natgillin/translations-raw huggingface dataset:
77 In particular, Article 2(2) of the Kyoto Protocol, mentioned by the referring court, provides that the parties thereto are to pursue limitation or reduction of emissions of certain greenhouse gases from aviation bunker fuels, working through the ICAO. Thus, that provision, as regards its content, cannot in any event be considered to be unconditional and sufficiently precise so as to confer on individuals the right to rely on it in legal proceedings in order to contest the validity of Directive 2008/101.
77 Članak 2. stavak 2. Kyotskog protokola, koji spominje sud koji je uputio zahtjev, posebno predviđa da stranke Protokola trebaju raditi na ograničavanju ili smanjivanju emisija određenih stakleničkih plinova iz zrakoplovstva, djelujući preko ICAO-a. Tako se ta odredba, s obzirom na njezin sadržaj, ni u kojem slučaju ne može smatrati bezuvjetnom i dovoljno preciznom da bi pojedincima dala pravo da se na nju pozivaju u sudskom postupku s ciljem osporavanja valjanosti Direktive 2008/101.
79 The Open Skies Agreement has been approved on behalf of the European Union by Decisions 2007/339 and 2010/465. Consequently, its provisions form an integral part of the legal order of the European Union as from its entry into force (see Haegeman, paragraph 5).
79 Sporazum o otvorenom nebu odobren je u ime Unije Odlukama 2007/339 i 2010/465. Prema tome, odredbe tog sporazuma od njegovog stupanja na snagu čine sastavni dio pravnog poretka Unije (vidjeti gore navedenu presudu, Haegeman, t. 5.).
81 As is apparent from the third and fourth recitals in its preamble, the Open Skies Agreement is intended to make it possible for airlines of the contracting parties to offer the travelling and shipping public competitive prices and services in open markets. The agreement also seeks to have all sectors of the air transport industry, including airline workers, benefiting in such a liberalised agreement. The parties thereto, in so doing, announced their intention of establishing a precedent of global significance to promote the benefits of liberalisation in this crucial economic sector.
"81 Kao što proizlazi iz treće i četvrte uvodne izjave u njegovoj preambuli, namjena Sporazuma o otvorenom nebu jest omogućiti zračnim prijevoznicima da na otvorenim tržištima putnicima i pošiljateljima nude konkurentne cijene i usluge. Sporazumom se isto tako nastoji postići da svi sektori industrije zračnog prometa, uključujući djelatnike zračnih prijevoznika, imaju koristi od takvog liberaliziranog sporazuma; time su njegove stranke najavile svoju namjeru da postave presedan globalnog značaja za promicanje koristi liberalizacije ovog ključnoga gospodarskog sektora."
82 As the Advocate General has observed in point 91 of her Opinion, airlines established in the territory of the parties to the Open Skies Agreement are thus specifically addressed by that agreement. Articles 3(2) and (5) and 10, provisions which are designed to confer rights on those airlines directly, are particularly revealing in this regard, whilst other provisions of the agreement are designed to impose obligations upon them.
82 Kao što je nezavisna odvjetnica naglasila u točki 91. svoga mišljenja, Sporazum o otvorenom nebu odnosi se posebno na zračne prijevoznike sa sjedištem na državnom području stranaka Sporazuma. To je posebno očito u članku 3. stavcima 2. i 5. i članku 10., u odredbama koje su tako osmišljene da tim zračnim prijevoznicima izravno daju prava, dok su druge odredbe tog sporazuma osmišljene tako da im nameću obveze.
86 As the Advocate General has observed in point 103 of her Opinion, Article 7 of the Open Skies Agreement, headed ‘Application of laws’, lays down a precise and specific obligation applying to aircraft utilised by the airlines of the parties to that agreement. Under Article 7, when these aircraft engaged in international air navigation enter, depart from or are within the territory of one of the contracting parties, they are to be subject to and must observe the laws and regulations of that party, be they provisions relating to the admission or departure of aircraft on that party’s territory or those relating to the operation and navigation of aircraft.
86 Kao što je nezavisna odvjetnica naglasila u točki 103. svojega mišljenja, članak 7. Sporazuma o otvorenom nebu, pod naslovom „Primjena zakona” predviđa precizne i određene obveze koje se primjenjuju na zrakoplove koje koriste zračni prijevoznici stranaka tog sporazuma. U skladu s člankom 7., kada ti zrakoplovi koji su uključeni u međunarodnu zračnu plovidbu ulaze na područje, izlaze iz područja ili se nalaze unutar područja jedne od ugovornih stranaka, oni podliježu zakonima i propisima te stranke i moraju ih se pridržavati, bez obzira radi li se o odredbama koje se odnose na ulazak zrakoplova na njezino područje ili njihov izlazak iz njezinog područja, ili odredbama koje se odnose na korištenje i navigaciju takvih zrakoplova.
