natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, Mr Dereci states that it was at that time that he took over his brother's hairdressing salon.
Nadalje, M. Dereci navodi da je tada preuzeo bratov frizerski salon.
83 It follows that Mr Dereci's situation concerns freedom of establishment and is thus covered by Article 41(1) of the Additional Protocol.
83 Iz toga slijedi da se situacija M. Derecija odnosi na slobodu poslovnog nastana i da je stoga obuhvaćena člankom 41. stavkom 1.
84 Moreover, it must be borne in mind that the Law on Residence and the Law on Aliens, mentioned in paragraph 21 of the present judgment, were the provisions applicable to the conditions for the exercise of freedom of establishment of Turkish nationals in Austria, at the time of the accession of that Member State to the European Union on 1 January 1995 and, therefore, of the entry into force of the Additional Protocol in that Member State.
Dodatnog protokola. 84 Štoviše, valja podsjetiti da su Zakon o boravku i Zakon o strancima, navedeni u točki 21. ove presude, bili odredbe primjenjive na uvjete za ostvarivanje slobode poslovnog nastana za turske državljane u Austriji u trenutku pristupanja te države članice Europskoj uniji 1. siječnja 1995. te time i stupanja na snagu Dodatnog protokola na njezinom državnom području.
85 Although the 1997 Law repealed those laws, it was in turn repealed by the NAG as of 1 January 2006, and the latter legislation constituted, according to the referring court, a stricter approach compared with the 1997 Law, as regards the conditions for the exercise of freedom of establishment by Turkish nationals.
85 Iako su navedeni zakoni stavljeni izvan snage Zakonom iz 1997., potonji je zatim od 1. siječnja 2006. stavljen izvan snage NAG-om, kojim su, prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, postroženi uvjeti za ostvarivanje slobode poslovnog nastana za turske državljane u odnosu na Zakon iz 1997.
86 Accordingly, the fourth question must be understood as seeking to know whether Article 41(1) of the Additional Protocol must be interpreted as meaning that the enactment of new legislation more restrictive than the previous legislation, which, for its part, had relaxed earlier legislation concerning the conditions for the exercise of the freedom of establishment of Turkish nationals at the time of the entry into force of that protocol in the Member State concerned must be considered to be a `new restriction' within the meaning of that provision.
86 Stoga četvrto pitanje valja shvatiti tako da se njime želi saznati treba li članak 41. stavak 1. Dodatnog protokola tumačiti u smislu da se donošenje novog propisa koji je restriktivniji od prethodnog, pri čemu je prethodnim propisom ublažen prijašnji propis koji se odnosio na uvjete za ostvarivanje slobode poslovnog nastana za turske državljane u trenutku stupanja na snagu tog Protokola u dotičnoj državi članici, treba smatrati „novim ograničenjem" u smislu te odredbe.
87 In that regard, it must be recalled that Article 41(1) of the Additional Protocol has direct effect in the Member States, so that the rights which it confers on the Turkish nationals to whom it applies may be relied on before the national courts to prevent the application of inconsistent rules of national law.
87 U tom pogledu valja podsjetiti da članak 41. stavak 1. Dodatnog protokola ima izravan učinak u državama članicama, tako da se turski državljani, na koje se on primjenjuje, mogu pred nacionalnim sudovima pozvati na prava koja su im njime dodijeljena s ciljem sprečavanja primjene pravila nacionalnog prava koji su s njim u suprotnosti.
That provision lays down, in terms which are clear, precise and unconditional, an unequivocal `standstill' clause, which contains an obligation entered into by the contracting parties which amounts in law to a duty not to act (see Case C-16/05 Tum and Dari [2007] ECR I-7415, paragraph 46, and the case-aw cited).
Tom je odredbom jasno, precizno i bezuvjetno predviđena nedvosmislena klauzula mirovanja (standstill), koja sadržava obvezu ugovornih stranaka koja pravno znači obvezu nedjelovanja (vidjeti presudu od 20. rujna 2007., Tum i Dari, C-16/05, Zb., str. I-7415., t. 46., i navedenu sudsku praksu).
88 According to consistent case-law, even if the `standstill' clause set out in Article 41(1) of the Additional Protocol is not, in itself, capable of conferring on Turkish nationals - on the basis of European Union legislation alone - a right of establishment or, as a corollary, a right of residence, nor a right to freedom to provide services or to enter the territory of a Member State, the fact remains that such a clause prohibits generally the introduction of any new measures having the object or effect of making the exercise by a Turkish national of those economic freedoms on the territory of that Member State subject to stricter conditions than those which applied to him at the time when the Additional Protocol entered into force with regard to the Member State concerned (see Case C-228/06 Soysal and Savatli [2009] ECR I-1031, paragraph 47, and the case-law cited).
