natgillin/translations-raw huggingface dataset:
5. If, on 16 September 1985, a Member State had a competitive examination in place designed to select from among the holders referred to in paragraph 2, those who are to be authorised to become owners of new pharmacies whose creation has been decided on as part of a national system of geographical division, that Member State may, by way of derogation from paragraph 1, proceed with that examination and require nationals of Member States who possess evidence of formal qualifications as a pharmacist referred to in Annex V, point 5.6.2 or who benefit from the provisions of Article 23 [relating to acquired rights] to take part in it.’
5. Ako je država članica na dan 16. rujna 1985. imala uspostavljen sustav natječaja na temelju ispita čija je svrha da između osoba iz stavka 2. odabere one koji mogu postati vlasnici novih ljekarna osnovanih u skladu s nacionalnim sustavom zemljopisne podjele, ta država članica može, odstupajući od stavka 1., nastaviti s takvim sustavom natječaja i zahtijevati od državljana država članica koji posjeduju dokaz o formalnoj osposobljenosti za farmaceuta iz točke 5.6.2. Priloga V., ili za koje vrijede odredbe članka 23. [o stečenim pravima], da sudjeluju u takvim natječajima.”
8 Article 2 of Law 16/1997 on the regulation of pharmacies (Ley de Regulación de los Servicios de las Oficinas de Farmacia 16/1997) of 26 April 1997 (BOE No 100, p. 13450) (‘Law 16/1997’) provides:
8 Članak 2. Zakona 16/1997 o ljekarničkim ustanovama (Ley de Regulación de los Servicios de las Oficinas de Farmacia 16/1997) od 26. travnja 1997. (BOE br. 100, str. 13450.) („Zakon 16/1997”) određuje:
‘1. … [F]or the purposes of organising pharmaceutical services for the general public, the Autonomous Communities, which are responsible for ensuring such services, shall establish specific planning criteria for the licensing of pharmacies.
„1. […] [U] svrhu organiziranja ljekarničkih usluga za javnost, autonomne zajednice koje su zadužene za osiguravanje takvih usluga utvrđuju posebne kriterije kojima se uređuje izdavanje odobrenja ljekarnama.
2. In establishing planning policy for pharmacies, account shall be taken of population density, geographical characteristics and the distribution of inhabitants, with a view to ensuring accessibility and quality of service, as well as the satisfactory supply of medicinal products, in accordance with the public health needs in each territory.
2. Pri utvrđivanju politike organiziranja i obavljanja djelatnosti ljekarni u obzir treba uzeti gustoću naseljenosti, zemljopisne karakteristike i raspodjelu stanovništva, kako bi se osigurala dostupnost i kvaliteta usluge kao i zadovoljavajuća opskrba lijekovima, u skladu s javnozdravstvenim potrebama svakog područja.
The territorial distribution of pharmacies shall be established by unit of population and distance between pharmacies, as determined by the Autonomous Communities in accordance with the general criteria referred to above. In any event, the rules for territorial distribution must ensure adequate pharmaceutical services for all members of the public.
Teritorijalna raspodjela ljekarni ostvaruje se prema populacijskoj jedinici i udaljenosti između ljekarni, što određuju autonomne zajednice u skladu s gore spomenutim općim kriterijima. Pravilima teritorijalne raspodjele u svakom slučaju osigurava se odgovarajuća ljekarnička usluga za cjelokupnu javnost.
3. The minimum unit of population required for the opening of a pharmacy shall be, as a general rule, 2 800 inhabitants per establishment. Depending on the concentration of the population, the Autonomous Communities may establish higher minimum units of population up to a maximum of 4 000 inhabitants per pharmacy. In any event, once those thresholds have been exceeded, a new pharmacy may be opened per fraction above 2 000 inhabitants.
3. Opće pravilo je da je minimalna populacijska jedinica potrebna za otvaranje ljekarne 2800 stanovnika po ljekarni. Ovisno o koncentraciji populacije, autonomne zajednice mogu utvrditi veće minimalne populacijske jedinice do najviše 4000 stanovnika po ljekarni. U svakom slučaju, kada se ti pragovi premaše, nova ljekarna može se otvoriti za broj iznad 2000 stanovnika.
4. As a general rule, the minimum distance between pharmacies, account being taken of geographical criteria and the distribution of inhabitants, shall be 250 metres. Depending on the concentration of the population, the Autonomous Communities may authorise shorter distances between pharmacies. In addition, the Autonomous Communities may set limits on the establishment of pharmacies in the proximity of public health centres.’
4. Minimalna udaljenost između ljekarni, uzimajući u obzir zemljopisne kriterije i raspodjelu stanovništva, u pravilu je 250 metara. Ovisno o koncentraciji populacije, autonomne zajednice mogu odobriti kraće udaljenosti između ljekarni. Osim toga, autonomne zajednice mogu utvrditi ograničenja za osnivanje ljekarni u blizini javnozdravstvenih centara.”
9 Pursuant to that legislation, the Autonomous Community of Asturias adopted Decree 72/2001 regulating pharmacies and dispensaries in the Principality of Asturias (Decreto 72/2001 regulador de las oficinas de farmacia y botiquines en el Principado de Asturias) of 19 July 2001 (BOPA No 175 of 28 July 2001, p. 10135) (‘Decree 72/2001’).
9 U skladu s tim propisom, autonomna zajednica Asturija donijela je Dekret 72/2001 kojim uređuje pitanje ljekarni i ljekarničkih depoa u kneževini Asturias (Decreto 72/2001 regulador de las oficinas de farmacia y botiquinesen el Principado de Asturias) od 19. srpnja 2001 (BOPA br. 175, od 28. srpnja 2001., str. 10135.) („Dekret 72/2001”).
‘The territory of the Autonomous Community is divided into pharmaceutical areas which coincide, as a general rule, with the basic health areas established under the public health planning policy of the Principality of Asturias.’
„Područje autonomne zajednice podijeljeno je na ljekarničke zone koje u pravilu odgovaraju osnovnim zdravstvenim zonama kako su utvrđene u politici organiziranja i obavljanja djelatnosti javnozdravstvenih usluga kneževine Asturije.”
‘1. In each pharmaceutical area, the number of pharmacies shall be based on a unit of population of 2 800 inhabitants per pharmacy. Once that number has been exceeded, a new pharmacy may be established for the fraction above 2 000 inhabitants.
„1. U svakoj ljekarničkoj zoni broj ljekarni temelji se na populacijskoj jedinici od 2800 stanovnika po ljekarni. Kada se taj prag premaši, nova ljekarna može se otvoriti za broj iznad 2000 stanovnika.
2. In all the basic health areas and in all municipalities there may be at least one pharmacy.’
2. U svim osnovnim zdravstvenim zonama i u svim općinama može se otvoriti najmanje jedna ljekarna.”
‘For the purposes of this Decree, the number of inhabitants shall be calculated on the basis of the data derived from the most recent municipal census.’
„U smislu ovog Dekreta, broj stanovnika izračunava se na temelju podataka iz najnovijeg općinskog popisa stanovnika.”
14 Article 4 of Decree 72/2001 provides:
14 Članak 4. Dekreta 72/2001 određuje:
‘1. As a general rule, the minimum distance between pharmacies shall be 250 metres, irrespective of the pharmaceutical area in which they are located.
„1. Minimalna udaljenost između ljekarni, neovisno o ljekarničkoj zoni u kojoj se nalaze, u pravilu je 250 metara.
17 The notification of the competitive examination indicates the pharmaceutical area and, where appropriate, the administrative area and the locality in which the new pharmacy is to be opened. Following publication of that notification, pharmacists who are interested must submit their applications, together with documentary evidence of their qualifications. Next, a board whose members are drawn from the administration, the register of pharmacists and the various professional associations meets in order to assess the candidates’ qualifications.
17 U obavijesti o natječaju navodi se ljekarnička zona i, prema potrebi, administrativno područje i lokacija nove ljekarne. Po izdavanju te obavijesti, zainteresirani farmaceuti podnose prijave kojima prilažu dokaze o svojim kvalifikacijama. Zatim se radi procjene kvalifikacija kandidata sastaje odbor čiji članovi dolaze iz tijela državne uprave, ljekarničke komore i raznih stručnih udruženja.
18 After being granted the licence, the successful pharmacist is required to specify the premises in which he will pursue his activities. The competent authorities are to check whether the territorial planning criteria imposed by the legislation have been observed.
18 Nakon što dobije dozvolu, uspješni farmaceut dužan je navesti objekt u kojem će obavljati svoju djelatnost. Nadležna tijela provjeravaju je li zadovoljen zakonski utvrđen teritorijalni kriterij za organiziranje i obavljanje djelatnosti.
‘4. Neither professional experience as a pharmacy licence-holder or joint licence-holder nor any other type of qualification shall be taken into consideration if one or the other has previously been used to obtain a licence to set up a pharmacy.
„4. Ni profesionalno iskustvo farmaceuta koji je vlasnik ili suvlasnik ljekarne s dozvolom za rad ni bilo koja druga vrsta kvalifikacije ne uzimaju se u obzir ako je bilo što od toga prethodno upotrijebljeno za ishođenje dozvole za otvaranje ljekarne.
6. Points for professional qualifications shall be increased by 20% for professional experience within the Principality of Asturias.
6. Bodovi za stručne kvalifikacije uvećavaju se za 20 % za stručno iskustvo unutar kneževine Asturije.
"(a) pharmacists who have never held a licence to operate a pharmacy;"
"(a) farmaceuti koji nikad nisu imali dozvolu za obavljanje djelatnosti vođenja ljekarne;"
"(c) pharmacists who have pursued their professional activities within the Principality of Asturias;"
"(c) farmaceuti koji obavljaju svoju profesionalnu djelatnost unutar kneževine Asturije;"
"23 By decision of 14 June 2002, the Consejería de Salud y Servicios Sanitarios launched a call for applications, with a view to the granting of licences to open new pharmacies in the Autonomous Community of Asturias (BOPA No 145 of 24 June 2002, p. 8145; ‘the decision of 14 June 2002’)."
"23 Državno tijelo Consejería de Salud y Servicios Sanitarios odlukom od 14. lipnja 2002. objavilo je poziv za podnošenje zahtjeva za izdavanje dozvola za otvaranje novih ljekarni u autonomnoj zajednici Asturiji (BOPA br. 145 od 24. lipnja 2002., str. 8145; „odluka od 14. lipnja 2002.”)."
28 In both of those cases, Mr Blanco Pérez and Ms Chao Gómez disputed the legality of the abovementioned decisions and of Decree 72/2001, inter alia on the ground that they had the effect of preventing pharmacists from gaining access to new pharmacies in the Autonomous Community of Asturias. Moreover, they claimed, Decree 72/2001 sets out improper criteria for the selection of licensees for new pharmacies.
28 U oba navedena predmeta J. M. Blanco Pérez i M. P. Chao Gómez osporavali su zakonitost gore spomenutih odluka i Dekreta 72/2001 između ostalog zato što su farmaceutima onemogućavali otvaranje novih ljekarni u autonomnoj zajednici Asturiji. Osim toga, oni tvrde da Dekret 72/2001 predviđa nedopuštene kriterije za odabir nositelja dozvola za otvaranje novih ljekarni.
‘Should Articles 2, 3 and 4 of [Decree 72/2001] and Sections 4, 6 and 7 of the Annex thereto be considered to be in breach of Article [49 TFEU]?’
„Treba li članke 2., 3., i 4. [Dekreta 72/2001] i odjeljke 4., 6., i 7. njegovog priloga smatrati protivnima članku [49. UFEU-a]?”
‘Does Article [49 TFEU] preclude the legislation of the Autonomous Community of the Principality of Asturias concerning authorisation for the establishment of pharmacies?’
„Jesu li odredbe zakonodavstva autonomne zajednice [...] Asturije koje se odnose na odobravanje otvaranja ljekarni protivne članku [49. UFEU-a]?”
32 By order of the President of the Court of 28 February 2008, Cases C-570/07 and C-571/07 were joined for the purposes of the written and oral procedure and the judgment.
32 Rješenjem predsjednika Suda od 28. veljače 2008. predmeti C-570/07 i C-571/07 spojeni su u svrhu pisanog i usmenog postupka kao i presude.
34 First of all, they argue, the referring court does not provide any information on the factual situation of Mr Blanco Pérez and Ms Chao Gómez. Secondly, it does not clearly indicate the provisions of national law concerned and does not sufficiently set out the reasons which led it to inquire as to the compatibility of those provisions with Article 49 TFEU. Lastly, the questions referred are hypothetical since the disputes in the main proceedings concern two Spanish nationals. In the absence of any cross-border element, those questions are unrelated to European Union law (‘EU law’).
34 Kao prvo, oni tvrde da sud koji je uputio zahtjev nije pružio dovoljno informacija o činjeničnoj situaciji J. M. Blanco Pérez i M. P. Chao Gómez. Kao drugo, taj sud ne navodi jasno o kojim se odredbama nacionalnog prava radi i ne obrazlaže dovoljno precizno razloge zbog kojih traži preispitivanje spojivosti tih odredaba s člankom 49. UFEU-a. I na kraju, postavljena pitanja su hipotetska jer se glavni postupci odnose na dvoje španjolskih državljana. Ako nema nikakvog prekograničnog elementa, ta pitanja nemaju veze s pravom Europske unije.
35 In that regard, it should be borne in mind that it is solely for the national court before which the dispute has been brought, and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court. Consequently, where the questions submitted concern the interpretation of EU law, the Court is in principle bound to give a ruling (see, to that effect, Case C-379/98 PreussenElektra [2001] ECR I-2099, paragraph 38, and Case C-169/07 Hartlauer [2009] ECR I-1721, paragraph 24).
35 S tim u vezi, valja imati na umu da je isključivo na nacionalnim sudovima, pred kojima se vodi postupak i koji moraju preuzeti odgovornost za sudsku odluku koja će biti donesena, da s obzirom na specifičnosti predmeta ocijene je li prethodna odluka neophodna za donošenje presude i koliko su pitanja koja postavljaju Sudu relevantna. Prema tome, ako se postavljena pitanja odnose na tumačenje prava Unije, Sud je u načelu obvezan donijeti odluku (u tom smislu vidjeti presude od 13. ožujka 2001., PreussenElektra, C-379/98, Zb., str. I-2099., t. 38., i od 10. ožujka 2009., Hartlauer, C-169/07, Zb., str. I-1721., t. 24.).
36 It follows that questions concerning EU law enjoy a presumption of relevance. Thus, the Court may refuse to rule on a question referred by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of EU law that is sought is unrelated to the actual facts of the main action or its purpose, where the problem is hypothetical, or where the Court does not have before it the factual or legal material necessary to give a useful answer to the questions submitted to it (see, to that effect, Joined Cases C-94/04 and C-202/04 Cipolla and Others [2006] ECR I-11421, paragraph 25, and Joined Cases C-222/05 to C-225/05 van der Weerd and Others [2007] ECR I-4233, paragraph 22).
36 Iz toga slijedi da za pitanja koja se odnose na pravo Unije vrijedi pretpostavka relevantnosti. Sud može odbaciti zahtjev koji je postavio nacionalni sud samo ako je očito da traženo tumačenje prava Unije nije ni u kakvoj vezi sa stvarnim stanjem ili predmetom glavnog postupka, ako je pitanje hipotetske prirode ili ako Sud ne raspolaže činjeničnim i pravnim elementima potrebnima kako bi na koristan način odgovorio na pitanja koja su mu postavljena (u tom smislu vidjeti presude od 5. prosinca 2006., Cipolla i dr., spojeni predmeti C-94/04 i C-202/04, Zb., str. I-11421., t. 25., i od 7. lipnja 2007., van der Weerd i dr., spojeni predmeti od C-222/05 do C-225/05, Zb., str. I-4233., t. 22.).
39 Admittedly, it is common ground that Mr Blanco Pérez and Ms Chao Gómez are of Spanish nationality and that all aspects of the main proceedings are confined within one Member State. However, as is apparent from the case-law, the Court’s answer may be useful to the referring court even in such circumstances, in particular if its national law were to require it to grant a Spanish national the same rights as those which a national of another Member State would derive from EU law in the same situation (see, inter alia, Case C-451/03 Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti [2006] ECR I-2941, paragraph 29, and Cipolla and Others, paragraph 30).
39 Doista, nije sporno da su J. M. Blanco Pérez i M. P. Chao Gómez španjolski državljani i da su svi elementi glavnog postupka ograničeni na jednu državu članicu. Međutim, iz sudske prakse proizlazi da bi čak i u takvim okolnostima odgovor Suda mogao biti od koristi sudu koji je uputio zahtjev, posebno u slučaju kada nacionalno pravo nalaže sudu koji je uputio zahtjev da omogući španjolskom državljaninu uživanje istih prava poput onih koja bi u istoj situaciji imao državljanin druge države članice osim Kraljevine Španjolske, na temelju prava Unije (vidjeti osobito presude od 30. ožujka 2006., Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti, C-451/03, Zb., str. I-2941., t. 29., i gore navedenu Cipolla i dr., t. 30.).
40 Furthermore, while national legislation such as that at issue in the main proceedings – which applies to Spanish nationals and to nationals of other Member States alike – is, generally, capable of falling within the scope of the provisions relating to the fundamental freedoms established by the Treaty only to the extent that it applies to situations connected with trade between the Member States, it is far from inconceivable that nationals established in Member States other than the Kingdom of Spain have been or are interested in operating pharmacies in the Autonomous Community of Asturias (see, to that effect, Case C-384/08 Attanasio Group [2010] ECR I-0000, paragraphs 23 and 24 and the case-law cited).
40 Osim toga, iako se nacionalni propis kao što je onaj u glavnom postupku - koji se istovjetno primjenjuje na španjolske državljane i na državljane drugih država članica - ne može, kao opće pravilo, odnositi na odredbe u vezi s temeljnim slobodama jamčenima Ugovorom osim u mjeri u kojoj se primjenjuje na situacije koje imaju poveznicu s [razmjenom] između država članica, nikako ne može biti isključeno da su državljani s poslovnim nastanom u drugim državama članicama osim Kraljevine Španjolske bili ili jesu zainteresirani za obavljanje djelatnosti vođenja ljekarni u autonomnoj zajednici Asturias [Asturiji] (vidjeti u tom smislu presudu od 11. ožujka 2010., Attanasio Group, C-384/08, Zb., Str. I-2055., t. 23. i 24. i navedenu sudsku praksu).
41 Thirdly, the orders for reference adequately describe the legal and factual background to the disputes in the main proceedings and the information provided by the referring court allows the scope of the questions referred to be determined. Thus, the orders for reference have given interested parties a genuine opportunity to submit observations in accordance with Article 23 of the Statute of the Court of Justice of the European Union, as is indeed shown by the content of the observations submitted in these proceedings.
41 Treće, valja utvrditi da odluke kojima se upućuju zahtjevi za prethodnu odluku na odgovarajući način opisuju pravni i činjenični okvir glavnih postupaka i da se na temelju informacija koje je dostavio nacionalni sud može odrediti doseg postavljenih pitanja. Tako su zahtjevi za prethodnu odluku zainteresiranim strankama dali stvarnu priliku da podnesu svoja očitovanja u skladu s člankom 23. Statuta Suda Europske unije kao što uistinu i proizlazi iz sadržaja očitovanja podnesenih u tim postupcima.
"43 It should first be noted that, pursuant to Article 168(7) TFEU, as clarified by the case-law of the Court and by recital 26 in the preamble to Directive 2005/36, EU law does not detract from the power of the Member States to organise their social security systems and to adopt, in particular, provisions to govern the organisation of health services such as pharmacies. In exercising that power, however, Member States must comply with EU law and, in particular, with the Treaty provisions on the fundamental freedoms, since those provisions prohibit Member States from introducing or maintaining unjustified restrictions on the exercise of those freedoms in the healthcare sector (see, to that effect, Hartlauer, paragraph 29; Case C-531/06 Commission v Italy [2009] ECR I-0000, paragraph 35; and Joined Cases C-171/07 and C-172/07 Apothekerkammer des Saarlandes and Others [2009] ECR I-0000, paragraph 18)."
"43 Prije svega valja podsjetiti da, sukladno članku 168. stavku 7. UFEU-a, onako kako ga tumači praksa Suda i uvodnoj izjavi 26. Direktive 2005/36, pravo Unije ne zadire u ovlast država članica da uređuju svoje sustave socijalne sigurnosti te da poduzimaju posebno mjere usmjerene na organizaciju zdravstvenih službi kao što je ljekarnička. Međutim, prilikom izvršavanja tih ovlasti države članice moraju poštovati pravo Unije, osobito odredbe UFEU-a koje se odnose na temeljne slobode, i koje sadržavaju zabranu državama članicama da uvode ili održavaju na snazi neosnovana ograničenja za izvršavanje te slobode u području zdravstvene skrbi jer se tim odredbama državama članicama zabranjuje da uvode ili održavaju na snazi neosnovana ograničenja za izvršavanje tih sloboda u području zdravstvene skrbi (vidjeti u tom smislu presude Hartlauer, gore navedena, t. 29.; od 19. svibnja 2009., Komisija/Italija, C-531/06, Zb., str. I-4103., t. 35., i Apothekerkammer des Saarlandes i dr., C-171/07 i C-172/07, Zb., str. I-4171.,, t. 18.)."
44 That being so, when assessing whether that obligation has been complied with, account must be taken of the fact that the health and life of humans rank foremost among the assets and interests protected by the Treaty and that it is for the Member States to determine the level of protection which they wish to afford to public health and the way in which that level is to be achieved. Since the level may vary from one Member State to another, Member States should be allowed a measure of discretion (see, to that effect, Case C-141/07 Commission v Germany [2008] ECR I-6935, paragraph 51, and Apothekerkammer des Saarlandes and Others, paragraph 19).
44 Prema tome, kada se ocjenjuje je li ta obveza ispunjena, valja uzeti u obzir činjenicu da su zdravlje i život ljudi najvažniji od svih dobara i interesa zaštićenih Ugovorom i da je na državama članicama da odluče o stupnju zaštite javnog zdravlja koji žele osigurati i načinu na koji će taj stupanj doseći. Ovaj stupanj može biti različit od jedne države članice do druge, te valja državama članicama priznati marginu prosudbe (vidjeti u tom smislu presudu od 11. rujna 2008., Komisija/Njemačka, C-141/07, Zb., str. I-6935., t. 51., i gore navedenu presudu Apothekerkammer des Saarlandes i dr., t. 19.).
47 As it is, it is common ground in that connection that, on 16 September 1985, such an examination was in place in Spain and that the procedure at issue in the main proceedings corresponds to that examination. Consequently, the Member State concerned may maintain that procedure and may require all pharmacists to take part in it, provided that the rules relating to it are in conformity with EU law.
47 S tim u vezi nije sporno da je 16. rujna 1985. u Španjolskoj postojao takav sustav natječaja i da postupak o kojem je riječ u glavnom postupku odgovara takvom sustavu. Stoga predmetna država članica može zadržati taj postupak te može zahtijevati da u njemu sudjeluju svi ljekarnici, pod uvjetom da su pravila vezana uz taj postupak u skladu s pravom Unije.