natgillin/translations-raw huggingface dataset:
23 In 1995 he transferred his residence to Munich (Germany), after being heard by the Landesgericht für Strafsachen Graz (criminal court of Graz) in an investigation concerning him opened on account of suspected serious fraud on an occupational basis in the exercise of his profession, which he denies.
23 Godine 1995. svoj je domicil premjestio u München (Njemačka) nakon saslušanja pred Landesgericht für Strafsachen Graz (Savezni kazneni sud u Grazu) u okviru istrage pokrenute protiv njega zbog sumnje u ozbiljnu poslovnu prijevaru u okviru obavljanja poslovne djelatnosti, koju on poriče. 24 U veljači 1997.
24 In February 1997 the Landesgericht für Strafsachen Graz issued a national warrant for the arrest of the applicant in the main proceedings.
Landesgericht für Strafsachen Graz (Savezni kazneni sud u Grazu) izdao je nacionalni uhidbeni nalog za tužitelja u glavnom postupku.
25 Dr Rottmann applied for German nationality in February 1998.
25 J. Rottmann podnio je zahtjev za njemačko državljanstvo u veljači 1998.
During the naturalisation procedure he failed to mention the proceedings against him in Austria.
Tijekom postupka naturalizacije nije naveo da se u Austriji protiv njega vodi postupak.
The naturalisation document, dated 25 January 1999, was issued to him on 5 February 1999.
Dokument o naturalizaciji od 25. siječnja 1999. izdan mu je 5. veljače 1999.
26 The naturalisation in Germany of the applicant in the main proceedings had the effect, in accordance with Austrian law, of causing him to lose his Austrian nationality.
26 Učinak naturalizacije tužitelja u glavnom postupku u Njemačkoj bio je, u skladu s austrijskim pravom, gubitak austrijskog državljanstva.
27 In August 1999 the city of Munich was informed by the muncipal authorities of Graz that a warrant for Dr Rottmann's arrest had been issued in Graz.
27 U kolovozu 1999. općinska tijela iz Graza obavijestila su grad München da je u Grazu izdan uhidbeni nalog za tužitelja u glavnom postupku.
Furthermore, in September 1999 the Austrian public prosecutor's office informed the city of Munich, inter alia, that the applicant in the main proceedings had already been questioned as an accused person before the Landesgericht für Strafsachen Graz in July 1995.
Nadalje, u rujnu 1999. Ured austrijskog javnog tužitelja obavijestio je grad München da je, između ostalog, u srpnju 1995. tužitelj u glavnom postupku već ispitan kao okrivljenik pred Landesgericht für Strafsachen Graz (Savezni kazneni sud u Grazu).
28 In the light of those circumstances, and after hearing the applicant, by decision of 4 July 2000 the Freistaat Bayern withdrew the naturalisation with retroactive effect, on the grounds that the applicant had not disclosed the fact that he was the subject of judicial investigation in Austria and that he had, in consequence, obtained German nationality by deception.
28 S obzirom na okolnosti i nakon saslušanja tužitelja u glavnom postupku, Freistaat Bayern je odlukom od 4. srpnja 2000. oduzeo državljanstvo stečeno naturalizacijom s retroaktivnim učinkom jer tužitelj nije naveo činjenicu da je predmetom pravosudne istrage u Austriji i da je, slijedom toga, stekao njemačko državljanstvo prijevarom.
The withdrawal of his naturalisation obtained in Germany has not yet become definitive, by reason of the action for annulment of that decision brought by the applicant in the main proceedings.
Oduzimanje državljanstva stečenog u Njemačkoj naturalizacijom još nije postalo pravomoćno jer je tužitelj u glavnom postupku podnio tužbu za poništenje te odluke.
29 Sitting as the court of second instance, the Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (administrative court of the Land of Bavaria) held, by judgment of 25 October 2005, that the withdrawal of the applicant's naturalisation on the basis of the first sentence of Article 48(1) of the Code of administrative procedure of the Land of Bavaria was compatible with German law, even though the effect of that withdrawal, once definitive, would be to render the person concerned stateless.
