natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(2) The term of an employment contract may be limited in the absence of objective reasons for a maximum period of two years. Within that maximum period a fixed-term contract may be renewed three times at most. The conclusion of a fixed-term employment contract within the meaning of the first sentence shall not be authorised if that contract is immediately preceded by an employment relationship of fixed or indefinite duration with the same employer. A collective agreement may fix the number or renewals or the maximum duration of the fixed term in derogation from the first sentence.
(2) Ako ne postoje objektivni razlozi, ugovor o radu na određeno vrijeme može se sklopiti za razdoblje od najdulje dvije godine. Unutar tog najduljeg razdoblja ugovor o radu na određeno vrijeme može se obnoviti najviše tri puta. Nije dopušteno sklapanje ugovora na određeno vrijeme u smislu prve rečenice ako je tom ugovoru neposredno prethodio radni odnos na određeno ili neodređeno vrijeme s istim poslodavcem. Kolektivnim se ugovorom može utvrditi broj obnavljanja ili najdulje trajanje rada na određeno vrijeme protivno odredbi iz prve rečenice. Poslodavci i zaposlenici iz sektora na koji se kolektivni ugovor odnosi, ali za koje on nije obvezujući, mogu dogovoriti njegovu primjenu.
(3) The conclusion of a fixed-term employment contract shall not require objective justification if the worker has reached the age of 58 by the time the fixed-term employment relationship begins. A fixed term shall not be permitted where there is a close connection with a previous employment contract of indefinite duration concluded with the same employer. Such close connection shall be presumed to exist where the interval between two employment contracts is less than six months.
(3) Sklapanje ugovora o radu na određeno vrijeme ne zahtijeva objektivan razlog ako je radnik napunio 58 godina starosti do početka radnog odnosa na određeno vrijeme. Ne dopušta se sklapanje radnog odnosa na određeno vrijeme ako postoji uska povezanost s prethodnim ugovorom o radu na neodređeno vrijeme koji je sklopljen s istim poslodavcem. Pretpostavlja se da postoji uska povezanost ako je razdoblje između dva ugovora o radu kraće od šest mjeseci.
(4) The limitation of the term of an employment contract must be fixed in writing in order to be enforceable.’
(4) Ograničenje trajanja ugovora o radu mora se odrediti u pisanom obliku.”
19 Paragraph 14(3) of the TzBfG has been amended by the First Law for the provision of modern services on the labour market of 23 December 2002 (BGBl. 2002 I, p. 14607, ‘the Law of 2002’). The new version of that provision, which took effect on 1 January 2003, is henceforth worded as follows:
19 Članak 14. stavak 3. TzBfG-a izmijenjen je prvim zakonom o pružanju modernih usluga na tržištu rada od 23. prosinca 2002. (BGBl. 2002 I, str. 14607., u daljnjem tekstu: Zakon iz 2002.). Nova verzija te odredbe, koja je stupila na snagu 1. siječnja 2003., od tada glasi:
‘A fixed-term employment contract shall not require objective justification if when starting the fixed-term employment relationship the employee has reached the age of 58. It shall not be permissible to set a fixed term where there is a close connection with a previous employment contract of indefinite duration concluded with the same employer. Such close connection shall be presumed to exist where the interval between two employment contracts is less than six months. Until 31 December 2006 the first sentence shall be read as referring to the age of 52 instead of 58.’
„Sklapanje ugovora o radu na određeno vrijeme ne zahtijeva objektivan razlog ako je radnik napunio 58 godina do početka radnog odnosa na određeno vrijeme. Ne dopušta se sklapanje radnog odnosa na određeno vrijeme ako postoji uska povezanost s prethodnim ugovorom o radu na neodređeno vrijeme koji je sklopljen s istim poslodavcem. Pretpostavlja se da postoji uska povezanost ako je razdoblje između dva ugovora o radu kraće od šest mjeseci. Do 31. prosinca 2006., umjesto dobi od 58 godina iz prve rečenice primjenjuje se dob od 52 godine.”
‘1. The employment relationship shall start on 1 July 2003 and last until 28 February 2004.
„1. Radni odnos započinje 1. srpnja 2003. i traje do 28. veljače 2004.
2. The duration of the contract shall be based on the statutory provision which is intended to make it easier to conclude fixed-term contracts of employment with older workers (the provisions of the fourth sentence, in conjunction with those of the fourth sentence, of Paragraph 14(3) of the TzBfG …), since the employee is more than 52 years old.
2. Trajanje ugovora temelji se na zakonskoj odredbi čiji je cilj olakšati sklapanje ugovora o radu na određeno vrijeme sa starijim radnicima (zajedničke odredbe članka 14. stavka 3. četvrte i prve rečenice TzBfg-a […]), budući da je zaposlenik stariji od 52 godine.
3. The parties have agreed that there is no reason for the fixed term of this contract other than that set out in paragraph 2 above. All other grounds for limiting the term of employment accepted in principle by the legislature are expressly excluded from this agreement.’
3. Stranke su suglasne da je jedini razlog za sklapanje ugovora na određeno vrijeme onaj prethodno naveden u točki 2. Svi ostali razlozi za sklapanje ugovora na određeno vrijeme koje u načelu dopušta zakonodavac i sudska praksa izričito su isključeni iz ovog sporazuma.”
26 First, that court considers that that provision is contrary to the prohibition of ‘regression’ (reduction of protection) laid down in Clause 8(3) of the Framework Agreement in that, on the transposition into national law of Directive 1999/70, that provision lowered from 60 to 58 the age of persons excluded from protection against the use of fixed-term contracts of employment where that use is not justified by an objective reason and, in consequence, the general level of protection enjoyed by that class of workers. Such a provision is also, in its opinion, contrary to Clause 5 of the Framework Agreement which seeks to prevent abuse of such contracts, in that it lays down no restriction on the conclusion of such contracts by many workers falling into a class categorised by age only.
26 Prvo, taj sud smatra da je navedena odredba protivna zabrani „reformacije“ predviđene člankom 8. stavkom 3. Okvirnog sporazuma na način da se tom odredbom, prenošenjem Direktive 1999/70, smanjila sa 60 na 58 godina dob osoba kojima se ne pruža zaštita od uporabe ugovora o radu na određeno vrijeme ako ta uporaba nije opravdana objektivnim razlogom, te je kao posljedica smanjena opća razina zaštite za tu grupu radnika. Ta je odredba također protivna članku 5. Okvirnog sporazuma kojim se zahtijeva sprečavanje zlouporabe takvih ugovora, na način da ona ne predviđa ograničenja sklapanja takvih ugovora s velikim brojem radnika koji ulaze u tu kategoriju samo na temelju dobi.
27 Second, the national court is uncertain whether rules such as those contained in Paragraph 14(3) of the TzBfG are compatible with Article 6 of Directive 2000/78, in that the lowering, by the Law of 2002, from 58 to 52 of the age at which it is authorised to conclude fixed-term contracts, with no objective justification, does not guarantee the protection of older persons in work. Nor is the principle of proportionality observed.
27 Drugo, nacionalni sud nije siguran jesu li pravila poput onih iz članka 14. stavka 3. TzBfG-a sukladna članku 6. Direktive 2000/78, jer Zakon iz 2002. predviđa smanjenje dobi u kojoj je dopušteno sklapati ugovore o radu na određeno vrijeme s 58 na 52 godine bez objektivnog opravdanja, koje starijim osobama ne jamči zaštitu pri zapošljavanju. Nije poštovano nii načelo proporcionalnosti.
28 It is true that the national court finds that, on the date of the conclusion of the contract, namely, 26 June 2003, the period prescribed for transposition of Directive 2000/78 into national law had not yet expired. None the less, it notes that, in accordance with paragraph 45 of the judgment in Case C-129/96 Inter-Environnement Wallonie [1997] ECR I-7411, a Member State to which a directive is addressed may not, during the period prescribed for transposition, adopt measures that may seriously compromise the attainment of the result prescribed by the directive.
