natgillin/translations-raw huggingface dataset:
21 Under Article 7(1) of GD No 2/2001, a ‘warning is a communication orally or in writing to the person responsible for committing the administrative offence regarding the social undesirability of the acts which took place together with a recommendation to comply with the law’.
21 U skladu s člankom 7. stavkom 1. OG-a br. 2/2001 „opomena je usmeno ili pisano upozorenje osobi odgovornoj za prekršaj u smislu društveno nepoželjnog djelovanja koje se dogodilo, uz preporuku da zakonske odredbe treba poštovati.”
22 Under Article 13(1) of GD No 2/2001, the limitation period for imposing a fine for administrative offences is six months from the date on which the events took place.
22 U skladu s člankom 13. stavkom 1. OG-a br. 2/2001, „rok za određivanje kazne za prekršaje je šest mjeseci od datuma kada su nastupili ti događaji”.
23 Article 13(4) of GD No 2/2001 provides for the possibility, by means of special laws, to lay down other limitation periods for imposing penalties for administrative offences.
23 U skladu s člankom 13. stavkom 4. OG-a br. 2/2001 predviđa se mogućnost da se na temelju posebnih zakona odrede drugi rokovi za određivanje kazni za prekršaje.
24 On 3 March 2010, Accept, a non-governmental organisation whose aim is to promote and protect lesbian, gay, bi-sexual and transsexual rights lodged a complaint against Mr Becali and SC Fotbal Club Steaua București SA (‘FC Steaua’), claiming that the principle of equal treatment had been breached in recruitment matters.
24 Nevladina organizacija Accept, čiji je cilj promicanje i zaštita prava lezbijki, gejeva, biseksualnih i transeksualnih osoba, podnijela je 3. ožujka 2010. pritužbu protiv g. Becalija i kluba SC Fotbal Club Steaua București SA (u daljnjem tekstu: klub FC Steaua), ističući da je u postupku zapošljavanja prekršeno načelo jednakog postupanja.
25 In support of its complaint, Accept maintained that, in an interview concerning the possible transfer of a professional footballer, X, and the supposed sexual orientation of that player, Mr Becali had made statements, on 13 February 2010, the content of which is reproduced in the first question in this request for a preliminary ruling. It emerges from those statements that, in particular, rather than hiring a footballer presented as being homosexual, Mr Becali would have preferred to hire a player from the junior team. According to Accept, the journalists’ suppositions – which Mr Becali made his own – that X was homosexual prevented the conclusion of a contract of employment with that player.
25 U potporu svoje pritužbe Accept tvrdi da je u intervjuu od 13. veljače 2010. o mogućem prelasku profesionalnog igrača, osobe X, i njegovom navodnom spolnom opredjeljenju g. Becali dao izjave čiji je sadržaj preuzet u prvom pitanju ovog zahtjeva za prethodnu odluku. Iz tih izjava proizlazi da bi g. Becali radije angažirao igrača iz juniorske momčadi nego nogometaša prikazanog kao homoseksualca. Accept smatra da su pretpostavke novinara, koje je g. Becali potvrdio, o homoseksualnosti osobe X spriječile sklapanje ugovora s tim igračem.
26 Accept submitted that Mr Becali directly discriminated on grounds of sexual orientation, breaching the principle of equal treatment in employment and violating the dignity of homosexuals.
26 Accept smatra da je g. Becali, kršeći načelo jednakog postupanja pri zapošljavanju i povređujući dostojanstvo homoseksualaca, počinio izravnu diskriminaciju na temelju spolnog opredjeljenja,.
27 As regards the other defendant before the CNCD, FC Steaua, Accept claimed that despite the fact that Mr Becali’s statements were broadcast in the media the football club never distanced itself from them. To the contrary, FC Steaua’s lawyer was said to have confirmed that that policy had been adopted at club level for hiring players because ‘the team is a family’ and the presence of a homosexual on the team ‘would create tensions in the team and among spectators’. Furthermore, in Accept’s view, when Mr Becali made the statements at issue he was still a shareholder in FC Steaua.
27 Što se tiče drugog tuženika pred CNCD-om, a to je klub FC Steaua, Accept je istaknuo da se unatoč tome što su izjave g. Becalija bile prenošene u medijima, taj nogometni klub nikada nije ogradio od njih. Dapače, odvjetnik kluba FC Steaua navodno je potvrdio da je klub usvojio takvu politiku pri zapošljavanju igrača, budući da je „momčad kao obitelj”, a prisutnost homoseksualne osobe u momčadi „uzrokovalo bi tenzije u momčadi i među publikom”. Osim toga, Accept smatra da je u trenutku kada je g. Becali dao spomenute izjave, on još uvijek bio dioničar kluba.
28 By decision of 13 October 2010, the CNCD held, in particular, that the circumstances at issue in the main proceedings did not fall within the scope of a possible employment relationship. It considered that Mr Becali’s statements could not be regarded as emanating from an employer, its legal representative, or a person responsible for recruitment, notwithstanding the fact that Mr Becali, when he made those statements, was a shareholder of FC Steaua.
28 Odlukom od 13. listopada 2010. CNCD je procijenio da situacija u glavnom postupku ne ulazi u područje mogućeg radnog odnosa. Izjave g. Becalija ne mogu se, prema mišljenju CNCD-a, smatrati izjavama koje potječu od poslodavca, njegovog pravnog zastupnika ni osobe odgovorne za zapošljavanje, unatoč činjenici da je g. Becali, u trenutku kada je dao te izjave, bio dioničar kluba FC Steaua.
29 However, the CNCD held that Mr Becali’s statements constituted discrimination in the form of harassment. Therefore, the penalty imposed on him was a warning, the only penalty possible in accordance with Article 13(1) of GD No 2/2001, since the CNCD’s decision was given more than six months after the date on which the relevant facts occurred.
29 Međutim, CNCD je smatrao da izjave g. Becalija predstavljaju diskriminaciju u obliku uznemiravanja. Određena mu je kazna u obliku opomene, što je bila jedina moguća kazna u skladu s člankom 13. stavkom 1. OG-a br. 2/2001, budući da je CNCD donio odluku nakon više od šest mjeseci od datuma kada su se dogodile relevantne činjenice.
30 Accept brought an action before the referring court against that decision, seeking, in essence, its annulment, as well as a declaration that the relevant facts fall within the scope of employment matters and that it may be assumed from proven facts that there has been discrimination and, finally, the imposition of a fine instead of a warning.
30 Accept je podnio tužbu protiv te odluke pred sudom koji je uputio zahtjev, tražeći u biti prvo njezino poništenje, a zatim i utvrđenje da dotične činjenice ulaze u područje rada i da se na temelju dokazanih činjenica može zaključiti da je došlo do diskriminacije te, kao posljednje, određivanje novčane kazne umjesto opomene.
31 The referring court considers that the judgment in Case C-54/07 Feryn [2008] ECR I-5187 does not provide it with sufficient clarification where the discriminatory statements come from a person who, in law, cannot bind the company which recruits employees, but who, given his close links with that company, may exert a decisive influence on its decision or, at least, may be perceived as being capable of exerting a decisive influence on that decision.
31 Sud koji je uputio zahtjev smatra da presuda Suda od 10. srpnja 2008., Feryn, C-54/07, Zb., str. I-5187., ne daje dovoljno pojašnjenja o tome kada diskriminirajuće izjave potječu od osobe koja s pravne strane ne obvezuje poduzeće koje je poslodavac, ali koja s obzirom na bliske veze s tim poduzećem može imati odlučujući utjecaj na njegovu odluku ili se, u najmanju ruku, može doživljavati kao osoba koja može imati odlučujući utjecaj na tu odluku.
32 The referring court considers, in any event, that the relationship between FC Steaua and Mr Becali is atypical. As a matter of law, the latter sold his shares in FC Steaua on 8 February 2010, that sale being entered in the register of companies on 23 February 2010, while the discriminatory statements were made on 13 February 2010. Yet it is apparent from the file before the Court that, in Romanian law, the sale of shares may be relied on against third parties only from the date on which it was made public by means of its entry in the register of companies. According to the referring court, after selling his shares, Mr Becali did not change his attitude in his public appearances and continued to describe himself as FC Steaua’s ‘banker’. In those circumstances, at least in the mind of the public, he maintained the same relationship he had with FC Steaua as before the sale of his shares.
32 Sud koji je uputio zahtjev u svakom slučaju smatra da odnos između kluba FC Steaua i g. Becalija nije tipičan. G. Becali je, naime, 8. veljače 2010. prodao svoj udio u klubu FC Steaua i ta je prodaja upisana u registar trgovačkih društava 23. veljače 2010., a diskriminirajuće izjave iznesene su 13. veljače 2010. Međutim, iz zapisnika kojim Sud raspolaže proizlazi da se prema rumunjskom zakonu prodaju dionica može isticati tek nakon što je prodaja objavljena putem upisa u registar trgovačkih društava. Sud koji je uputio zahtjev smatra da ni nakon prodaje svojeg udjela g. Becali nije promijenio stav u javnim nastupima te se i dalje predstavljao kao „dioničar” kluba FC Steaua. U tim je okolnostima, barem u percepciji javnosti, s klubom FC Steaua zadržao isti odnos kao i prije prodaje dionica.
33 Furthermore, the referring court wonders, in essence, whether, in the context of the modified burden of proof laid down in Article 10 of Directive 2000/78, the requirement for a professional football club to prove the absence of discrimination on grounds of sexual orientation might be impossible to satisfy in practice, since proving that such a club hired players without taking account of their sexual orientation might, according to that court, interfere with the right to privacy.
33 Osim toga, sud koji je uputio zahtjev u biti pita hoće li u kontekstu izmjene tereta dokazivanja kako je predviđena u članku 10. Direktive 2000/78, zahtjev da profesionalni nogometni klub dokaže nepostojanje diskriminacije na temelju spolnog opredjeljenja zapravo biti nemoguće provesti budući da bi dokazivanje da je klub zaposlio igrače bez obzira na njihovo spolno opredjeljenje, prema mišljenju tog suda, moglo povrijediti pravo na privatnost.
34 That court also observes that, under Article 13(1) of GD No 2/2001, whatever the gravity of any discrimination found by the CNCD, where it adopts a decision after the expiry of the limitation period of six months from the date on which the relevant facts occurred, it is unable to impose a fine, but may only give a warning, within the meaning of Article 7(1) of GD No 2/2001, for which there is no limitation period.
34 Sud, također, primjećuje da u skladu s člankom 13. stavkom 1. OG-a br. 2/2001, bez obzira na težinu utvrđene diskriminacije, ako CNCD donese odluku nakon isteka roka od šest mjeseci od datuma kada su se dogodile relevantne činjenice, on ne može odrediti novčanu kaznu, već može samo dati opomenu u smislu članka 7. stavka 1. OG-a br. 2/2001, za koju ne postoji vremensko ograničenje.
35 In those circumstances the Curtea de Apel Bucureşti decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
35 U tim je uvjetima Curtea de Apel Bucureşti odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
‘(1) Do the provisions of Article 2(2)(a) of [Directive 2000/78] apply where a shareholder of a football club who presents himself as, and is considered in the mass media as, playing the leading role (or “patron”) of that football club makes a statement to the mass media in the following terms:
„(1) Primjenjuju li se odredbe iz članka 2. stavka 2. točke (a) [Direktive 2000/78] na slučaj kada dioničar nogometnog kluba koji se sam predstavlja kao vodeća osoba te se u masovnim medijima smatra vodećom osobom (ili „patronom”) tog nogometnog kluba, u medijima izjavi sljedeće:
“Not even if I had to close [FC Steaua] down would I accept a homosexual on the team. Obviously people will talk, but how could anyone write something like that and, what’s more, put it on the front page … Maybe he’s [the football player X] not a homosexual … But what if he is? I said to an uncle of mine who didn’t believe in Satan or in Christ. I said to him: “Let’s say God doesn’t exist. But suppose he does? What do you lose by taking communion? Wouldn’t it be good to go to Heaven?” He said I was right. A month before he died he took communion. May God forgive him. There’s no room for gays in my family and [FC Steaua] is my family. It would be better to play with a junior rather than someone who was gay. No one can force me to work with anyone. I have rights just as they do and I have the right to work with whomever I choose.”
,Čak ni kad bih morao zatvoriti klub [FC Steaua], ne bih uzeo homoseksualca u momčad. Glasine su glasine, ali kako se može napisati takvo nešto ako nije istina i štoviše, staviti to na naslovnicu [...] . Možda on [nogometni igrač X] nije homoseksualac. Ali što ako jest? Rekao sam jednom mojem ujaku koji ne vjeruje u vraga ni u boga. Rekao sam mu: Recimo da Bog ne postoji. Ali što ako postoji? Što možeš izgubiti ako se pričestiš? Ne bi li bilo dobro otići u raj? Rekao je da sam u pravu. Mjesec dana prije smrti primio je pričest. Neka mu Bog oprosti. Nema mjesta za gejeve u mojoj obitelji, a [FC Steaua] je moja obitelj. Bilo bi bolje igrati s juniorom nego s nekim tko je gej. Nitko me ne može natjerati da radim s nekim. Ja imam prava jednako kao oni i imam pravo raditi s kim god želim.ʼ
“Not even if I had to close [FC Steaua] down would I accept a homosexual on the team. Maybe he’s not a homosexual. But what if he is? There’s no room for gays in my family, and [FC Steaua] is my family. Rather than having a homosexual on the side it would be better to have a junior player. This isn’t discrimination: no one can force me to work with anyone. I have rights just as they do and I have the right to work with whoever I choose. Even if God told me in a dream that it was 100 percent certain that X wasn’t a homosexual I still wouldn’t take him. Too much has been written in the papers about his being a homosexual. Even if [player X’s current club] gave him to me for free I wouldn’t have him! He could be the biggest troublemaker, the biggest drinker … but if he’s a homosexual I don’t want to know about him.”
,Čak ni kad bih morao zatvoriti [FC Steaua], ne bih uzeo homoseksualca u tim. Možda on nije homoseksualac. Ali što ako jest? Nema mjesta za gejeve u mojoj obitelji, a [FC Steaua] je moja obitelj. Bilo bi bolje imati igrača iz juniorske momčadi nego homoseksualca na terenu. To nije diskriminacija: nitko me ne može natjerati da radim s nekim. Ja imam prava jednako kao oni i imam pravo raditi s kim god želim. Čak ni kad bi mi Bog u snu rekao da osoba X sto posto nije homoseksualac, ja ga ne bih uzeo. Previše je toga rečeno po novinama o njegovoj homoseksualnosti. Čak ni kada bi mi [trenutačni klub za koji igra] dao osobu X zabadava, ne bih ga uzeo! Može biti najproblematičnija osoba i najveći pijanac [...] ako je homoseksualac, ne želim više čuti za njega.ʼ
(2) To what extent may the abovementioned statements be regarded as “facts from which it may be presumed that there has been direct or indirect discrimination” within the meaning of Article 10(1) of Directive 2000/78 ... as regards the defendant [FC Steaua]?
(2) U kojoj se mjeri gore navedene izjave mogu smatrati „činjenicama iz kojih se može pretpostaviti da je došlo do izravne ili neizravne diskriminacije” u smislu članka 10. stavka 1. Direktive 2000/78 [...] u odnosu na tuženika [FC Steaua]?
(3) To what extent would there be probatio diabolica if the burden of proof referred to in Article 10(1) of [Directive 2000/78] were to be reversed in this case and the defendant [FC Steaua] were required to demonstrate that there has been no breach of the principle of equal treatment and, in particular, that recruitment is unconnected with sexual orientation?
(3) U kojoj bi mjeri to bila probatio diabolica, ako bi se teret dokazivanja iz članka 10. stavka 1. [Direktive 2000/78] u ovom slučaju vratio na tuženika i ako bi tuženik [FC Steaua] morao dokazati da nije prekršeno načelo jednakog postupanja, a osobito da zapošljavanje nije povezano sa spolnim opredjeljenjem?
(4) Does the fact that it is not possible to impose a fine in cases of discrimination after the expiry of the limitation period of six months from the date of the relevant fact, laid down in Article 13(1) of [GD No 2/200]1 on the legal regime for sanctions, conflict with Article 17 of [Directive 2000/78] given that sanctions, in cases of discrimination, must be effective, proportionate and dissuasive?’
(4) Nije li činjenica da se novčana kazna za slučajeve diskriminacije ne može odrediti nakon isteka roka od šest mjeseci od datuma relevantnog čina, kako je predviđeno u članku 13. stavku 1. [OG-a br. 2/2001] o pravnom režimu sankcija, u suprotnosti s člankom 17. [Direktive 2000/78] s obzirom da sankcije moraju biti djelotvorne, proporcionalne i odvraćajuće?”
Preliminary considerations
Uvodne napomene
36 It is apparent from the case-law of the Court that direct discrimination within the meaning of Article 2(2)(a) of Directive 2000/78 does not mean that there must be an identifiable complainant who claims to have been the victim of such discrimination (see, with regard to Council Directive 2000/43/EC of 29 June 2000 implementing the principle of equal treatment between persons irrespective of racial or ethnic origin (OJ 2000 L 180, p. 22), Feryn, paragraphs 23 to 25).
36 Iz sudske prakse proizlazi da izravna diskriminacija u smislu članka 2. stavka 2. točke (a) Direktive 2000/78 podrazumijeva da postojanje izravne diskriminacije ne zahtijeva identifikaciju žalitelja [podnositelja pritužbe] koji tvrdi da je žrtva takve diskriminacije (vidjeti u tom smislu Direktivu Vijeća 2000/43/EZ od 29. lipnja 2000. o provedbi načela jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo (SL L 180, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 20., svezak 1., str. 19.), (vidjeti presudu Feryn, gore navedena, t. 23. do 25.).
37 Furthermore, taking account, in particular, of Article 8(1) of Directive 2000/78, Article 9(2) of that directive in no way precludes a Member State from laying down, in its national law, the right of associations with a legitimate interest in ensuring compliance with that directive to bring legal or administrative proceedings to enforce the obligations resulting therefrom without acting in the name of a specific complainant or in the absence of an identifiable complainant (see also Feryn, paragraph 27).
37 Osim toga, uzimajući u obzir osobito članak 8. stavak 1. Direktive 2000/78, članak 9. stavak 2. iste direktive ni na koji način ne sprječava državu članicu da sama u svojem nacionalnom zakonodavstvu odredi da udruženja koja imaju legitimni interes da osiguraju postupanje u skladu s odredbama te direktive mogu pokrenuti sudski ili upravni postupak radi provedbe obveza koje iz nje proizlaze, a da ne postupaju u ime određenog podnositelja pritužbe ili u odsustvu podnositelja pritužbe kojeg je moguće identificirati (vidjeti također presudu Feryn, gore navedena, t. 27.).
38 Where a Member State provides for such a right, it follows from a combined reading of Articles 8(1), 9(2) and 10(1), (2) and (4) of Directive 2000/78 that that directive does not preclude the modification of the burden of proof, as provided for in Article 10(1), in situations in which such an association brings proceedings without acting on behalf of or in support of a specific complainant or with the latter’s approval. In the present case, it follows from the very wording of the second and third questions that, in the view of the referring court, the modified burden of proof laid down in Article 10(1) of that directive is, where appropriate and subject to the answers provided by the Court to those questions, capable of applying in the dispute in the main proceedings.
38 Ako država članica predvidi takvo pravo, čitajući članak 8. stavak 1., članak 9. stavak 2. Direktive 2000/78 zajedno s njezinim člankom 10. stavcima 1., 2. i 4., proizlazi da toj direktivi nije protivna izmjena tereta dokazivanja kako je predviđeno u članku 10. stavku 1. u situacijama u kojim spomenuto udruženje pokrene postupak, a da ne postupa u ime određenog podnositelja pritužbe ili kao podrška određenom podnositelju pritužbe ili da postupa bez njegovog pristanka. U ovom slučaju iz samog teksta drugog i trećeg pitanja proizlazi da sud koji je uputio zahtjev smatra da je izmijenjeni teret dokazivanja iz članka 10. stavka 1. te direktive, prema potrebi i podložno odgovorima Suda na ta pitanja, takav da se može primijeniti na spor u glavnom postupku.
39 It is not disputed before the Court that Accept is an association of the kind referred to in Article 9(2) of Directive 2000/78, that Article 28(1) of GD No 137/2000 provides for the possibility of bringing legal or administrative proceedings to enforce the obligations arising under that directive without acting in the name of a specific complainant, or that Accept may be regarded as a ‘person concerned’ within the meaning of Article 20(6) of GD No 137/2000.
39 Pred Sudom se ne osporava da Accept jest vrsta udruženja iz članka 9. stavka 2. Direktive 2000/78, da članak 28. stavak 1. OG-a br. 137/2000 predviđa mogućnost pokretanja sudskog ili upravnog postupka za provedbu obveza koje proizlaze iz te direktive, a da se ne postupa u ime određenog podnositelja pritužbe i da se Accept može smatrati „dotičnom osobom ” u smislu članka 20. stavka 6. OG-a br. 137/2000.
40 The first two questions seek to determine, in essence, whether Articles 2(2) and 10(1) of Directive 2000/78 must be interpreted as meaning that facts such as those from which the dispute in the main proceedings arises are capable of amounting to ‘facts from which it may be presumed that there has been … discrimination’ as regards a professional football club, even though the statements at issue come from a person presenting himself and being perceived in the media and by the public as playing a leading role in that club, without, however, necessarily having the legal capacity to bind it or to represent it in recruitment matters.
40 Prvim i drugim pitanjem želi se u biti odrediti treba li članak 2. stavak 2. i članak 10. stavak 1. Direktive 2000/78 tumačiti u smislu da se činjenice kao što su one iz kojih proizlazi glavni postupak, što se tiče profesionalnog nogometnog kluba, mogu kvalificirati kao „činjenice iz kojih se može pretpostaviti da je došlo do diskriminacije”, iako dotične izjave dolaze od osobe koja se predstavlja kao osoba koja ima glavnu upravljačku funkciju u tom klubu te se kao takva doživljava u javnosti, s tim da nije nužno da ona raspolaže pravnom sposobnosti da obvezuje klub ili da ga zastupa u pitanjima zapošljavanja.
41 It should be noted at the outset that, in proceedings brought pursuant to Article 267 TFEU, the Court has no jurisdiction to give a ruling on the facts in an individual case or to apply the rules which it has interpreted to national measures or situations, since those questions are matters for the exclusive jurisdiction of the national court (Case C-451/03 Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti [2006] ECR I-2941, paragraph 69 and the case-law cited). Thus, it is not for the Court to take a view on whether the facts on which the dispute in the main proceedings is based, such as those set out in the order for reference, establish discrimination on grounds of sexual orientation.
41 Na početku valja primijetiti da u postupku u skladu s člankom 267. UFEU-a nije u nadležnosti Suda donijeti presudu o činjenicama u glavnom postupku niti primijeniti na nacionalne mjere ili situacije pravila koje on tumači, budući da su ta pitanja u isključivoj nadležnosti nacionalnog suda (vidjeti osobito presudu od 30. ožujka 2006., Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti, C-451/03, Zb., str. I-2941., t. 69. i navedenu sudsku praksu). Dakle, nije na Sudu da zauzme stajalište o tome ukazuju li okolnosti iz glavnog postupka, kao što je navedeno u odluci kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, na diskriminaciju na temelju spolnog opredjeljenja.