natgillin/translations-raw huggingface dataset:
51 In any event, according to the Council, the date of publication of the contested measures marked the starting point for the calculation of the period established in Article 263 TFEU. That interpretation follows from the requirements of legal certainty which permeate the rules on procedural time-limits.
51 U svakom slučaju, prema mišljenju Vijeća, datum objave spornih mjera označio je početak roka utvrđenog u članku 263. UFEU-a. Ovo tumačenje slijedi iz zahtjeva pravne sigurnosti koji prožima pravila o postupovnim rokovima.
52 Lastly, the Council states that the appellants' arguments on the extension of the time-limit on account of distance are manifestly unfounded and amount, in essence, to a challenge to the validity of Article 102(2) of the General Court's Rules of Procedure.
52 Konačno, Vijeće navodi da je argumentacija žalitelja o produljenju roka zbog udaljenosti očito neosnovana i u biti se svodi na osporavanje valjanosti članka 102. stavka 2. Poslovnika Općeg suda.
That provision is however no more than an extension of the period laid down in the sixth paragraph of Article 263 TFEU.
Ta je odredba, međutim, samo produljenje roka utvrđenog u članku 263. stavku 6. UFEU-a.
53 First, it must be stated that the General Court was correct to hold that it is entitled to examine of its own motion whether the time-limit for bringing proceedings has been observed, that being a matter of public policy (see, inter alia, Case 79/70 Müllers v CES [1971] ECR 689 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=61970??0079&locale=EN], paragraph 6, and Transportes Evaristo Molina v Commission, paragraph 33).
53 Najprije valja istaknuti da je Opći sud ispravno utvrdio da ima pravo po službenoj dužnosti ispitati je li rok za podnošenje tužbe bio poštovan, budući da je to pitanje kogentne naravi (vidjeti među ostalim presude od 7. srpnja 1971., Müllers/CES, 79/70, Zb., str. 689., t. 6., i Transportes Evaristo Molina/Komisija, gore navedenu, t. 33.). 54 Kao sljedeće valja navesti da, u skladu s člankom 263. stavkom 6. UFEU-a, „postupak predviđen ovim člankom mora se pokrenuti u roku od dva mjeseca, ovisno o slučaju, od objavljivanja akta ili obavješćivanja tužitelja o njoj ili, ako takva objava ili obavijest izostanu, od dana kada je tužitelj saznao za akt".
55 In this case, the contested measures were published in the Official Journal of the European Union, Series L, but were also, pursuant to Article 7(3) of Decision 2010/656, as amended by Decision 2010/801, and Article 11a(3) of Regulation No 560/2005, as amended by Regulation No 25/2011, to be communicated to the persons and entities concerned, either directly if their addresses were known, or, if not, through the publication of a notice.
55 U ovom slučaju, sporne mjere objavljene su u Službenom listu Europske unije, serija L, ali su isto tako, prema članku 7. stavku 3. Odluke 2010/656, kako je izmijenjena Odlukom 2010/801, i članku 11.a stavku 3. Uredbe br. 560/2005, kako je izmijenjena Uredbom br. 25/2011, dotičnim osobama i subjektima trebale biti priopćene neposredno ako su bile poznate njihove adrese ili, ako nisu, objavom službene obavijesti.
56 That situation is a consequence of the particular nature of the contested measures, which at the same time resemble both measures of general application in that they impose on a category of addressees determined in a general and abstract manner a prohibition on, inter alia, making available funds and economic resources to persons and entities named in the lists contained in their annexes and also a bundle of individual decisions affecting those persons and entities (see, to that effect, Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission [2008] ECR I-6351, paragraphs 241 to 244).
56 Takvo stanje posljedica je posebne prirode spornih mjera, koje u isto vrijeme sliče, kako na mjere opće primjene, time što određenoj kategoriji adresata utvrđenih na općenit i apstraktan način uvode, između ostaloga, zabranu raspolaganja financijskim sredstvima i gospodarskim izvorima osobama i subjektima navedenim u popisima u njihovim prilozima, tako i na paket pojedinačnih odluka koje se odnose na dotične osobe i subjekte (vidjeti u tom smislu presudu od 3. rujna 2008. Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija, C-402/05 P i C-415/05 P, Zb., str. I-6351., točke 241. do 244.).
57 It must, moreover, be recalled that, as regards measures adopted on the basis of provisions relating to the Common Foreign and Security Policy, such as the contested measures, it is the individual nature of those measures which, in accordance with the second paragraph of Article 275 TFEU and the fourth paragraph of Article 263 TFEU, permits access to the Courts of the European Union.
57 Osim toga, valja podsjetiti da u pogledu mjera donesenih na temelju odredbi koje se odnose na zajedničku vanjsku i sigurnosnu politiku, kao što su sporne mjere, upravo individualna priroda tih mjera otvara, u skladu s člankom 275. stavkom 2. UFEU-a i člankom 263. stavkom 4. UFEU-a, pristup sudu Unije.
58 Having regard to those particular features and the consequent rules relating to publication and communication, the sixth paragraph of Article 263 TFEU would not be applied consistently if, when applied to persons and entities who are named in the lists contained in the annexes to those measures, the starting point for the calculation of the period for bringing an action for annulment was, for those persons, fixed as the date of publication of the measure at issue and not as the date when that measure was communicated to them.
58 Uzimajući u obzir te posebnosti i pravila objavljivanja i priopćavanja koja iz njih proizlaze, članak 263. stavak 6. UFEU-a ne bi se dosljedno primjenjivao kad bi, pri primjeni na osobe i subjekte koji su navedeni u popisima iz priloga tim mjerama, početak roka za podnošenje tužbe za poništenje za dotične osobe bio utvrđen na datum objave dotične mjere, a ne na datum obavijesti o dotičnoj mjeri.
The purpose of that communication is precisely to ensure that persons to whom the measures are addressed are able to defend their rights in the best possible conditions and to decide, with full knowledge of the relevant facts, whether there is any point in their applying to the Courts of the European Union (Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, paragraph 337).
Svrha te obavijesti je upravo omogućiti adresatima tih mjera da u najboljim mogućim uvjetima brane svoja prava te da uz potpuno poznavanje stvari odluče je li korisno pokrenuti postupak pred sudom Unije (presuda Kadi i Al Barakaat International Foundation/Vijeće i Komisija, gore navedena, t. 337.).
59 It follows that while, admittedly, the entry into force of measures such as the contested measures is effected by their publication, the period for the bringing of an action for the annulment of those measures under the fourth paragraph of Article 263 TFEU runs, for each of those persons and entities, from the date of the communication which they must receive.
59 Iz toga slijedi da, iako mjere poput spornih mjera stupaju na snagu njihovim objavljivanjem, rok za podnošenje tužbe za poništenje tih mjera iz članka 263. stavka 4. UFEU-a za svaku od tih osoba i subjekata počinje teći od datuma obavijesti koja im se mora uručiti.
60 In the present case, contrary to what is claimed by the appellants, the contested measures were communicated to them.
60 U ovom predmetu, protivno onome što tvrde žalitelji, oni su bili obaviješteni o spornim mjerama.
61 It is true that those measures were not directly communicated to them at their addresses.
61 Istina je da o dotičnim mjerama nisu bili obaviješteni izravno na svoju adresu.
As the Council found that it was impossible to undertake direct communication to Mr Gbagbo, Mr Koné, Ms Boni-Claverie, Mr Djédjé and Mr N'Guessan, it had recourse to publication of the notice provided for in Article 7(3) of Decision 2010/656, as amended by Decision 2010/801, and in Article 11a(3) of Regulation No 560/2005, as amended by Regulation No 25/2011.