88 U skladu s ustaljenom sudskom praksom, čak i ako klauzula mirovanja (standstill) utvrđena člankom 41. stavkom 1. Dodatnog protokola nije sama po sebi takve naravi da na temelju samih pravila Unije turskim državljanima daje pravo poslovnog nastana te pravo boravka kao njegovu prirodnu posljedicu, pravo na slobodno pružanje usluga i pravo ulaska na državno područje neke države članice, ostaje činjenica da se takvom klauzulom općenito zabranjuje uvođenje svake nove mjere koja bi imala za cilj ili za posljedicu nametanje turskom državljaninu uvjeta za ostvarivanje navedenih gospodarskih sloboda na državnom području države članice koji bi bili restriktivniji od onih koji su vrijedili na dan stupanja na snagu Dodatnog protokola za dotičnu državu članicu (vidjeti presudu od 19. veljače 2009., Soysal i Savatli, C-228/06, Zb., str. I-1031., t. 47., i navedenu sudsku praksu).
89 A standstill clause, such as that embodied in Article 41(1) of the Additional Protocol, does not operate in the same way as a substantive rule by rendering inapplicable the relevant substantive law which it replaces, but as a quasi-procedural rule which specifies, ratione temporis, the provisions of a Member State's legislation that must be referred to for the purposes of assessing the position of a Turkish national who wishes to exercise freedom of establishment in a Member State (Tum and Dari, paragraph 55, and Case C-186/10 Oguz [2011] ECR I-0000, paragraph 28).
89 Klauzula mirovanja (standstill), kako je navedena u članku 41. stavku 1. Dodatnog protokola, nije materijalnopravno pravilo kojim se onemogućuje primjena mjerodavnog materijalnog prava koje zamjenjuje, već je ona kvazi postupovno pravilo kojim se ratione temporis utvrđuju odredbe propisa države članice na kojima se temelji ocjena položaja turskog državljanina koji želi ostvariti slobodu poslovnog nastana u državi članici (vidjeti gore navedenu presudu Tum i Dari, t. 55., i presudu od 21. srpnja 2011., Oguz, C-186/10, Zb., str. I-6957., t. 28.).
90 In that regard, Article 41(1) of the Additional Protocol is intended to create conditions conducive to the progressive establishment of freedom of establishment by way of an absolute prohibition on national authorities from creating any new obstacle to the exercise of that freedom by making more stringent the conditions which exist at a given time, so as not to render more difficult the gradual securing of that freedom between the Member States and the Republic of Turkey.
90 U tom je pogledu cilj članka 41. stavka 1. Dodatnog protokola stvoriti povoljne uvjete za postupno uspostavljanje slobode poslovnog nastana tako da se nacionalnim tijelima apsolutno zabrani stvaranje bilo kakvih novih prepreka za ostvarivanje te slobode uvođenjem strožih uvjeta od onih koji postoje u određenom trenutku kako se ne bi dodatno otežali uvjeti njezinog postupnog uvođenja između država članica i Republike Turske.
That provision thus appears to be the necessary corollary to Article 13 of the Association Agreement, and constitutes the indispensable precondition for achieving the progressive abolition of national restrictions on freedom of establishment (Tum and Dari, paragraph 61, and the case-law cited).
Ta je odredba neophodan korelat članka 13. Sporazuma o pristupanju i predstavlja nužan preduvjet za ostvarivanje postupnog ukidanja nacionalnih ograničenja slobode poslovnog nastana (vidjeti gore navedenu presudu Tum i Dari, t. 61., i navedenu sudsku praksu).
91 Accordingly, even if, initially, with a view to the progressive implementation of that freedom, existing national restrictions as regards establishment may be retained, it is important to ensure that no new obstacle is introduced in order not to further obstruct the gradual implementation of such freedom of establishment (Tum and Dari, paragraph 61, and the case-law cited).
91 Shodno tome, čak i kada bi se u prvoj fazi postupnog uspostavljanja te slobode mogla zadržati postojeća nacionalna ograničenja u području slobode poslovnog nastana, važno je osigurati da se ne uvedu nove prepreke kojima bi se dodatno onemogućilo postupno uspostavljanje slobode poslovnog nastana (vidjeti gore navedenu presudu Tum i Dari, t. 61., i navedenu sudsku praksu).
