natgillin/translations-raw huggingface dataset:
23 According to the order for reference, the competent Italian authorities recognise the right of Italian nationals who have paid social security contributions to both the Italian and Swiss social security systems, and who are thus in a situation identical to that of Mrs Gottardo, to receive payment of their old-age pensions through aggregation of the Italian and Swiss periods of insurance.
23 Iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje proizlazi da talijanska nadležna tijela svojim državljanima koji su uplaćivali doprinose socijalnog osiguranja u talijanskom i švicarskom sustavu socijalne sigurnosti i nalaze se u istom položaju kao i E. Gottardo priznaju mogućnost ishođenja isplate starosne mirovine na način da se zbroje talijanska i švicarska razdoblja osiguranja.
24 As the INPS acknowledged in its observations, if Mrs Gottardo had retained Italian nationality she would satisfy the conditions of entitlement to an Italian old-age pension.
24 Kako je INPS to priznao u svojim očitovanjima, da je E. Gottardo zadržala talijansko državljanstvo, udovoljila bi uvjetima za ostvarenje prava na talijansku starosnu mirovinu.
The INPS does not dispute that the sole ground of refusal of Mrs Gottardo's application was that she is a French national.
INPS ne osporava da je zahtjev odbijen jedino zbog francuskog državljanstva E. Gottardo.
It is thus common ground that the dispute concerns a difference in treatment on the sole ground of nationality.
Stoga je sigurno da je riječ o razlici u postupanju samo na temelju državljanstva.
25 However, according to the Italian Government and the INPS, the latter's refusal to grant Mrs Gottardo an old-age pension on the basis of aggregation of the periods of insurance which she completed in Italy and France, as well as in Switzerland, is justified by the fact that the conclusion by a single Member State - in casu, the Italian Republic - of a bilateral international convention with a non-member country, namely the Swiss Confederation, does not come within the scope of Community competence.
25 Ipak, prema mišljenju talijanske vlade i INPS-a, odbijanje ovog potonjeg da E. Gottardo dodijeli starosnu mirovinu na način da se zbroje razdoblja osiguranja koja je ona ostvarila kako u Italiji i Francuskoj, tako i u Švicarskoj opravdava činjenica da sklapanje između jedne države članice, u ovom slučaju Talijanske Republike, bilateralne međunarodne konvencije s trećom zemljom, u ovom slučaju Švicarskom Konfederacijom, ne potpada u nadležnost Zajednice.
26 The Italian Government refers in this regard to the wording of Article 3 of Regulation No 1408/71, read in the light of the definitions contained in Article 1(j) and (k) thereof, as interpreted by the Court in Case C-23/92 Grana-Novoa [1993] ECR I-4505.
26 Talijanska se vlada u tom pogledu poziva na tekst iz članka 3. Uredbe br. 1408/71 koji se tumači u skladu s definicijama iz članka 1. točaka (j) i (k) te Uredbe kako ih tumači Sud u presudi od 2. kolovoza 1993., Grana-Novoa (C-23/92, Zb., str. I-4505.).
27 In Grana-Novoa, cited above, the applicant, who was a Spanish national, had performed work subject to compulsory social insurance, first in Switzerland and subsequently in Germany.
27 Valja podsjetiti da je u prethodno navedenom predmetu Grana-Novoa tužiteljica, španjolska državljanka, obavljala profesionalnu djelatnost koja podliježe obveznom socijalnom osiguranju, najprije u Švicarskoj, zatim u Njemačkoj.
The German authorities had refused her a German invalidity pension on the ground that she had worked for an insufficient number of years in Germany.
Njemačka tijela odbila su joj pravo na njemačku invalidsku mirovinu zbog nedovoljnog broja godina rada provedenih u Njemačkoj.
In exactly the same way as Mrs Gottardo in the main proceedings in the present case, Mrs Grana-Novoa sought to rely on the provisions of a convention concluded between the Federal Republic of Germany and the Swiss Confederation, application of which was limited to German and Swiss citizens, in order to have account taken of the periods of insurance which she had completed in Switzerland.
Gospođa Grana-Novoa, kao i E. Gottardo u glavnom postupku, htjela se na odredbe konvencije sklopljene između Savezne Republike Njemačke i Švicarske Konfederacije, čija se primjena ograničavala na njemačke i švicarske državljane, pozvati kako bi razdoblja osiguranja koje je ostvarila u Švicarskoj bila uzeta u obzir.
28 The first question submitted by the Bundessozialgericht (Federal Social Court, Germany) asked the Court to rule on the interpretation of the term legislation in Article 1(j) of Regulation No 1408/71.
28 Prvim pitanjem koje je uputio Bundessozialgericht Sud je pozvan izjasniti se o tumačenju pojma „zakonodavstvo" iz članka 1. točke (j) Uredbe br. 1408/71.
The Court ruled that a convention concluded between a single Member State and one or more non-member countries does not come within the concept of legislation, as that term is used in Regulation No 1408/71.
Sud je presudio da konvencija sklopljena između jedne države članice i jedne ili više trećih zemalja ne potpada pod pojam zakonodavstva u smislu Uredbe br. 1408/71.
The Bundessozialgericht's second question, which concerned the principle of equal treatment, was posed only in the event that the first question should be answered in the affirmative and was for that reason not addressed by the Court.
Drugo pitanje Bundessozialgerichta o načelu jednakog postupanja bilo je upućeno samo u slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, tako da ga Sud nije razmatrao.
29 The question submitted in the present case is based on application of the principles flowing directly from the provisions of the Treaty, so it is appropriate to recall the Court's case-law on bilateral international conventions.
29 Budući da je pitanje upućeno u ovom predmetu usmjereno na primjenu načela koja proizlaze izravno iz odredaba Ugovora, valja podsjetiti na sudsku praksu Suda u području bilateralnih međunarodnih konvencija.
30 With regard to a cultural agreement concluded between two Member States which reserved entitlement to study scholarships exclusively to nationals of those two States, the Court has ruled that Article 7 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968 (II), p. 475) obliged the authorities of those two Member States to extend the benefit of the training bursaries provided for by that bilateral agreement to Community workers established within their territory (Case 235/87 Matteucci [1988] ECR 5589, paragraph 16).
30 Vezano uz sporazum o kulturnoj suradnji sklopljen između dvije države članice koji pravo na stipendije za studente ograničava samo na državljane tih dviju država, Sud je presudio da je članak 7. Uredbe Vijeća br. 1612/68 od 15. listopada 1968. o slobodi kretanja radnika unutar Zajednice (SL L 257, str. 2.) nalagao tijelima tih dviju država da pravo na potpore za obrazovanje predviđene bilateralnim sporazumom prošire na radnike Zajednice koji na njihovom državnom području imaju stalno boravište (vidjeti presudu od 27. rujna 1988., Matteucci, 235/87, Zb., str. 5589., t. 16.).
31 The Court has also ruled that if application of a provision of Community law is liable to be impeded by a measure adopted pursuant to the implementation of a bilateral agreement, even where the agreement falls outside the field of application of the Treaty, every Member State is under a duty to facilitate application of that provision and, to that end, to assist every other Member State which is under an obligation under Community law (Matteucci, cited above, paragraph 19).
31 Sud je također presudio da ako postoji vjerojatnost da mjera donesena u okviru provedbe bilateralne konvencije, pa čak ako je sklopljena izvan područja primjene Ugovora, čini prepreku za primjenu neke odredbe prava Zajednice, sve države članice dužne su olakšati primjenu te odredbe i u tom cilju pomoći svakoj drugoj državi članici koja ima obvezu na temelju prava Zajednice (vidjeti prethodno navedenu presudu Matteucci, t. 19.).
32 With regard to a bilateral international treaty concluded between a Member State and a non-member country for the avoidance of double taxation, the Court has pointed out that, although direct taxation is a matter falling within the competence of the Member States alone, the latter may not disregard Community rules but must exercise their powers in a manner consistent with Community law.
32 Budući da je riječ o bilateralnoj međunarodnoj konvenciji sklopljenoj između države članice i treće zemlje radi izbjegavanja dvostrukog oporezivanja Sud je podsjetio da, iako izravno oporezivanje potpada samo pod nadležnost država članica, ove se potonje ipak ne mogu osloboditi obveze poštovanja propisa Zajednice, već svoje ovlasti moraju izvršavati poštujući pravo Zajednice.
The Court accordingly ruled that the national treatment principle requires the Member State that is party to such a treaty to grant to permanent establishments of companies resident in another Member State the advantages provided for by the agreement on the same conditions as those which apply to companies resident in the Member State that is party to the treaty (see, in this connection, Case C-307/97 Saint-Gobain ZN [1999] ECR I-6161, paragraphs 57 to 59).