Budući da je Vijeće utvrdilo da nije moguće uspostaviti izravnu komunikaciju s L. Gbagbom, K. J. Konéom, A. D. Boni-Claverie, A. Djédjéom i A. P. N'Guessanom, odlučilo se za objavu službene obavijesti koja je predviđena u članku 11.a stavku 3. Uredbe br. 560/2005, kako je izmijenjena Uredbom br. 25/2011.
The Council therefore published, in the Official Journal of the European Union, Series C, of 18 January 2011 and 7 April 2011, the notices referred to in paragraph 29 of this judgment.
Stoga je službene obavijesti iz točke 29. ove presude Vijeće objavilo u Službenom listu Europske unije, seriji C, od 18. siječnja 2011. i 7. travnja 2011.
62 Given that such notices are capable of enabling the persons concerned to identify the legal remedies available to them in order to challenge their designation in the lists concerned and the date when the period for bringing proceedings expires (Case C-417/11 P Council v Bamba [2012] ECR, paragraph 81), it is important that the appellants should not be able to defer the starting point of the period for bringing proceedings by relying on the fact that there was no direct communication or that they actually became aware of the contested measures at a later date. If such a possibility were, in the absence of force majeure, open to the appellants, it would jeopardise the very objective of a time-limit for bringing proceedings, which is to protect legal certainty by ensuring that European Union measures which produce legal effects may not indefinitely be called into question (see, inter alia, Case C-178/95 Wiljo [1997] ECR I-585, paragraph 19; Case C-241/01 National Farmers' Union [2002] ECR I-9079, paragraph 34, and order of 15 November 2012 in Case C-102/12 P Städter v ECB, paragraph 12).
62 S obzirom da takve obavijesti omogućuju osobama na koje se odnose da utvrde pravna sredstva koja su im na raspolaganju kako bi osporile svoje uvrštenje na dotične popise i datum na koji istječe rok za podnošenje tužbe (presuda od 15. studenoga 2012. Vijeće/Bamba, C-417/11 P, t. 81.), važno je da žalitelji ne bi trebali biti u mogućnosti odgoditi početak roka za podnošenje tužbe oslanjajući se na činjenicu da nije postojala izravna komunikacija ili da su oni zapravo postali svjesni spornih mjera na neki kasniji datum. Kad bi takva mogućnost, u nedostatku više sile, bila na raspolaganju žaliteljima, to bi ugrozilo samu svrhu roka za podnošenje tužbe, čija je svrha zaštita pravne sigurnosti osiguravanjem da se mjere Europske unije koje proizvode pravne učinke ne mogu osporavati unedogled (vidjeti među ostalim presude od 30. siječnja 1997. Wiljo, C-178/95, Zb., str. I-585., t. 19.; od 22. listopada 2002., National Farmers' Union, C-241/01, Zb., str. I-9079., t. 34., i rješenje od 15. studenoga 2012., Städter/BCE, C-102/12 P, t. 12.).
63 As regards, lastly, the appellants' argument that the extension of the time-limit on account of distance by ten days as provided for in Article 102(2) of the General Court's Rules of Procedure cannot be applied to them because they are established in a non-Member State, suffice it to observe that that argument is invalidated by the fact that the extension is for a single fixed period.
63 Konačno, što se tiče argumenta žalitelja da se produljenje roka od deset dana na račun udaljenosti kako je predviđeno u članku 102. stavku 2. Poslovnika Općeg suda ne može primijeniti na njih jer oni imaju poslovni nastan u državi nečlanici, dovoljno je primijetiti da je argument nevaljan zbog činjenice da je produljenje jednokratno.
It follows that the fact that the appellants were, during the period for bringing proceedings, in a non-Member State, does not, in itself, mean that they were in a situation which was objectively different, with regard to the application of that time-limit, from the situation of persons and entities established within the European Union who were the subject of restrictive measures of the same kind.
Iz toga slijedi da činjenica da su žalitelji tijekom roka za podnošenje tužbe bili u državi nečlanici, ne znači, samo po sebi, da su bili u situaciji koja je s obzirom na primjenu tog roka objektivno drugačija od situacije osoba i subjekata koji imaju poslovni nastan u državama Europske unije, a koji su bili predmet mjera ograničavanja iste vrste.
64 It follows from all the foregoing that, even though the General Court erred in law by holding that the periods for bringing proceedings started to run on the dates of publication of the contested measures, those periods, which should have been calculated from the dates referred to in paragraph 61 of this judgment, had expired on 7 July 2011, the date when the actions were brought.
64 Iz svega navedenog slijedi da, iako je Opći sud pogrešno primijenio pravilo držeći da su rokovi za podnošenje tužbe počeli teći na dan objave spornih mjera, ti rokovi, koji su se trebali računati od datuma iz stavka 61. ove presude, bili su istekli 7. srpnja 2011., na datum kada su podnesene tužbe.
That being the case, the second ground of appeal must be rejected (see, by analogy, Case C-282/05 P Holcim (Deutschland) v Commission [2007] ECR I-2941, paragraph 33).
U tim okolnostima, drugi žalbeni razlog treba odbiti (vidjeti po analogiji presudu od 19. travnja 2007., Holcim (Deutschland)/Komisija, C-282/05 P, Zb., str. I-2941., t. 33.).
The first ground of appeal
Prvi žalbeni razlog
65 The appellants submit that the General Court infringed Article 45 of the Statute of the Court of Justice by not finding that there was force majeure for the purposes of that article.
65 Žalitelji drže da je Opći sud prekršio članak 45. Statuta Suda time što nije utvrdio postojanje više sile u smislu tog članka.
66 The appellants claim that the armed conflict which took place in Côte d'Ivoire should be regarded as a case of force majeure as far as they are concerned, since, during that period, they had no means of communication whereby they could become aware of the contested measures and therefore could not exercise their right to bring proceedings.
66 Žalitelji tvrde da oružani sukob koji se dogodio u Côte d'Ivoireu treba smatrati višom silom što se njih tiče jer u tom razdoblju nisu imali sredstva komunikacije kojima bi saznali o postojanju spornih mjera i stoga nisu mogli ostvariti svoje pravo podnošenja tužbe.
67 The Council states that one of the constituent elements of the concept of force majeure is the occurrence of an event outside the control of the person who wishes to rely on it, that is to say when something happens which the person concerned can take no action to influence (Case C-334/08 Commission v Italy [2010] ECR I-6869, paragraph 47).
67 Vijeće navodi da je jedan od sastavnih elemenata pojma više sile pojava događaja izvan kontrole osobe koja se želi pozvati na nju, to jest, kada se dogodi nešto na što dotična osoba ne može nikako utjecati (presuda od 8. srpnja 2010., Komisija/Italija, C-334/08, Zb., str. I-6869., t. 47.).
Yet the post-election crisis in Côte d'Ivoire and the violence associated with that crisis were provoked by the refusal of Mr Gbagbo and his colleagues to surrender power to the elected President.
No, kriza nastala poslije izbora u Côte d'Ivoireu i nasilje povezano s tom krizom izazvani su odbijanjem L. Gbagba i njegovih kolega da predaju vlast izabranom predsjedniku.
Those circumstances are therefore not outside the control of the appellants.
Te okolnosti, stoga, nisu izvan kontrole žalitelja.
68 Under the second paragraph of Article 45 of the Statute of the Court, `no right shall be prejudiced in consequence of the expiry of a time-limit if the party concerned proves the existence of unforeseeable circumstances or of force majeure.'
68 Prema članku 45. stavku 2. Statuta Suda, „istek roka nema štetan utjecaj na prava zainteresirane stranke ako ona dokaže postojanje nepredvidivih okolnosti ili više sile".
69 It is clear that, as stated by the General Court in the orders under appeal, the appellants did not argue before it that such circumstances existed.
69 Jasno je da, kao što je Opći sud naveo u pobijanim rješenjima, žalitelji nisu pred njim iznijeli žalbeni razlog postojanja takvih okolnosti.
70 The Court has however held that an appellant cannot be criticised for relying for the first time at the appeal stage on the existence of force majeure where the General Court gave its decision by order on the basis of Article 111 of its Rules of Procedure, did not inform the applicant of its intention to dismiss his action as being out of time and did not ask the applicant to explain the delay in the arrival at the Registry of the original of the application (order of 18 January 2005 in Case C-325/03 P Zuazaga Meabe v OHIM [2005] ECR I-403, paragraph 24).
70 Sud, međutim, smatra da se žalitelju ne može prigovoriti što se na postojanje više sile poziva po prvi put u fazi žalbe, kad je Opći sud donio svoju odluku rješenjem na temelju članka 111. Poslovnika Suda, nije obavijestio žalitelja da namjerava odbiti njegovu tužbu kao podnesenu nakon proteka roka i nije od njega zatražio da objasni kašnjenje dospijeća izvornika tužbe u tajništvo (rješenje od 18. siječnja 2005., Zuazaga Meabe/OHIM, C-325/03 P, Zb., str. I-403., t. 24.).
The appellants' first ground of appeal on the existence of force majeure must therefore be examined.
Zato prvi žalbeni razlog žalitelja o postojanju više sile valja ispitati.
71 In that regard, it must first be recalled that the strict application of procedural rules serves the requirements of legal certainty and the need to avoid any discrimination or arbitrary treatment in the administration of justice (Case C-426/10 P Bell & Ross v OHIM [2011] ECR I-8849, paragraph 43 and case-law cited).
71 U tom pogledu valja podsjetiti da stroga primjena postupovnih pravila služi osiguravanju pravne sigurnosti i potrebi izbjegavanja diskriminacije ili proizvoljnog postupanja pri vođenju sudskih postupaka (presuda od 22. rujna 2011., Bell & Ross/OHIM, C-426/10 P, Zb., str. I-8849., t. 43. i navedena sudska praksa).
72 It must next be observed that, in accordance with the sixth paragraph of Article 263 TFEU and Article 45 of the Statute of the Court, it is for the party concerned to establish, first, that abnormal circumstances, unforeseeable and outside his control, made it impossible for him to comply with the time-limit for bringing proceedings laid down in the sixth paragraph of Article 263 TFEU and, secondly, that he could not guard against the consequences of those circumstances by taking appropriate steps without making unreasonable sacrifices (see, to that effect, Case C-314/06 Société Pipeline Méditerranée et Rhône [2007] ECR I-12273, paragraph 24 and case-law cited).
72 Zatim valja primijetiti da je, u skladu s člankom 263. stavkom 6. UFEU-a i člankom 45. Statuta Suda, na zainteresiranoj stranki da utvrdi, kao prvo, da su joj neuobičajene okolnosti, koje su nepredvidive i izvan njezine kontrole, onemogućile poštovanje roka za podnošenje tužbe utvrđenog u članku 263. stavku 6. UFEU-a, i kao drugo, da se ne bi mogla zaštiti od posljedica tih okolnosti poduzimanjem odgovarajućih koraka bez nerazumne žrtve (vidjeti u tom smislu presudu od 18. prosinca 2007., Société Pipeline Méditerranée et Rhône, C-314/06, Zb., str. I-12273., t. 24. i navedenu sudsku praksu).
73 In this case, the appellants make general reference to there being in Côte d'Ivoire a situation of armed conflict, which according to them began in November 2010 and continued at least until April 2011.
73 U ovom predmetu žalitelji uopćeno navode da je u Côte d'Ivoireu bilo stanje oružanog sukoba, koji je prema njihovom mišljenju počeo u studenom 2010. i nastavio se barem do travnja 2011.
74 However, none of the appellants has presented, in their appeals before the Court, any material which might enable the Court to understand in what way and for what specific period of time the general situation of armed conflict in Côte d'Ivoire and the personal circumstances relied on by the appellants prevented them from bringing their actions in good time.
74 Međutim, u svojim žalbama pred Sudom niti jedan od žalitelja nije predočio nikakav materijal koji bi omogućio Sudu da razumije na koji način i u kojem su određenom razdoblju stanje oružanog sukoba u Côte d'Ivoireu i osobne okolnosti na koje se pozivaju sprečavali žalitelje da pravovremeno podnesu tužbe.
75 In those circumstances, the first ground of appeal must be rejected.
75 U tim okolnostima prvi žalbeni razlog treba odbiti.
76 Since neither of the grounds relied on by the appellants is well founded, the appeals must be dismissed.
76 Budući da nijedan od razloga koje su žalitelji istaknuli u prilog svojoj žalbi nije osnovan, žalbe valja odbiti.
77 Under Article 138(1) of the Court's Rules of Procedure, which applies to the procedure on appeal by virtue of Article 184(1) thereof, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party's pleadings.
77 U skladu s člankom 138. stavkom 1. Poslovnika Suda, koji se na temelju članka 184. stavka 1. tog poslovnika primjenjuje na žalbeni postupak, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
Since the Council has applied for costs and the appellants have been unsuccessful, the appellants must be ordered to pay the costs.
Budući da žalitelji nisu uspjeli u postupku te s obzirom da je je Vijeće zatražilo da oni snose troškove, treba im naložiti snošenje troškova.
On those grounds, the Court (Grand Chamber) hereby
Slijedom navedenoga, Sud (veliko vijeće) proglašava i presuđuje:
1. Dismisses the appeals;
1. Žalbe se odbijaju;
2. Orders Mr Laurent Gbagbo, Mr Katinan Justin Koné, Ms Akissi Danièle Boni-Claverie, Mr Alcide Djédjé and Mr Affi Pascal N'Guessan to pay the costs.
2. Laurentu Gbagbu, Katinanu Justinu Konéu, Akissi Danièle Boni-Claverie, Alcideu Djédjéu i Affiu Pascalu N'Guessanu nalaže se snošenje troškova.
Judgment of the Court of 27 September 1988. - European Parliament v Council of the European Communities. - Capacity of the European Parliament to bring an action for annulment.
PRESUDA SUDA 27. rujna 1988. () „Aktivna procesna legitimacija Europskog parlamenta za podnošenje tužbe za poništenje"
In Case 302/87
U predmetu 302/87,
European Parliament, represented by F . Pasetti Bombardella, Jurisconsult of the Parliament, assisted by C . Pennera and J . Schoo, members of the Parliament' s Legal Department, acting as Agents, with an address for service at the Secretariat-General of the European Parliament, Kirchberg, Luxembourg,
Europski parlament, koji zastupaju F. Pasetti Bombardella, pravni savjetnik Parlamenta uz asistenciju C. Pennere i J. Schooa, članova pravne službe Parlamenta, u svojstvu agenata, s izabranom adresom za dostavu pri glavnom tajništvu Europskog parlamenta, Plateau du Kirchberg, Luxembourg,
v Council of the European Communities, represented by A . A . Dashwood, Director, F . Van Craeyenest, a Principal Administrator in the Council' s Legal Department, and B . Laloux, a member of that department, acting as Agents, with an address for service at the office of J . Kaeser, Manager of the Legal Directorate of the European Investment Bank, 100 boulevard Konrad-Adenauer, Luxembourg,
protiv Vijeća Europskih zajednica, koje zastupaju A. A. Daschwood, direktor, F. Van Craeyenest, glavni administrator, i B. Laloux, članica Pravne službe Vijeća, u svojstvu agenata, s izabranom adresom za dostavu pri uredu J. Kaesera, direktora uprave za pravne poslove Europske investicijske banke, 100, Boulevard Konrad-Adenauer, Luxembourg,
APPLICATION for a declaration that Council Decision 87/373/EEC of 13 July 1987 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission is void,
povodom zahtjeva za poništenje Odluke Vijeća 87/373/EEZ od 13. srpnja 1987. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji,