natgillin/translations-raw huggingface dataset:
55 The actions pending before the national court seek reimbursement of the fees paid pursuant to fee assessments which have become final, on the ground that the administrative authority responsible is required to withdraw those assessments pursuant to Paragraph 48 of the Law on Administrative Procedure, as interpreted by the Bundesverwaltungsgericht.
55 Svrha pravnih sredstava koja su podnesena nacionalnom sudu je povrat naknada koje su bile plaćane na temelju odluka o visini naknade koje su postale konačne, uz obrazloženje da je u skladu s člankom 48. Zakona o upravnom postupku kako ga tumači Bundesverwaltungsgericht upravno tijelo dužno povući te odluke.
56 The issue is therefore whether, in order to safeguard the rights which individuals derive from Community law, the national court before which such actions are brought should consider it necessary to acknowledge the existence of such an obligation on the part of the administrative authority.
56 Stoga se postavlja pitanje treba li, kako bi se zaštitila prava koja pojedinci imaju na temelju prava Zajednice, nacionalni sud pred kojim su pokrenuti postupci priznati postojanje takve obveze upravnog tijela.
57 It must be borne in mind that, according to settled case-law, in the absence of relevant Community rules, the detailed procedural rules designed to ensure the protection of the rights which individuals acquire under Community law are a matter for the domestic legal order of each Member State, under the principle of the procedural autonomy of the Member States, provided that they are not less favourable than those governing similar domestic situations (principle of equivalence) and that they do not render impossible in practice or excessively difficult the exercise of rights conferred by the Community legal order (principle of effectiveness) (see, inter alia, C-78/98 Preston and Others [2000] ECR I-3201, paragraph 31, and Case C-201/02 Wells [2004] ECR I-723, paragraph 67).
57 Valja podsjetiti u vezi s tim da su prema ustaljenoj sudskoj praksi, u nedostatku propisa Zajednice u ovom pogledu procesno-pravna pravila namijenjena zaštiti pravâ koja pojedinci uživaju na temelju prava Zajednice uređena su nacionalnim pravnim poretkom svake države članice, sukladno načelu njihove procesne autonomije, pod uvjetom da nisu nepovoljnija od onih koja uređuju slične nacionalne situacije (načelo ekvivalentnosti) te da u praksi ne onemogućuju ili pretjerano ne otežavaju ostvarivanje pravâ koja im dodjeljuje pravni poredak Unije (načelo djelotvornosti) (vidjeti osobito presude od 16. svibnja 2000., Preston i dr., C-78/98, Zb., I-3201., t. 31. i od 7. siječnja 2004., Wells, C-201/02, Zb., str. I-723., t. 67.).
58 In relation first of all to the principle of effectiveness, this requires that the rules applicable to the issuing of fee assessments based on legislation incompatible with Article 11(1) of Directive 97/13 do not make the exercise of the rights conferred by that directive impossible or excessively difficult.
58 Što se tiče najprije načela djelotvornosti, ono zahtijeva da pravila koja se primjenjuju na izdavanje odluka o visini naknade koje se temelje na pravnom propisu koji nije spojiv s člankom 11. stavkom 1. Direktive 97/13 ne onemogućavaju niti prekomjerno ne otežavaju ostvarivanje prava dodijeljenih tom direktivom.
59 The undertakings concerned must therefore be able to appeal against such assessments within a reasonable time-limit from the date of notification of those assessments and to assert the rights which they derive from Community law, in particular Article 11(1) of Directive 97/13.
59 Tako je važno da dotični poduzetnici imaju mogućnost žalbe protiv takvih odluka u razumnom roku od datuma uručenja tih odluka i tako ostvare prava koja uživaju na temelju prava Zajednice, a posebno članka 11. stavka 1. Direktive 97/13.
60 In the disputes at issue in the main proceedings, it was not argued that the rules governing appeals, in particular the one month time-limit allowed for this purpose, were unreasonable.
60 U sporovima u glavnom postupku nigdje nije navedeno da su pravila koja uređuju postupak žalbe, a posebno u pogledu roka od mjesec dana koji je za to određen, nerazumna.
61 Furthermore, it should be pointed out that under Paragraph 48(1) of the Law on Administrative Procedure, an unlawful administrative act can be withdrawn even if it has become final.
61 Osim toga valja naglasiti da se u skladu s člankom 48. stavkom 1. Zakona o upravnom postupku nezakoniti upravni akt može povući čak i ako je postao konačan.
62 Next, in relation to the principle of equivalence, this requires that all the rules applicable to appeals, including the prescribed time-limits, apply without distinction to appeals on the ground of infringement of Community law and to appeals on the ground of disregard of national law.
62 Zatim, što se tiče načela ekvivalentnosti, ono zahtijeva da se sva pravila koja se odnose na žalbe, uključujući propisane rokove, primjenjuju bez razlike na žalbe koje se temelje na kršenju prava Zajednice i na žalbe koje se temelje na nepoštovanju nacionalnog prava.
63 It follows that, if the national rules applicable to appeals impose an obligation to withdraw an administrative act that is unlawful under domestic law, even though that act has become final, where to uphold that act would be `downright intolerable', the same obligation to withdraw must exist under equivalent conditions in the case of an administrative act which does not comply with Community law.
63 Proizlazi da, ako nacionalna pravila koja se primjenjuju na žalbe nameću obvezu povlačenja upravnog akta koji je nezakonit prema nacionalnom pravu, čak i ako je postao konačan i ako bi zadržavanje takvog akta bilo „jednostavno nedopustivoˮ, ista obveza povlačenja mora postojati pod ekvivalentnim uvjetima u slučaju upravnog akta koji nije sukladan s pravom Zajednice.
64 It is clear from the information provided by the national court that, for the purposes of construing the term `downright intolerable', the national court examined whether upholding the fee assessments at issue in the main proceedings ran counter to the national legal principles of equal treatment, fairness, public policy or good faith, and whether the incompatibility of the fee assessments with rules of higher-ranking law was manifest.
64 Iz navoda koje dostavlja sud koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da je nacionalni sud za potrebe analiziranja pojma „jednostavno nedopustivoˮ preispitao krši li zadržavanje odluka o visini naknade o kojima je riječ u glavnom postupku načela nacionalnog prava jednakog postupanja, pravednosti, javnog poretka ili dobre vjere i je li nespojivost odluka o visini naknade s pravnim pravilima više razine očita.
65 As regards the principle of equal treatment, the Bundesverwaltungsgericht considers that there is no breach of that principle in so far as undertakings such as i-21 and Arcor, whose fee assessments have been upheld, had not exercised their right to challenge those assessments.
65 U pogledu načela jednakog postupanja, Bundesverwaltungsgericht smatra da nema kršenja tog načela budući da poduzetnici kao što su i-21 i Arcor, čije su odluke o visini naknade bile zadržane, nisu iskoristili mogućnost osporavanja tih odluka.
They are therefore not in a situation comparable to that of undertakings which, having exercised that right, succeeded in having the fee assessments which had been addressed to them withdrawn.
Oni stoga nisu u situaciji koja se može usporediti sa situacijom u kojoj se nalaze poduzetnici koji su iskoristili tu mogućnost i ishodili da odluke o visini naknade koje su im bile upućene budu povučene.
66 Such an application of the principle of equal treatment provided for in the legislation at issue in the main proceedings does not differ according to whether the dispute relates to a situation arising under national law or to a situation arising under Community law and therefore does not appear to breach the principle of equivalence.
66 Takva primjena načela jednakog postupanja koja je predviđena u pravnom propisu o kojem je riječ u glavnom postupku ne razlikuje se s obzirom na to odnosi li se spor na situaciju koja proizlazi iz nacionalnog prava ili na situaciju koja proizlazi iz prava Zajednice i stoga nije primjena koja krši načelo ekvivalentnosti.
67 Moreover, it was not alleged that the principles of public policy, good faith or fairness were applied differently according to the nature of the dispute.
67 Osim toga nije se tvrdilo da su se načela javnog poretka, dobre vjere ili pravednosti primjenjivala različito s obzirom na prirodu spora.
68 However, the question has been raised as to whether the concept of manifest unlawfulness was applied in an equivalent manner.
68 Međutim, bilo je postavljeno pitanje je li pojam očite nezakonitosti primijenjen ekvivalentno.
According to the Commission, the national court examined whether the fee assessments were based on legislation that was manifestly unlawful with regard to rules of higher-ranking law, namely the TKG and German constitutional law, but did not or did not correctly conduct that examination with regard to Community law.
U skladu s mišljenjem Komisije, nacionalni sud proučio je temelje li se odluke o visini naknade na pravnom propisu koji je očito nezakonit u odnosu na pravne propise više razine, odnosno TKG i njemačko ustavno pravo, ali to ispitivanje nije ispravno proveo u odnosu na pravo Zajednice.
The Commission maintains that the legislation is manifestly unlawful with regard to the provisions of Article 11(1) of Directive 97/13 and that the principle of equivalence has therefore not been complied with.
Komisija tvrdi da je pravni propis očito nezakonit s obzirom na odredbe članka 11. stavka 1. Direktive 97/13 i da načelo ekvivalentnosti nije poštovano.
69 Where, pursuant to rules of national law, the authorities are required to withdraw an administrative decision which has become final if that decision is manifestly incompatible with domestic law, that same obligation must exist if the decision is manifestly incompatible with Community law.
69 Ako je, u skladu s pravilima nacionalnog prava administrativno tijelo dužno povući upravnu odluku koja je postala konačna ako je očito nespojiva s nacionalnim pravom, ta ista obveza mora postojati i ako je odluka očito nespojiva s pravom Zajednice.
70 In order to assess the degree of clarity of Article 11(1) of Directive 97/13 and to determine whether or not the incompatibility of the national law with that article is manifest, the objectives of that directive, which is among the measures adopted for the complete liberalisation of telecommunications services and infrastructures and is intended to encourage the entry of new operators onto the market, must be taken into account (see, to that effect, Albacom and Infostrada, cited above in paragraph 35).
70 Kako bi se ocijenio stupanj jasnoće članka 11. stavka 1. Direktive 97/13 i odredilo je li nespojivost nacionalnog prava s tim člankom očita ili ne, valja uzeti u obzir ciljeve te direktive kao mjere donesene za potpunu liberalizaciju telekomunikacijskih usluga i infrastrukture, čiji je cilj olakšati ulaz na tržište novim operaterima (vidjeti u tom smislu gore navedenu presudu Albacom and Infostrada, t. 35.).
In that regard, the imposition of a very high fee to cover an estimation of the general costs over a period of 30 years is such as to seriously impair competition, as the national court points out in its references for a preliminary ruling, and constitutes a relevant factor in that assessment.
U tom pogledu nametanje vrlo visoke naknade koja pokriva opće troškove procijenjene za razdoblje od 30 godina može ozbiljno narušiti tržišno natjecanje, kao što to nacionalni sud ističe u svojim prethodnim pitanjima, i relevantni je faktor u toj ocjeni.
71 It is for the national court, in the light of the foregoing, to ascertain whether legislation which is clearly incompatible with Community law, such as that on which the fee assessments at issue in the main proceedings is based, constitutes manifest unlawfulness within the meaning of the national law concerned.
71 Na nacionalnom sudu je da utvrdi, s obzirom na gore navedeno, je li pravni propis koji je očito nespojiv s pravom Zajednice, kao što je onaj na kojem se temelje odluke o visini naknade o kojima je riječ u glavnom postupku, očitu nezakonitost u smislu dotičnog nacionalnog prava.
