natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The factors which led the European Court of Human Rights to make a finding of infringement of Article 6 ECHR - which include, inter alia, the considerable impact of the Government Commissioner's submissions on the assessment of the court dealing with expropriation cases and the rules concerning the Government Commissioner's access to, and use of, relevant information - were not accompanied, unlike the factors characterising the case in the main proceedings here, by judicial review or safeguards comparable or equivalent to those mentioned in paragraphs 63 and 75 of this judgment.
Ustvari, elementi koji su Sud za ljudska prava naveli da utvrdi povredu članka 6. EKLJP-a, a ti elementi uključuju osobito važan utjecaj mišljenja povjerenika vlade na ocjenu suda o eksproprijaciji kao i pravila o pristupu povjerenika vlade relevantnim informacijama i njegovoj uporabi tih informacija, nisu, za razliku od elemenata koji karakteriziraju ovaj glavni postupak, obuhvaćali sudski nadzor ili jamstva usporediva s ili ekvivalentna jamstvima spomenutima u točkama 63. odnosno 75. ove presude.
77 In view of the foregoing considerations, the answer to the second question is that Article 47 of the Charter does not preclude the Commission from bringing an action before a national court, on behalf of the EU, for damages in respect of loss sustained by the EU as a result of an agreement or practice which has been found by a decision of the Commission to infringe Article 81 EC or Article 101 TFEU.
77 S obzirom na prethodna razmatranja, na drugo pitanje valja odgovoriti da članku 47. Povelje nije protivno da Komisija u ime Unije pred nacionalnim sudom podnese tužbu za naknadu štete nanesene Uniji zbog sporazuma za koji ili prakse za koju je odlukom te institucije utvrđeno da su protivni članku 81. UEZ-a ili članku 101. UFEU-a.
1. European Union law must be interpreted as meaning that, in circumstances such as those at issue in the main proceedings, the European Commission is not precluded from representing the European Union before a national court hearing a civil action for damages in respect of loss caused to the European Union by an agreement or practice prohibited by Articles 81 EC and 101 TFEU which may have affected certain public contracts awarded by various institutions and bodies of the European Union, there being no need for the Commission to have authorisation for that purpose from those institutions and bodies.
1. Pravo Unije treba tumačiti tako da mu u uvjetima kao što su oni u glavnom postupku nije protivno da Komisija zastupa Europsku uniju pred nacionalnim sudom u parničnom postupku za naknadu štete koja je Uniji prouzročena sporazumom ili praksom koji su zabranjeni člancima 81. UEZ-a i 101. UFEU-a, a mogli su utjecati na određene ugovore o javnoj nabavi koje su sklopile razne institucije i razna tijela Unije, iako za zastupanje dotičnih drugih institucija ili tijela nema ovlaštenje.
2. Article 47 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union does not preclude the European Commission from bringing an action before a national court, on behalf of the European Union, for damages in respect of loss sustained by the Union as a result of an agreement or practice which has been found by a decision of the Commission to infringe Article 81 EC or Article 101 TFEU.
2. Članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima nije protivno da Europska komisija u ime Europske unije pred nacionalnim sudom podnese tužbu za naknadu štete koja je Uniji prouzročena sporazumom za koji ili praksom za koju je odlukom te institucije utvrđeno da su protivni članku 81. UEZ-a ili članku 101. UFEU-a.
‛Right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States -- Directive 2004/38/EC -- Article 27 -- Administrative prohibition on leaving the territory on account of failure to pay a debt owed to a private legal person -- Principle of legal certainty with regard to administrative acts which have become final -- Principles of equivalence and effectiveness'
„Pravo građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravak na području država članica -- Direktiva 2004/38/EZ -- članak 27. -- Upravna mjera zabrane napuštanja državnog područja zbog neplaćanja duga pravnoj osobi privatnog prava -- Načelo pravne sigurnosti u vezi s upravnim aktima koji su postali konačni -- Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti"
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 267 TFEU from the Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria), made by decision of 9 May 2011, received at the Court on 19 May 2011, in the proceedings
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad (Upravni sud, Sofija, Bugarska), odlukom od 9. svibnja 2011., koju je Sud zaprimio 19. svibnja 2011., u postupku
Hristo Byankov
Hristo Byankov
v Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti,
protiv Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti,
composed of J.N. Cunha Rodrigues, President of the Chamber, U. Lõhmus, A. Ó Caoimh (Rapporteur), A. Arabadjiev and C.G. Fernlund, Judges,
u sastavu: J. N. Cunha Rodrigues, predsjednik vijeća, U. Lõhmus, A. Ó Caoimh (izvjestitelj), A. Arabadjiev i C. G. Fernlund, suci,
Registrar: A. Calot Escobar,
tajnik: A. Calot Escobar,
the European Commission, by C. Tufvesson and V. Savov, acting as Agents,
za Europsku komisiju, C. Tufvesson i V. Savov, u svojstvu agenata,
1 This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 4(3) TEU, read in conjunction with Articles 20 TFEU and 21 TFEU, of Article 52(1) of the Charter of Fundamental Rights of the European Union (`the Charter') and of Articles 27(1) and 31(1) and (3) of Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the right of citizens of the Union and their family members to move and reside freely within the territory of the Member States amending Regulation (EEC) No 1612/68 and repealing Directives 64/221/EEC, 68/360/EEC, 72/194/EEC, 73/148/EEC, 75/34/EEC, 75/35/EEC, 90/364/EEC, 90/365/EEC and 93/96/EEC (OJ 2004 L 158, p. 77, and corrigenda OJ 2004 L 229, p. 35, and OJ 2005 L 197, p. 34).
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 4. stavka 3. UEU-a u vezi s člancima 20. UFEU-a i 21. UFEU-a, članka 52. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (dalje u tekstu: Povelja) i članka 27. stavka 1. i članka 31. stavaka 1. i 3. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište [boravak] na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158, str. 77., i ispravci SL L 229, str. 35., i SL L 197, str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.).
2 The reference has been made in proceedings between Mr Byankov and the glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti (Principal Secretary of the Ministry of the Interior) concerning the refusal to reopen an administrative procedure and to annul an administrative measure prohibiting Mr Byankov from leaving Bulgaria on account of his failure to pay a private debt.
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između Byankova i glaven sekretara na Ministerstvo na vatreshnite raboti (glavni tajnik Ministarstva unutarnjih poslova) koji se odnosi na odbijanje ponovnog otvaranja upravnog postupka i poništenja upravne mjere kojom se Byankovu zabranjuje napuštanje Bugarske zbog neplaćanja privatnog duga.
EU legislation
Pravo Unije
3 Recital 31 in the preamble to Directive 2004/38 states that the directive respects the fundamental rights and freedoms and observes the principles recognised in particular by the Charter.
3 U uvodnoj izjavi 31. Direktive 2004/38 navedeno je da je ta Direktiva u skladu s temeljnim pravima i slobodama, te načelima koja su priznata osobito u Povelji.
4 Under Article 3(1) thereof, Directive 2004/38 applies to all Union citizens who move to or reside in a Member State other than that of which they are a national, and to their family members who accompany or join them.
4 U skladu s člankom 3. stavkom 1. Direktive 2004/38, ta se Direktiva primjenjuje na sve građane Unije koji se useljavaju ili borave u državi članici različitoj od one koje su državljani i na članove njihovih obitelji koji ih prate ili im se pridružuju.
5 Article 4(1) of Directive 2004/38 reads as follows:
5 Članak 4. stavak 1. Direktive 2004/38 glasi:
`Without prejudice to the provisions on travel documents applicable to national border controls, all Union citizens with a valid identity card or passport ... shall have the right to leave the territory of a Member State to travel to another Member State.'
„Ne dovodeći u pitanje odredbe o putnim ispravama koje se primjenjuju pri nadzoru državne granice, svi građani Unije s važećom osobnom iskaznicom ili putovnicom [...] imaju pravo napustiti područje države članice i putovati u drugu državu članicu."
6 Article 27 of Directive 2004/38, which is contained in Chapter VI of the directive, `Restrictions on the right of entry and the right of residence on grounds of public policy, public security or public health', provides in paragraphs 1 and 2:
6 Člankom 27. Direktive 2004/38 iz poglavlja VI. Direktive pod naslovom „Ograničenja prava ulaska i prava boravka u svrhu zaštite javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja" utvrđuje se u stavcima 1. i 2.:
`1. Subject to the provisions of this Chapter, Member States may restrict the freedom of movement and residence of Union citizens and their family members, irrespective of nationality, on grounds of public policy, public security or public health.
„1. U skladu s odredbama iz ovog poglavlja, države članice mogu ograničiti slobodu kretanja i boravišta [boravka] građanima Unije i članovima njihovih obitelji, bez obzira na njihovo državljanstvo, u svrhu zaštite javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja.
2. Measures taken on grounds of public policy or public security shall comply with the principle of proportionality and shall be based exclusively on the personal conduct of the individual concerned.
2. Mjere poduzete zbog javnog poretka ili javne sigurnosti u skladu su s načelom proporcionalnosti i temelje se isključivo na osobnom ponašanju pojedinca.
Previous criminal convictions shall not in themselves constitute grounds for taking such measures.
Postojanje ranije kaznene osude sama [samo] po sebi ne predstavlja razlog za poduzimanje takvih mjera.
The personal conduct of the individual concerned must represent a genuine, present and sufficiently serious threat affecting one of the fundamental interests of society.
Osobno ponašanje dotičnog pojedinca mora predstavljati stvarnu, trenutačnu i značajnu opasnost koja ugrožava neki temeljni interes društva.
Justifications that are isolated from the particulars of the case or that rely on considerations of general prevention shall not be accepted.'
Neprihvatljivi su razlozi koji nisu usko povezani s pojedinim slučajem ili se odnose na opću prevenciju."
7 Also in Chapter VI of Directive 2004/38, Article 31, entitled `Procedural safeguards', provides:
7 U poglavlju VI. Direktive 2004/38, člankom 31. pod naslovom „Postupovna jamstva" utvrđuje se:
`1. The persons concerned shall have access to judicial and, where appropriate, administrative redress procedures in the host Member State to appeal against or seek review of any decision taken against them on the grounds of public policy, public security or public health.
„1. Protiv bilo koje odluke donesene protiv njih radi zaštite javnog poretka, javne sigurnosti ili javnog zdravlja, dotične osobe imaju pravo podnijeti žalbu ili zahtjev za preispitivanje sudu i gdje je moguće, upravnom tijelu države članice domaćina. [...]
... 3. The redress procedures shall allow for an examination of the legality of the decision, as well as of the facts and circumstances on which the proposed measure is based.
3. U žalbenom se postupku preispituju zakonitost odluke, kao i činjenice te okolnosti na kojima se odluka temelji.
They shall ensure that the decision is not disproportionate...
Ti postupci osiguravaju da odluka nije neproporcionalna, [...]
8 Article 32(1) of Directive 2004/38, also to be found in Chapter VI, reads as follows:
8 Članak 32. stavak 1. Direktive 2004/38, iz istog poglavlja VI. glasi:
`Persons excluded on grounds of public policy or public security may submit an application for lifting of the exclusion order after a reasonable period, depending on the circumstances, and in any event after three years from enforcement of the final exclusion order which has been validly adopted in accordance with Community law, by putting forward arguments to establish that there has been a material change in the circumstances which justified the decision ordering their exclusion.
„Osobe koje su zabranjene na državnom području zbog javnog poretka ili javne sigurnosti mogu podnijeti zahtjev za ukidanje zabrane protekom razumnoga roka, ovisno o okolnostima, a u svakom slučaju protekom tri godine od izvršenja i konačnosti odluke o zabrani, donesene u skladu s pravom Zajednice i to na temelju podnesenih dokaza da je u međuvremenu došlo do bitne promjene u okolnostima na kojima se temeljilo donošenje odluke o zabrani.
The Member State concerned shall reach a decision on this application within six months of its submission.'
Odluku povodom zahtjeva ta država članica donosi u roku od šest mjeseci od dana podnošenja zahtjeva."
The Bulgarian legislation
Bugarsko pravo
9 Article 23(2) of the Law on Bulgarian identity documents (Zakon za balgarskite litschni dokumenti, DV No 93 of 11 August 1998), in the version applicable to the case in the main proceedings (DV No 105 of 22 December 2006; `ZBLD'), provides that `[e]very Bulgarian citizen shall have the right to leave and return to the country with an identity card via the internal borders of the Republic of Bulgaria with the Member States of the European Union and in the situations provided for under international agreements'.
9 Člankom 23. stavkom 2. Zakona o bugarskim osobnim dokumentima (Zakon za balgarskite litschni dokumenti, DV br. 93 od 11. kolovoza 1998.) u verziji primjenjivoj na predmet glavnog postupka (DV br. 105 od 22. prosinca 2006.; dalje u tekstu: ZBLD) određuje se da „[s]vaki bugarski državljanin ima pravo napustiti zemlju s osobnom iskaznicom i vratiti se u nju preko unutarnjih granica Republike Bugarske s državama članicama Unije kao i u situacijama predviđenima međunarodnim ugovorima".
10 Article 23(3) continues `[n]o restrictions shall be placed on the right under paragraph 2 other than such as are in accordance with law and have as their objective the protection of national security, public policy, public health or the rights and freedoms of other citizens'.
10 Člankom 23. stavkom 3. nadalje se određuje [da] „se ne smije ograničavati pravo iz stavka 2. osim ako zakon predviđa suprotno s ciljem zaštite nacionalne sigurnosti, javnog poretka, javnog zdravlja ili prava i sloboda ostalih građana".
11 Article 76(3) of the ZBLD provides:
11 Člankom 76. stavkom 3. ZBLD-a predviđa se:
`The following persons may be prohibited from leaving the country and may be refused passports and similar documents:
„Sljedećim osobama može se zabraniti napuštanje države i može im se odbiti izdavanje putovnice i sličnih dokumenata:
... 3. persons who owe considerable debts, established by court order, to Bulgarian or foreign natural or legal persons, unless their personal assets cover the debt or they provide appropriate security.'
3 [...] osobe sa značajnim novčanim dugovima, utvrđenim odlukom suda, prema bugarskim ili inozemnim fizičkim ili pravnim osobama, osim ako njihova osobna imovina pokriva taj dug ili ako mogu pružiti odgovarajuće osiguranje."
12 Under the supplementary provisions of the ZBLD, an amount in excess of BGN 5 000 is regarded as `considerable' for the purposes of Article 76(3) of the ZBLD.
12 U skladu s dodatnim odredbama ZBLD-a, za potrebe članka 76. stavka 3. ZBLD-a, značajnim se smatra iznos veći od 5 000 BGN.
13 Article 76(3) of the ZBLD was repealed by point 3 of Paragraph 62 of the Law amending and making supplementary provision to the ZBLD (DV No 82 of 16 October 2009), which entered into force on 20 October 2009.
13 Članak 76. stavak 3. ZBLD-a stavljen je izvan snage točkom 3. stavka 62. Zakona o izmjenama i dopunama ZBLD-a (DV br. 82. od 16. listopada 2009.) koji je stupio na snagu 20. listopada 2009.
However, the Bulgarian legislature did not provide that any coercive administrative measures imposed on the basis of Article 76(3) of the ZBLD would automatically cease to have effect.
Međutim, bugarski zakonodavac nije odredio da bi bilo koje prisilne upravne mjere koje se izriču na osnovi članka 76. stavka 3. ZBLD-a automatski prestale proizvoditi učinke.
14 Article 99 of the Code of Administrative Procedure (Administrativnoprotsesualen kodeks, `APK'), which is contained in Chapter 7 of the APK entitled `Reopening of the procedure for the adoption of administrative acts', reads:
14 Članak 99. Zakona o upravnom postupku (Administrativnoprotsesualen kodeks, dalje u tekstu: APK) iz poglavlja 7. toga Zakona pod naslovom „Ponovno otvaranje postupka za donošenje upravnih akata", glasi:
`A final individual or general administrative act which has not been contested before the courts may be annulled or amended by the next-higher-ranking administrative authority or, if the administrative act was not open to challenge by way of an administrative remedy, by the authority which adopted it, where:
„Pojedinačni ili opći upravni akt koji je postao konačan i koji nije osporavan pred sudom može neposredno nadređeno upravno tijelo ili, ako upravni akt nije moguće pobijati upravnim putem, upravno tijelo koje ga je donijelo, poništiti ili izmijeniti u slučaju:
1. there has been a material breach of one of the conditions governing its legality;
1. materijalne povrede jednog od uvjeta kojim se uređuje njegova zakonitost;
... 7. a decision of the European Court of Human Rights has established an infringement of the [European Convention on the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms signed in Rome on 4 November 1950].'
[...] 7. kada je odlukom Europskog suda za ljudska prava utvrđena povreda [Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, potpisana u Rimu 4. studenog 1950.]."
15 According to the order for reference, Article 99(1) of the APK enables the administrative body to annul an administrative act that has become final where there has been a material breach of one of the conditions governing its legality.
15 U skladu sa zahtjevom za prethodnu odluku, člankom 99. stavkom 1. APK-a omogućava se upravnom tijelu poništenje upravnog akta koji je postao konačan u slučaju materijalne povrede jednog od uvjeta kojim se utvrđuje njegova zakonitost.
However, under Articles 100 and 102(1) of the APK, that power may be exercised only within a period of one month from the date on which the act concerned was adopted and only on the initiative of the administrative body which adopted the act, of the prosecutor concerned or of the ombudsman.
Međutim, u skladu s člankom 100. i člankom102. stavkom 1. APK-a, ta se ovlast može izvršavati samo tijekom razdoblja od mjesec dana od datuma na koji je dotični akt donesen i samo na inicijativu upravnog tijela koje je donijelo akt, državnog odvjetništva ili ombudsmana.
16 However, pursuant to Article 102(2) of the APK, in the situation provided for in Article 99(7) of the APK, the procedure may be reopened at the request of the addressee of an administrative measure which, not having been challenged before the courts, has become final.
16 Međutim, u skladu s člankom 102. stavkom 2. APK-a, u situaciji predviđenoj u članku 99. stavku 7. APK-a, postupak se može ponovno otvoriti na zahtjev adresata upravne mjere koja je, budući da nije bila osporavana pred sudom, postala konačna.
17 It is apparent from the order for reference that the addressee of such a measure may also apply to have the procedure reopened in the cases referred to in Article 99(2) to (6) of the APK.
17 Iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da adresat takve mjere može također podnijeti zahtjev za ponovno otvaranje postupka u slučajevima iz članka 99. stavaka od 2. do 6. APK-a.
18 It also emerges from the order for reference that Article 99(2) of the APK covers, inter alia, the situation in which there is new documentary evidence.
18 Iz zahtjeva za prethodnu odluku također proizlazi da članak 99. stavak 2. APK-a obuhvaća, između ostaloga, situacije u kojima postoje novi pisani dokazi.
19 By order of the Regional Directorate of the Ministry of the Interior of 17 April 2007 (`the 2007 order'), a coercive administrative measure was imposed on Mr Byankov, a Bulgarian national, under Article 76(3) of the ZBLD, which prohibited him from leaving Bulgarian territory and prevented him from being issued with a passport or replacement identity documents (`the prohibition on leaving the territory at issue in the main proceedings').
19 Odlukom Regionalnog direktorata Ministarstva unutarnjih poslova od 17. travnja 2007. („odluka iz 2007."), bugarskom državljaninu Byankovu izrečena je, u skladu s člankom 76. stavkom 3. ZBLD-a, prisilna upravna mjera zabrane napuštanja bugarskog državnog područja i stjecanja putovnice ili zamjenskih osobnih dokumenata (dalje u tekstu: zabrana napuštanja državnog područja o kojoj je riječ u glavnom postupku).
20 The 2007 order was adopted at the request of a bailiff on account of a debt owed to a legal person governed by Bulgarian private law.
20 Odluka iz 2007. donesena je na zahtjev sudskog izvršitelja zbog duga prema pravnoj osobi bugarskog privatnog prava.
The order stated that the debt, amounting to BGN 200 000 plus costs and interest, was `considerable' within the meaning of the supplementary provisions of the ZBLD and that Mr Byankov had not provided adequate security.
U odluci se navodi da je dug u iznosu od 200 000 BGN uvećan za troškove i kamate „značajan" u smislu odredaba o izmjenama i dopunama ZBLD-a i da Byankov nije pružio primjereno osiguranje.
21 That order was not challenged before the courts and it became final.
21 Ta odluka nije osporavana pred sudom i postala je konačna.
22 On 6 July 2010 -- thus more than three years after the 2007 order was adopted -- Mr Byankov applied for annulment of the prohibition on leaving the territory at issue in the main proceedings, invoking his status as a citizen of the Union and his right to move and reside freely within the Union.
22 Na dan 6. srpnja 2010., odnosno više od tri godine nakon donošenja odluke iz 2007., Byankov je podnio zahtjev za ukidanje zabrane napuštanja državnog područja o kojoj je riječ u glavnom postupku, pozivajući se na svoj status građanina Unije i na svoje pravo slobodnog kretanja i boravka u Uniji.
Mr Byankov also relied on Article 27(1) of Directive 2004/38, on the judgment in Case C-33/07 Jipa [2008] ECR I-5157 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62007C?0033&locale=EN] and on judgment No 3909 of 24 March 2010 of the Varhoven administrativen sad (Supreme Administrative Court).
Byankov se pozvao i na članak 27. stavak 1. Direktive 2004/38, na presudu od 10. srpnja 2008., Jipa, C-33/07, Zb., I-5157. i na presudu br. 3909 od 24. ožujka 2010. Varhoven administrativen sada (Vrhovni upravni sud).
He argued that the restrictive measures liable to be adopted under Article 76(3) of the ZBLD could not be covered by the notion of `public policy'.
On je istaknuo da se mjere ograničavanja koje se mogu donijeti na osnovi članka 76. stavka 3. ZBLD-a ne mogu obuhvatiti pojmom „javnog poretka".
23 The glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti, to whom Mr Byankov's application was forwarded, examined it as an application for annulment of a final administrative act, a procedure governed by Article 99 of the APK.
23 Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti, kojemu je proslijeđen Byankovov zahtjev, obradio ga je kao zahtjev za poništenje konačnog upravnog akta, u skladu s postupkom iz članka 99. APK-a.