92 The Court has already had occasion to find, as regards a national provision concerning the granting of a residence permit to Turkish nationals that it is necessary to ensure that the Member States do not depart from the objective pursued by reversing measures which they have adopted in favour of the free movement of Turkish workers subsequent to the entry into force of Decision No 1/80 within their territory (Joined Cases C-300/09 and C-301/09 Toprak and Oguz [2010] ECR I-0000, paragraph 55).
92 U vezi s nacionalnom odredbom koja se odnosi na odobrenje boravišne dozvole turskim državljanima, Sud je već imao priliku utvrditi da je neophodno osigurati da države članice ne odstupaju od postavljenog cilja izmjenom odredaba koje su donijele u korist slobodnog kretanja turskih radnika nakon stupanja na snagu Odluke br. 1/80 na svojem državnom području (presuda od 9. prosinca 2010., Toprak i Oguz, C-300/09 i C-301/09, Zb., str. I-12845., t. 55.).
93 Moreover, the Court has held that Article 13 of Decision No 1/80 must be interpreted as meaning that a tightening of a provision which provided for a relaxation of the provision applicable to the conditions for the exercise of the freedom of movement of Turkish workers at the time of the entry into force of Decision No 1/80 in the Member State concerned, constitutes a `new restriction', even where that tightening does not make those conditions more stringent than those under the provision applicable at the time of the entry into force of Decision No 1/80 in that Member State (see, to that effect, Toprak and Oguz, paragraph 62).
93 Nadalje, Sud je presudio da članak 13. Odluke br. 1/80 treba tumačiti u smislu da postroženje odredbe kojom je predviđeno ublažavanje odredbe primjenjive na uvjete za ostvarivanje slobode kretanja turskih radnika u trenutku stupanja na snagu Odluke br. 1/80 u dotičnoj državi članici predstavlja „novo ograničenje", čak i ako se tim postroženjem ne pogoršavaju uvjeti u odnosu na uvjete iz odredbe primjenjive u trenutku stupanja na snagu Odluke br. 1/80 u toj državi članici (u tom smislu vidjeti gore navedenu presudu Toprak i Oguz, t. 62.).
94 Having regard to the convergence in the interpretation of both Article 41(1) of the Additional Protocol and Article 13 of Decision No 1/80 as regards the objective pursued, it must be held that the scope of the standstill obligation in Article 13 extends by analogy to any new obstacle to the exercise of freedom of establishment, freedom to provide services or freedom of movement for workers which makes more stringent the conditions which exist at a given time (see, to that effect, Toprak and Oguz, paragraph 54), so that it is necessary to ensure that the Member States do not depart from the objective pursued by the standstill clauses by reversing measures which they have adopted in favour of the free movement of Turkish workers subsequent to the entry into force of Decision No 1/80 or the Additional Protocol within their territory.
94 Uzimajući u obzir usklađenost tumačenja članka 41. stavka 1. Dodatnog protokola i članka 13. Odluke br. 1/80 u vezi s postavljenim ciljem, valja zaključiti da se analogijom područje primjene obveze mirovanja (standstill) iz članka 13. proširuje na svaku novu prepreku za ostvarivanje slobode poslovnog nastana, slobode pružanja usluga ili slobode kretanja radnika kojom se postrožuju uvjeti koji su važeći u određenom trenutku (u tom smislu vidjeti gore navedenu presudu Toprak i Oguz, t. 54.), tako da je potrebno osigurati da države članice ne odstupaju od cilja klauzula mirovanja (standstill) izmjenom odredaba koje su donijele u korist slobode kretanja turskih radnika nakon stupanja na snagu Odluke br. 1/80 ili Dodatnog protokola na svojem državnom području.
95 In the present case, it is not disputed that, with the entry into force of the NAG on 1 January 2006, the conditions for the exercise of freedom of establishment for Turkish nationals in Mr Dereci's position worsened.
95 U ovom slučaju nije sporno da su se stupanjem na snagu NAG-a 1. siječnja 2006. pogoršali uvjeti za ostvarivanje slobode poslovnog nastana za turske državljane u položajima kao što je onaj M. Derecija.
96 According to Paragraph 21 of the NAG, third country nationals, including Turkish nationals in Mr Dereci's position, must, as a general rule, submit their application for residence from outside Austrian territory and are required to remain outside that territory until a decision has been made on their application.
96 U skladu s člankom 21. NAG-a, državljani trećih zemalja, uključujući turske državljane u položaju kao što je onaj M. Derecija, moraju općenito podnijeti svoj zahtjev za boravak izvan državnog područja Austrije i od njih se zahtijeva da ostanu izvan tog državnog područja do donošenja odluke o njihovom zahtjevu.
97 On the other hand, pursuant to Paragraph 49 of the 1997 Law, Turkish nationals in Mr Dereci's position, as family members of Austrian nationals, enjoyed freedom of establishment and could submit an application for an initial establishment permit in Austria.
97 S druge strane, u skladu s člankom 49. Zakona iz 1997., turski državljani u položaju kao što je onaj M. Derecija uživaju, kao članovi obitelji austrijskih državljana, slobodu poslovnog nastana i mogu u Austriji podnijeti zahtjev za dozvolu za prvi poslovni nastan.
98 In those circumstances, it must be held that, by worsening the conditions for the exercise of freedom of establishment by Turkish nationals compared with the conditions applicable to them previously under the provisions adopted since the entry into force of the Additional Protocol, the NAG constitutes a `new restriction' within the meaning of Article 41(1) of that protocol.
98 U tim okolnostima valja utvrditi da NAG predstavlja „novo ograničenje" u smislu članka 41. stavka 1. Dodatnog protokola jer se njime pogoršavaju uvjeti za ostvarivanje slobode poslovnog nastana za turske državljane u odnosu na uvjete koji su se na njih ranije primjenjivali u skladu s odredbama donesenima nakon stupanja na snagu Dodatnog protokola u Austriji.
99 Finally, as regards the argument relied on by the Austrian, German and United Kingdom Governments, according to which Mr Dereci was in an `unlawful position' and could not therefore benefit from the application of Article 41(1) of the Additional Protocol, suffice it to note that, according to the order for reference, while it is true that Mr Dereci entered Austrian territory illegally in November 2001, the fact remains that, at the time he lodged his application for establishment, he had, under the national legislation in force at the time, a right of establishment by reason of his marriage to an Austrian national, and he was entitled to submit an application to that effect in Austria, which, moreover, he did.
99 Naposljetku, u vezi s argumentima koje su iznijele austrijska i njemačka vlada te vlada Ujedinjene Kraljevine prema kojima je M. Dereci bio u „nezakonitom položaju" i stoga nije mogao imati koristi od primjene članka 41. stavka 1. Dodatnog protokola, dovoljno je istaknuti da iako iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da je M. Dereci nezakonito ušao na austrijsko državno područje u studenome 2001., činjenica je da je u trenutku podnošenja zahtjeva za poslovni nastan imao, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom koje je tada bilo na snazi, pravo poslovnog nastana jer je bio oženjen austrijskom državljankom i imao je pravo u tu svrhu u Austriji podnijeti zahtjev, što je i učinio.
According to the referring court, it was only the entry into force of the NAG which caused his initially lawful residence to become subsequently unlawful, which led to the rejection of his application for a residence authorisation.
Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, njegov prvobitno zakoniti boravak postao je tek naknadno nezakonit nakon stupanja na snagu NAG-a, što je dovelo do odbijanja njegovog zahtjeva za odobrenje boravka.
100 It follows that his position cannot be classed as unlawful, given that that unlawfulness arose following the application of the provision which constitutes a new restriction.
100 Iz toga slijedi da se njegov položaj ne može smatrati nezakonitim, jer je nezakonitost nastala kao posljedica primjene odredbe koja predstavlja novo ograničenje.
101 In the light of the foregoing observations, the answer to the fourth question is that Article 41(1) of the Additional Protocol must be interpreted as meaning that the enactment of new legislation more restrictive than the previous legislation, which, for its part, relaxed earlier legislation concerning the conditions for the exercise of the freedom of establishment of Turkish nationals at the time of the entry into force of that protocol in the Member State concerned must be considered to be a `new restriction' within the meaning of that provision.
101 S obzirom na prethodno navedeno, na četvrto pitanje valja odgovoriti da članak 41. stavak 1. Dodatnog protokola treba tumačiti u smislu da se donošenje novog propisa koji je restriktivniji od prethodnog, pri čemu je prethodnim propisom ublažen prijašnji propis koji se odnosio na uvjete za ostvarivanje slobode poslovnog nastana za turske državljane u trenutku stupanja na snagu tog Protokola u dotičnoj državi članici, treba smatrati „novim ograničenjem" u smislu te odredbe.
1. European Union law and, in particular, its provisions on citizenship of the Union, must be interpreted as meaning that it does not preclude a Member State from refusing to allow a third country national to reside on its territory, where that third country national wishes to reside with a member of his family who is a citizen of the Union residing in the Member State of which he has nationality, who has never exercised his right to freedom of movement, provided that such refusal does not lead, for the Union citizen concerned, to the denial of the genuine enjoyment of the substance of the rights conferred by virtue of his status as a citizen of the Union, which is a matter for the referring court to verify.
