natgillin/translations-raw huggingface dataset:
5 In addition, under section 209(2)(e)(iv) and (v) of ICTA, any interest paid by a United Kingdom-resident company to a non-resident company belonging to the same group of companies, other than interest already treated as such under section 209(2)(d), was treated as a `distribution', even where the interest represented a reasonable commercial return on the loan in question.
5 Osim toga, u skladu s člankom 209. stavkom 2. točkom (e) podtočkama iv. i v. ICTA-a, osim kamata koje su već kvalificirane kao raspodjela dobiti u skladu s člankom 209. stavkom 2. točkom (d), sve kamate koje je društvo rezident Ujedinjene Kraljevine platilo nerezidentnom društvu iz iste grupe društava kvalificirane su kao raspodjela dobiti čak i ako su te kamate razuman komercijalni povrat od predmetnog zajma.
That rule applied to loans made by a non-resident company to a resident subsidiary of which the former owned 75% of the capital or where both the companies were 75% subsidiaries of a non-resident third company.
To se pravilo primjenjuje na zajmove koje je nerezidentno društvo odobrilo rezidentnom društvu kćeri u kojem prvo društvo ima 75 % kapitala ili ako nerezidentno društvo kći ima 75 %-tni udjel u oba društva.
6 However, under section 788(3) of ICTA, the national provisions referred to above did not apply where a double taxation convention (`DTC') was in place which prevented the application of those rules and thus ensured that, subject to certain conditions, the interest was allowed as a deduction for tax purposes.
6 Međutim, u skladu s člankom 788. stavkom 3. ICTA-a, gore navedene nacionalne odredbe ne primjenjuju se ako je tako utvrđeno ugovorom o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja (u daljnjem tekstu: UDO), kojim se sprečava primjena tih pravila u određenim uvjetima i time dopušta odbitak tih kamata u porezne svrhe.
Depending on the conditions governing the deductibility of the interest, the DTCs concluded by the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland can be categorised as falling into one of two categories.
Ovisno o uvjetima kojima se kamate mogu odbiti, UDO-i koje je sklopila Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske mogu se razvrstati u dvije kategorije.
7 Under the first category of DTCs, such as those concluded with the Federal Republic of Germany, the Kingdom of Spain, the Grand Duchy of Luxembourg, the Republic of Austria and Japan, interest is deductible if, taking into account the amount of the loan in question, the amount of the interest corresponds to what would have been agreed at arm's length between the parties or between the parties and a third party.
7 Na temelju UDO-a iz prve kategorije, kao što su oni sklopljeni sa Saveznom Republikom Njemačkom, Kraljevinom Španjolskom, Velikim Vojvodstvom Luksemburg, Republikom Austrijom i Japanom, kamate se mogu odbiti ako iznos kamata u odnosu na iznos predmetnog zajma odgovara onome što bi bilo dogovoreno kad ne bi bilo posebnih odnosa između stranaka ili između stranaka i treće osobe.
8 The second category of DTCs, such as those concluded with the French Republic, Ireland, the Italian Republic, the Kingdom of the Netherlands, the United States of America and the Swiss Confederation, involves a more general enquiry into whether the amount of the interest exceeds, for any reason, what would have been agreed at arm's length between the parties or between the parties and a third party.
8 UDO-i iz druge kategorije, kao što su oni sklopljeni s Francuskom Republikom, Irskom, Talijanskom Republikom, Kraljevinom Nizozemskom, Sjedinjenim Američkom Državama i Švicarskom Konfederacijom, uključuju općenitije pitanje premašuje li iznos kamata, bez obzira na razlog, ono što bi bilo dogovoreno kad ne bi bilo posebnih odnosa između stranaka ili između stranaka i treće osobe.
That enquiry extends to the question whether the amount of the loan itself exceeds what would have been lent at arm's length.
To uključuje i pitanje premašuje li iznos samog zajma ono što bi bilo odobreno kao zajam kad ne bi bilo navedenih posebnih odnosa.
9 Section 808A of ICTA, which was inserted by section 52 of the Finance (No 2) Act 1992, and applies to interest paid after 14 May 1992, provides that account is to be taken, as regards the second category of DTC, of all factors, including whether, had the relationship been one at arm's length, the loan would have been made at all, and, if so, how much would have been lent and the rate of interest which would have been agreed upon.
9 Člankom 808.A ICTA-a, koji je umetnut člankom 52. Zakona o financijama br. 2 iz 1992. (Finance (No 2) Act 1992) i koji se primjenjuje na kamate plaćene nakon 14. svibnja 1992., predviđeno je da se u vezi s drugom kategorijom UDO-a u obzir uzimaju svi predmetni čimbenici, uključujući pitanje bi li zajam uopće bio odobren kad ne bi bilo navedenih posebnih odnosa između dužnika i vjerovnika i, ako da, koliko bi on iznosio te koja bi kamatna stopa bila dogovorena.
The amendments made to the legislation in 1995
Izmjene zakonodavstva iz 1995.
10 Under the Finance Act 1995, which has effect generally in relation to interest paid after 28 November 1994, section 209(2)(d) of ICTA remained unaltered.
10 Zakonom o financijama iz 1995., koji se načelno primjenjuje na kamate plaćene nakon 28. studenoga 1994., nije izmijenjen članak 209. stavak 2. točka (d) ICTA-a.
However, section 209(2)(e)(iv) and (v) were replaced by section 209(2)(da), under which interest paid between members of the same group of companies is treated as a `distribution' to the extent to which it exceeds the amount that would have been paid at arm's length between the payer and the payee of the interest.
Međutim, članak 209. stavak 2. točka (e) podtočke iv. i v. zamijenjene su člankom 209. stavkom 2. točkom (da), na temelju koje su kamate plaćene između članova iste grupe društava kvalificirane kao „raspodjela dobiti" u mjeri u kojoj one premašuju iznos koji bi bio plaćen kad ne bi bilo posebnih odnosa između dužnika tih kamata i vjerovnika.
That rule applies to loans made by a company to another company in which the former owns 75% of the capital or where both the companies are 75% subsidiaries of a third company.
To se pravilo primjenjuje na zajmove koje je odobrilo društvo drugom društvu u kojem prvo društvo ima 75 % kapitala ili ako treće društvo ima 75 %-tni udjel u oba društva.
11 However, under section 212(1) and (3) of ICTA, as amended, section 209(2)(da) does not apply if the payer and the payee of the interest are both liable to corporation tax in the United Kingdom.
11 Međutim, u skladu s člankom 212. stavcima 1. i 3. ICTA-a u izmijenjenoj se verziji članak 209. stavak 2. točka (da) ne primjenjuje ako su dužnik kamata i korisnik kamata obveznici plaćanja poreza na dobit u Ujedinjenoj Kraljevini.
12 Section 209(2)(da) of ICTA was amplified by section 209(8A) to (8F). Section 209(8B) of ICTA specifies the criteria to be used in determining whether interest payments are to be treated as distributions.
12 Članak 209. stavak 2. točka (da) ICTA-a dopunjena je člankom 209. stavcima od 8.A do 8.F. U članku 209. stavku 8.B ICTA-a utvrđeni su kriteriji na temelju kojih se određuje treba li plaćanje kamate kvalificirati kao raspodjelu dobiti.
Section 209(8A), in conjunction with section 209(8D) to (8F) of ICTA, determines the extent to which companies can be grouped together for the purposes of assessing the level of their borrowing on a consolidated basis.
Člankom 209. stavkom 8.A u vezi s člankom 209. stavcima 8.D do 8.F ICTA-a utvrđuje se opseg u kojem se društva mogu povezati u grupe radi ocjenjivanja razine svojih zajmova na konsolidiranoj osnovi.
13 Schedule 28AA, added to ICTA by the Finance Act 1998, lays down rules on transfer pricing, which also apply to interest payments between companies.
13 Zakonom o financijama iz 1998. ICTA-u je dodan Prilog 28.AA koji sadržava pravila o transfernim cijenama, koja se primjenjuju i na plaćanja kamata između društava.
Transactions between two companies under common control are subject to those rules if the terms under which they were entered into differ from what they would have been if the companies had not been under common control and if those terms give one of the affected parties a potential advantage in relation to United Kingdom tax legislation.
Ta se pravila primjenjuju na transakcije između dvaju društava pod zajedničkim nadzorom ako su uvjeti pod kojima su one sklopljene drukčiji nego što bi bili kada društva ne bi bila pod zajedničkim nadzorom i ako se tim uvjetima jednoj od dotičnih stranaka daje potencijalna prednost u odnosu na porezno zakonodavstvo Ujedinjene Kraljevine.
The concept of `common control' includes both the direct or indirect participation of a company in the management, control or capital of the other company concerned and the direct or indirect participation of a third person in the management, control or capital of both the other companies concerned.
Pojam zajedničkog nadzora uključuje izravno ili neizravno sudjelovanje društva u upravljanju drugim predmetnim društvom ili u nadzoru ili kapitalu drugog predmetnog društva te izravno ili neizravno sudjelovanje treće osobe u upravljanju obama drugim predmetnim društvima ili u nadzoru ili kapitalu dvaju drugih predmetnih društava.
14 Until those rules were amended in 2004, no potential advantage for one of the companies concerned was deemed to arise under that legislation where the other party to the transaction was also liable to tax in the United Kingdom and certain other conditions were satisfied.
14 Do izmjene tih pravila 2004. smatralo se da na temelju tog zakonodavstva nije postojala potencijalna prednost za jedno od predmetnih društava ako je druga stranka transakcije jednako tako bila porezni obveznik u Ujedinjenoj Kraljevini i ako su bili ispunjeni određeni drugi uvjeti.
15 In 2004, those rules were amended so as to apply where both parties to the transaction are liable to tax in the United Kingdom.
15 Ta su pravila izmijenjena 2004. tako da se primjenjuju i kada su obje stranke transakcije porezni obveznici u Ujedinjenoj Kraljevini.
16 The main proceedings are part of a group litigation concerning the rules on thin capitalisation (`Thin Cap Group Litigation'), consisting of a number of claims for restitution and/or compensation brought by groups of companies against the Commissioners of Inland Revenue in the High Court of Justice of England and Wales, Chancery Division, following the judgment in Case C-324/00 Lankhorst-Hohorst [2002] ECR I-11779.
16 Glavni postupak proizlazi iz spora vrste „group litigation" iz naslova stanjene kapitalizacije („Thin Cap Group Litigation"), koji se sastoji od određenog broja zahtjeva za povrat i/ili naknadu koje su na temelju presude od 12. prosinca 2002., Lankhorst-Hohorst (C-324/00, Zb., str. I-11779.), pred High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, podnijele grupe društava protiv Commissioners of Inland Revenue.
17 Each of the cases selected by the national court as test cases for the purposes of the present reference for a preliminary ruling involves a United Kingdom-resident company which is at least 75% owned, directly or indirectly, by a non-resident parent company and has been granted a loan either by that parent company or by another non-resident company which is at least 75% owned, directly or indirectly, by that parent company.
17 Svaki od predmeta koje je sud koji je uputio zahtjev izabrao kao „pilot" predmete u svrhu ovog zahtjeva za prethodnu odluku odnosi se na društvo rezidenta Ujedinjene Kraljevine koje je izravno ili neizravno najmanje u 75 %-tnom vlasništvu nerezidentnog društva majke i koje je dobilo zajam od tog društva majke ili drugog nerezidentnog društva koje je izravno ili neizravno najmanje u 75 %-tnom vlasništvu tog istog društva majke.
18 The test cases involve, first, loans granted to a United Kingdom-resident company by a company established in another Member State, each of the companies belonging to the same group of companies, the ultimate parent company of which is also established in that other State.
18 S jedne strane, radi se o zajmovima koje je društvu rezidentu Ujedinjene Kraljevine odobrilo društvo sa sjedištem u drugoj državi članici, pri čemu oba društva pripadaju istoj grupi društava koju vodi društvo majka sa sjedištem u toj drugoj državi članici.
That applies to some of those test cases, namely those involving the Lafarge and Volvo groups, in which the lending company and the parent company are established in the same Member State, that is to say, in this case, France and Sweden respectively.
To je slučaj s nekim od tih „pilot" predmeta, odnosno onih koji se odnose na grupe Lafarge i Volvo, u kojima društvo davatelj zajma i društvo majka imaju sjedište u istoj državi članici, u predmetnom slučaju u Francuskoj odnosno Švedskoj.
19 Secondly, some of the test cases involve a United Kingdom-resident company which belongs to a group of companies headed by a parent company established in a non-member country, namely the United States of America, and which was granted a loan by another company in the same group which is, for its part, resident either in another Member State (the first type of Caterpillar group claim, which involves a loan granted by a lending company established in Ireland), or in a non-member country (the second type of Caterpillar group claim, which involves a loan granted by a lending company established in Switzerland), or in another Member State but operating through a branch resident in a non-member country (the PepsiCo Group Claim, where the company granting the loan has its seat in Luxembourg, but operates through a branch established in Switzerland).
19 S druge strane, neki od navedenih „pilot" predmeta uključuju društvo rezidenta Ujedinjene Kraljevine koje pripada grupi društava koju vodi društvo majka sa sjedištem u trećoj državi, odnosno u Sjedinjenim Američkim Državama, i koje je dobilo zajam od drugog društva iz iste grupe koje je pak rezident druge države članice (primjer prve vrste zahtjeva grupe Caterpillar u vezi sa zajmom koje je odobrilo društvo davatelj zajma sa sjedištem u Irskoj) ili treće zemlje (primjer druge vrste zahtjeva grupe Caterpillar u vezi s kreditom koji je odobrilo društvo davatelj zajma sa sjedištem u Švicarskoj) ili druge države članice koje djeluje preko podružnice koja je rezident treće zemlje (primjer grupe PepsiCo gdje društvo davatelj zajma ima sjedište u Luksemburgu, ali djeluje preko podružnice sa sjedištem u Švicarskoj).
20 According to the order for reference, some of the claimant companies converted part of those loans to equity in order to prevent the interest payments under the loans being re-characterised as a distribution under the legislation in force in the United Kingdom.
20 U skladu s odlukom kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku, neka društva tužitelji pretvorila su dio tih zajmova u vlasnički kapital kako kamate plaćene u vezi s tim zajmovima ne bi bile kvalificirane kao raspodjela dobiti na temelju važećeg zakonodavstva Ujedinjene Kraljevine.
Some of the claimant companies have concluded an agreement with the United Kingdom tax authorities as to how that legislation should be applied, laying down the terms upon which the tax authorities would assess loans to be granted within the group of companies in future years.
Neka društva tužitelji sklopila su s poreznom upravom Ujedinjene Kraljevine sporazum o načinu primjene tog zakonodavstva; tim se sporazumom utvrđuju uvjeti na temelju kojih porezna uprava ocjenjuje zajmove koji će tijekom sljedećih godina biti odobreni unutar grupe društava.
21 Following the judgment in Lankhorst-Hohorst, the claimants in the main proceedings brought claims for restitution and/or compensation for the consequential tax disadvantages which they claim to have suffered as a result of the application of the United Kingdom legislation, which include, in particular, the additional corporation tax paid following the decision of the United Kingdom tax authorities to disallow interest paid as a deduction against their taxable profits and/or to limit such deductions, and the additional tax arising as a result of those companies having converted loans to equity.
21 Na temelju gore navedene presude Lankhorst-Hohorst, tužitelji u glavnom postupku podnijeli su zahtjeve za povrat i/ili naknadu za nastale porezne nepogodnosti za koje tvrde da su pretrpjeli kao posljedicu primjene zakonodavstva Ujedinjene Kraljevine, uključujući osobito zahtjeve za povrat i/ili naknadu dodatnog poreza na dobit plaćenog na temelju odluke porezne uprave Ujedinjene Kraljevine o zabrani odbitka plaćenih kamata od njihove oporezive dobiti i/ili o ograničavanju takvih odbitaka te dodatnog poreza proizišlog iz pretvorbe zajmova tih društava u vlasnički kapital.
22 In those circumstances, the High Court of Justice of England and Wales, Chancery Division, decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
22 U tim je okolnostima High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
`1. Is it contrary to Articles 43 [EC], 49 [EC] or 56 EC for a Member State ("the State of the borrowing company") to keep in force and apply provisions such as those in sections 209, 212 and schedule 28AA of [ICTA] ("the national provisions") which impose restrictions upon the ability of a company resident in that Member State ("the borrowing company") to deduct for tax purposes interest on loan finance granted by a direct or indirect parent company resident in another Member State in circumstances where the borrowing company would not be subject to such restrictions if the parent company had been resident in the State of the borrowing company?
„1. Je li člancima 43., 49. ili 56. UEZ-a protivno da država članica (u daljnjem tekstu: država društva korisnika zajma) održava na snazi i primjenjuje odredbe kao što su one iz članaka 209. i 212. [ICTA-a] te Priloga 28.AA [ICTA-u] (u daljnjem tekstu: nacionalne odredbe) kojima se ograničava mogućnost društva rezidenta te države članice (u daljnjem tekstu: društvo korisnik zajma) da u porezne svrhe odbije kamate plaćene prilikom otplate sredstava koja je posudilo od izravnog ili neizravnog društva majke rezidenta druge države članice, pri čemu društvo korisnik zajma ne bi bilo podložno takvim ograničenja da je društvo majka bilo rezident države društva korisnika zajma?
2. What difference, if any, does it make to the answer to Question 1:
2. Kako, ako uopće, sljedeće okolnosti utječu na odgovor na prvo pitanje:
(a) if the loan finance is provided not by the parent company of the borrowing company but by another company ("the lending company") in the same company group sharing a common direct or indirect parent company with the borrowing company and both that common parent and the lending company are resident in Member States other than the State of the borrowing company?
(a) ako zajam ne osigurava društvo majka društva korisnika zajma, već drugo društvo (u daljnjem tekstu: društvo davatelj zajma) iz iste grupe društava koje s društvom korisnikom zajma dijeli zajedničko izravno ili neizravno društvo majku i ako su to zajedničko društvo majka i društvo davatelj zajma rezidenti država članica koje nisu država društva korisnika zajma;
(b) if the lending company is resident in a Member State other than that of the borrowing company but all common direct or indirect parent companies of the borrowing company and the lending company are resident in a third country?
(b) ako je društvo davatelj zajma rezident države članice koja nije država društva korisnika zajma, ali su sva zajednička izravna ili neizravna društva majke društva korisnika zajma i društva davatelja zajma rezidenti treće zemlje;
(c) if all the common direct or indirect parent companies of the lending company and the borrowing company are resident in third countries and the lending company is resident in a Member State other than that of the borrowing company, but advances the loan finance to the borrowing company from a branch of the lending company situated in a third country?
(c) ako su sva zajednička izravna ili neizravna društva majke društva davatelja zajma i društva korisnika zajma rezidenti trećih zemalja i ako je društvo davatelj zajma rezident države članice koja nije država društva korisnika zajma, ali društvo davatelj zajma odobrava zajam društvu korisniku zajma preko svoje podružnice sa sjedištem u trećoj zemlji;
(d) if the lending company and all the common direct or indirect parent companies of the lending company and the borrowing company are resident in third countries?
(d) ako su društvo davatelj zajma i sva zajednička izravna ili neizravna društva majke društva davatelja zajma i društva korisnika zajma rezidenti treće zemlje?
3. Would it make any difference to the answers to Questions 1 and 2 if it could be shown that the borrowing constituted an abuse of rights or was part of an artificial arrangement designed to circumvent the tax law of the Member State of the borrowing company?
3. Bi li odgovori na prvo i drugo pitanje bili drukčiji ako bi se moglo dokazati da je zajam bio zlouporaba prava ili da je bio dio umjetne konstrukcije čiji je cilj bio izbjegavanje primjene poreznog zakonodavstva države članice društva korisnika zajma?
If so, what guidance does the Court of Justice think it appropriate to provide as to what constitutes such an abuse or artificial arrangement in the context of cases such as the present?
Ako je odgovor potvrdan, koje bi prema mišljenju Suda u kontekstu predmeta kao što su oni u glavnom postupku bile prikladne smjernice za utvrđivanje što čini takvu zlouporabu ili umjetnu konstrukciju?
4. If there is a restriction on the movement of capital between Member States and third countries within Article 56 EC, did that restriction exist on 31 December 1993 for the purposes of Article 57 EC?
4. Ako postoji ograničenje kretanja kapitala između država članica i trećih zemalja u smislu članka 56. UEZ-a, je li u smislu članka 57. UEZ-a to ograničenje postojalo 31. prosinca 1993.?
5. In the event that any of the matters referred to in Questions 1 or 2 are contrary to Articles 43 [EC], 49 [EC] or 56 EC, then in circumstances where the borrowing company, or other companies in the borrowing company's group ("the Claimants") make the following claims:
5. Ako je bilo koja od mjera iz prvog i drugog pitanja protivna člancima 43., 49. ili 56. UEZ-a, treba li, u slučaju da društvo korisnik zajma ili druga društva iz grupe kojoj pripada društvo korisnik zajma (u daljnjem tekstu: tužitelji) podnesu sljedeće tužbe:
(a) a claim for the repayment of the additional corporation tax paid by the borrowing company as a result of the disallowance, as a deduction against its profits chargeable to corporation tax, of interest paid to the lending company, where those interest payments would have been regarded as allowable deductions from the borrowing company's profits if the lending company had also been resident in the State of the borrowing company;
(a) tužbu za povrat dodatnog poreza na dobit koji je društvo korisnik zajma platilo jer mu je bilo zabranjeno da od svoje dobiti na koju se primjenjuje porez na dobit odbije kamate plaćene društvu davatelju zajma, pri čemu bi se ta plaćanja kamata smatrala dopuštenim odbicima od dobiti društva korisnika zajma da je društvo davatelj zajma jednako tako bilo rezident države društva korisnika zajma;
(b) a claim for repayment of the additional corporation tax paid by the borrowing company where the full amount of interest on the loan has actually been paid to the lending company but the claim for a deduction in respect of that interest has been reduced because of the national provisions or the tax authority's application of them;
(b) tužbu za povrat dodatnog poreza na dobit koji je platilo društvo korisnik zajma, pri čemu je ukupni iznos kamata na zajam bio stvarno plaćen društvu davatelju zajma, ali je zahtjev za odbitak u vezi s tim kamatama bio umanjen na temelju nacionalnih odredaba ili njihove primjene koju provodi porezna uprava;