natgillin/translations-raw huggingface dataset:
39 According to the Parliament, although the retention of an individual’s personal data may in principle constitute interference within the meaning of Article 8 of the ECHR, that interference may be justified, in terms of that article, by reference to public safety and crime prevention. The issue of justification for such interference must be distinguished from that of the correct choice of the legal basis within the legal system of the Union, that being an unrelated matter.
39 Sukladno tvrdnjama Parlamenta, iako zadržavanje osobnih podataka pojedinca u načelu može predstavljati uplitanje u smislu članka 8. Europske povelje o ljudskim pravima, to se u smislu toga članka može opravdati pozivanjem na javnu sigurnost i suzbijanje kaznenih djela. Pitanje opravdanosti takvoga uplitanja valja razlikovati od pitanja izbora ispravne pravne osnove u okviru pravnoga sustava Unije, s obzirom da ta pitanja nisu ni na koji način povezana.
40 The Council submits that, in the years following the adoption of Directive 2002/58, national law-enforcement authorities were becoming increasingly concerned about the exploitation of developments in the area of electronic communications for the purpose of committing criminal acts. Those new concerns led the Member States to adopt measures to prevent data relating to those communications from being erased and to ensure that they were available to law-enforcement authorities. Those measures, the Council continues, were divergent and began to affect the proper functioning of the internal market. Recitals 5 and 6 in the preamble to Directive 2006/24 are explicit in that regard.
40 Vijeće ističe da su u godinama nakon donošenja Direktive 2002/58 nacionalna tijela kaznenog progona postajala sve zabrinutija zbog načina na koji se razvoj u području elektroničkih komunikacija iskorištavao u svrhu počinjenja kaznenih djela. Ta zabrinutost navela je države članice na donošenje mjera kojima se sprečava da podaci vezani uz te komunikacije budu izbrisani te se osigurava njihova dostupnost tijelima kaznenog progona. Ta institucija nadalje ističe da je raznolikost tih mjera počela utjecati na uredno funkcioniranje unutarnjeg tržišta. U tom su smislu izričite uvodne izjave 5. i 6. Direktive 2006/24.
41 That situation obliged the Community legislature to ensure that uniform rules were imposed on service providers with regard to the conditions under which they carried out their activities.
41 Ta je situacija obvezala zakonodavca Zajednice da osigura nametanje jednoobraznih pravila pružateljima usluga u odnosu na uvjete u kojima oni obavljaju svoju djelatnost.
42 For those reasons, during 2006 the Community legislature considered it necessary to put an end to the obligation to erase data imposed by Articles 5, 6 and 9 of Directive 2002/58 and to provide that, in future, the data referred to in Article 5 of Directive 2006/24 would have to be retained for a certain period. That amendment obliges the Member States to ensure that such data are retained for a minimum period of six months and a maximum of two years from the date of the communication. The purpose of that amendment was to establish precise and harmonised conditions with which service providers must comply in respect of the erasure or non-erasure of the personal data referred to in Article 5 of Directive 2006/24 by thus introducing common rules in the Community with a view to ensuring the unity of the internal market.
42 Zbog tih je razloga tijekom 2006. godine zakonodavac Zajednice smatrao nužnim ukinuti obvezu brisanja podataka, koju nameću članci 5., 6. i 9. Direktive 2002/58, i predvidjeti da će se u budućnosti podaci iz članka 5. Direktive 2006/24 morati zadržati na određeno razdoblje. Tom se izmjenom obvezuje države članice da osiguraju da takvi podaci budu zadržani na razdoblje od najmanje šest mjeseci, a najviše dvije godine od datuma komunikacije. Svrha te izmjene bila je utvrditi precizne i usklađene uvjete kojih se pružatelji usluga moraju pridržavati u odnosu na brisanje odnosno nebrisanje osobnih podataka iz članka 5. Direktive 2006/24, uvodeći time zajednička pravila u Zajednici s ciljem osiguranja jedinstva unutarnjeg tržišta.
43 The Council takes the view that, while the need to combat crime, including terrorism, was a determining factor in the decision to amend the scope of the rights and obligations laid down in Articles 5, 6 and 9 of Directive 2002/58, that circumstance did not prevent Directive 2006/24 from having to be adopted on the basis of Article 95 EC.
43 Vijeće zaključuje da, iako je potreba za suzbijanjem kriminaliteta, uključujući terorizam, bila odlučujući čimbenik odluke o izmjeni opsega prava i obveza utvrđenih u člancima 5., 6. i 9. Direktive 2002/58, ta okolnost nije sprečavala da Direktiva 2006/24 bude donesena na temelju članka 95. UEZ-a.
44 Neither Articles 30 EU, 31 EU and 34 EU nor any other article in the EU Treaty can serve as the basis for a measure which, in substance, has the objective of amending the conditions under which service providers carry out their activities or of making the system established by Directive 2002/58 inapplicable to them.
44 Članci 30., 31. i 34. UEU-a, kao ni bilo koji drugi članak Ugovora o EU-u, ne mogu služiti kao osnova za akt čiji je cilj u biti izmjena uvjeta u kojima pružatelji usluga obavljaju svoje djelatnosti, odnosno tome da sustav uspostavljen Direktivom 2002/58 učini neprimjenjivim na njih.
45 Rules relating to the categories of data to be retained by service providers and the retention period for those data which amend the obligations imposed on the latter by Directive 2002/58 cannot be the subject of an instrument based on Title VI of the EU Treaty. The adoption of such an instrument would affect the provisions of that directive, in breach of Article 47 EU.
45 Propis o kategorijama podataka koje zadržavaju pružatelji usluga te o razdoblju zadržavanja tih podataka, kojima se izmjenjuju obveze nametnute pružateljima usluga Direktivom 2002/58, ne mogu biti predmet akta temeljenog na glavi VI. Ugovora o EU-u. Donošenje takvog akta utjecalo bi na odredbe te direktive te predstavljalo povredu članka 47. UEU-a.
46 According to the Council, the rights protected by Article 8 of the ECHR are not absolute and may be subject to restrictions under the conditions laid down in Article 8(2) thereof. As provided in Directive 2006/24, the retention of data serves a legitimate public interest, recognised in Article 8(2) of the ECHR, and constitutes an appropriate means by which to protect that interest.
46 Prema mišljenju Vijeća, prava zaštićena člankom 8. Europske povelje o ljudskim pravima nisu apsolutna i mogu podlijegati ograničenjima pod uvjetima utvrđenima u točki 2. tog članka. Kako je predviđeno u Direktivi 2006/24, zadržavanje podataka služi zakonitom javnom interesu koji je prepoznat u članku 8. stavku 2. Europske povelje o ljudskim pravima, te predstavlja odgovarajuće sredstvo za zaštitu toga interesa.
47 The Kingdom of Spain and the Kingdom of the Netherlands submit that, as is apparent from recitals 1, 2, 5 and 6 in the preamble to Directive 2006/24, the main purpose of that directive is to eliminate obstacles to the internal market generated by existing legal and technical differences between the national provisions of the Member States. That directive, in their view, regulates the retention of data with the aim of eliminating that type of obstacles, first, by harmonising the obligation to retain data and, second, by specifying the criteria relevant to that obligation, such as the categories of data to be retained and the retention period.
47 Kraljevina Španjolska i Kraljevina Nizozemska tvrde da je, kao što je razvidno iz uvodnih izjava 1., 2., 5. i 6. Direktive 2006/24, glavna svrha te direktive ukloniti prepreke na unutarnjem tržištu, uzrokovane postojećim pravnim i tehničkim razlikama među nacionalnim odredbama država članica. Prema njihovom mišljenju, ta direktiva uređuje zadržavanje podataka s ciljem uklanjanja te vrste prepreka, i to, prvo, usklađivanjem obveze zadržavanja podataka i, drugo, navođenjem mjerodavnih kriterija te obveze, kao što su kategorije podataka koji se moraju pohraniti i razdoblje njihovog zadržavanja.
48 The fact that, under Article 1, Directive 2006/24 effects such harmonisation ‘in order to ensure that the data are available for the purpose of the investigation, detection and prosecution of serious crime, as defined by each Member State in its national law’ is a separate matter. Directive 2006/24 does not regulate the processing of data by the public or law-enforcement authorities of the Member States. On the contrary, that harmonisation relates only to the aspects of data retention which directly affect the commercial activities of service providers.
48 Činjenica da je, prema članku 1., svrha Direktive 2006/24 takvo usklađivanje „kako bi se osiguralo da ti podaci budu dostupni u svrhu istrage, otkrivanja i progona teških kaznenih djela, kako su određena nacionalnim zakonodavstvom svake države članice“, zasebno je pitanje. Direktiva 2006/24 ne uređuje obradu podataka u javnim tijelima odnosno tijelima kaznenog progona država članica. Naprotiv, to se usklađivanje odnosi samo na vidove zadržavanja podataka, koji izravno utječu na komercijalne djelatnosti pružatelja usluga.
49 In so far as Directive 2006/24 amends Directive 2002/58 and has a connection with Directive 95/46, the amendments which it contains may be properly implemented only by means of a Community instrument and not by an instrument based on the EU Treaty.
49 U mjeri u kojoj Direktiva 2006/24 izmjenjuje Direktivu 2002/58 te je povezana s Direktivom 95/46, izmjene koje ona sadržava mogu biti ispravno provedene jedino aktom Zajednice, a ne aktom koji se temelji na Ugovoru o EU-u.
50 The Commission recalls that, prior to the adoption of Directive 2006/24, several Member States had adopted national measures on data retention pursuant to Article 15(1) of Directive 2002/58. It highlights the significant divergences which existed between those measures. For example, the retention periods varied from three months in the Netherlands to four years in Ireland. The obligations relating to data retention have significant economic implications for service providers. Divergences between those obligations could lead to distortions in the internal market. In that context, it was legitimate to adopt Directive 2006/24 on the basis of Article 95 EC.
50 Komisija podsjeća da je prije donošenja Direktive 2006/24 nekoliko država članica donijelo nacionalne mjere povezane sa zadržavanjem podataka sukladno članku 15. stavku 1. Direktive 2002/58. Ona stavlja naglasak na znatna odstupanja koja su postojala između tih mjera. Primjerice, razdoblja zadržavanja kretala su se od tri mjeseca u Nizozemskoj do četiri godine u Irskoj. Prema njezinom mišljenju, obveze povezane sa zadržavanjem podataka imaju znatne ekonomske učinke na pružatelje usluga. Odstupanja među tim obvezama mogla bi dovesti do narušavanja na unutarnjem tržištu. U tom je kontekstu bilo zakonito donijeti Direktivu 2006/24 na temelju članka 95. UEZ-a.
51 Furthermore, Directive 2006/24 limits, in a manner harmonised at Community level, the obligations laid down by Directive 2002/58. Since the latter was based on Article 95 EC, the legal basis of Directive 2006/24 cannot be different.
51 Osim toga, Direktiva 2006/24 na način koji je usklađen na razini Zajednice ograničava obveze utvrđene Direktivom 2002/58. S obzirom da se potonja temelji na članku 95. UEZ-a, pravna osnova Direktive 2006/24 ne može biti drugačija.
52 The reference to the investigation, detection and prosecution of serious crime in Article 1(1) of Directive 2006/24 falls under Community law because it serves to indicate the legitimate objective of the restrictions imposed by that directive on the rights of individuals with regard to data protection. Such an indication is necessary in order to comply both with the requirements of Directives 95/46 and 2002/58 and with those of Article 8 of the ECHR.
52 Navođenje istrage, otkrivanja i progona teških kaznenih djela u članku 1. stavku 1. Direktive 2006/24 obuhvaćeno je pravom Zajednice jer ono služi tome da ukaže na zakoniti cilj radi kojega ova direktiva ograničava prava pojedinaca u odnosu na zaštitu podataka. Takvo je ukazivanje nužno radi poštovanja zahtjeva direktiva 95/46 i 2002/58, te radi sukladnosti s člankom 8. Europske povelje o ljudskim pravima.
53 The European Data Protection Supervisor submits that the subject-matter of Directive 2006/24 is covered by Article 95 EC because, first, that directive has a direct impact on the economic activities of service providers and may therefore contribute to the establishment and functioning of the internal market and, second, had the Community legislature not intervened, a distortion of competition in the internal market might have occurred. The aim of combating crime is not the sole, or even the predominant, objective of that directive. On the contrary, it was intended in the first place to contribute to the establishment and functioning of the internal market and to the elimination of distortions of competition. The directive harmonises the national provisions on the retention by private undertakings of certain data in the course of their normal economic activities.
53 Europski nadzornik za zaštitu podataka ističe da je predmet Direktive 2006/24 obuhvaćen člankom 95. UEZ-a jer, s jedne strane, ta direktiva ima izravni učinak na gospodarske djelatnosti pružatelja usluga te stoga može pridonijeti uspostavi i funkcioniranju unutarnjeg tržišta i, s druge strane, da zakonodavac Zajednice nije intervenirao, moglo je doći do narušavanja tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu. Cilj suzbijanja kaznenih djela nije jedini, a ni prevladavajući cilj navedene direktive. Naprotiv, ona je prvenstveno usmjerena na doprinos uspostavi i funkcioniranju unutarnjeg tržišta te na uklanjanje narušavanja tržišnog natjecanja. Ta direktiva usklađuje nacionalne odredbe o zadržavanju određenih podataka kod privatnih poduzetnika tijekom njihove uobičajene gospodarske djelatnosti.
54 Furthermore, Directive 2006/24 amends Directive 2002/58, which was adopted on the basis of Article 95 EC, and ought for that reason to be adopted on the same legal basis. Under Article 47 EU, the Community legislature alone is competent to amend obligations arising from a directive based on the EC Treaty.
54 Osim toga, Direktiva 2006/24 izmjenjuje Direktivu 2002/58 koja je donesena na temelju članka 95. UEZ-a, te bi zbog tog razloga morala biti donesena na jednakoj pravnoj osnovi. Prema članku 47. UEU-a, jedino je zakonodavac Zajednice nadležan izmijeniti obveze koje proizlaze iz direktive temeljene na Ugovoru o EZ-u.
55 According to the European Data Protection Supervisor, if the EC Treaty could not serve as the basis for Directive 2006/24, the provisions of Community law relating to data protection would not protect citizens in cases where the processing of their personal data would facilitate crime prevention. In such a situation, the general system of data protection under Community law would apply to data-processing for commercial purposes but not to the processing of those data for purposes of crime prevention. That would give rise to difficult distinctions for service providers and to a reduction in the level of protection for data subjects. Such a situation should be avoided. The need for consistency justifies the adoption of Directive 2006/24 under the EC Treaty.
55 Prema navodima Europskog nadzornika za zaštitu podataka da Ugovor o EZ-u ne može služiti kao osnova za Direktivu 2006/24, odredbe prava Zajednice o zaštiti podataka ne bi štitile građane u slučajevima u kojima bi obrada njihovih osobnih podataka omogućila sprečavanje kriminaliteta. U takvoj bi se situaciji opći sustav zaštite podataka u okviru prava Zajednice primjenjivao na obradu podataka u komercijalne svrhe, ali ne i na njihovu obradu u svrhe sprečavanja kriminaliteta. To bi dovelo do toga da pružatelji usluga teško razlikuju jedno od drugoga te do smanjenja razine zaštite subjekata na koje se podaci odnose. Takvu je situaciju potrebno izbjeći. Potreba za dosljednošću opravdava donošenje Direktive 2006/24 prema Ugovoru o EZ-u.
56 It must be noted at the outset that the question of the areas of competence of the European Union presents itself differently depending on whether the competence in issue has already been accorded to the European Union in the broad sense or has not yet been accorded to it. In the first hypothesis, it is a question of ruling on the division of areas of competence within the Union and, more particularly, on whether it is appropriate to proceed by way of a directive based on the EC Treaty or by way of a framework decision based on the EU Treaty. By contrast, in the second hypothesis, it is a question of ruling on the division of areas of competence between the Union and the Member States and, more particularly, on whether the Union has encroached on the latters’ areas of competence. The present case comes under the first of those two hypotheses.
56 Na početku valja napomenuti da se pitanje nadležnosti Europske unije pokazuje u različitom svjetlu ovisno o tome je li nadležnost za neko pitanje već dodijeljena Europskoj uniji u širem smislu, ili joj još nije dodijeljena. U prvoj se pretpostavci radi o odlučivanju o podjeli nadležnosti unutar Unije, a posebno o tome je li prikladno na to se nadovezati direktivom temeljenom na Ugovoru o EZ-u ili okvirnom odlukom temeljenom na Ugovoru o EU-u. Nasuprot tome, u drugoj se pretpostavci radi o odlučivanju o podjeli nadležnosti između Unije i država članica, a posebno o pitanju je li Unija zahvatila njihovo područje nadležnosti. Ovaj predmet obuhvaćen je prvom od te dvije pretpostavke.
57 It must also be stated that the action brought by Ireland relates solely to the choice of legal basis and not to any possible infringement of fundamental rights arising from interference with the exercise of the right to privacy contained in Directive 2006/24.
57 Također valja napomenuti da se tužba koju je podnijela Irska odnosi isključivo na izbor pravne osnove, a ne na neku moguću povredu temeljnih prava koja proizlazi iz uplitanja u ostvarenje prava na privatnost sadržanog u Direktivi 2006/24.
58 Ireland, supported by the Slovak Republic, contends that Directive 2006/24 cannot be based on Article 95 EC since its ‘centre of gravity’ does not concern the functioning of the internal market. The sole objective of the directive, or at least its principal objective, is, it is contended, the investigation, detection and prosecution of crime.
58 Irska, uz potporu Slovačke Republike, ističe da se Direktiva 2006/24 ne može temeljiti na članku 95. UEZ-a jer se njezino „težište“ ne odnosi na funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Jedini cilj direktive, ili barem njezin glavni cilj, jest, prema navodima Irske, istraga, otkrivanje i progon kaznenih djela.
59 That argument cannot be accepted.
59 Ovo stajalište ne može biti prihvaćeno.
60 According to the Court’s settled case-law, the choice of legal basis for a Community measure must rest on objective factors which are amenable to judicial review, including in particular the aim and the content of the measure (see Case C-440/05 Commission v Council [2007] ECR I-9097, paragraph 61 and the case-law cited).
60 Prema ustaljenoj sudskoj praksi, izbor pravne osnove akta Zajednice mora se temeljiti na objektivnim elementima koji podliježu sudskoj kontroli, među kojima su cilj i sadržaj tog akta (vidjeti presudu od 23. listopada 2007., Komisija/Vijeće, C-440/05, Zb, str. I-9097., t. 61. i navedenu sudsku praksu).
61 Directive 2006/24 was adopted on the basis of the EC Treaty and, in particular, Article 95 EC.
61 Direktiva 2006/24 donesena je na temelju Ugovora o EZ-u, a naročito članka 95. UEZ-a.
62 Article 95(1) EC provides that the Council is to adopt the measures for the approximation of the provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States which have as their object the establishment and functioning of the internal market.
62 Članak 95. stavak 1. UEZ-a predviđa da Vijeće usvaja mjere za usklađivanje odredaba zakona i drugih propisa u državama članicama, čiji je cilj uspostava i funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
63 The Community legislature may have recourse to Article 95 EC in particular where disparities exist between national rules which are such as to obstruct the fundamental freedoms or to create distortions of competition and thus have a direct effect on the functioning of the internal market (see, to that effect, Case C-380/03 Germany v Parliament and Council [2006] ECR I-11573, paragraph 37 and the case-law cited).
63 Zakonodavac Zajednice može se pozivati na članak 95. UEZ-a, posebno ako postoje razlike između nacionalnih propisa koji su takvi da ometaju temeljne slobode ili uzrokuju narušavanje tržišnog natjecanja, te tako imaju izravni učinak na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (vidjeti, u tom smislu, presudu od 12. prosinca 2006., Njemačka/Parlament i Vijeće, C-380/03, Zb., str. I-11573., t. 37. i navedenu sudsku praksu).
64 Furthermore, although recourse to Article 95 EC as a legal basis is possible if the aim is to prevent the emergence of future obstacles to trade resulting from the divergent development of national laws, the emergence of such obstacles must be likely and the measure in question must be designed to prevent them (Germany v Parliament and Council, paragraph 38 and the case-law cited).
64 Osim toga, premda je pozivanje na članak 95. UEZ-a kao pravne osnove moguće ako je cilj spriječiti pojavu budućih trgovinskih prepreka proizašlih iz različitog razvoja nacionalnih zakonodavstava, nastanak takvih prepreka mora biti vjerojatan, a predmetna mjera mora biti namijenjena njihovom sprječavanju (gore navedena presuda Njemačka/Parlament i Vijeće, t. 38. i navedena sudska praksa).
65 It is necessary to ascertain whether the situation which led to the adoption of Directive 2006/24 satisfies the conditions set out in the preceding two paragraphs.
65 Nužno je provjeriti ispunjava li situacija koja je dovela do donošenja Direktive 2006/24 uvjete navedene u prethodne dvije točke.
66 As is apparent from recitals 5 and 6 in the preamble to that directive, the Community legislature started from the premiss that there were legislative and technical disparities between the national provisions governing the retention of data by service providers.
66 Kao što je razvidno iz uvodnih izjava 5. i 6. navedene direktive, zakonodavac Zajednice krenuo je od pretpostavke o postojanju zakonodavnih i tehničkih razlika među nacionalnim propisima koji uređuju zadržavanje podataka kod pružatelja usluga.
67 In that connection, the evidence submitted to the Court confirms that, following the terrorist attacks mentioned in paragraph 36 of this judgment, several Member States, realising that data relating to electronic communications constitute an effective means for the detection and prevention of crimes, including terrorism, adopted measures pursuant to Article 15(1) of Directive 2002/58 with a view to imposing obligations on service providers concerning the retention of such data.
67 Dokazi koji su s time u vezi podneseni Sudu potvrđuju da je slijedom terorističkih napada spomenutih u točki 36. ove presude uviđajući da podaci koji se odnose na elektroničke komunikacije predstavljaju učinkovito sredstvo u otkrivanju i sprečavanju kaznenih djela, uključujući terorizam, više država članica donijelo mjere sukladno članku 15. stavku 1. Direktive 2002/58, kako bi pružateljima usluga nametnule obvezu zadržavanja takvih podataka.
68 It is also clear from the file that the obligations relating to data retention have significant economic implications for service providers in so far as they may involve substantial investment and operating costs.
68 Iz spisa je također razvidno da obveze u vezi sa zadržavanjem podataka imaju znatne ekonomske posljedice za pružatelje usluga utoliko što mogu uključivati velika ulaganja i troškove poslovanja.