29 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Upravni sud savezne pokrajine Bavarske), kao drugostupanjski sud, presudio je presudom od 25. listopada 2005. da je oduzimanje državljanstva koje je tužitelj stekao naturalizacijom na temelju članka 48. stavka 1. prve rečenice Zakona o upravnom postupku savezne pokrajine Bavarske u skladu s njemačkim pravom, čak i ako bi učinak tog oduzimanja kada postane pravomoćno bio da dotična osoba ostane bez državljanstva.
30 The applicant brought an appeal on a point of law (`Revision'), now pending before the Bundesverwaltungsgericht (federal administrative court), against that judgment of 25 October 2005.
30 Tužitelj je podnio zahtjev za „reviziju" pred Bundesverwaltungsgerichtom (Savezni upravni sud) protiv navedene presude od 25. listopada 2005.
31 The court making the reference points out that the naturalisation acquired by deception by the applicant in the main proceedings was unlawful ab initio and could therefore be withdrawn by the competent German authorities at their discretion.
31 Sud koji je uputio zahtjev ističe da je državljanstvo stečeno naturalizacijom koje je tužitelj u glavnom postupku dobio prijevarom nezakonito od početka i stoga su ga njemačka nadležna tijela mogla oduzeti na temelju svojih diskrecijskih ovlasti.
It states that, by virtue of the relevant provisions of Austrian law, that is to say, the StbG, the applicant in the main proceedings does not at present satisfy the conditions for immediate recovery of Austrian nationality.
On ističe da u skladu s mjerodavnim odredbama austrijskog prava, odnosno StbG-a, tužitelj u glavnom postupku trenutačno ne ispunjava uvjete za neodgodivo ponovno dobivanje austrijskog državljanstva.
32 In its judgment the Bayerischer Verwaltungsgerichtshof had noted that if, because naturalisation obtained by deception is withdrawn, a person becomes stateless, with the result that he loses the citizenship of the Union, it suffices, for the proviso formulated by the Court in Case C-369/90 Micheletti and Others [1992] ECR I-4239 - to the effect that Member States must exercise their powers in the sphere of nationality having due regard to European Union law - to be observed, that the importance of the rights conferred through that citizenship of the Union should be taken into consideration by the competent German authority when exercising its discretion.
32 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof u svojoj je presudi naveo da ako osoba, zbog toga što joj je oduzeto državljanstvo stečeno naturalizacijom i na temelju prijevare, ostane bez državljanstva i zbog toga izgubi građanstvo Unije, dovoljno je, kako bi se poštovala rezerva koju je Sud formulirao u presudi od 7. srpnja 1992., Micheletti i dr. (C-369/90, Zb., str. I-4239.), u skladu s kojom države članice moraju izvršavati svoje ovlasti u području državljanstva poštujući pravo Unije, da njemačka nadležna tijela u izvršavanju svojih diskrecijskih ovlasti uzmu u obzir važnost prava proizišlih iz statusa građanina Unije.
According to that court, the effect of assuming that there existed, in European Union law, an obligation to refrain from withdrawing naturalisation obtained by deception would be to strike at the heart of the sovereign power of the Member States, recognised by Article 17(1) EC, to define the detailed rules for the application of their nationality law.
Prema mišljenju tog suda, pretpostavka da u pravu Unije postoji obveza suzdržavanja od oduzimanja državljanstva stečenog naturalizacijom na temelju prijevare u biti bi utjecala na suverenost država članica, priznatu člankom 17. stavkom 1. UEZ-a, da određuju detaljna pravila za primjenu svojeg prava o državljanstvu.
33 On the other hand, the national court considers that the significance and purport of the proviso in Micheletti and Others have not yet been clarified in the Court's decisions.
33 S druge strane, sud koji je uputio zahtjev smatra da značaj i opseg rezerve iz gore navedene presude Micheletti i dr. još nisu pojašnjeni u sudskoj praksi Suda.