1. Pravo Unije, a posebno njegove odredbe o građanstvu Unije, treba tumačiti u smislu da mu nije protivno da država članica državljaninu treće zemlje odbije dopustiti boravak na svojem državnom području ako taj državljanin treće zemlje želi boraviti s članom svoje obitelji koji je građanin Unije, koji boravi u državi članici čiji je državljanin i koji nikada nije ostvario svoje pravo slobodnog kretanja, pod uvjetom da se takvim odbijanjem dotičnom građaninu Unije ne uskraćuje stvarno uživanje bitnog sadržaja prava koja proizlaze iz njegovog statusa kao građanina Unije, što mora provjeriti sud koji je uputio zahtjev.
2. Article 41(1) of the Additional Protocol, signed in Brussels on 23 November 1970 and concluded, approved and confirmed on behalf of the Community by Council Regulation (EEC) No 2760/72 of 19 December 1972, must be interpreted as meaning that the enactment of new legislation more restrictive that the previous legislation, which, for its part, relaxed earlier legislation concerning the conditions for the exercise of the freedom of establishment of Turkish nationals at the time of the entry into force of that protocol in the Member State concerned must be considered to be a `new restriction' within the meaning of that provision.
2. Članak 41. stavak 1. Dodatnog protokola, potpisanog 23. studenoga 1970. u Bruxellesu i sklopljenog, odobrenog i potvrđenog u ime Zajednice Uredbom Vijeća (EEZ) br. 2760/72 od 19. prosinca 1972., treba tumačiti u smislu da se donošenje novog propisa koji je restriktivniji od prethodnog, pri čemu je prethodnim propisom ublažen prijašnji propis koji se odnosio na uvjete za ostvarivanje slobode poslovnog nastana za turske državljane u trenutku stupanja na snagu tog Protokola u dotičnoj državi članici, treba smatrati „novim ograničenjem" u smislu te odredbe.
26 February 2013 ( *1 [HYPERLINK: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?qid=1545306077799&uri=CELEX:62011CJ0399] ) ‛Police and judicial cooperation in criminal matters -- European arrest warrant -- Surrender procedures between Member States -- Decisions rendered at the end of proceedings in which the person concerned has not appeared in person -- Execution of a sentence pronounced in absentia -- Possibility of review of the judgment'
26. veljače 2013. () „Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Postupak predaje između država članica - Odluke donesene na kraju postupka na kojem se dotična osoba nije osobno pojavila - Izvršenje kazne izrečene u odsutnosti - Mogućnost revizije presude"
1 This request for a preliminary ruling concerns the interpretation and, if necessary, the validity of Article 4a(1) of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States (OJ 2002 L 190, p. 1 [HYPERLINK: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/AUTO/?uri=OJ:L:2002:190:TOC]), as amended by Council Framework Decision 2009/299/JHA of 26 February 2009 (OJ 2009 L 81, p. 24 [HYPERLINK: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/AUTO/?uri=OJ:L:2009:081:TOC]) (`Framework Decision 2002/584').
1 Ovaj zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje i, prema potrebi, valjanost članka 4.a stavka 1. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83. - 100.), kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009. (SL L 81, str. 24., u daljnjem u tekstu: Okvirna odluka 2002/584) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 16., str. 169. - 181.).
It also asks the Court to examine, if necessary, the issue of whether a Member State may refuse to execute a European arrest warrant on the basis of Article 53 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union (`the Charter') on grounds of infringement of the fundamental rights of the person concerned guaranteed by the national constitution.
Također se traži od Suda da prema potrebi razmotri pitanje može li država članica odbiti izvršiti europski uhidbeni nalog na temelju članka 53. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) zbog kršenja temeljnih prava dotične osobe, koja su joj zajamčena nacionalnim ustavom.
2 The request has been made in proceedings between Mr Melloni and the Ministerio Fiscal concerning the execution of a European arrest warrant issued by the Italian authorities for the execution of a prison sentence handed down by judgment in absentia against Mr Melloni.
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između S. Mellonija i Ministerio Fiscal u vezi s izvršenjem europskog uhidbenog naloga koji su izdala talijanska nadležna tijela za izvršenje zatvorske kazne, izrečene u odsutnosti.
The Charter
Povelja
3 The second paragraph of Article 47 of the Charter provides:
3 Članak 47. drugi stavak Povelje propisuje: