natgillin/translations-raw huggingface dataset:
49 Lastly, it must be stated that the territorial scope of a prohibition against further infringement or threatened infringement of a Community trade mark can extend to the entire area of the European Union. That said, in accordance with Article 90 of Regulation No 40/94, which is concerned with the application of the Brussels Convention, read in conjunction with Article 33(1) of Regulation No 44/2001, the other Member States are, as a rule, required to recognise and enforce the judgment, thereby conferring on it a cross-border effect.
49 Na kraju treba napomenuti da teritorijalno područje primjene zabrana daljnje povrede ili prijetnje povrede žiga Zajednice može obuhvaćati cijelo područje Unije. Međutim, u skladu s člankom 90. Uredbe br. 40/94, koji se odnosi na primjenu Briselske konvencije, u vezi s člankom 33. stavkom 1. Uredbe br. 44/2001, druge države članice u pravilu trebaju priznati i izvršiti presudu, dajući joj time prekogranični učinak.
50 Consequently, the answer to the first question is that Article 98(1) of Regulation No 40/94 must be interpreted as meaning that the scope of the prohibition against further infringement or threatened infringement of a Community trade mark, issued by a Community trade mark court whose jurisdiction is based on Articles 93(1) to (4) and 94(1) of that regulation, extends, as a rule, to the entire area of the European Union.
50 Stoga na prvo pitanje valja odgovoriti da članak 98. stavak 1. Uredbe br. 40/94 treba tumačiti u smislu da područje primjene zabrane daljnje povrede ili prijetnje povrede žiga Zajednice, koju je izdao sud za žig Zajednice čija se nadležnost temelji na članku 93. stavcima od 1. do 4. i članku 94. stavku 1. te uredbe, u pravilu obuhvaća cijelo područje Unije.
51 In view of the answer to the first question, there is no need to reply to the second question referred by the national court.
51 Uzimajući u obzir odgovor dan na prvo pitanje, na drugo pitanje suda koji je uputio zahtjev nije potrebno odgovoriti.
52 By its third and fourth questions, which should be examined together, the national court asks, in essence, whether Article 98(1), second sentence, of Regulation No 40/94 must be interpreted as meaning that a coercive measure, such as a periodic penalty payment, ordered by a Community trade mark court by application of its national law, in order to ensure compliance with a prohibition against further infringement or threatened infringement which it has issued, may have effect in Member States to which the territorial scope of such a prohibition extends other than the Member State of that court. If that is not the case, the national court asks whether the Community trade mark court may order such a coercive measure, similar to or different from that which it adopts pursuant to its national law, by application of the national law of the Member State to whose territory the scope of that prohibition extends.
52 Svojim trećim i četvrtim pitanjem, koja treba razmotriti zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 98. stavak 1. drugu rečenicu tumačiti u smislu da mjera prisile, kao što je plaćanje periodične novčane kazne, koju je na temelju svojeg nacionalnog prava sud za žig Zajednice odredio kako bi osigurao poštovanje zabrane daljnje povrede ili prijetnje povrede koju je izdao, može imati učinak u državama članicama koje obuhvaća teritorijalno područje primjene takve zabrane i koje nisu država članica toga suda. Ako nije tako, sud koji je uputio zahtjev pita može li sud za žig Zajednice odrediti takvu mjeru prisile, koja može i ne mora biti slična mjeri koju taj sud donese na temelju svojeg nacionalnog prava, primjenjujući nacionalno pravo države članice čije je državno područje obuhvaćeno područjem primjene te zabrane.
53 In that connection, it must first be recalled that, as regards the law applicable to coercive measures, the Court has already held that the Community trade mark court seised is required to select, from among the measures provided for under the legislation of its own Member State, such measures as are aimed at ensuring that the prohibition that it has issued is complied with (Nokia, paragraph 49).
53 S tim u vezi valja podsjetiti, kao prvo, da je Sud u pogledu prava koje se primjenjuje na mjere prisile već presudio da sud za žig Zajednice pred kojim je pokrenut postupak treba, među mjerama predviđenima u nacionalnom zakonodavstvu države članice tog suda, izabrati one čiji je cilj osigurati da se poštuje zabrana koju je izdao (gore navedena presuda Nokia, t. 49.).
54 Second, coercive measures ordered by a Community trade mark court pursuant to its Member State’s national law can achieve the objective for which they were issued – namely, ensuring that a prohibition is complied with so that the right conferred by a Community trade mark against the risk of infringement is actually protected throughout the area of the European Union (see, to that effect, Nokia, paragraph 60) – only if the measures have effect in the same territory as that in which the prohibition order itself has effect.