The Court has merely deduced from that proviso the principle that one Member State may not restrict the effects of a grant of nationality by another Member State by imposing an additional condition for the recognition of that nationality for the purpose of the exercise of a fundamental freedom provided for by the Treaty.
Iz te je rezerve Sud samo izveo načelo da jedna država članica ne može ograničiti učinke dodjele državljanstva druge države članice određivanjem dodatnog uvjeta za priznavanje tog državljanstva kako bi se mogla ostvariti temeljna sloboda predviđena Ugovorom.
According to the national court, it is not sufficiently clear whether the status of being stateless and the loss of citizenship of the Union validly acquired previously, linked to the withdrawal of naturalisation, is compatible with European Union law, in particular, with Article 17(1) EC.
Po mišljenju suda koji je uputio zahtjev, nije dovoljno jasno je li status bezdržavljanstva i gubitka prethodno zakonito stečenog građanstva Unije zbog oduzimanja državljanstva stečenog naturalizacijom u skladu s pravom Unije, posebno s člankom 17. stavkom 1. UEZ-a.
34 The national court considers that it is possible at least that the Republic of Austria, as the Member State of Dr Rottmann's original nationality, might be bound, by virtue of the duty to cooperate with the Union in good faith and having regard to the values enshrined in the Convention on the reduction of statelessness and in Article 7(1)(b) of the European Convention on nationality, to interpret and apply its national law or to adapt it so as to prevent the person concerned from becoming stateless when, as in the case in the main proceedings, that person has not been given the right to keep his nationality of origin following the acquisition of a foreign nationality.
34 Sud koji je uputio zahtjev smatra barem mogućim da je Republika Austrija, kao država članica izvornog državljanstva tužitelja u glavnom postupku, obvezna, na temelju obveze lojalne suradnje s Unijom i uzimajući u obzir vrijednosti ugrađene u Konvenciju o smanjenju slučajeva bezdržavljanstva i članak 7. stavak 1. točku (b) Europske konvencije o državljanstvu, tumačiti i primjenjivati svoje nacionalno pravo ili ga prilagoditi tako da spriječi da dotična osoba ostane bez državljanstva kada ta osoba, kao u glavnom postupku, nije imala odobrenje da zadrži svoje izvorno državljanstvo nakon stjecanja stranog državljanstva.
35 Those were the circumstances in which the Bundesverwaltungsgericht decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
35 U tim je okolnostima Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
`(1) Is it contrary to Community law for Union citizenship (and the rights and fundamental freedoms attaching thereto) to be lost as the legal consequence of the fact that the withdrawal in one Member State (the Federal Republic of Germany), lawful as such under national (German) law, of a naturalisation acquired by intentional deception, has the effect of causing the person concerned to become stateless because, as in the case of the applicant [in the main proceedings], he does not recover the nationality of another Member State (the Republic of Austria) which he originally possessed, by reason of the applicable provisions of the law of that other Member State?
„1. Je li pravu Zajednice protivna pravna posljedica gubitka građanstva Unije (te s njim povezanih prava i temeljnih sloboda) koja proizlazi iz činjenice da oduzimanje državljanstva stečenog naturalizacijom na temelju namjerne prijevare u jednoj državi članici (Savezna Republika Njemačka), pri čemu je oduzimanje bilo u skladu s nacionalnim (njemačkim) pravom, ima za posljedicu da dotična osoba ostane bez državljanstva jer, kao u slučaju tužitelja [u glavnom postupku], ta osoba nije ponovno dobila državljanstvo [druge države članice (Republika Austrija)] koje je izvorno imala u skladu s primjenjivim odredbama prava [te druge države članice]?
