natgillin/translations-raw huggingface dataset:
60 As a result, since, at the time of the facts in the main proceedings, the period for transposing Directive 93/104 had expired and Land Sachsen-Anhalt had not, at that time, transposed it into its internal law in regard to fire fighters employed in an operational service, a worker such as Mr Fuß, employed by Stadt Halle in such a service, is entitled to rely directly on the provisions of Article 6(b) of Directive 2003/88 as against that public employer in order to secure respect for the right to an average weekly working time of not more than 48 hours guaranteed by that provision.
60 Stoga, budući da je u vrijeme nastanka činjenica u glavnom postupku rok za prenošenje Direktive 93/104 istekao, a savezna pokrajina Sachsen-Anhalt je tada još nije prenijela u svoje unutarnje pravo u pogledu vatrogasaca zaposlenih u interventnoj službi, radnik poput G. Fußa kojeg je u takvoj službi zaposlio Stadt Halle ima pravo izravno se pozvati na odredbe članka 6. točke (b) Direktive 2003/88 protiv poslodavca u javnom sektoru kako bi se osiguralo poštovanje prava na prosječno tjedno radno vrijeme od najviše 48 sati zajamčeno tom odredbom.
61 It must be stated in that regard that, since the abovementioned provision has direct effect, it is binding on all the authorities of the Member States, that is to say, not merely the national courts but also all administrative bodies, including decentralised authorities such as Länder, cities and towns or communes, and those authorities are required to apply it (see, to that effect, Case 103/88 Costanzo [1989] ECR 1839, paragraphs 30 to 33).
61 U tom pogledu valja napomenuti da, s obzirom da navedena odredba ima izravni učinak, ona obvezuje sva tijela država članica, to jest ne samo nacionalne sudove nego također i sva upravna tijela uključujući decentralizirana tijela kao što su savezne pokrajine, gradovi ili općine, te su je ta tijela dužna primjenjivati (vidjeti, u tom smislu, presudu od 22. lipnja 1989., Costanzo, 103/88, Zb., str. 1839., t. 30. do 33.).
62 In the main proceedings in the present case, Stadt Halle takes the view that the compulsory transfer of Mr Fuß, after he had called on his employer to comply with the maximum weekly working time laid down in Article 6(b) of Directive 2003/88, to another service in which that upper limit is respected is such as to ensure full implementation of that directive in regard to Mr Fuß since that transfer put an end to the infringement of European Union law in his regard.
62 U glavnom postupku u ovom predmetu Stadt Halle smatra da je prisilni premještaj G. Fußa, nakon što je od svojeg poslodavca zatražio poštovanje najduljeg tjednog radnog vremena utvrđenog člankom 6. točkom (b) Direktive 2003/88 u drugu službu u kojoj se ta gornja granica poštuje, takav da osigurava cjelovitu provedbu te direktive u pogledu G. Fußa jer takav premještaj okončava povredu prava Unije u njegovom slučaju.
63 It must be recalled in that connection that, according to the Court's settled case-law, it is for the national courts and administrative bodies to apply European Union law in its entirety and to protect rights which the latter confers on individuals, disapplying, if necessary, any contrary provision of domestic law (see, to that effect, Costanzo, paragraph 33, and Case C-208/05 ITC [2007] ECR I-181, paragraphs 68 and 69 and the case-law cited).
63 S tim u vezi valja podsjetiti da je prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda na nacionalnim sudovima i upravnim tijelima da primjenjuju pravo Unije u potpunosti i da štite prava koja ono daje pojedincima, ne primjenjujući, prema potrebi, suprotne odredbe unutarnjeg prava (vidjeti, u tom smislu, ranije navedenu presudu Costanzo, t. 33. i presudu od 11. siječnja 2007., ITC, C-208/05, Zb., str. I-181., t. 68. i 69., kao i navedenu sudsku praksu).
64 In the present case, it is necessary that the rights conferred directly on workers by Article 6(b) of Directive 2003/88 be ensured in full in the national legal order (Dellas and Others, paragraph 53).
64 U ovom je slučaju nužno da prava izravno dodijeljena radnicima člankom 6. točkom (b) Direktive 2003/88 budu u potpunosti osigurana unutarnjim pravnim poretkom (vidjeti ranije navedenu presudu Dellas i dr., t. 53.).
65 However, it must be stated that the effect of a compulsory transfer such as that in the main proceedings deprives of all substance, in regard to a fire fighter, such as Mr Fuß, employed in an operational service, the right to a maximum working week of 48 hours in that post, conferred by Article 6(b) and recognised by the Court in the order in Personalrat der Feuerwehr Hamburg. Consequently, such a measure destroys the useful effect of that provision in regard to that worker.
65 Međutim, valja utvrditi da prisilni premještaj poput onog u glavnom postupku vatrogascu zaposlenom u interventnoj službi, kao što je G. Fuß, oduzima u potpunosti pravo na najdulje 48-satno tjedno radno vrijeme na tom radnom mjestu, dodijeljeno člankom 6. točkom (b) Direktive 2003/88 i koje je Sud priznao u ranije navedenom rješenju Personalrat der Feuerwehr Hamburg, i zato što takva mjera poništava korisni učinak ove odredbe u pogledu tog radnika.
It is evident, therefore, that that measure does not ensure either the implementation in full of Article 6(b) of Directive 2003/88 or the protection of the rights which that provision confers on workers in the Member State concerned.
Očito je, dakle, da ta mjera ne osigurava ni potpunu provedbu članka 6. točke (b) Direktive 2003/88 ni zaštitu prava koje ta odredba daje radnicima u dotičnim državama članicama.
66 In addition, as the Commission correctly pointed out, the fundamental right to effective judicial protection, guaranteed by Article 47 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union, which, according to the first subparagraph of Article 6(1) EU, has `the same legal value as the Treaties', would be substantially affected if an employer, in reaction to a complaint or to legal proceedings brought by an employee with a view to ensuring compliance with the provisions of a directive intended to protect his safety and health, were entitled to adopt a measure such as that at issue in the main proceedings.
66 Osim toga, kao što je Komisija ispravno istaknula, temeljno pravo učinkovite sudske zaštite zajamčeno člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, koja sukladno prvom podstavku članka 6. stavka 1. UEU-a ima „istu pravnu snagu kao Ugovori", bilo bi znatno ugroženo da poslodavac kao odgovor na pritužbu ili pokretanje pravnog postupka od strane radnika s ciljem osiguranja poštovanja odredaba direktive namijenjene zaštiti njegove sigurnosti i zdravlja ima pravo donijeti mjeru poput one u glavnom postupku.
Fear of such a reprisal measure, where no legal remedy is available against it, might deter workers who considered themselves the victims of a measure taken by their employer from pursuing their claims by judicial process, and would consequently be liable seriously to jeopardise implementation of the aim pursued by the directive (see, by analogy, Case C-185/97 Coote [1998] ECR I-5199, paragraphs 24 and 27).
Strah od takve prisilne mjere protiv koje nema raspoloživog pravnog lijeka mogao bi obeshrabriti radnike koji se smatraju žrtvama mjere koju je donio njihov poslodavac od traženja svojih prava sudskim putem te bi shodno tome ozbiljno ugrozio provedbu cilja kojem direktiva teži (vidjeti, analogijom, presudu od 22. rujna 1998., Coote, C-185/97, Zb., str. I-5199., t. 24. i 27.).
67 The answer to the questions referred is therefore that Article 6(b) of Directive 2003/88 must be interpreted as precluding national rules, such as those at issue in the main proceedings, which allow a public-sector employer to transfer compulsorily to another service a worker employed as a fire fighter in an operational service on the ground that that worker has requested compliance, within the latter service, with the maximum average weekly working time laid down in that provision.
67 Stoga na postavljena pitanja valja odgovoriti da članak 6. točku (b) Direktive 2003/88 treba tumačiti tako da mu se protive nacionalni propisi, kao što su oni u glavnom postupku, koji omogućavaju poslodavcu u javnom sektoru prisilan premještaj u drugu službu radnika zaposlenog kao vatrogasca u interventnoj službi na osnovi toga što je taj radnik unutar te interventne službe zatražio poštovanje najduljeg prosječnog tjednog radnog vremena utvrđenog tom odredbom.
The fact that such a worker suffers no specific detriment by reason of that transfer, other than that resulting from the infringement of Article 6(b) of Directive 2003/88, is irrelevant in that regard.
Činjenica da takav radnik nije pretrpio nikakvu specifičnu štetu zbog takvog premještaja, osim one koja proizlazi iz povrede članka 6. točke (b) Direktive 2003/88, u tom je pogledu nebitna.
On those grounds, the Court (Second Chamber) hereby rules:
Slijedom navedenoga, Sud (drugo vijeće) odlučuje:
Article 6(b) of Directive 2003/88/EC of the European Parliament and of the Council of 4 November 2003 concerning certain aspects of the organisation of working time must be interpreted as precluding national rules, such as those at issue in the main proceedings, which allow a public-sector employer to transfer compulsorily to another service a worker employed as a fire fighter in an operational service on the ground that that worker has requested compliance, within the latter service, with the maximum average weekly working time laid down in that provision.
Članak 6. točku (b) Direktive 2003/88 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti tako da mu se protive nacionalni propisi, kao što su oni u glavnom postupku, koji omogućavaju poslodavcu u javnom sektoru prisilan premještaj u drugu službu radnika zaposlenog kao vatrogasca u interventnoj službi na osnovi toga što je taj radnik unutar te interventne službe zatražio poštovanje najduljeg prosječnog tjednog radnog vremena utvrđenog tom odredbom.
8 December 2011 ( HYPERLINK "https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?qid=1545305593518&uri=CELEX:62009CJ0272" \l "Footnote*" *)
8. prosinca 2011. () HYPERLINK "https://mail.aztn.hr/eu.dokumenti/Ulazna%20po%C5%A1ta/RE:%20prijevod%20ENG%20-%20HRV%20-%20presude%20Suda%20-%20Branimira%20Kova%C4%8Devi%C4%87.EML/1_multipart_xF8FF_4_62009CJ0272_en.html/C58EA28C-18C0-4a97-9AF2-036E93DDAFB3/62009CJ0272_en.html?attach=1" \l "Footnote*"
(Appeal - Competition - Agreements, decisions and concerted practices - Market for copper industrial tubes - Fines - Size of the market, duration of the infringement and cooperation capable of being taken into consideration - Effective judicial remedy)
„Žalba - Tržišno natjecanje - Sporazumi, odluke i usklađena djelovanja - Tržište bakrenih industrijskih cijevi - Novčane kazne - Veličina tržišta, trajanje povrede i suradnja, koji se mogu uzeti u obzir - Djelotvorni pravni lijek"
APPEAL under Article 56 of the Statute of the Court of Justice, brought on 15 July 2009,
povodom žalbe na temelju članka 56. Statuta Suda, podnesene 15. srpnja 2009.,
KME Germany AG, formerly KM Europa Metal AG, established in Osnabrück (Germany),
KME Germany AG, ranije KM Europa Metal AG, sa sjedištem u Osnabrücku (Njemačka),
KME France SAS, formerly Tréfimétaux SA, established in Courbevoie (France),
KME France SAS, ranije Tréfimétaux SA, sa sjedištem u Courbevoieu (Francuska),
KME Italy SpA, formerly Europa Metalli SpA, established in Florence (Italy),
KME Italy SpA, ranije Europa Metalli SpA, sa sjedištem u Firenci (Italija),
represented by M. Siragusa, avvocato, A. Winckler, avocat, G.C. Rizza, avvocato, T. Graf, advokat, and M. Piergiovanni, avvocato,
koje zastupaju M. Siragusa, avvocato, A. Winckler, avocat, G. C. Rizza, avvocato, T. Graf, advokat i M. Piergiovanni, avvocato,
European Commission, represented by E. Gippini Fournier and J. Bourke, acting as Agents, and by C. Thomas, Solicitor, with an address for service in Luxembourg,
Europska Komisija, koju zastupaju E. Gippini Fournier i J. Bourke, u svojstvu agenata i C. Thomas, solicitor, s izabranom adresom za dostavu u Luxembourgu,
composed of J.N. Cunha Rodrigues, President of the Chamber, U. Lõhmus, A. Rosas (Rapporteur), A. Ó Caoimh and A. Arabadjiev, Judges,
u sastavu: J. N. Cunha Rodrigues, predsjednik vijeća, U. Lõhmus, A. Rosas (izvjestitelj), A. Ó Caoimh i A. Arabadjiev, suci,
1 By their appeal, KME Germany AG, formerly KM Europa Metal AG, KME France SAS, formerly Tréfimétaux SA, and KME Italy SpA, formerly Europa Metalli SpA (collectively `the KME group') seek to have set aside the judgment delivered by the Court of First Instance of the European Communities (now `the General Court') on 6 May 2009 in Case T-127/04 KME Germany and Others v Commission [2009] ECR II-1167 (`the judgment under appeal') by which the General Court dismissed their application for annulment or for a reduction of the fines which were imposed on them under Article 2(c) to (e) of Commission Decision C(2003) 4820 final of 16 December 2003 relating to a proceeding pursuant to Article [81 EC] and Article 53 of the EEA Agreement (Case COMP/E-1/38.240 - Industrial tubes) (`the decision at issue').
1 KME Germany AG, ranije KM Europa Metal AG, KME France SAS, ranije Tréfimétaux SA i KME Italy SpA, ranije Europa Metalli SpA (dalje u tekstu skupno: grupa KME) traže ukidanje presude Prvostupanjskog suda Europskih zajednica (sada „Opći sud") od 6. svibnja 2009., KME Germany i dr./Komisija (T-127/04, Zb., str. II-1167., u daljnjem tekstu: pobijana presuda) kojom je Opći sud odbio njihov zahtjev za ukidanje ili smanjenje novčanih kazni koje su im izrečene na temelju članka 2. stavaka (c) do (e) Odluke Komisije C(2003) 4820 final od 16. prosinca 2003. o postupku prema članku [81. UEZ-a] i članku 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/E-1/38.240 - Industrijske cijevi) (u daljnjem tekstu: sporna odluka).
2 Article 15(2) of Council Regulation No 17 of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles [81] and [82] of the Treaty (OJ, English Special Edition 1959-1962, p. 87) provided:
2 Članak 15. stavak 2. Uredbe Vijeća br. 17 od 6. veljače 1962., Prve uredbe o provedbi članaka [81.] i [82.] Ugovora (SL 1962, 13, str. 204.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 3., str. 3.) predviđao je sljedeće:
`The Commission may by decision impose on undertakings or associations of undertakings fines of from 1 000 to 1 000 000 units of account, or a sum in excess thereof but not exceeding 10% of the turnover in the preceding business year of each of the undertakings participating in the infringement where, either intentionally or negligently:
„Komisija može poduzetnicima ili udruženjima poduzetnika odlukom propisati novčane kazne u iznosu od 1.000 do 1.000.000 obračunskih jedinica, odnosno viši iznos, do najviše 10 % prihoda koji je svaki poduzetnik, sudionik povrede, ostvario u prethodnoj poslovnoj godini, ako bilo namjerno ili nepažnjom:
(a) they infringe Article [81](1) [EC] or Article [82 EC]; or
(a) krše odredbe članka [81.] stavka 1. [UEZ-a] ili članka [82.
(b) they commit a breach of any obligation imposed pursuant to Article 8(1).
UEZ-a], ili (b) krše obvezu koja im je određena na temelju članka 8. stavka 1.
In fixing the amount of the fine, regard shall be had both to the gravity and to the duration of the infringement.'
Pri određivanju iznosa novčane kazne uzima se u obzir ne samo težina nego i trajanje povrede."[neslužbeni prijevod] 3 Članak 17.
3 Article 17 of Regulation No 17 provided:
Uredbe br. 17 predviđao je sljedeće:
`The Court of Justice shall have unlimited jurisdiction within the meaning of Article [229 EC] to review decisions whereby the Commission has fixed a fine or periodic penalty payment; it may cancel, reduce or increase the fine or periodic penalty payment imposed.'
„Sud ima neograničenu nadležnost u smislu članka [229. UEZ-a] u nadzoru odluka Komisije kojima ona izriče novčane kazne ili periodične penale; on može ukinuti, ili smanjiti ili povećati iznos novčane kazne ili periodičnog penala."
4 Regulation No 17 was repealed and replaced by Council Regulation (EC) No 1/2003 of 16 December 2002 on the implementation of the rules on competition laid down in Articles 81 and 82 of the Treaty (OJ 2003 L 1, p. 1), applicable as from 1 May 2004. Article 31 of that regulation is the equivalent of Article 17 of Regulation No 17.
4 Uredba br. 17 je ukinuta i zamijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003, L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.), s primjenom od 1. svibnja 2004. Članak 31. te uredbe istovjetan je članku 17. Uredbe br. 17.
5 The Commission notice entitled `Guidelines on the method of setting fines imposed pursuant to Article 15(2) of Regulation No 17 and Article 65(5) of the ECSC Treaty' (OJ 1998 C 9, p. 3) (`the Guidelines'), applicable at the time the decision at issue was adopted, states, in its preamble:
5 U obavijesti Komisije pod naslovom „Smjernice o metodi za utvrđivanje novčanih kazni koje se propisuju u skladu s člankom 15. stavkom 2. Uredbe br. 17. i člankom 65. stavkom 5. Ugovora o EZUČ-u" (SL 1998., C 9, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 6., u daljnjem tekstu: Smjernice), koja se primjenjivala u trenutku donošenja sporne odluke, u uvodnom dijelu navodi se:
`The principles outlined ... should ensure the transparency and impartiality of the Commission's decisions, in the eyes of the undertakings and of the Court of Justice alike, while upholding the discretion which the Commission is granted under the relevant legislation to set fines within the limit of 10% of overall turnover.
„Ovdje opisana načela trebaju osigurati transparentnost i nepristranost odluka Komisije u očima [pogledu] poduzetnika i Suda, poštujući diskreciju koja je u skladu s relevantnim zakonodavstvom povjerena Komisiji za određivanje novčanih kazni unutar granice od 10 % ukupnog prihoda.
This discretion must, however, follow a coherent and non-discriminatory policy which is consistent with the objectives pursued in penalising infringements of the competition rules.
Ta diskrecija, međutim, mora slijediti koherentnu i nediskriminirajuću politiku koja je u skladu s ciljevima koji se žele postići kod kažnjavanja za povrede propisa o tržišnom natjecanju.
The new method of determining the amount of a fine will adhere to the following rules, which start from a basic amount that will be increased to take account of aggravating circumstances or reduced to take account of attenuating circumstances.'
Nova metoda za utvrđivanje visine iznosa novčane kazne temelji se na sljedećim pravilima, koja počinju od osnovnog iznosa koji će se povećati u slučaju otegotnih okolnosti ili smanjiti u slučaju olakotnih okolnosti."
6 According to Section 1 of the Guidelines, `[that] basic amount will be determined according to the gravity and duration of the infringement, which are the only criteria referred to in Article 15(2) of Regulation No 17'.
6 U skladu s točkom 1. Smjernica „Osnovni iznos će se utvrditi prema težini i trajanju povrede, koji su jedini kriterij iz članka 15. stavka 2. Uredbe br. 17".
7 With regard to gravity, Section 1 A of the Guidelines provides that in assessing the criterion of the gravity of the infringement, account must be taken of its nature, its actual impact on the market, where this can be measured, and the size of the relevant geographic market.
7 Što se tiče težine povrede, prema točki 1. A. navedenih smjernica kod ocjene težine povrede mora se uzeti u obzir vrsta povrede, njezin stvaran učinak na tržište, kada ga je moguće izmjeriti, kao i veličina mjerodavnog tržišta u zemljopisnom smislu.
Infringements are put into one of three categories: minor infringements, serious infringements and very serious infringements.
Povrede se mogu podijeliti u tri kategorije, i to manje povrede, teške povrede i vrlo teške povrede.
8 According to the Guidelines, very serious infringements are, in particular, horizontal restrictions such as price cartels and market-sharing quotas.
8 U skladu sa Smjernicama, vrlo teške povrede su osobito horizontalna ograničenja kao što su cjenovni karteli i kvote koje proizlaze iz podjele tržišta.
The basic amount of the likely fine is `above [EUR] 20 million'.
Osnovni mogući iznos novčane kazne je „iznad 20 milijuna [eura]."
The Guidelines refer to the need to vary basic amounts according to the nature of the infringement committed; the effective economic capacity of offenders to cause significant damage to other operators, in particular consumers; the deterrent effect of the fine; and the undertakings' legal and economic knowledge and infrastructures which enable them to recognise that their conduct constitutes an infringement.
Smjernice se odnose na potrebu razlikovanja osnovnih iznosa u skladu s prirodom počinjene povrede, stvarnom ekonomskom snagom počinitelja povrede da uzrokuju znatnu štetu drugim gospodarskim subjektima, posebno potrošačima, te pravnim i ekonomskim znanjem kao i infrastrukturom koja im omogućava da lakše prepoznaju kako njihovo postupanje predstavlja povredu.
It is also stated that where infringements involve several undertakings, it might be necessary to take account of the specific weight and, therefore, the real impact of the offending conduct of each undertaking on competition, particularly where there is considerable disparity between the sizes of the undertakings committing infringements of the same type.
Također se navodi da, kad povreda uključuje nekoliko poduzetnika, može se ukazati potrebnim primijeniti ponderiranja kako bi se uzela u obzir posebna težina i slijedom toga, stvarni učinak na tržišno natjecanje postupanja koje predstavlja povredu svakog poduzetnika, naročito ako postoji značajna razlika u veličini poduzetnika počinitelja povrede iste vrste.
9 As regards the duration of infringements, the Guidelines make a distinction between infringements of short duration (in general, less than one year), infringements of medium duration (in general, one to five years) and infringements of long duration (in general, more than five years).
9 U odnosu na trajanje povrede, u Smjernicama se pravi razlika između povreda kratkog trajanja (u pravilu kraćih od jedne godine), povreda srednjeg trajanja (u pravilu od jedne do pet godina) i povreda dugog trajanja (u pravilu dužih od pet godina).
With regard to the latter, provision is made for an increase in the amount of the fine of up to 10% per year in the amount determined for gravity.
U odnosu na posljednje, predviđeno je povećanje iznosa novčane kazne za najviše 10 % za svaku godinu, i to od iznosa utvrđenog na temelju težine povrede.
The Guidelines also strengthen the position regarding increases in fines for long-term infringements with a view to imposing effective sanctions on restrictions which have had a harmful impact on consumers over a long period and increasing the incentive to denounce the infringement or to cooperate with the Commission.
Smjernicama se također jača prethodna praksa povećanja novčanih kazni za povrede dugog trajanja, s ciljem izricanja učinkovitih kazni za ograničenja koja za posljedicu imaju štetu za potrošače tijekom dugog vremenskog razdoblja, te s ciljem jačeg poticanja na dojavljivanje saznanja o povredi odnosno na suradnju s Komisijom.
10 Under Section 2 of the Guidelines the basic amount may be increased where there are aggravating circumstances such as, inter alia, repeated infringements of the same type by the same undertaking or undertakings.
10 U skladu s točkom 2. Smjernica, osnovni iznos novčane kazne može se povećati ako postoje otegotne okolnosti kao što su ponavljanje povrede iste vrste od strane istog ili istih poduzetnika.