54 Kao drugo, mjerama prisile koje sud za žig Zajednice odredi na temelju nacionalnog prava države članice toga suda može se postići cilj radi kojega su bile izdane, odnosno osigurati poštovanje zabrane radi stvarne zaštite prava koje proizlazi iz žiga Zajednice od opasnosti od povrede na cijelom području Unije (u tom smislu vidjeti gore navedenu presudu Nokia, t. 60.) – samo ako mjere imaju učinak na istom državnom području na kojem učinak ima i sama sudska odluka o zabrani.
55 In the main proceedings, the prohibition order issued by the Community trade mark court was coupled with a periodic penalty payment by that court pursuant to its national law. In order that such a coercive measure may have effect in the territory of a Member State other than that of the court which ordered the measure, a court of that other Member State seised in that regard must, under the provisions of Chapter III of Regulation No 44/2001, recognise and enforce that measure in accordance with the rules and procedures laid down by the national law of that Member State.
55 U glavnom postupku, osim odluke o zabrani koju je izdao sud za žig Zajednice, isti je sud na temelju svojeg nacionalnog prava odredio i plaćanje periodične novčane kazne. Da bi ta mjera prisile mogla imati učinak na državnom području države članice koja nije država članica suda koji je tu mjeru odredio, sud te druge države članice pred kojim je pokrenut postupak treba, u skladu s odredbama iz poglavlja III. Uredbe br. 44/2001 priznati i provesti tu mjeru u skladu s pravilima i postupcima koje propisuje nacionalno pravo te države članice.
56 Where the national law of the Member State in which recognition and enforcement of the decision of a Community trade mark court is sought does not provide for a coercive measure similar to that ordered by the Community trade mark court which issued the prohibition against further infringement or threatened infringement (and coupled that prohibition with such a measure in order to ensure compliance with the prohibition), the court seised of the case in that Member State must, as the Advocate General has observed at point 67 of his Opinion, attain the objective pursued by the measure by having recourse to the relevant provisions of its national law which are such as to ensure that the prohibition originally issued is complied with in an equivalent manner.
56 Ako nacionalno pravo države članice u kojoj se zahtijeva priznavanje i izvršavanje odluke suda za žig Zajednice ne predviđa nijednu mjeru prisile sličnu onoj koju je odredio sud za žig Zajednice koji je izdao zabranu daljnje povrede ili prijetnje povrede (i uz zabranu donio jednu takvu mjeru kojom osigurava poštovanje te zabrane), sud pred kojim je pokrenut postupak u toj državi članici treba, kao što je nezavisni odvjetnik istaknuo u točki 67. svojeg mišljenja, ostvariti cilj navedene mjere primjenjujući relevantne odredbe svojeg nacionalnog prava, koje su takve da na isti način osiguravaju poštovanje prvotno izdane zabrane.
57 That obligation to attain the objective pursued by the coercive measure constitutes an extension of the obligation on the Community trade mark courts to take coercive measures when they issue an order prohibiting further infringement or threatened infringement. Without those related obligations, a prohibition of that kind might not be coupled with measures aimed at ensuring that it is complied with, so that it would, to a large extent, have no dissuasive effect (see, to that effect, Nokia, paragraphs 58 and 60).
57 Ta obveza ispunjavanja cilja navedene mjere prisile predstavlja proširenje obveze naložene sudovima za žig Zajednice da pri izdavanju naredbe o zabrani daljnje povrede ili prijetnje povrede poduzmu i mjere prisile. Bez tih međusobno povezanih obveza, takve zabrane ne bi se mogle povezivati s mjerama čiji je cilj osigurati poštovanje tih zabrana, pa one u velikoj mjeri ne bi imale učinak odvraćanja (vidjeti u tom smislu gore navedenu presudu Nokia, t. 58. i 60.).
58 In that connection, it should be recalled that under the principle of sincere cooperation laid down in Article 4(3), second subparagraph, TEU, it is for the Member States’ courts to ensure judicial protection of an individual’s rights under European Union law (see, to that effect, Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, paragraph 38 and the case-law cited). By virtue of that same provision, the Member States are to take any appropriate measure, general or particular, to ensure fulfilment of the obligations arising out of the Treaties or resulting from the acts of the institutions of the Union. In particular, under Article 3 of Directive 2004/48, Member States are to provide for the measures, procedures and remedies necessary to ensure the enforcement of the intellectual property rights covered by that Directive, including, inter alia, the rights of trade mark proprietors. In accordance with Article 3(2), those measures, procedures and remedies are to be effective, proportionate and dissuasive and are to be applied in such a manner as to avoid the creation of barriers to legitimate trade and to provide for safeguards against their abuse.
58 S tim u vezi valja podsjetiti da je, prema načelu lojalne suradnje utvrđenom u drugom podstavku članka 4. stavka 3. UEU-a, na sudovima država članica da osiguraju sudsku zaštitu prava pojedinaca koja proizlaze iz prava Unije (vidjeti u tom smislu presudu od 13. ožujka 2007., Unibet, C-432/05, Zb., str. I 2271., t. 38. i navedenu sudsku praksu). Na temelju te iste odredbe države članice moraju poduzimati sve odgovarajuće mjere, opće ili posebne, kako bi osigurale ispunjavanje obveza koje proizlaze iz Ugovora ili akata institucija Unije. U skladu s člankom 3. Direktive 2004/48, države članice propisuju posebno mjere, postupke i pravna sredstva potrebne za osiguravanje provedbe prava intelektualnog vlasništva koje obuhvaća ta direktiva, uključujući, između ostaloga, prava nositelja žiga. U skladu s člankom 3. stavkom 2., te mjere, postupci i pravna sredstva moraju biti učinkoviti i proporcionalni i moraju odvraćati od povrede te se moraju primjenjivati na takav način da se izbjegne stvaranje zapreka zakonitoj trgovini i da se osigura zaštita protiv njihove zlouporabe.
59 In the light of the foregoing, the answer to the third and fourth questions is that Article 98(1), second sentence, of Regulation No 40/94 must be interpreted as meaning that a coercive measure, such as a periodic penalty payment, ordered by a Community trade mark court by application of its national law, in order to ensure compliance with a prohibition against further infringement or threatened infringement which it has issued, has effect in Member States to which the territorial scope of such a prohibition extends other than the Member State of that court, under the conditions laid down in Chapter III of Regulation No 44/2001 with regard to the recognition and enforcement of judgments. Where the national law of one of those other Member States does not contain a coercive measure similar to that ordered by the Community trade mark court, the objective pursued by that measure must be attained by the competent court of that other Member State by having recourse to the relevant provisions of its national law which are such as to ensure that the prohibition is complied with in an equivalent manner.
59 S obzirom na gore navedeno, na treće i četvrto pitanje valja odgovoriti da članak 98. stavak 1. drugu rečenicu Uredbe br. 40/94 treba tumačiti u smislu da mjera prisile, kao što je plaćanje periodične novčane kazne, koju je na temelju svojeg nacionalnog prava odredio sud za žig Zajednice kako bi osigurao poštovanje zabrane daljnje povrede ili prijetnje povrede koju je izdao, proizvodi učinak u državama članicama koje obuhvaća teritorijalno područje primjene takve zabrane i koje nisu država članica toga suda, u skladu s uvjetima utvrđenima u poglavlju III. Uredbe br. 44/2001 u pogledu priznavanja i izvršenja presuda. Kada nacionalno pravo jedne od tih drugih država članica ne sadržava nijednu mjeru prisile sličnu onoj koju je odredio sud za žig Zajednice, nadležni sud te druge države članice treba ostvariti cilj navedene mjere primjenjujući relevantne odredbe svojeg nacionalnog prava, koje su takve da na isti način osiguravaju poštovanje prvotno izdane zabrane.
60 Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court. Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
60 Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.
1. Article 98(1) of Council Regulation (EC) No 40/94 of 20 December 1993 on the Community trade mark, as amended by Council Regulation (EC) No 3288/94 of 22 December 1994, must be interpreted as meaning that the scope of the prohibition against further infringement or threatened infringement of a Community trade mark, issued by a Community trade mark court whose jurisdiction is based on Articles 93(1) to (4) and 94(1) of that regulation, extends, as a rule, to the entire area of the European Union.
1. Članak 98. stavak 1. Uredbe br. 40/94 od 20. prosinca o žigu Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 3288/94 od 22. prosinca 1994., treba tumačiti u smislu da područje primjene zabrane daljnje povrede ili prijetnje povrede žiga Zajednice, koju je izdao sud za žig Zajednice čija se nadležnost temelji na članku 93. stavcima od 1. do 4. i članku 94. stavku 1. te uredbe, u pravilu obuhvaća cijelo područje Unije.