(2) [If so,] must the Member State ... which has naturalised a citizen of the Union and now intends to withdraw the naturalisation obtained by deception, having due regard to Community law, refrain altogether or temporarily from withdrawing the naturalisation if or so long as that withdrawal would have the legal consequence of loss of citizenship of the Union (and of the associated rights and fundamental freedoms) ..., or is the Member State ... of the former nationality obliged, having due regard to Community law, to interpret and apply, or even adjust, its national law so as to avoid that legal consequence?'
2. [Ako je odgovor potvrdan,] mora li se država članica [...] koja je naturalizirala građanina Europske unije i sada mu namjerava oduzeti [to] državljanstvo stečeno naturalizacijom na temelju prijevare, uzimajući pritom u obzir pravo Zajednice, suzdržati potpuno ili privremeno od oduzimanja državljanstva stečenog naturalizacijom ako i sve dok bi to oduzimanje imalo pravnu posljedicu gubitka građanstva Unije (i s njim povezanih prava i temeljnih sloboda) [...] ili je država članica [...] prijašnjeg državljanstva obvezna, uzimajući pritom u obzir pravo Zajednice, tumačiti, primjenjivati ili čak prilagoditi svoje nacionalno pravo tako da se izbjegne navedena pravna posljedica?"
Concerning the questions referred
O prethodnim pitanjima
The first question referred and the first part of the second question
Prvo pitanje i prvi dio drugog pitanja
36 By its first question and the first part of the second question, which may appropriately be examined together, the national court seeks in essence to ascertain whether it is contrary to European Union law, in particular to Article 17 EC, for a Member State to withdraw from a citizen of the Union the nationality of that State acquired by naturalisation and obtained by deception inasmuch as that withdrawal deprives the person concerned of the status of citizen of the Union and of the benefit of the rights attaching thereto by rendering him stateless, acquisition of that nationality having caused that person to lose the nationality of his Member State of origin.
36 Svojim prvim pitanjem i prvim dijelom drugog pitanja, koje valja razmotriti zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita je li pravu Unije, posebno članku 17. UEZ-a, protivno da država članica oduzme građaninu Unije državljanstvo te države članice koje je stečeno naturalizacijom na temelju prijevare ako se tim oduzimanjem dotična osoba lišava statusa građanina Unije i s njim povezanih prava tako da ona ostane bez državljanstva, jer je stjecanjem tog državljanstva izgubila državljanstvo države članice podrijetla.
37 All the governments that submitted observations to the Court, the Freistaat Bayern and the Commission of the European Communities argue that the rules on the acquisition and loss of nationality fall within the competence of the Member States.
37 Sve vlade koje su podnijele očitovanja Sudu, Freistaat Bayern i Komisija Europskih zajednica smatraju da su pravila o stjecanju ili gubitku državljanstva u nadležnosti država članica.
Some of them conclude that a decision to withdraw naturalisation such as that at issue in the main proceedings cannot fall within the ambit of European Union law.
Neki od njih zaključuju da odluka o oduzimanju državljanstva stečenog naturalizacijom kao što je ona u glavnom postupku ne može biti obuhvaćena područjem primjene prava Unije.
In that connection, they make reference to Declaration No 2 on nationality of a Member State, annexed by the Member States to the final act of the Treaty on European Union.
U tom pogledu upućuju na Izjavu br. 2 o državljanstvu države članice koju su države članice priložile završnom aktu Ugovora o Europskoj uniji.
38 The German and Austrian Governments also argue that when the decision withdrawing the naturalisation of the applicant in the main proceedings was adopted, the latter was a German national, living in Germany, to whom an administrative act by a German authority was addressed.
38 Njemačka i austrijska vlada isto tako tvrde da je u trenutku donošenja odluke o oduzimanju državljanstva stečenog naturalizacijom tužitelj u glavnom postupku bio njemački državljanin koji je živio u Njemačkoj i kojemu je njemačko nadležno tijelo uputilo upravni akt.
According to those governments, supported by the Commission, this is, therefore, a purely internal situation not in any way concerning European Union law, the latter not being applicable simply because a Member State has adopted a measure in respect of one of its nationals.
Prema mišljenju tih vlada, koje podupire Komisija, riječ je stoga o situaciji koja je u potpunosti unutarnje prirode i koja nikako nije povezana s pravom Unije jer se ono ne primjenjuje jednostavno zbog toga što je država članica donijela mjeru u vezi s jednim od svojih državljana.
The fact that, in a situation such as that in the main proceedings, the person concerned exercised his right to freedom of movement before his naturalisation cannot of itself constitute a cross-border element capable of playing a part with regard to the withdrawal of that naturalisation.
Okolnost da je, u situaciji kao što je ona u glavnom postupku, dotična osoba ostvarila svoje pravo slobodnog kretanja prije stjecanja državljanstva naturalizacijom ne može sama za sebe predstavljati prekogranični element koji bi bio važan za oduzimanje tog državljanstva stečenog naturalizacijom.
39 It is to be borne in mind here that, according to established case-law, it is for each Member State, having due regard to Community law, to lay down the conditions for the acquisition and loss of nationality (Micheletti and Others, paragraph 10; Case C-179/98 Mesbah [1999] ECR I-7955, paragraph 29; and Case C-200/02 Zhu and Chen [2004] ECR I-9925, paragraph 37).
39 S time u vezi valja podsjetiti da u skladu s ustaljenom sudskom praksom utvrđivanje uvjeta za stjecanje i gubitak državljanstva uz poštovanje međunarodnog prava potpada pod nadležnost svake države članice (gore navedena presuda Micheletti i dr., t. 10., presude od 11. studenoga 1999., Mesbah, C-179/98, Zb., str. I-7955., t. 29., kao i od 19. listopada 2004., Zhu i Chen, C-200/02, Zb., str. I-9925., t. 37.).
40 It is true that Declaration No 2 on nationality of a Member State, annexed by the Member States to the final act of the Treaty on European Union, and the decision of the Heads of State and Government, meeting within the European Council at Edinburgh on 11 and 12 December 1992, concerning certain problems raised by Denmark on the Treaty of European Union, which were intended to clarify a question of particular importance to the Member States, namely, the definition of the ambit ratione personae of the provisions of European Union law referring to the concept of national, have to be taken into consideration as being instruments for the interpretation of the EC Treaty, especially for the purpose of determining the ambit ratione personae of that Treaty.
40 Točno je da Izjavu br. 2 o državljanstvu države članice, koju su države članice priložile završnom aktu Ugovora o Europskoj uniji, i Odluku šefova država i vlada, koji su se sastali unutar Europskog vijeća 11. i 12. prosinca 1992. u Edinburghu, o određenim problemima koje je Danska iznijela u vezi s Ugovorom o Europskoj uniji, čija je namjena bila razjasniti pitanje od posebne važnosti za države članice, a to je ograničenje područja primjene ratione personae odredaba prava Unije koje se odnose na pojam državljanina, treba uzeti u obzir kao instrumente za tumačenje Ugovora o EZ-u, posebno za određivanje njegovog područja primjene ratione personae.
41 Nevertheless, the fact that a matter falls within the competence of the Member States does not alter the fact that, in situations covered by European Union law, the national rules concerned must have due regard to the latter (see, to that effect, Case C-274/96 Bickel and Franz [1998] ECR I-7637, paragraph 17 (as regards national provisions in the sphere of criminal legislation and the rules of criminal procedure); Case C-148/02 Garcia Avello [2003] ECR I-11613, paragraph 25 (as regards national rules governing a person's name); Case C-403/03 Schempp [2005] ECR I-6421, paragraph 19 (as regards national rules relating to direct taxation); Case C-145/04 Spain v United Kingdom [2006] ECR I-7917, paragraph 78 (as regards national rules determining the persons entitled to vote and to stand as candidates in elections to the European Parliament)).
41 Međutim, činjenicom da stvar pripada u nadležnost država članica ne mijenja se činjenica da se, kada se radi o situacijama obuhvaćenima pravom Unije, u predmetnim nacionalnim pravilima mora poštovati to pravo (u tom smislu vidjeti presude od 24. studenoga 1998., Bickel i Franz, C-274/96, Zb., str. I-7637., t. 17. (u vezi s nacionalnim propisima u području kaznenog zakonodavstva i kaznenog postupka), od 2. listopada 2003., Garcia Avello, C-148/02, Zb., str. I-11613., t. 25. (u vezi s nacionalnim pravilima o imenu osobe), od 12. srpnja 2005., Schempp, C-403/03, Zb., str. I-6421., t. 19. (u vezi s nacionalnim pravilima o izravnom oporezivanju), kao i od 12. rujna 2006., Španjolska/Ujedinjena Kraljevina, C-145/04, Zb., str. I-7917., t. 78. (u vezi s nacionalnim pravilima za određivanje osoba koje imaju pravo glasa i koje imaju pravo kandidirati se na izborima za Europski parlament).
42 It is clear that the situation of a citizen of the Union who, like the applicant in the main proceedings, is faced with a decision withdrawing his naturalisation, adopted by the authorities of one Member State, and placing him, after he has lost the nationality of another Member State that he originally possessed, in a position capable of causing him to lose the status conferred by Article 17 EC and the rights attaching thereto falls, by reason of its nature and its consequences, within the ambit of European Union law.
42 Jasno je da položaj građanina Unije koji je, kao i tužitelj u glavnom postupku, suočen s odlukom o oduzimanju državljanstva stečenog naturalizacijom koju su donijela nadležna tijela jedne države članice i zbog koje je, nakon što je izgubio državljanstvo jedne druge države članice koje je izvorno imao, u situaciji koja bi mogla dovesti do gubitka statusa dodijeljenog člankom 17.
43 As the Court has several times stated, citizenship of the Union is intended to be the fundamental status of nationals of the Member States (Case C-184/99 Grzelczyk [2001] ECR I-6193, paragraph 31; Case C-413/99 Baumbast and R [2002] ECR I-7091, paragraph 82).
UEZ-a i s njim povezanih prava po svojoj prirodi i posljedicama potpada u područje primjene prava Unije. 43 Kao što je Sud u više navrata istaknuo, status građanina Unije zamišljen je kao osnovni status državljana država članica (osobito vidjeti presude od 20. rujna 2001., Grzelczyk, C-184/99, Zb., str. I-6193., t. 31., kao i od 17. rujna 2002., Baumbast i R, C-413/99, Zb., str. I-7091., t. 82.).
44 Article 17(2) EC attaches to that status the rights and duties laid down by the Treaty, including the right to rely on Article 12 EC in all situations falling within the scope ratione materiae of Union law (see Case C-85/96 Martínez Sala [1998] ECR I-2691, paragraph 62, and Schempp, paragraph 17).
44 Člankom 17. stavkom 2. UEZ-a tom se statusu pridodaju prava i obveze utvrđeni Ugovorom o EZ-u, uključujući pravo na pozivanje na članak 12. UEZ-a u svim situacijama iz područja primjene ratione materiae prava Unije (osobito vidjeti presudu od 12. svibnja 1998., Martínez Sala, C-85/96, Zb., str. I-2691., t. 62., i gore navedenu presudu Schempp, t. 17.).
45 Thus, the Member States must, when exercising their powers in the sphere of nationality, have due regard to European Union law (Micheletti and Others, paragraph 10; Mesbah, paragraph 29; Case C-192/99 Kaur [2001] ECR I-1237, paragraph 19; and Zhu and Chen, paragraph 37).
45 Stoga države članice trebaju pri izvršavanju svojih nadležnosti u području državljanstva poštovati pravo Unije (gore navedene presude Micheletti i dr., t. 10., i Mesbah, t. 29., presuda od 20. veljače 2001., Kaur, C-192/99, Zb., str. I-1237., t. 19., kao i gore navedena presuda Zhu i Chen, t. 37.).