28 Točno je da je nacionalni sud utvrdio da na datum sklapanja ugovora o radu, tj. 26. lipnja 2003., još nije isteklo propisano razdoblje za prenošenje Direktive 2000/78 u nacionalno pravo. Unatoč tome, sud navodi da u skladu s točkom 45. presude od 18. prosinca 1997., Inter-Environnement Wallonie (C-129/96 Zb., str. I-7411.), država članica kojoj je direktiva upućena ne smije tijekom razdoblja propisanog za njezino prenošenje donijeti mjere koje bi mogle ozbiljno ugroziti postizanje rezultata propisanog tom direktivom.
29 Now, in the case in the main proceedings, the Law of 2002’s amendment of Paragraph 14(3) of the TzBfG came into force on 1 January 2003, that is to say, after Directive 2000/78 was published in the Official Journal of the European Communities, but before the period allowed by Article 18 of that directive for its transposition had expired.
29 U predmetu u glavnom postupku izmjena članka 14. stavka 3. TzBfG-a Zakonom iz 2002. stupila je na snagu 1. siječnja 2003., što znači nakon objave Direktive 2000/78 u Službenom listu Europskih zajednica, ali prije isteka predviđenog razdoblja za prenošenje iz njezinog članka 18.
30 Third, the Arbeitsgericht München raises the question whether the national court is bound, in proceedings between individuals, to set aside rules of domestic law incompatible with Community law. In this respect it considers that the primacy of Community law must lead the court to find that Paragraph 14(3) of the TzBfG is inapplicable in its entirety and that, therefore, it is necessary to apply the fundamental rule laid down in Paragraph 14(1), in accordance with which there must be some objective reason for the conclusion of a fixed-term contract of employment.
30 Treće, sud koji je uputio zahtjev pita mora li nacionalni sudac u postupku između pojedinaca zanemariti pravila nacionalnog prava koja nisu u skladu s pravom Zajednice. U tom smislu sud smatra da zbog prvenstva prava Zajednice mora utvrditi da članak 14. stavak 3. TzBfG-a u cijelosti nije primjenjiv te je stoga potrebno primijeniti temeljno pravilo predviđeno stavkom 1. toga članka, sukladno kojem moraju postojati određeni objektivni razlozi za sklapanje ugovora o radu na određeno vrijeme.
31 Those were the circumstances in which the Arbeitsgericht München decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
31 U tim je okolnostima Arbeitsgericht München odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
‘1(a) Is Clause 8(3) of the Framework Agreement … to be interpreted, when transposed into domestic law, as prohibiting a reduction of protection following from the lowering of the age limit from 60 to 58?
„1. (a) Treba li članak 8. stavak 3. Okvirnog sporazuma […] tumačiti na način da prilikom prijenosa u nacionalno pravo zabranjuje reformaciju koja proizlazi iz smanjenja dobne granice sa 60 na 58 godina?
1(b) Is Clause 5(1) of the Framework Agreement … to be interpreted as precluding a provision of national law which – like the provision at issue in this case – does not contain any of the three restrictions set out in paragraph 1 of that clause?
1. (b) Treba li članak 5. stavak 1. Okvirnog sporazuma […] tumačiti na način da mu je protivna odredba nacionalnog prava, poput one u glavnom postupku, koja ne sadržava nijedno od tri ograničenja predviđena stavkom 1. toga članka?
2. Is Article 6 of … Directive 2000/78 … to be interpreted as precluding a provision of national law which, like the provision at issue in this case, authorises the conclusion of fixed-term employment contracts, without any objective reason, with workers aged 52 and over, contrary to the principle requiring justification on objective grounds?
2. Treba li članak 6. Direktive 2000/78 […] tumačiti na način da mu je protivna odredba nacionalnog prava, poput one u glavnom postupku, koja dopušta sklapanje ugovora o radu na određeno vrijeme s radnicima u dobi od 52 godine i starijima, i to bez objektivnog razloga, suprotno načelu kojim se zahtijeva takav objektivan razlog?
3. If one of those three questions is answered in the affirmative: must the national court refuse to apply the provision of domestic law which is contrary to Community law and apply the general principle of internal law, under which fixed terms of employment are permissible only if they are justified on objective grounds?’
3. Ako je odgovor na jedno od navedenih triju pitanja potvrdan: mora li nacionalni sudac odbiti primjenu odredbe nacionalnog prava koja je suprotna pravu Zajednice i primijeniti opće načelo nacionalnog prava na temelju kojeg se dopušta sklapanje ugovora o radu na određeno vrijeme samo ako je opravdano na temelju objektivnog razloga?“
32 At the hearing the admissibility of the reference for a preliminary ruling was challenged by the Federal Republic of Germany, on the grounds that the dispute in the main proceedings was fictitious or contrived. Indeed, in the past Mr Helm has publicly argued a case identical to Mr Mangold’s, to the effect that Paragraph 14(3) of the TzBfG is unlawful.
32 Na raspravi je Savezna republika Njemačka izrazila sumnju u dopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku zbog toga što je spor iz glavnog postupka fiktivan ili umjetan. U prošlosti je R. Helm zaista javno zastupao stajalište jednako stajalištu W. Mangolda u pogledu nezakonitosti članka 14. stavka 3. TzBfG-a.
33 It is first of all to be noted in that respect that, pursuant to Article 234 EC, where a question on the interpretation of the Treaty or of subordinate acts of the institutions of the Community is raised before any court or tribunal of a Member State, that court or tribunal may, if it considers that a decision on the question is necessary to enable it to give judgment, request the Court of Justice to give a ruling thereon (see, inter alia, Case C-451/99 Cura Anlagen [2002] ECR I-3193, paragraph 22).
33 U tom pogledu prije svega valja podsjetiti da, u skladu s člankom 234. UEZ-a, bilo koji sud države članice kojemu se postavi pitanje tumačenja Ugovora ili akata institucija Zajednice, može, ako smatra da mu je potrebna prethodna odluka kako bi mogao donijeti presudu, uputiti zahtjev za prethodnu odluku Sudu (vidjeti, inter alia, presudu od 21. ožujka 2002., Cura Anlagen, C-451/99, Zb., str. I-3193., t. 22.).
"34 In the context of that procedure for making a reference, the national court, which alone has direct knowledge of the facts of the case, is in the best position to assess, with full knowledge of the matter before it, the need for a preliminary ruling to enable it to give judgment (Case C-83/91 Meilicke [1992] ECR I-4871, paragraph 23; C-146/93 McLachlan [1994] ECR I-3229, paragraph 20; Case C-412/93 Leclerc-Siplec [1995] ECR I-179, paragraph 10; and C-167/01 Inspire Art [2003] ECR I-10155, paragraph 43."
"34 U okviru tog postupka upućivanja zahtjeva nacionalni je sud, koji sam ima izravna saznanja o činjenicama iz predmeta, u najboljoj poziciji da uz puno poznavanje predmeta koji rješava ocijeni potrebe upućivanja zahtjeva za prethodnu odluku kako bi mogao donijeti presudu (vidjeti presude od 16. srpnja 1992., Meilicke, C-83/91, Zb., str. I-4871., t. 23.; od 7. srpnja 1994., McLachlan, C-146/93, Zb. str. I-3229., t. 20.; od 9. veljače 1995., Leclerc-Siplec, C-412/93, Zb, str. I-179., t. 10.; i od 30. rujna 2003., Inspire Art, C-167/01, Zb., str. I-10155., t. 43.)."
"35 Consequently, where the question submitted by the national court concerns the interpretation of Community law, the Court of Justice is, in principle, bound to give a ruling (Case C-231/89 Gmurzynska-Bscher [1990] ECR I-4003, paragraph 20; Leclerc-Siplec, paragraph 11; Joined Cases C-358/93 and C-416/93 Bordessa and Others [1995] ECR I-361, paragraph 10; and Inspire Art, paragraph 44)."
"35 Posljedično, s obzirom na to da se pitanja koja je postavio nacionalni sud odnose na tumačenje odredbe prava Zajednice, Sud je u načelu dužan donijeti odluku (vidjeti presudu od 8. studenoga 1990. Gmurzynska-Bscher, C-231/89, Zb. str. I-4003., t. 20.; gore navedenu presudu Leclerc-Siplec, t. 11.; presudu od 23. veljače 1995., Bordessa i dr., C-358/93, Zb. str. I-361., t. 10.; i gore navedenu presudu Inspire Art, t. 44.)."
"36 Nevertheless, the Court considers that it may, if need be, examine the circumstances in which the case was referred to it by the national court, in order to assess whether it has jurisdiction. The spirit of cooperation which must prevail in preliminary ruling proceedings requires the national court for its part to have regard to the function entrusted to the Court of Justice, which is to contribute to the administration of justice in the Member States and not to give opinions on general or hypothetical questions (Case 149/82 Robards [1983] ECR 171, paragraph 19; Meilicke, paragraph 25; and Inspire Art, paragraph 45)."
"36 Međutim, Sud smatra da prilikom provjere svoje nadležnosti mora istražiti okolnosti u kojima mu je nacionalni sud uputio predmet. Duh suradnje koji treba prevladavati u prethodnom postupku zahtijeva od nacionalnog suda da uzme u obzir zadaću povjerenu Sudu, a to je doprinos sudovanju u državama članicama, a ne davanje mišljenja o općim ili hipotetskim pitanjima (vidjeti presudu od 3. veljače 1983., Robards, C-149/82, Zb., str. 171., t. 19.; gore navedenu presudu Meilicke, t. 25.; i gore navedenu presudu Inspire Art, t. 45.)."
38 However, in the case in the main proceedings, it hardly seems arguable that the interpretation of Community law sought by the national court does actually respond to an objective need inherent in the outcome of a case pending before it. In fact, it is common ground that the contract has actually been performed and that its application raises a question of interpretation of Community law. The fact that the parties to the dispute in the main proceedings are at one in their interpretation of Paragraph 14(3) of the TzBfG cannot affect the reality of that dispute.
38 Međutim, u predmetu u glavnom postupku nije sporno da tumačenje prava Zajednice koje zahtijeva nacionalni sud zapravo odgovara objektivnoj potrebi za rješavanje spora koji se pred njim vodi. Zapravo je jasno da je ugovor o radu realiziran te da iz njegove primjene proizlazi pitanje o tumačenju prava Zajednice. Činjenica da su stranke spora u glavnom postupku suglasne u tumačenju članka 14. stavka 3. TzBfG-a ne utječe na činjenicu da spor postoji.
41 Here it is to be noted that Clause 5(1) of the Framework Agreement is supposed to ‘prevent abuse arising from the use of successive fixed-term employment contracts or relationships’.
41 U pogledu tog pitanja treba istaknuti da članak 5. točka 1. Okvirnog sporazuma treba „spriječiti zlouporabe koje proizlaze iz uzastopnih ugovora o radu ili radnih odnosa na određeno vrijeme”.
45 As a preliminary point, it is to be noted that, in the case in the main proceedings, the contract was concluded on 26 June 2003, that is to say, when the TzBfG, as amended by the Law of 2002 which lowered the age above which it is permissible to conclude fixed-term contracts of employment from 58 to 52, was in force. In the instant case, it is common ground that Mr Mangold was engaged by Mr Helm at the age of 56.
45 Najprije treba istaknuti da je u predmetu u glavnom postupku ugovor sklopljen 26. lipnja 2003., znači kada je na snazi bio TzBfG kako je izmijenjen Zakonom iz 2002., kojim je smanjena dob iznad koje je dopušteno sklapati ugovore o radu na određeno vrijeme s 58 na 52 godine. U ovom je predmetu jasno da je R. Helm zaposlio W. Mangolda u dobi od 56 godina.
51 The term ‘implementation’, used without any further precision in Clause 8(3) of the Framework Agreement, does not refer only to the original transposition of Directive 1999/70 and especially of the Annex thereto containing the Framework Agreement, but must also cover all domestic measures intended to ensure that the objective pursued by the directive may be attained, including those which, after transposition in the strict sense, add to or amend domestic rules previously adopted.
51 Pojam „provedba” koji je bez dodatnih objašnjenja upotrijebljen u članku 8. točki 3. Okvirnog sporazuma ne odnosi se samo na prvotno prenošenje Direktive 1999/70, a posebno njezinog priloga koji sadržava Okvirni sporazum, već također mora obuhvatiti sve nacionalne mjere kojima se osigurava postizanje njezinog cilja, uključujući one koje nakon prenošenja u užem smislu dopunjuju ili izmjenjuju već donesena nacionalna pravila.
55 By its second and third questions, which may appropriately be considered together, the national court seeks in essence to ascertain whether Article 6(1) of Directive 2000/78 must be interpreted as precluding a provision of domestic law such as that at issue in the main proceedings which authorises, without restriction, unless there is a close connection with an earlier contract of employment of indefinite duration concluded with the same employer, the conclusion of fixed-term contracts of employment once the worker has reached the age of 52. If so, the national court asks what conclusions it must draw from that interpretation.
55 Drugim i trećim pitanjem, koja valja razmotriti zajedno, sud koji je uputio zahtjev zapravo pita treba li se članak 6. stavak 1. Direktive 2000/78 o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja tumačiti na način da mu je protivna odredba nacionalnog prava poput one u glavnom postupku koja dopušta, bez ograničenja, osim kada postoji uska povezanost s prethodnim ugovorom o radu na neodređeno vrijeme koji je sklopljen s istim poslodavcem, sklapanje ugovora o radu na određeno vrijeme ako je radnik napunio 52 godine starosti. Ako je odgovor potvrdan, sud koji je uputio zahtjev pita koje zaključke mora izvesti iz takvog tumačenja.
58 Specifically with regard to differences of treatment on grounds of age, Article 6(1) of Directive 2000/78 provides that the Member States may provide that such differences of treatment ‘shall not constitute discrimination, if, within the context of national law, they are objectively and reasonably justified by a legitimate aim, including legitimate employment policy, labour market and vocational training objectives, and if the means of achieving that aim are appropriate and necessary’. According to subparagraph (a) of the second paragraph of Article 6(1), those differences may include inter alia ‘the setting of special conditions on access to employment and vocational training, employment and occupation … for young people, older workers and persons with caring responsibilities in order to promote their vocational integration or ensure their protection’ and, under subparagraphs (b) and (c), the fixing of conditions of age in certain special circumstances.
58 U pogledu različitog postupanja na temelju dobi, članak 6. stavak 1. Direktive 2000/78 predviđa da države članice mogu predvidjeti da se različito postupanje na temelju dobi „neće smatrati diskriminacijom ako su, u kontekstu nacionalnog prava, te razlike objektivno i razumno opravdane legitimnim ciljem, uključujući legitimne ciljeve politike zapošljavanja, tržišta rada i strukovnog obrazovanja, te ako su načini ostvarivanja tog cilja primjereni i nužni”. Sukladno istom stavku, drugom podstavku, točki (a), različito postupanje može, inter alia, biti „postavljanje posebnih uvjeta za pristup zapošljavanju i strukovnom osposobljavanju, za zapošljavanje i obavljanje zanimanja [...] za mlade osobe, starije radnike i osobe koje su dužne skrbiti o drugima, radi poticanja njihove strukovne integracije ili osiguranja njihove zaštite”, kao i točkama (b) i (c), određivanje uvjeta u pogledu dobi u određenim posebnim okolnostima.