90 So far as concerns the fuel load for international flights, it is to be noted that the European Union has expressly laid down an exemption from taxation for energy products supplied for use as fuel for the purpose of air navigation, in order in particular to comply with existing international obligations resulting from the Chicago Convention and with those owed by it under international bilateral air service agreements which it has concluded with certain third States and which prove, in this respect, to be of the same nature as the Open Skies Agreement (see Systeme Helmholz, paragraphs 24 and 25).
90 Što se tiče natočenog goriva za međunarodne letove, treba napomenuti da je Unija izričito predvidjela izuzeće od poreza za energente koji se nabavljaju kako bi se koristili kao gorivo u zračnom prometu, posebno da bi ispunila određene međunarodne obveze koje proizlaze iz Čikaške konvencije i koje je dužna ispuniti na temelju međunarodnih dvostranih sporazuma o zračnom prometu sklopljenih s određenim trećim državama i za koje se pokazalo da su u tom smislu iste naravi kao i Sporazum o otvorenom nebu (vidjeti gore navedenu presudu Systeme Helmholz, t. 24. i 25.)..
92 Finally, it has not in any way been alleged, by either the Member States or the institutions of the European Union which have submitted observations, that within the framework of the Open Skies Agreement the European Union’s trading partner has not exempted the fuel load of the aircraft of airlines established in a Member State.
92 I konačno, ni države članice ni institucije Unije koje su podnijele svoja očitovanja ni na koji način nisu navele da trgovinski partner Unije nije u okviru Sporazuma o otvorenom nebu izuzeo natočeno gorivo zrakoplova zrakoplovnih prijevoznika sa sjedištem u nekoj državi članici.
95 The first sentence of Article 15(3) of the Open Skies Agreement is intended to impose upon the contracting parties the obligation to follow the aviation environmental standards set out in annexes to the Chicago Convention, except where differences have been filed. This last point is not an element defining the obligation on the European Union to follow those standards, but constitutes a possibility of derogating from that obligation.
95 Svrha prve rečenice članka 15. stavka 3. Sporazuma o otvorenom nebu je da se ugovornim strankama nametne obveza poštovanja standardâ zaštite okoliša u zrakoplovstvu navedenih u prilozima Čikaškoj konvenciji, osim u slučajevima kada su prijavljene razlike u odnosu na te standarde. Ova zadnja točka ne čini element koji definira obvezu Unije da poštuje te standarde, već predstavlja mogućnost odstupanja od te obveze.
96 That sentence thus appears unconditional and sufficiently precise for the Court to be able to assess the validity of Directive 2008/101 in the light thereof (see, with regard to compliance with environmental norms derived from a convention, Pêcheurs de l’étang de Berre, paragraph 47).
96 Ta se rečenica čini bezuvjetna i dovoljno precizna da Sud na temelju nje može ocijeniti valjanost Direktive 2008/101 (vidjeti u pogledu ispunjavanja standarda zaštite okoliša koji proizlaze iz određene konvencije gore navedenu presudu Pêcheurs de lʼétang de Berre, t. 47.).
101 Under Article 3(5) TEU, the European Union is to contribute to the strict observance and the development of international law. Consequently, when it adopts an act, it is bound to observe international law in its entirety, including customary international law, which is binding upon the institutions of the European Union (see, to this effect, Case C-286/90 Poulsen and Diva Navigation [1992] ECR I-6019, paragraphs 9 and 10, and Case C-162/96 Racke [1998] ECR I-3655, paragraphs 45 and 46).
101 Valja podsjetiti da, kao što proizlazi iz članka 3. stavka 5. UEU-a, Unija doprinosi strogom poštovanju i razvoju međunarodnog prava. Prema tome, pri donošenju akata Unija je obvezna poštovati međunarodno pravo u cijelosti, uključujući i međunarodno običajno pravo obvezujuće za institucije Unije (vidjeti u tom smislu presude od 24. studenoga 1992. Poulsen i Diva Navigation, C-286/90, Zb., str. I-6019., točke 9. i 10., i od 16. lipnja 1998., Racke, C-162/96, Zb., str. I-3655., točke 45. i 46.).
102 Thus, it should be examined first whether the principles to which the referring court makes reference are recognised as forming part of customary international law. If they are, it should, secondly, then be determined whether and to what extent they may be relied upon by individuals to call into question the validity of an act of the European Union, such as Directive 2008/101, in a situation such as that in the main proceedings.
102 Tako, kao prvo valja ispitati priznaje li se da su načela na koja se poziva sud koji je uputio zahtjev sastavni dio međunarodnog običajnog prava. Ako da, tada kao drugo valja utvrditi mogu li se, i u kojoj mjeri, pojedinci pozivati na ta načela kako bi doveli u pitanje valjanost nekog akta Unije, kao što je Direktiva 2008/101, u situaciji poput one u glavnom postupku.
103 The referring court mentions a principle that each State has complete and exclusive sovereignty over its airspace and another principle that no State may validly purport to subject any part of the high seas to its sovereignty. It also mentions the principle of freedom to fly over the high seas.
103 Sud koji je uputio zahtjev spominje načelo da svaka država ima potpuni i isključivi suverenitet nad svojim zračnim prostorom i drugo načelo da nijedna država nema pravo zahtijevati da podvrgne bilo koji dio otvorenog mora svojoj suverenosti. Taj sud isto tako spominje načelo slobode prelijetanja otvorenog mora.
104 These three principles are regarded as embodying the current state of customary international maritime and air law and, moreover, they have been respectively codified in Article 1 of the Chicago Convention (see, on the recognition of such a principle, the judgment of the International Court of Justice of 27 June 1986 in Military and Paramilitary Activities in and against Nicaragua (Nicaragua v. United States of America), I.C.J. Reports 1986, p. 392, paragraph 212), in Article 2 of the Geneva Convention of 29 April 1958 on the High Seas (United Nations Treaty Series, Vol. 450, p. 11) (see also, on the recognition of this principle, the judgment of the Permanent Court of International Justice of 7 September 1927 in the Case of the S.S ‘Lotus’, PCIJ 1927, Series A, No 10, p. 25) and in the third sentence of Article 87(1) of the United Nations Convention on the Law of the Sea, signed in Montego Bay on 10 December 1982, which entered into force on 16 November 1994 and was concluded and approved on behalf of the European Community by Council Decision 98/392/EC of 23 March 1998 (OJ 1998 L 179, p. 1).
104 Smatra se da ta tri načela odražavaju sadašnje stanje međunarodnog običajnog pomorskog i zrakoplovnog prava i da je, štoviše, svako načelo posebno kodificirano u članku 1. Čikaške konvencije (u pogledu priznavanja takvih načela vidjeti presudu Međunarodnog suda od 27. lipnja 1986. u predmetu Vojne i paravojne aktivnosti u Nikaragvi i protiv Nikaragve (Nikaragva/Sjedinjene Američke Države), Zbornik presuda, mišljenja i rješenja iz 1986., str. 392., točka 212.), u članku 2. Ženevske konvencije od 29. travnja 1958. o otvorenom moru (Zbornik međunarodnih ugovora Ujedinjenih naroda, sv. 450., str. 11.) (o priznavanju tog načela isto tako vidjeti presudu Stalnog međunarodnog suda od 7. rujna 1927., u predmetu „Lotus”, Zbornik CPJI 1927., serija A, br. 10, str. 25.) i u trećoj rečenici članka 87. stavka 1. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora, potpisane u Montego Bayu 10. prosinca 1982., koja je stupila na snagu 16. studenoga 1994. a sklopljena je i odobrena u ime Europske zajednice Odlukom Vijeća 98/392/EZ od 23. ožujka 1998. (SL L 179, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 4., svezak 2., str. 86.).
107 The principles of customary international law mentioned in paragraph 103 of the present judgment may be relied upon by an individual for the purpose of the Court’s examination of the validity of an act of the European Union in so far as, first, those principles are capable of calling into question the competence of the European Union to adopt that act (see Joined Cases 89/85, 104/85, 114/85, 116/85, 117/85 and 125/85 to 129/85 Ahlström Osakeyhtiö and Others v Commission [1988] ECR 5193, paragraphs 14 to 18, and Case C-405/92 Mondiet [1993] ECR I-6133, paragraphs 11 to 16) and, second, the act in question is liable to affect rights which the individual derives from European Union law or to create obligations under European Union law in his regard.
107 Pojedinac se na načela međunarodnog običajnog prava spomenuta u točki 103. ove presude može pozvati s ciljem da Sud ispita valjanost akta Unije, s jedne strane, ako ta načela mogu dovesti u pitanje nadležnost Unije za donošenje tog akta (vidjeti presude od 27. rujna 1988., Ahlström Osakeyhtiö i dr./Komisija, 89/85, 104/85, 114/85, 116/85, 117/85 i od 125/85 do 129/85, Zb., str. 5193., t. od 14. do 18. te od 24. studenoga 1993., Mondiet, C-405/92, Zb., str. I-6133., t. od 11. do 16.) i, s druge strane, ako bi predmetni akt mogao utjecati na prava koja pojedinac ima na temelju prava Unije ili u skladu s tim pravom stvoriti obveze za tog pojedinca.
108 In the main proceedings, those principles of customary international law are relied upon, in essence, in order for the Court to determine whether the European Union had competence, in the light thereof, to adopt Directive 2008/101 in that it extends the application of Directive 2003/87 to aircraft operators of third States whose flights which arrive at and depart from an aerodrome situated in the territory of a Member State of the European Union are carried out in part over the high seas and over the third States’ territory.
108 U glavnom postupku u biti se na ta načela međunarodnog običajnog prava poziva kako bi Sud ocijenio je li s obzirom na ta načela Unija bila nadležna za donošenje Direktive 2008/101 u okviru koje se primjena Direktive 2003/87 proširuje na operatore zrakoplova trećih država čiji se letovi s dolaskom na aerodrom na državnom području države članice Unije i odlascima s takvog aerodroma djelomično obavljaju iznad otvorenog mora i državnog područja trećih država.
111 Having regard to all the foregoing considerations, the answer to the first question is that the only principles and provisions of international law, from among those mentioned by the referring court, that can be relied upon, in circumstances such as those of the main proceedings and for the purpose of assessing the validity of Directive 2008/101, are:
111 S obzirom na sva navedena razmatranja, odgovor na prvo pitanje je da se, među načelima i odredbama međunarodnog prava koje navodi sud koji je uputio zahtjev, u okolnostima kao što su one u glavnom postupku, a u svrhu ocjenjivanja valjanosti Direktive 2008/101, može pozivati samo na:
– first, within the limits of review as to a manifest error of assessment attributable to the European Union regarding its competence, in the light of those principles, to adopt that directive:
– prvo, u granicama ispitivanja očite pogreške u ocjeni, koja se može pripisati Uniji u pogledu njezine nadležnosti da s obzirom na ta načela donese tu direktivu:
– the principle that each State has complete and exclusive sovereignty over its airspace,
– načelo da svaka država ima potpuni i isključivi suverenitet nad svojim zračnim prostorom,
– the principle that no State may validly purport to subject any part of the high seas to its sovereignty, and
– načelo da nijedna država nema pravo zahtijevati da bilo koji dio otvorenog mora podvrgne svojoj suverenosti i
– the principle which guarantees freedom to fly over the high seas,
– načelo koje jamči slobodu prelijetanja otvorenog mora,
– and second:
– i drugo:
– Articles 7 and 11(1) and (2)(c) of the Open Skies Agreement, and
– članak 7., članak 11. stavak 1. i stavak 2. točku (c) Sporazuma o otvorenom nebu i
– Article 15(3) of that agreement read in conjunction with Articles 2 and 3(4) thereof.
– članak 15. stavak 3. tog sporazuma u vezi s njegovim člankom 2. i člankom 3. stavkom 4.
B – Questions 2 to 4
B – Drugo, treće i četvrto pitanje
112 By its second, third and fourth questions, and given the Court’s answer to the first question, the referring court asks in essence, if and in so far as Directive 2008/101 is intended to apply the allowance trading scheme to those parts of flights which take place outside the airspace of the Member States, including to flights by aircraft registered in third States, whether that directive is valid in the light of the principles of customary international law mentioned in the Court’s answer to the first question as well as in the light of Articles 7 and 11(1) and (2)(c) of the Open Skies Agreement and of Article 15(3) thereof read in conjunction with Articles 2 and 3(4).
112 Svojim drugim, trećim i četvrtim pitanjem, nakon što je dobio odgovor Suda na prvo pitanje, sud koji je uputio zahtjev u biti pita je li Direktiva 2008/101, ako je i u mjeri u kojoj je namijenjena za primjenu sustava trgovanja emisijskim jedinicama na dijelove letova koji se odvijaju izvan zračnog prostora država članica, uključujući letove zrakoplova registriranih u trećim državama, valjana s obzirom na načela međunarodnog običajnog prava spomenuta u odgovoru Suda na prvo pitanje, kao i s obzirom na članak 7. i članak 11. stavak 1. i stavak 2. točku (c) Sporazuma o otvorenom nebu i na članak 15. stavak 3. tog sporazuma u vezi s njegovim člankom 2. i člankom 3. stavkom 4.