2. Article 98(1), second sentence, of Regulation No 40/94, as amended by Regulation No 3288/94, must be interpreted as meaning that a coercive measure, such as a periodic penalty payment, ordered by a Community trade mark court by application of its national law, in order to ensure compliance with a prohibition against further infringement or threatened infringement which it has issued, has effect in Member States to which the territorial scope of such a prohibition extends other than the Member State of that court, under the conditions laid down, in Chapter III of Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters, with regard to the recognition and enforcement of judgments. Where the national law of one of those other Member States does not contain a coercive measure similar to that ordered by the Community trade mark court, the objective pursued by that measure must be attained by the competent court of that other Member State by having recourse to the relevant provisions of its national law which are such as to ensure that the prohibition is complied with in an equivalent manner.
2. Članak 98. stavak 1. drugu rečenicu Uredbe br. 40/94 treba tumačiti u smislu da mjera prisile, kao što je plaćanje periodične novčane kazne, koju je na temelju svojeg nacionalnog prava odredio sud za žig Zajednice kako bi osigurao poštovanje zabrane daljnje povrede ili prijetnje povrede koju je izdao, proizvodi učinak u državama članicama koje su obuhvaćene područjem primjene takve zabrane i koje nisu država članica toga suda, u skladu s uvjetima utvrđenima u poglavlju III. Uredbe br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, u pogledu priznavanja i izvršenja presuda. Kada nacionalno pravo jedne od tih drugih država članica ne sadržava nijednu mjeru prisile sličnu onoj koju je odredio sud za žig Zajednice, nadležni sud te druge države članice treba ostvariti cilj navedene mjere primjenjujući relevantne odredbe svojeg nacionalnog prava, koje su takve da na isti način osiguravaju poštovanje prvotno izdane zabrane.
1 March 2011 (*)
1. ožujka 2011. (*)
(Reference for a preliminary ruling – Fundamental rights – Combating discrimination – Equal treatment for men and women – Access to and supply of goods and services – Insurance premiums and benefits – Actuarial factors – Sex as a factor in the assessment of insurance risks – Private life assurance contracts – Directive 2004/113/EC – Article 5(2) – Derogation not subject to any temporal limitation – Charter of Fundamental Rights of the European Union – Articles 21 and 23 – Invalidity)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Temeljna prava – Suzbijanje diskriminacije – Jednako postupanje prema muškarcima i ženama – Pristup robi i uslugama i njihova nabava, odnosno pružanje – Premije osiguranja i davanja – Aktuarski čimbenici – Spol kao čimbenik u procjeni osiguravajućih rizika – Privatni ugovori o životnom osiguranju – Direktiva 2004/113/EZ – Članak 5. stavak 2. – Izuzeće koje ne podliježe vremenskom ograničenju – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članci 21. i 23. – Nevaljanost”
In Case C-236/09,
U predmetu C-236/09,
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Cour constitutionnelle (Belgium), made by decision of 18 June 2009, received at the Court on 29 June 2009, in the proceedings
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 234. UEZ-a, koji je uputio Cour constitutionnelle (Belgija), odlukom od 18. lipnja 2009., koju je Sud zaprimio 29. lipnja 2009., u postupku
Conseil des ministres,
Conseil des ministres,
having regard to the written procedure and further to the hearing on 1 June 2010,
uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 1. lipnja 2010.,
– Association belge des Consommateurs Test-Achats ASBL, Mr van Vugt and Mr Basselier, by F. Krenc, avocat,
– za Association belge des Consommateurs Test-Achats ASBL kao i za van Vugta i Basseliera, F. Krenc, avocat,
– the Conseil des ministres, by P. Slegers, avocat,
– za Conseil des ministres, P. Slegers, avocat,
– the Belgian Government, by L. Van den Broeck, acting as Agent, and P. Slegers, avocat,
– za belgijsku vladu, L. Van den Broeck, u svojstvu agenta, i P. Slegers, avocat,
– Ireland, by D. O’Hagan, acting as Agent, and B. Murray, BL,
– za Irsku, D. O’Hagan, u svojstvu agenta, i B. Murray, BL,
– the French Government, by G. de Bergues and A. Czubinski, acting as Agents,
– za francusku vladu, G. de Bergues i A. Czubinski, u svojstvu agenata,
– the Lithuanian Government, by R. Mackevičienė, acting as Agent,
– za litavsku vladu, R. Mackevičienė, u svojstvu agenta,
– the United Kingdom Government, by I. Rao, acting as Agent, and D. Beard, Barrister,
– za vladu Ujedinjene Kraljevine, I. Rao, u svojstvu agenta, i D. Beard, barrister,
– the Council of the European Union, by M. Veiga, F. Florindo Gijón and I. Šulce, acting as Agents,
– za Vijeće Europske unije, M. Veiga, F. Florindo Gijón i I. Šulce, u svojstvu agenata,
– the European Commission, by M. Van Hoof and M. van Beek, acting as Agents,
– za Europsku komisiju, M. Van Hoof i M. van Beek, u svojstvu agenata,
after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 30 September 2010,
saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 30. rujna 2010.,
"2 The reference has been made in proceedings brought by the Association belge des Consommateurs Test-Achats ASBL, Mr van Vugt and Mr Basselier against the Conseil des ministres (Council of Ministers) of the Kingdom of Belgium for annulment of the Law of 21 December 2007 which amended, as regards the treatment of gender in insurance matters, the Law of 10 May 2007 combating discrimination between men and women (Moniteur Belge of 31 December 2007, p. 66175; ‘the Law of 21 December 2007’)."
"2 Zahtjev je upućen u okviru spora između Association belge des Consommateurs Test-Achats ASBL, van Vugt i Basselier, s jedne strane, i Conseil des ministres (Vijeće ministara) Kraljevine Belgije, s druge strane, o poništenju Zakona od 21. prosinca 2007. kojim je izmijenjen, s obzirom na postupanje prema spolu u pitanjima koja se odnose na osiguranje, Zakon od 10. svibnja 2007. o suzbijanju diskriminacije između muškaraca i žena (Moniteur Belge od 31. prosinca 2007., str. 66175.; u daljnjem tekstu: Zakon od 21. prosinca 2007.)."
European Union (‘EU’) law
Pravo Unije
3 Directive 2004/113 was adopted on the basis of Article 13(1) EC. Recitals 1, 4, 5, 12, 15, 18 and 19 in the preamble to that directive are worded as follows:
3 Direktiva 2004/113 donesena je na temelju članka 13. stavka 1. UEZ-a. Uvodne izjave 1., 4., 5., 12., 15., 18. i 19. te direktive glase kako slijedi:
‘(1) In accordance with Article 6 of the Treaty on European Union, the Union is founded on the principles of liberty, democracy, respect for human rights and fundamental freedoms and the rule of law, principles which are common to the Member States, and respects fundamental rights as guaranteed by the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms [signed at Rome on 4 November 1950] and as they result from the constitutional traditions common to the Member States as general principles of Community law.
„(1) U skladu s člankom 6. Ugovora o Europskoj uniji, Unija se temelji na načelima slobode, demokracije, poštovanja ljudskih prava i temeljnih sloboda te vladavini prava, načelima koja su zajednička svim državama članicama, i poštuje temeljna prava zajamčena Europskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda [potpisanom u Rimu 4. studenoga 1950.], koja kao opća načela prava Zajednice proizlaze iz zajedničkih ustavnih tradicija država članica.
(4) Equality between men and women is a fundamental principle of the European Union. Articles 21 and 23 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union (“the Charter”) prohibit any discrimination on grounds of sex and require equality between men and women to be ensured in all areas.
(4) Jednakost muškaraca i žena predstavlja temeljno načelo Europske unije. Članci 21. i 23. Povelje [Europske unije] o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: „Povelja”) zabranjuju svaku diskriminaciju na temelju spola i zahtijevaju da se jednakost [ravnopravnost] muškaraca i žena osigura u svim područjima.
(5) Article 2 of the Treaty establishing the European Community provides that promoting such equality is one of the Community’s essential tasks. Similarly, Article 3(2) of the Treaty requires the Community to aim to eliminate inequalities and to promote equality between men and women in all its activities.
(5) Članak 2. Ugovora o osnivanju Europske zajednice određuje da promicanje spomenute jednakosti [ravnopravnosti] predstavlja jednu od glavnih zadaća Zajednice. Slično tomu, članak 3. stavak 2. Ugovora, zahtijeva od Zajednice da djeluje s ciljem uklanjanja nejednakosti i promiče jednakost [ravnopravnosti] muškaraca i žena u okviru svih svojih aktivnosti.