72 The reply to the second question must therefore be that Article 10 EC, read in conjunction with Article 11(1) of Directive 97/13, requires the national court to ascertain whether legislation which is clearly incompatible with Community law, such as that on which the fee assessments at issue in the main proceedings are based, constitutes manifest unlawfulness within the meaning of the national law concerned.
72 Zato na drugo pitanje valja odgovoriti da članak 10. UEZ-a, u vezi s člankom 11. stavkom 1. Direktive 97/13, zahtijeva od nacionalnog suda da odredi predstavlja li pravni propis koji je očito nespojiv s pravom Zajednice, kao što je onaj na kojem se temelje odluke o visini naknade o kojima je riječ u glavnom postupku, očitu nezakonitost u smislu dotičnog nacionalnog prava.
If that is the case, it is for the national court to draw the necessary conclusions under its national law with regard to the withdrawal of those assessments.
Ako je to slučaj, na nacionalnom sudu je da utvrdi sve posljedice koje u skladu s nacionalnim pravom iz toga proizlaze u pogledu povlačenja tih odluka.
73 Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court.
73 Budući da ovi postupci imaju značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka.
1. Article 11(1) of Directive 97/13/EC of the European Parliament and of the Council of 10 April 1997 on a common framework for general authorisations and individual licences in the field of telecommunications services precludes the application of a fee for individual licences calculated by taking into account the regulatory body's general administrative costs linked to implementing those licences over a period of 30 years.
1. Članku 11. stavak 1. Direktive 97/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 10. travnja 1997. o zajedničkom okviru za opća ovlaštenja i pojedinačne dozvole u području telekomunikacijskih usluga protivna je primjena naknade za pojedinačne dozvole koja se izračunava tako da se uzimaju u obzir opći upravni troškovi regulatornog tijela povezani s izradom tih dozvola za razdoblje od 30 godina.
2. Article 10 EC, read in conjunction with Article 11(1) of Directive 97/13, requires the national court to ascertain whether legislation which is clearly incompatible with Community law, such as that on which the fee assessments at issue in the main proceedings are based, constitutes manifest unlawfulness within the meaning of the national law concerned.
2. Članak 10. UEZ-a u vezi s člankom 11. stavkom 1. Direktive 97/13 zahtijeva od nacionalnog suda da odredi predstavlja li pravni propis koji je očito nespojiv s pravom Zajednice, kao što je onaj na kojem se temelje odluke o visini naknade o kojima je riječ u glavnom postupku, očitu nezakonitost u smislu dotičnog nacionalnog prava.
(State Aid - ECSC - Steel industry - Aid declared incompatible with the common market - Recovery - Whether a judgment of a national court has the authority of res judicata)
„Državne potpore - EZUČ - Industrija čelika - Potpora za koju je utvrđeno da je nespojiva sa zajedničkim tržištem - Povrat - Pravomoćnost presude nacionalnog suda"
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Consiglio di Stato (Italy), made by decision of 22 October 2004, received at the Court on 14 March 2005, in the proceedings
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 234. UEZ-a, koji je uputio Consiglio di Stato (Italija), odlukom od 22. listopada 2004., koju je Sud zaprimio 14. ožujka 2005., u postupku
Ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato
Ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato
v Lucchini SpA, formerly Lucchini Siderurgica SpA,
protiv Lucchini SpA, prije Lucchini Siderurgica SpA,
composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas and K. Lenaerts, Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Schiemann (Rapporteur), J. Makarczyk, G. Arestis, A. Borg Barthet, M. Ilešič and J. Malenovský, Judges,
u sastavu: V. Skouris, predsjednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas i K. Lenaerts, predsjednici vijeća, J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Schiemann (izvjestitelj), J. Makarczyk, G. Arestis, A. Borg Barthet, M. Ilešič i J. Malenovský, suci,
Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator,
tajnik: M. Ferreira, glavna administratorica,
Lucchini SpA, formerly Lucchini Siderurgica SpA, initially by F. Lemme, avvocato, and subsequently by G. Lemme and A. Anselmo, avvocati,
Lucchini SpA, prethodno Lucchini Siderurgica SpA, najprije F. Lemme, avvocato, a zatim G. Lemme i A. Anselmo, avvocati,
the Czech Government, by T. Boček, acting as Agent,
za češku vladu, T. Boček, u svojstvu agenta,
the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and P. Gentili, avvocato dello Stato,
za talijansku vladu, I. M. Braguglia, u svojstvu agenta, uz asistenciju P. Gentilija, avvocato dello Stato,
the Netherlands Government, by H.G. Sevenster, M. de Grave and C. ten Dam, acting as Agents,
za nizozemsku vladu, H. G. Sevenster, M. de Grave i C. ten Dam, u svojstvu agenata,
the Commission of the European Communities, by V. Di Bucci and E. Righini, acting as Agents,
za Komisiju Europskih zajednica, V. Di Bucci i E. Righini, u svojstvu agenata,
1 The reference for a preliminary ruling concerns the principles of Community law applicable to the revocation of a national measure granting State aid incompatible with Community law which was adopted pursuant to a final decision of a national court.
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na načela prava Zajednice koja se primjenjuju na opoziv nacionalnog akta o dodjeli državnih potpora nespojivih s pravom Zajednice koji je usvojen na temelju pravomoćne odluke nacionalnog suda.
2 This reference was made in proceedings brought by Lucchini SpA (formerly Siderpotenza SpA and subsequently Lucchini Siderurgica SpA) (`Lucchini'), a company incorporated under Italian law, against the decision of the Ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato (Ministry for Industry, Trade and Crafts) (`MICA') ordering the recovery of State aid.
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između talijanskog društva Lucchini SpA (prije Siderpotenza SpA, zatim Lucchini Siderurgica SpA, u daljnjem tekstu: društvo Lucchini) protiv odluke Ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato (Ministarstvo industrije, trgovine i obrta, u daljnjem tekstu: MICA) kojom se određuje povrat državne potpore.
MICA was the successor to other bodies which had previously been responsible for the management of State aid in the Mezzogiorno region (collectively, `the competent authorities').
MICA je sljednik drugih tijela koja su prije bila zadužena za upravljanje državnim potporama u regiji Mezzogiorno (u daljnjem tekstu, zajednički: nadležna tijela).
3 Article 4(c) of the ECSC Treaty prohibits the Member States from granting subsidies or aid, in any form whatsoever, in the steel and coal sectors.
3 Članak 4. točka (c) Ugovora o EZUČ-u zabranjuje državama članicama dodjelu subvencija ili državnih potpora, u bilo kojem obliku, u sektorima industrije ugljena i čelika.
4 From 1980, as a result of the increasingly serious and widespread crisis in the steel sector in Europe, a series of measures derogating from this absolute and unconditional prohibition was adopted on the basis of the first and second paragraphs of Article 95 of the ECSC Treaty.
4 Od 1980. zbog sve teže i šire krize u sektoru industrije čelika u Europi na temelju prvog i drugog stavka članka 95. Ugovora o EZUČ-u usvojen je niz mjera kojima se odstupa od te apsolutne i bezuvjetne zabrane.
5 In particular, Commission Decision No 2320/81/ECSC of 7 August 1981 establishing Community rules for aids to the steel industry (OJ 1981 L 228, p. 14) (`the second code') established a second code on State aid for the steel industry.
5 Osobito Odlukom Komisije br. 2320/81/EZUČ od 7. kolovoza 1981. o uspostavljanju pravila Zajednice za državne potpore industriji čelika (SL L 228, str. 14., u daljnjem tekstu: Drugi kodeks) uspostavljen je Drugi kodeks o državnim potporama industriji čelika.
The purpose of that code was to permit aid to be granted for the restructuring of undertakings in the steel industry and for a reduction in their production capacity to the level of foreseeable demand whilst at the same time providing that such aid should be phased out in accordance with a fixed timetable as regards the notification of such aid to the Commission (up to 30 September 1982), approval of such aid (up to 1 July 1983) and disbursement of such aid (up to 31 December 1984).
Svrha tog kodeksa bila je omogućiti dodjelu državnih potpora za restrukturiranje poduzeća u industriji čelika i smanjenje njihovih proizvodnih kapaciteta na razinu očekivane potražnje, a istovremeno osigurati postupno ukidanje tih potpora u skladu s prethodno utvrđenim rokovima u pogledu obavješćivanja Komisije o takvim potporama (do 30. rujna 1982.) i njihovog odobravanja (do 1. srpnja 1983.) kao i isplate (do 31. prosinca 1984.).
Those periods were extended as regards notification until 31 May 1985, as regards approval until 1 August 1985, and as regards payment until 31 December 1985 by Commission Decision No 1018/85/ECSC of 19 April 1985 amending Decision No 2320/81 (OJ 1985 L 110, p. 5).
Odlukom Komisije br. 1018/85/EZUČ od 19. travnja 1985. o izmjeni Odluke br. 2320/81/EZUČ (SL L 110, str. 5.) ta su razdoblja produžena do 31. svibnja 1985. u pogledu obavješćivanja, do 1. kolovoza 1985. u pogledu odobravanja i do 31. prosinca 1985. u pogledu isplate.
6 The second code provided for a procedure of mandatory approval by the Commission of all the aid covered.
6 Drugim kodeksom predviđen je postupak obveznog odobravanja svih predviđenih državnih potpora od strane Komisije.
In particular, Article 8(1) of that code states that:
Članak 8. stavak 1. tog kodeksa osobito propisuje:
`The Commission shall be informed, in sufficient time to enable it to submit its comments, of any plans to grant or alter aids. ...
„Komisija se obavješćuje pravovremeno kako bi mogla komentirati planiranu dodjelu ili izmjenu državnih potpora. [...]
The Member State concerned shall put its proposed measures into effect only with the approval of and subject to any conditions laid down by the Commission.'
Dotična država članica smije pokrenuti planirane mjere samo uz odobrenje Komisije i podložno uvjetima koje je Komisija utvrdila."
7 Commission Decision No 3484/85/ECSC of 27 November 1985 establishing Community rules for aid to the steel industry (OJ 1985 L 340, p. 1) (`the third code') replaced the second code and established a third code on State aid for the steel industry with a view to permitting a further, albeit more restricted, exception to the prohibition laid down in Article 4(c) of the ECSC Treaty between 1 January 1986 and 31 December 1988.
7 Odlukom Komisije br. 3484/81/EZUČ od 27. studenoga 1985. o utvrđivanju pravila Zajednice za državne potpore industriji čelika (SL L 340, str. 1., u daljnjem tekstu: Treći kodeks) uspostavljen je Treći kodeks o državnim potporama industriji čelika kako bi se od 1. siječnja 1986. do 31. prosinca 1988. omogućilo novo, ograničenije odstupanje od zabrane predviđene člankom 4. stavkom (c) Ugovora o EZUČ-u.
8 Under Article 3 of the third code, the Commission was able, inter alia, to approve general aid to bring plants into line with new statutory environmental standards.
8 Na temelju članka 3. Trećeg kodeksa Komisija je mogla, između ostalog, odobriti opće potpore za prilagodbu postrojenja novim zakonskim normama u području zaštite okoliša.
The amount granted could not exceed 15% net grant equivalent of the investment costs.
Ukupni iznos tih potpora nije smio prelaziti 15 % neto novčane protuvrijednosti troškova ulaganja.