08, Zb., str. I-6869., t. 47.). No, kriza nastala poslije izbora u Côte d’Ivoireu i nasilje povezano s tom krizom izazvani su odbijanjem L. Gbagba i njegovih kolega da predaju vlast izabranom predsjedniku. Te okolnosti, stoga, nisu izvan kontrole žalitelja.
68 Under the second paragraph of Article 45 of the Statute of the Court, ‘no right shall be prejudiced in consequence of the expiry of a time-limit if the party concerned proves the existence of unforeseeable circumstances or of force majeure.’
68 Prema članku 45. stavku 2. Statuta Suda, „istek roka nema štetan utjecaj na prava zainteresirane stranke ako ona dokaže postojanje nepredvidivih okolnosti ili više sile“.
70 The Court has however held that an appellant cannot be criticised for relying for the first time at the appeal stage on the existence of force majeure where the General Court gave its decision by order on the basis of Article 111 of its Rules of Procedure, did not inform the applicant of its intention to dismiss his action as being out of time and did not ask the applicant to explain the delay in the arrival at the Registry of the original of the application (order of 18 January 2005 in Case C-325/03 P Zuazaga Meabe v OHIM [2005] ECR I-403, paragraph 24). The appellants’ first ground of appeal on the existence of force majeure must therefore be examined.
70 Sud, međutim, smatra da se žalitelju ne može prigovoriti što se na postojanje više sile poziva po prvi put u fazi žalbe, kad je Opći sud donio svoju odluku rješenjem na temelju članka 111. Poslovnika Suda, nije obavijestio žalitelja da namjerava odbiti njegovu tužbu kao podnesenu nakon proteka roka i nije od njega zatražio da objasni kašnjenje dospijeća izvornika tužbe u tajništvo (rješenje od 18. siječnja 2005., Zuazaga Meabe/OHIM, C-325/03 P, Zb., str. I-403., t. 24.). Zato prvi žalbeni razlog žalitelja o postojanju više sile valja ispitati.
71 In that regard, it must first be recalled that the strict application of procedural rules serves the requirements of legal certainty and the need to avoid any discrimination or arbitrary treatment in the administration of justice (Case C-426/10 P Bell & Ross v OHIM [2011] ECR I-0000, paragraph 43 and case-law cited).
71 U tom pogledu valja podsjetiti da stroga primjena postupovnih pravila služi osiguravanju pravne sigurnosti i potrebi izbjegavanja diskriminacije ili proizvoljnog postupanja pri vođenju sudskih postupaka (presuda od 22. rujna 2011., Bell & Ross/OHIM, C-426/10 P, Zb., str. I-8849., t. 43. i navedena sudska praksa).
73 In this case, the appellants make general reference to there being in Côte d’Ivoire a situation of armed conflict, which according to them began in November 2010 and continued at least until April 2011.
73 U ovom slučaju, žalitelji uopćeno navode da je u Côte d'Ivoireu bilo stanje oružanog sukoba, koji je prema njihovom mišljenju počeo u studenom 2010. i nastavio se barem do travnja 2011.
74 However, none of the appellants has presented, in their appeals before the Court, any material which might enable the Court to understand in what way and for what specific period of time the general situation of armed conflict in Côte d’Ivoire and the personal circumstances relied on by the appellants prevented them from bringing their actions in good time.
74 Međutim, u svojim žalbama pred Sudom niti jedan od žalitelja nije predočio nikakav materijal koji bi omogućio Sudu da razumije na koji način i u kojem su određenom razdoblju stanje oružanog sukoba u Côte d'Ivoireu i osobne okolnosti na koje se pozivaju sprečavali žalitelje da pravovremeno podnesu tužbe.
75 In those circumstances, the first ground of appeal must be rejected.
75 U tim okolnostima, prvi žalbeni razlog treba odbiti.
77 Under Article 138(1) of the Court’s Rules of Procedure, which applies to the procedure on appeal by virtue of Article 184(1) thereof, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings. Since the Council has applied for costs and the appellants have been unsuccessful, the appellants must be ordered to pay the costs.
77 U skladu s člankom 138. stavkom 1. Poslovnika Suda, koji se na temelju članka 184. stavka 1. tog poslovnika primjenjuje na žalbeni postupak, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Budući da žalitelji nisu uspjeli u postupku te s obzirom da je je Vijeće zatražilo da oni snose troškove, treba im naložiti snošenje troškova.
"1. Dismisses the appeals;"
"1. Žalbe se odbijaju;"
2. Orders Mr Laurent Gbagbo, Mr Katinan Justin Koné, Ms Akissi Danièle Boni-Claverie, Mr Alcide Djédjé and Mr Affi Pascal N’Guessan to pay the costs.
2. Laurentu Gbagbu, Katinanu Justinu Konéu, Akissi Danièle Boni-Claverie, Alcideu Djédjéu i Affiu Pascalu N’Guessanu nalaže se snošenje troškova.
JUDGMENT OF THE COURT (Fifth Chamber)
PRESUDA SUDA (peto vijeće)
20 June 2013 (*)
20. lipnja 2013.(*)
(Freedom of movement for persons – Equal treatment – Social advantages – Regulation (EEC) No 1612/68 – Article 7(2) – Financial aid for higher education studies – Condition of residence in the Member State granting the assistance – Refusal to grant the aid to students, who are European Union citizens not residing in the Member State concerned, whose father or mother, a frontier worker, works in that Member State – Indirect discrimination – Justification – Objective of increasing the proportion of residents with a higher education degree – Whether appropriate – Proportionality)
„Sloboda kretanja osoba – Jednako postupanje – Socijalne povlastice – Uredba (EEZ) br. 1612/68 – Članak 7. stavak 2. – Financijska pomoć za visokoškolski studij – Uvjet boravišta u državi članici koja dodjeljuje pomoć – Odbijanje dodjele pomoći studentima koji su građani Europske unije koji ne borave u dotičnoj državi članici i čiji otac ili majka, pogranični radnik, radi u toj državi članici – Neizravna diskriminacija – Opravdanost – Cilj povećanja udjela rezidenata s visokim stupnjem obrazovanja – Prikladnost – Proporcionalnost“
In Case C-20/12,
U predmetu C-20/12,
REQUEST for a preliminary ruling under Article 267 TFEU from the tribunal administratif (Luxembourg), made by decision of 11 January 2012, received at the Court on 16 January 2012, in the proceedings
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputio tribunal administratif (Luksemburg), odlukom od 11. siječnja 2012., koju je Sud zaprimio 16. siječnja 2012., u postupku
Elodie Giersch,
Elodie Giersch,
Benjamin Marco Stemper,
Benjamin Marco Stemper,
Julien Taminiaux,
Julien Taminiaux,
Xavier Renaud Hodin,
Xavier Renaud Hodin,
Joëlle Hodin
Joëlle Hodin
Didier Taminiaux,
Didiera Taminiauxa,
composed of T. von Danwitz, President of the Chamber, A. Rosas (Rapporteur), E. Juhász, D. Šváby and C. Vajda, Judges,
u sastavu: T. von Danwitz, predsjednik vijeća, A. Rosas (izvjestitelj), E. Juhász, D. Šváby i C. Vajda, suci,
having regard to the written procedure and further to the hearing on 28 November 2012,
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 28. studenoga 2012.,
– Ms Giersch, by S. Coï, avocat,
– za E. Giersch, S. Coï, avocat,
– Mr Stemper, by S. Jacquet, avocate,
– za B. M. Stempera, S. Jacquet, avocate,
– Mr J. Taminiaux, by P. Peuvrel and V. Wauthoz, avocats,
– za J. Taminiauxa, P. Peuvrel i V. Wauthoz, avocats,
– Mr and Ms Hodin, by G. Thomas, avocat,
– za X. R. Hodina i J. Hodin, G. Thomas, avocat,
– Mr D. Taminiaux, by P. Peuvrel and V. Wauthoz, avocats,
– za D. Taminiauxa, P. Peuvrel i V. Wauthoz, avocats,
– the Luxembourg Government, by P. Frantzen and C. Schiltz, acting as Agents, and by P. Kinsch, avocat
– za luksemburšku vladu, P. Frantzen i C. Schiltz, u svojstvu agenata, uz asistenciju P. Kinscha, avocat,
– the Danish Government, by M. Wolff and C. Vang, acting as Agents,
– za dansku vladu, M. Wolff i C. Vang, u svojstvu agenata,
– the Greek Government, by G. Papagianni, acting as Agent,
– za grčku vladu, G. Papagianni, u svojstvu agenta,
– the Austrian Government, by C. Pesendorfer and G. Eberhard, acting as Agents,
– za austrijsku vladu, C. Pesendorfer i G. Eberhard, u svojstvu agenata,
– the Swedish Government, by A. Falk, C. Stege and U. Persson, acting as Agents,
– za švedsku vladu, A. Falk, C. Stege i U. Persson, u svojstvu agenata,
– the European Commission, by G. Rozet and M. Van Hoof, acting as Agents,
– za Europsku komisiju, G. Rozet i M. Van Hoof, u svojstvu agenata,
after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 7 February 2013,
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 7. veljače 2013.,
1 This request for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 7(2) of Council Regulation (EEC) No 1612/68 of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968(II), p. 475), as amended by Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 (OJ 2004 L 158, p. 77 and corrigenda OJ 2004 L 229, p. 35 and OJ 2005 L 197, p. 34) (‘Regulation No 1612/68’).
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 7. stavka 2. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1612/68 od 15. listopada 1968. o slobodi kretanja radnika unutar Zajednice (SL L 257, str. 2.), kako je izmijenjena Direktivom 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. (SL L 158, str. 77., i ispravci SL 2004, L 229, str. 35., i SL 2005, L 197, str. 34., u daljnjem tekstu: Uredba br. 1612/68”) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.).
2 The request has been made in proceedings between the ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche luxembourgeois (Luxembourg Minister for Higher Education and Research) (‘the Minister’) and students who have requested financial aid from the State for higher education studies in order to pursue such studies in a Member State other than the Grand Duchy of Luxembourg.
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche luxembourgeois (u daljnjem tekstu: ministar) i studenata koji su zatražili državnu financijsku pomoć za visokoškolski studij za studiranje u državi članici koja nije Veliko Vojvodstvo Luksemburg.
3 In addition, the European Commission commenced, in April 2011, infringement proceedings against the Grand Duchy of Luxembourg, which remain at the pre-litigation stage. By reasoned opinion of 27 February 2012, the Commission requested that Member State to end discrimination against migrant workers and members of their families in relation to the grant of financial aid by the State for higher education studies, the grant of monthly assistance to young volunteers and the grant of so-called ‘boni pour enfant’ allowances.
3 Istovremeno, Europska komisija je u travnju 2011. pokrenula postupak zbog povrede protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg koji je još u fazi predsudskog postupka. Komisija je 27. veljače 2012. obrazloženim mišljenjem od te države članice zatražila da prestane diskriminirati radnike migrante i članove njihovih obitelji u pogledu dodjele državne financijske pomoći za visokoškolski studij, ali i u pogledu dodjele mjesečne pomoći mladim volonterima i dodjele takozvanih naknada „bonus za dijete”.
4 Article 7 of Regulation No 1612/68 is in the following terms:
4 Članak 7. Uredbe br. 1612/68 glasi:
‘1. A worker who is a national of a Member State may not, in the territory of another Member State, be treated differently from national workers by reason of his nationality in respect of any conditions of employment and work, in particular as regards remuneration, dismissal, and, should he become unemployed, reinstatement or re-employment.
„1. Prema radniku koji je državljanin države članice ne smije se, zbog njegovog državljanstva, u drugoj državi članici postupati drukčije nego što se postupa prema domaćim radnicima kada je riječ o uvjetima zapošljavanja i rada, a posebno primicima od rada i otpuštanju te, ako postane nezaposlen, vraćanju na posao ili ponovnom zapošljavanju.
2. He shall enjoy the same social and tax advantages as national workers.
2. Takav radnik uživa jednake socijalne i porezne povlastice kao domaći radnici.
5 Financial aid from the State for higher education studies is governed by the Law of 22 June 2000 on State financial aid for higher education (Mémorial A 2000, p. 1106), as amended by the Law of 26 July 2010 (Mémorial A 2010, p. 2040) (‘the amended Law of 22 June 2000’).
5 Državna financijska pomoć za visokoškolski studij uređena je Zakonom od 22. lipnja 2000. o državnoj financijskoj pomoći za visokoškolski studij (Mémorial A 2000, str. 1106.), kako je izmijenjen Zakonom od 26. srpnja 2010. (Mémorial A 2010, str. 2040., u daljnjem tekstu: izmijenjeni Zakon od 22. lipnja 2000.).
6 That financial aid is granted in the form of a grant and a loan and may be applied for irrespective of the State in which the applicant proposes to pursue his higher education studies.
6 Ta financijska pomoć dodjeljuje se u obliku stipendije i zajma i može se zatražiti bez obzira na državu u kojoj podnositelj zahtjeva namjerava pohađati visokoškolski studij.
7 The initial version of the Law of 22 June 2000 on State financial aid for higher education studies defined the persons entitled to receive that aid, in Article 2, as follows:
7 U prvotnoj verziji Zakona od 22. lipnja 2000. o državnoj financijskoj pomoći za visokoškolski studij, člankom 2. bile su utvrđene osobe koje imaju pravo primati tu pomoć kako slijedi:
‘A student admitted to higher education studies shall be entitled to receive financial aid from the State for higher education studies where he or she satisfies one of the following conditions:
„Studenti koji su primljeni na visokoškolski studij imaju pravo primati državnu financijsku pomoć za visokoškolski studij ako zadovoljavaju jedan od sljedećih uvjeta:
(a) he or she is a Luxembourg national, or
(a) ako su državljani Luksemburga ili
(b) he or she is a national of another Member State of the European Union, is domiciled in the Grand Duchy of Luxembourg and falls within the scope of the provisions of Articles 7 and 12 of Regulation [No 1612/68], …
(b) su državljani druge države članice Europske unije, imaju domicil u Velikom Vojvodstvu Luksemburg i obuhvaćeni su područjem primjene članaka 7. i 12. Uredbe [br. 1612/68], [...]
...’
[...]...”
8 The Law of 4 April 2005 amending the Law of 22 June 2000 on State financial aid for higher education studies (Mémorial A 2005, p. 786) had replaced Article 2 (a) of that law by the following wording:
8 U Zakonu od 4. travnja 2005. o izmjeni Zakona od 22. lipnja 2000. o državnoj financijskoj pomoći za visokoškolski studij (Mémorial A 2005, str. 786.) članak 2. točka (a) tog Zakona zamijenjen je sljedećim tekstom:
‘(a) he or she is a Luxembourg national and is domiciled in the Grand Duchy of Luxembourg, or …’.
„(a) ako su državljani Luksemburga i imaju domicil u Velikom Vojvodstvu Luksemburg ili [...]”.
9 As a result of the amendments made by Article 1(2) of the Law of 26 July 2010, Article 2 of the amended Law of 22 June 2000 provides:
9 Nakon izmjena uvedenih člankom 1. stavkom 2. Zakona od 26. srpnja 2010., članak 2. izmijenjenog Zakona od 22. lipnja 2000. propisuje:
‘Persons entitled to financial aid
„Osobe koje imaju pravo na financijsku pomoć
A student admitted to higher education studies shall be entitled to receive financial aid from the State for higher education studies where he or she satisfies one of the following conditions:
Studenti koji su primljeni na visokoškolski studij imaju pravo primati državnu financijsku pomoć za visokoškolski studij ako zadovoljavaju jedan od sljedećih uvjeta:
(a) he or she is a Luxembourg national or a member of the family of a Luxembourg national and is domiciled in the Grand Duchy of Luxembourg, or
(a) ako su državljani Luksemburga ili su članovi obitelji državljanina Luksemburga i imaju domicil u Velikom Vojvodstvu Luksemburg ili
(b) he or she is a national of another Member State of the European Union or of one of the other States which is a party to the Agreement on the European Economic Area or of the Swiss Confederation and resides, in accordance with Chapter 2 of the amended Law of 29 August 2008 on the free movement of persons and on immigration, in the Grand Duchy of Luxembourg as an employed person, a self-employed person, a person who retains that status, or a family member of one of the categories of persons above, or as a person who has acquired the right of permanent residence ...
(b) ako su državljani druge države članice Europske unije ili druge države koja je stranka Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru i Švicarske Konfederacije i, u skladu s poglavljem 2. izmijenjenog Zakona od 29. kolovoza 2008. o slobodnom kretanju osoba i useljavanju, borave u Velikom Vojvodstvu Luksemburg kao zaposlena osoba, samozaposlena osoba, osoba koja je zadržala taj status ili kao član obitelji osobe koja pripada jednoj od prethodno navedenih kategorija ili kao osoba koja je stekla pravo stalnog boravka [...]