113 Having regard to the wording of these questions and the fact that the claimants in the main proceedings are airlines registered in a third State, it should first be determined whether and to what extent Directive 2008/101 applies to those parts of international flights that are performed outside the airspace of the Member States by such airlines. Second, the directive’s validity should be examined in that context.
113 Uzimajući u obzir tekst tih pitanja i činjenicu da su tužitelji u glavnom postupku zračni prijevoznici registrirani u trećoj državi, najprije treba utvrditi primjenjuje li se Direktiva 2008/101 i u kojoj mjeri na dijelove međunarodnih letova koje ti zračni prijevoznici obavljaju izvan zračnog prostora država članica. Zatim bi u tom kontekstu trebalo ispitati valjanost te direktive.
115 Directive 2008/101 amended Annex I to Directive 2003/87 by inserting a category of activity headed ‘Aviation’ and adding to paragraph 2 of the annex’s introduction a second subparagraph stating that ‘from 1 January 2012 all flights which arrive at or depart from an aerodrome situated in the territory of a Member State to which the Treaty applies shall be included’.
115 Direktivom 2008/101 izmijenjen je Prilog I. Direktivi 2003/87 umetanjem kategorije djelatnosti pod naslovom „Zrakoplovstvo” i dodavanjem drugog podstavka u stavku 2. uvoda Priloga, koji glasi: „Od 1. siječnja 2012. uključuju se svi letovi sa slijetanjem u i polijetanjem iz zračnih luka koje [sa slijetanjem na aerodrome i polijetanjem s aerodroma koji] se nalaze na državnom području države članice na koju se odnosi Ugovor.”
116 The exclusions set out in Annex I do not include criteria linked, in the case of aircraft departing from a European Union aerodrome, to the aerodrome of arrival or, in the case of aircraft arriving at a European Union aerodrome, to the aerodrome of departure. Consequently, Directive 2008/101 applies without distinction to flights arriving in or departing from the territory of the European Union, including those from or to aerodromes situated outside that territory. This is indeed apparent from recital 16 in the preamble to Directive 2008/101.
116 Isključenja navedena u Prilogu I., kada se radi o zrakoplovima koji polijeću s aerodroma Unije, ne obuhvaćaju kriterije povezane s aerodromom slijetanja odnosno, kada se radi o zrakoplovima koji slijeću na aerodrom Unije, s aerodromom polijetanja. Stoga se Direktiva 2008/101 primjenjuje jednako na dolazne i odlazne letove na području Unije, uključujući i letove s aerodroma odnosno na aerodrome koji se nalaze izvan tog područja. To, uostalom, proizlazi iz uvodne izjave 16. Direktive 2008/101.
119 In particular, in order to calculate the ‘tonne-kilometres’, account is taken of fuel consumption, which is determined by means of a calculation formula intended to establish, wherever possible, the actual fuel consumption for flights falling within Directive 2008/101.
119 Za izračun „tonskih kilometara” uzima se u obzir potrošnja goriva, koja se određuje pomoću izračunske formule namijenjene za utvrđivanje, kad god je to moguće, stvarne potrošnje goriva za letove na koje se odnosi Direktiva 2008/101.
121 As has been noted in paragraph 108 of the present judgment, the three principles of customary international law capable of being relied upon in the present case for the purposes of the Court’s assessment of the validity of Directive 2008/101 are, to a large extent, connected with the territorial scope of Directive 2003/87 as amended by Directive 2008/101.
121 Kako je navedeno u točki 108. ove presude, tri načela međunarodnog običajnog prava na koja se u ovom predmetu može pozivati da bi Sud ocijenio valjanost Direktive 2008/101 u velikoj su mjeri povezana s teritorijalnim područjem primjene Direktive 2003/87 kako je izmijenjena Direktivom 2008/101.
126 Nor can such application of European Union law affect the principle of freedom to fly over the high seas since an aircraft flying over the high seas is not subject, in so far as it does so, to the allowance trading scheme. Moreover, such an aircraft can, in certain circumstances, cross the airspace of one of the Member States without its operator thereby being subject to that scheme.
126 Takva primjena prava Unije isto tako ne može utjecati na načelo slobode prelijetanja otvorenog mora budući da zrakoplov koji leti iznad otvorenog mora pri tom preletu ne podliježe sustavu trgovanja emisijskim jedinicama. Štoviše, takav zrakoplov pod određenim uvjetima može proći kroz zračni prostor jedne od država članica, a da operator zrakoplova pritom ne podliježe tom sustavu.