natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Consequently, where the questions submitted concern the interpretation of Community law, the Court is in principle bound to give a ruling (see, inter alia, Case C-326/00 IKA [2003] ECR I-1703, paragraph 27; Case C-145/03 Keller [2005] ECR I-2529, paragraph 33, and Case C-419/04 Conseil général de la Vienne [2006] ECR I-5645, paragraph 19).
Slijedom navedenog, Sud je u načelu dužan donijeti odluku ako se postavljena pitanja odnose na tumačenje prava Zajednice (vidjeti osobito presudu od 25. veljače 2003., IKA, C-326/00, Zb., str. I-1703., t. 27.; od 12. travnja 2005., Keller, C-145/03, Zb., str. I-2529., t. 33. i od 22. lipnja 2006., Conseil général de la Vienne, C-419/04, Zb., str. I-5645., t. 19.).
46 Nevertheless, the Court has also held that, in exceptional circumstances, it can examine the conditions in which the case was referred to it by the national court, in order to confirm its own jurisdiction (see, to that effect, Case 244/80 Foglia [1981] ECR 3045, paragraph 21).
46 Ipak, Sud je također utvrdio da mora u iznimnim okolnostima ispitati uvjete pod kojima je nacionalni sudac uputio predmet kako bi provjerio vlastitu nadležnost (vidjeti u tom smislu presudu od 16. prosinca 1981., Foglia, 244/80, Zb., str. 3045., t. 21.).
The Court may refuse to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the facts of the main action or its purpose, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, inter alia, Case C-379/98 PreussenElektra [2001] ECR I-2099, paragraph 39; Case C-390/99 Canal Satélite Digital [2002] ECR I-607, paragraph 19, and Conseil général de la Vienne, paragraph 20).
Sud može odbiti zahtjev koji je postavio nacionalni sud samo kada na očit način proizlazi da traženo tumačenje prava Zajednice nema nikakve veze sa stvarnim stanjem ili predmetom spora u glavnom postupku, kada je problem hipotetske naravi ili kada Sud ne raspolaže činjeničnim i pravnim elementima potrebnim da bi se na koristan način odgovorilo na pitanja koja su mu postavljena (vidjeti osobito presudu od 13. ožujka 2001., PreussenElektra, C-379/98, Zb., str. I-2099., t. 39.; od 22. siječnja 2002., Canal Satélite Digital, C-390/99, Zb., str. I-607., t. 19. i ranije navedenu presudu Conseil général de la Vienne, t. 20.).
47 Furthermore, it must be borne in mind that the Court must take account, under the division of jurisdiction between the Community judicature and the national courts, of the factual and legislative context, as described in the order for reference, in which the questions put to it are set (see, inter alia, Case C-475/99 Ambulanz Glöckner [2001] ECR I-8089, paragraph 10, and Case C-136/03 Dörr and Ünal [2005] ECR I-4759, paragraph 46, Conseil général de la Vienne, paragraph 24).
47 Nadalje, valja podsjetiti da u okviru razgraničenja nadležnosti između sudova Zajednice i nacionalnih sudova Sud mora uzeti u obzir činjenični i pravni okvir prethodnih pitanja, kako je opisano u zahtjevu za prethodnu odluku (vidjeti, osobito, presude od 25. listopada 2001., Ambulanz Glöckner, C-475/99, Zb., str. I-8089., t. 10.; od 2. lipnja 2005., Dörr i Ünal, C-136/03, Zb., str. I-4759., t. 46. i ranije navedenu presudu Conseil général de la Vienne, t. 24.).
48 In this case, as the Advocate General pointed out in paragraph 97 of his Opinion, the national court seeks an interpretation of Articles 12 EC and 49 EC, and of the provisions of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services.
48 U ovom slučaju, kao što ističe nezavisni odvjetnik u točki 97. svojeg mišljenja, sud koji je uputio zahtjev svojim pitanjima traži tumačenje članaka 12. UEZ-a i 49. UEZ-a kao i odredaba Direktive 96/71 o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga.
It is apparent from the order for reference that those questions have been submitted in the context of the dispute between Laval and Byggnads, Byggettan and Elektrikerna concerning collective action taken by the latter following Laval's refusal to sign the collective agreement for the building sector, that the dispute concerns the terms and conditions of employment applicable to Latvian workers posted by Laval to a building site in Sweden, the work being carried out by an undertaking belonging to the Laval group, and that, following collective action and suspension of the work, the posted workers returned to Latvia.
Iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da su pitanja postavljena u okviru spora između Lavala, s jedne strane, i Byggnadsa, Byggettana i Elektrikerne, s druge strane, u vezi kolektivnih mjera koje su ti sindikati poduzeli nakon što je Laval odbio pristupiti kolektivnom ugovoru za graditeljstvo, da se taj spor odnosi na uvjete rada i zapošljavanja koji se primjenjuju na latvijske radnike koje je Laval uputio na gradilište u Švedskoj, a posao je obavljalo poduzeće koje pripada Laval grupi i da su se nakon tih kolektivnih mjera i obustave radova upućeni radnici vratili u Latviju.
49 Accordingly, it is clear that the questions referred do have a bearing on the subject-matter of the case in the main proceedings, as described by the national court, and that the factual context in which the questions put to it are set does not support the view that the dispute in question is artificial.
49 Stoga je očigledno da su postavljena pitanja povezana s predmetom spora u glavnom postupku, kako ga je opisao sud koji je uputio zahtjev, i da činjenični okvir u kojem su pitanja postavljana ne dovodi do zaključka da predmetni spor ima umjetan karakter.
50 It follows that the reference for a preliminary ruling is admissible.
50 Iz toga slijedi da je zahtjev za prethodnu odluku dopušten.
51 By its first question, the national court is asking whether it is compatible with rules of the EC Treaty on the freedom to provide services and the prohibition of any discrimination on the grounds of nationality and with the provisions of Directive 96/71/EC, for trade unions to attempt, by means of collective action in the form of a blockade, to force a foreign provider of services to sign a collective agreement in the host country in respect of terms and conditions of employment, such as the collective agreement for the building sector, if the situation in the host country is characterised by the fact that the legislation to implement that directive has no express provision concerning the application of terms and conditions of employment in collective agreements.
51 Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev pita je li pokušaj sindikata da putem kolektivne mjere u obliku blokade prisile stranog pružatelja usluga da u državi članici domaćinu pristupi kolektivnom ugovoru o uvjetima rada i zapošljavanju, kao što je kolektivni ugovor za graditeljstvo, u skladu s pravilima Ugovora o EZ-u o slobodnom pružanju usluga i zabrani svake diskriminacije na osnovi državljanstva, kao i s Direktivom 96/71, ako je u navedenoj državi članici domaćinu situacija takva da zakonodavstvo kojim je prenesena navedena direktiva ne sadržava nikakvu izričitu odredbu o primjeni uvjeta rada i zapošljavanja u kolektivnim ugovorima.
52 It is clear from the order of reference that the collective action initiated by Byggnads and Byggettan was motivated by Laval's refusal to guarantee its workers posted in Sweden the hourly wage demanded by those trade unions, even though that Member State does not provide for minimum rates of pay, and Laval's refusal to sign the collective agreement for the building sector, some terms of which lay down, in relation to certain matters referred to in Article 3(1), first subparagraph, (a) to (g) of Directive 96/71, more favourable conditions than those resulting from the relevant legislative provisions, while other terms relate to matters not referred to in that article.
52 Iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da je kolektivna mjera koju su pokrenuli Byggnads i Byggettan bila motivirana Lavalovim odbijanjem da svojim radnicima upućenima u Švedsku zajamči plaću po satu koju zahtijevaju ti sindikati, iako dotična država članica ne predviđa minimalne plaće, te odbijanjem tog poduzeća da pristupi kolektivnom ugovoru za graditeljstvo, čijim se odredbama za određena pitanja predviđena u članku 3. stavku 1. prvom podstavku točkama (a) do (g) Direktive 96/71 utvrđuju povoljniji uvjeti od onih koji proizlaze iz relevantnih zakonodavnih odredaba, dok se ostale odredbe odnose na pitanja koja nisu predviđena navedenim člankom.
53 Accordingly, the national court's first question must be understood as asking, in essence, whether Articles 12 EC and 49 EC, and Directive 96/71, are to be interpreted as precluding a trade union, in a Member State in which the terms and conditions of employment concerning the matters referred to in Article 3(1), first subparagraph, (a) to (g) of that directive, save for minimum rates of pay, are contained in legislative provisions, from attempting, by means of collective action in the form of blockading sites such as that at issue in the main proceedings, to force a provider of services established in another Member State to enter into negotiations with it on the rates of pay for posted workers, and to sign a collective agreement, the terms of which lay down, as regards some of those matters, more favourable conditions than those resulting from the relevant legislative provisions, while other terms relate to matters not referred to in Article 3 of the directive.
53 Stoga valja shvatiti da svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članke 12. UEZ-a i 49. UEZ-a te Direktivu 96/71 tumačiti na način da im je protivan pokušaj sindikata da u državi članici u kojoj su uvjeti rada i zapošljavanja u vezi s pitanjima predviđenima u članku 3. stavku 1. prvom podstavku točkama (a) do (g) te direktive sadržani u zakonodavnim odredbama, osim minimalne plaće, putem kolektivne mjere u obliku blokade gradilišta kao što je ona u predmetu u glavnom postupku, prisili pružatelja usluga s poslovnim nastanom u drugoj državi članici da započne s njim pregovore o plaćama za upućene radnike i da pristupi kolektivnom ugovoru čijim se odredbama za određena navedena pitanja utvrđuju povoljniji uvjeti od onih koji proizlaze iz relevantnih zakonodavnih odredaba, dok se ostale odredbe odnose na pitanja koja nisu predviđena člankom 3. navedene direktive.
The relevant provisions of Community law
Primjenjive odredbe Zajednice
54 In order to ascertain the provisions of Community law applicable to a case such as that in the main proceedings, it must be noted that, according to the settled case-law of the Court, Article 12 EC, which lays down the general principle of the prohibition of discrimination on grounds of nationality, applies independently only to situations governed by Community law for which the Treaty lays down no specific prohibition of discrimination (see Case C-100/01 Oteiza Olazabal [2002] ECR I-10981, paragraph 25, and Case C-387/01 Weigel [2004] ECR I-4981, paragraph 57).
54 Da bi se utvrdile odredbe prava Zajednice primjenjive na predmet poput onog u glavnom postupku, valja napomenuti da se prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda članak 12. UEZ-a kojim se utvrđuje opće načelo zabrane diskriminacije na osnovi državljanstva neovisno primjenjuje samo u situacijama uređenima pravom Zajednice za koje Ugovor ne predviđa posebna pravila zabrane diskriminacije (vidjeti presudu od 26. studenoga 2002., Oteiza Olazabal, C-100/01, Zb., str. I-10981., t. 25. i od 29. travnja 2004., Weigel, C-387/01, Zb., str. I-4981., t. 57.).
55 So far as the freedom to provide services is concerned, that principle was given specific expression and effect by Article 49 EC (Case C-22/98 Becu and Others [1999] ECR I-5665, paragraph 32, and Case C-55/98 Vestergaard [1999] ECR I-7641, paragraph 17).
55 Što se tiče slobodnog pružanja usluga, ovo je načelo provedeno i konkretizirano člankom 49. UEZ-a (presuda od 16. rujna 1999., Becu i dr., C-22/98, Zb., str. I-5665., t. 32. i od 28. listopada 1999., Vestergaard, C-55/98, Zb., str. I-7641., t. 17.).
It is for that reason unnecessary to rule on Article 12 EC.
Stoga se Sud ne treba izjašnjavati u pogledu članka 12. UEZ-a.
56 As regards the temporary posting of workers to another Member State so that they can carry out construction work or public works in the context of services provided by their employer, it is clear from the settled case-law of the Court that Articles 49 EC and 50 EC preclude a Member State from prohibiting a person providing services established in another Member State from moving freely on its territory with all his staff and also preclude that Member State from making the movement of staff in question subject to more restrictive conditions.
56 S obzirom na privremeno upućivanje radnika u drugu državu članicu kako bi tamo obavljali građevinske ili javne radove u okviru usluga koje pruža njihov poslodavac, iz sudske prakse Suda proizlazi da je člancima 49. UEZ-a i 50. UEZ-a protivno da neka država članica zabrani pružatelju usluga s poslovnim nastanom u drugoj državi članici slobodno kretanje na njezinom državnom području sa svim osobljem ili da ta država članica podvrgne kretanje dotičnog osoblja strožim uvjetima.
To impose such conditions on the person providing services established in another Member State discriminates against that person in relation to his competitors established in the host country who are able to use their own staff without restrictions, and moreover affects his ability to provide the service (Case C-113/89 Rush Portuguesa [1990] ECR I-1417, paragraph 12).
Nametanje takvih uvjeta pružatelju usluga s poslovnim nastanom u drugoj državi članici predstavlja njegovu diskriminaciju u odnosu na njegove konkurente s poslovnim nastanom u državi domaćinu, koji se mogu slobodno koristiti svojim osobljem, te osim toga utječe na njegovu sposobnost pružanja usluga (presuda od 27. ožujka 1990., Rush Portuguesa, C-113/89, Zb., str. I-1417., t. 12.).
57 Conversely, Community law does not preclude Member States from applying their legislation, or collective labour agreements entered into by management and labour relating to minimum wages, to any person who is employed, even temporarily, within their territory, no matter in which country the employer is established (see, in particular, Joined Cases 62/81 and 63/81 Seco and Desquenne & Giral [1982] ECR 223, paragraph 14, and Case C-164/99 Portugaia Construções [2002] ECR I-787, paragraph 21).
57 Suprotno tome, pravu Zajednice nije protivno da države članice primjenjuju svoje zakonodavstvo ili kolektivne ugovore koje su sklopili socijalni partneri u vezi s minimalnim plaćama na sve osobe koje su zaposlene, čak i privremeno, na njihovom državnom području, bez obzira na državu poslovnog nastana poslodavca (vidjeti, osobito, presudu od 3. veljače 1982., Seco i Desquenne & Giral, 62/81 i 63/81, Zb., str. 223., t. 14. i od 24. siječnja 2002., Portugaia Construções, C-164/99, Zb., str. I-787., t. 21.).
The application of such rules must, however, be appropriate for securing the attainment of the objective which they pursue, that is, the protection of posted workers, and must not go beyond what is necessary in order to attain that objective (see, to that effect, inter alia, Joined Cases C-369/96 and C-376/96 Arblade and Others [1999] ECR I-8453, paragraph 35 and Case C-341/02 Commission v Germany [2005] ECR I-2733, paragraph 24).
Primjena takvih pravila mora, međutim, biti primjerena za osiguranje postizanja cilja kojem teže, odnosno zaštitu upućenih radnika, i ne smije prelaziti ono što je nužno za postizanje navedenog cilja (vidjeti u tom smislu, osobito, presudu od 23. studenoga 1999., Arblade i dr., C-369/96 i C-376/96, Zb., str. I-8453., t. 35. i od 14. travnja 2005., Komisija/Njemačka, C-341/02, Zb., str. I-2733., t. 24.).
58 In that context, the Community legislature adopted Directive 96/71, with a view, as is clear from recital 6 in the preamble to that directive, to laying down, in the interests of the employers and their personnel, the terms and conditions governing the employment relationship where an undertaking established in one Member State posts workers on a temporary basis to the territory of another Member State for the purposes of providing a service.
58 U tom kontekstu zakonodavac Zajednice donio je Direktivu 96/71 s ciljem da u interesu poslodavaca i njihovih zaposlenika odredi, kako proizlazi iz njezine uvodne izjave 6., uvjete rada i zapošljavanja koji se primjenjuju na radni odnos u situaciji kada poduzeće s poslovnim nastanom u određenoj državi članici privremeno upućuje radnike na državno područje druge države članice u okviru pružanja usluga.
59 It follows from recital 13 to Directive 96/71 that the laws of the Member States must be coordinated in order to lay down a nucleus of mandatory rules for minimum protection to be observed in the host country by employers who post workers there.
59 Iz uvodne izjave 13. Direktive 96/71 proizlazi da zakoni država članica moraju biti usklađeni kako bi se utvrdila jezgra prisilnih pravila za minimalnu zaštitu kojih se u državi domaćinu moraju pridržavati poslodavci koji onamo upućuju radnike.
60 Nevertheless, Directive 96/71 did not harmonise the material content of those mandatory rules for minimum protection.
60 Direktiva 96/71 nije, međutim, ujednačila materijalni sadržaj tih prisilnih pravila za minimalnu zaštitu.
That content may accordingly be freely defined by the Member States, in compliance with the Treaty and the general principles of Community law (Case C-490/04 Commission v Germany [2007] ECR I-0000, paragraph19).
Taj sadržaj stoga mogu slobodno odrediti države članice, uz poštovanje Ugovora o EZ-u i općih načela prava Zajednice (presuda od 18. srpnja 2007., Komisija/Njemačka, C-490/04, Zb., str. I-6095., t. 19.).
61 Consequently, since the facts at issue in the main proceedings, as described in the order of reference, occurred in 2004, that is to say, on a date subsequent to the expiry of the period allowed to the Member States for transposing Directive 96/71, that date being fixed for 16 December 1999, and since those facts fall within the scope of that directive, the first question must be examined with regard to the provisions of that directive interpreted in the light of Article 49 EC (Case C-60/03 Wolff & Müller [2004] ECR I-9553, paragraphs 25 to 27 and 45), and, where appropriate, with regard to the latter provision itself.
61 Shodno tome, s obzirom na to da su činjenice u predmetu u glavnom postupku, kako su opisane u zahtjevu za prethodnu odluku, nastupile tijekom 2004., tj. nakon isteka roka koji je državama članicama propisan za prenošenje Direktive 96/71, pri čemu je taj datum utvrđen na 16. prosinca 1999., i s obzirom na to da te činjenice ulaze u područje primjene te direktive, prvo pitanje valja preispitati s obzirom na odredbe navedene direktive koje su protumačene na temelju članka 49. UEZ-a (presuda od 12. listopada 2004., Wolff & Müller, C-60/03, Zb., str. I-9553., t. 25. do 27. i 45.) te, prema potrebi, s obzirom na tu samu posljednju odredbu.
The possibilities available to the Member States for determining the terms and conditions of employment applicable to posted workers, including minimum rates of pay
Mogućnosti kojima raspolažu države članice radi utvrđivanja uvjeta rada i zapošljavanja primjenjivih na upućene radnike, uključujući minimalne plaće
62 In the context of the procedure established by Article 234 EC providing for cooperation between national courts and the Court of Justice, and in order to provide the national court with an answer which will be of use to it and enable it to determine the case before it (C-334/95 Krüger [1997] ECR I-4517, paragraph 22; C-88/99 Roquette Frères [2000] ECR I-10465, paragraph 18, and Joined Cases C-393/04 and C-41/05 Air Liquide Industries Belgium [2006] ECR I-5293, paragraph 23), it is appropriate to examine the possibilities available to the Member States for determining the terms and conditions of employment covering the matters referred to in Article 3(1), first subparagraph, (a) to (g), including minimum rates of pay, which undertakings are to guarantee workers they post in the framework of the transnational provision of services.
62 U okviru postupka suradnje između nacionalnih sudova i Suda uspostavljene u članku 234. UEZ-a i s ciljem da nacionalnom sudu pruži koristan odgovor koji će mu omogućiti da riješi spor koji se pred njim vodi (vidjeti presudu od 17. srpnja 1997., Krüger, C-334/95, Zb., str. I-4517., t. 22.; od 28. studenoga 2000., Roquette Frères, C-88/99, Zb., str. I-10465., t. 18. kao i od 15. lipnja 2006., Air Liquide Industries Belgium, C-393/04 i C-41/05, Zb., str. I-5293., t. 23.), valja ispitati mogućnosti kojima raspolažu države članice radi utvrđivanja uvjeta rada i zapošljavanja u vezi s pitanjima predviđenima u članku 3. stavku 1. prvom podstavku točkama (a) do (g) Direktive 96/71, uključujući minimalne plaće, koje poduzeća moraju zajamčiti radnicima koje upućuju u okviru transnacionalnog pružanja usluga.
63 It is clear from both the order for reference and the observations submitted in the course of the present proceedings that underlying the dispute is, first, as regards the determination of the terms and conditions of the employment of posted workers relating to those matters, the fact that minimum rates of pay constitute the only term of employment which, in Sweden, is not laid down in accordance with one of the means provided for in Directive 96/71 and, second, the requirement imposed on Laval to negotiate with trade unions in order to ascertain the wages to be paid to its workers and to sign the collective agreement for the building sector.
63 Iz zahtjeva za prethodnu odluku i očitovanja podnesenih u okviru ovog postupka proizlazi, prvo, u pogledu utvrđivanja uvjeta zapošljavanja upućenih radnika u vezi s navedenim pitanjima, da su minimalne plaće jedini uvjet zapošljavanja koji u Švedskoj nije utvrđen na način predviđen Direktivom 96/71 i, drugo, da je temelj spora u glavnom postupku obveza Lavala da pregovara sa sindikatima radi utvrđivanja plaća koje mora isplatiti svojim radnicima i da pristupi kolektivnom ugovoru za graditeljstvo.
64 According to the first and second indents of the first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71, the terms and conditions of employment covering the matters referred to in (a) to (g) thereof are established, in relation to the transnational provision of services in the construction sector, either by law, regulation or administrative provision, or by collective agreements or arbitration awards which have been declared universally applicable.
64 Na temelju članka 3. stavka 1. prvog podstavka prve i druge alineje Direktive 96/71, uvjeti rada i zapošljavanja u vezi s pitanjima predviđenima u točkama (a) do (g) te odredbe utvrđeni su, u pogledu transnacionalnog pružanja usluga u građevinskom sektoru, bilo zakonom ili drugim propisom, ili kolektivnim ugovorima ili arbitražnim pravorijecima proglašenim univerzalno primjenjivima.
Collective agreements and arbitration awards for the purposes of that provision are those which must be observed by all undertakings in the geographical area and in the profession or industry concerned.
Kolektivni ugovori i arbitražni pravorijeci u smislu ove odredbe su oni kojih se moraju pridržavati sva poduzeća na zemljopisnom području i u predmetnoj struci ili industriji.