Sud je stoga presudio da načelo nacionalnog postupanja nalaže državi članici, stranci takve konvencije, da stalnim poslovnim jedinicama društava koja imaju sjedište u drugoj državi članici prizna prava predviđena konvencijom pod istim uvjetima koji se primjenjuju na društva koja imaju sjedište u državi članici koja je stranka konvencije (vidjeti s tim u vezi presudu od 21. rujna 1999., Saint-Gobain ZN, C-307/97, Zb., str. I-6161., t. 57. do 59.).
33 It follows from that case-law that, when giving effect to commitments assumed under international agreements, be it an agreement between Member States or an agreement between a Member State and one or more non-member countries, Member States are required, subject to the provisions of Article 307 EC, to comply with the obligations that Community law imposes on them.
33 Iz te sudske prakse proizlazi da su u provedbi obveza koje su preuzele na temelju međunarodnih konvencija, bilo da je riječ o konvenciji između država članica ili o konvenciji između države članice i jedne ili više trećih zemalja, države članice dužne, ako nije drukčije propisano odredbama iz članka 307. UEZ-a, poštovati obveze koje imaju na temelju prava Zajednice.
The fact that non-member countries, for their part, are not obliged to comply with any Community-law obligation is of no relevance in this respect.
Činjenica da treće zemlje, što se njih tiče, nisu dužne poštovati nijednu obvezu na temelju prava Zajednice u tom pogledu nije relevantna.
34 It follows from all of the foregoing that, when a Member State concludes a bilateral international convention on social security with a non-member country which provides for account to be taken of periods of insurance completed in that non-member country for acquisition of entitlement to old-age benefits, the fundamental principle of equal treatment requires that that Member State grant nationals of other Member States the same advantages as those which its own nationals enjoy under that convention unless it can provide objective justification for refusing to do so.
34 Iz svih prethodnih razmatranja proizlazi da, kad država članica sklapa s trećom zemljom međunarodnu bilateralnu konvenciju o socijalnoj sigurnosti koja predviđa uzimanje u obzir razdoblja osiguranja ostvarenih u dotičnoj trećoj zemlji radi stjecanja prava na davanja za slučaj starosti, osnovno načelo jednakog postupanja toj državi članici nalaže da državljanima drugih zemalja prizna ista prava koja imaju njezini državljani na temelju spomenute konvencije, osim ako za to odbijanje nema objektivno opravdanje.
35 It also follows that the Court's interpretation of the term legislation in Article 1(j) of Regulation No 1408/71 cannot affect the obligation of every Member State to comply with the principle of equal treatment laid down in Article 39 EC.
35 Iz toga također proizlazi da tumačenje koje je Sud dao za pojam „zakonodavstvo" iz članka 1. točke (j) Uredbe br. 1408/71 ne može biti takvo da dovodi u pitanje obvezu svake države članice da poštuje načelo jednakog postupanja predviđeno člankom 39. UEZ-a.
The existence of objective justification
Postojanje objektivnog opravdanja
36 Disturbing the balance and reciprocity of a bilateral international convention concluded between a Member State and a non-member country may, it is true, constitute an objective justification for the refusal by a Member State party to that convention to extend to nationals of other Member States the advantages which its own nationals derive from that convention (see, to that effect, Saint-Gobain ZN, cited above, paragraph 60).
36 Sigurno, ako su uravnoteženost i reciprocitet bilateralne međunarodne konvencije sklopljene između države članice i treće zemlje dovedeni u pitanje, to može biti objektivno opravdanje da država članica koja je stranka te konvencije na državljane drugih država članica ne proširi prava koja njezini državljani imaju na temelju spomenute konvencije (vidjeti u tom smislu prethodno navedenu presudu Saint-Gobain ZN, t. 60.).
37 However, the INPS and the Italian Government have failed to establish that, in the case in the main proceedings, the obligations which Community law imposes on them would compromise those resulting from the commitments which the Italian Republic has entered into vis-à-vis the Swiss Confederation.
37 Ipak, INPS i talijanska vlada nisu utvrdili da bi u glavnom postupku obveze koje im nalaže pravo Zajednice dovele u pitanje one koje proizlaze iz obveza koje je Talijanska Republika preuzela prema Švicarskoj Konfederaciji.
The unilateral extension by the Italian Republic, to workers who are nationals of other Member States, of the benefit of having insurance periods which they completed in Switzerland taken into account for the purpose of acquiring entitlement to Italian old-age benefits would in no way compromise the rights which the Swiss Confederation derives from the Italo-Swiss Convention and would not impose any new obligations on that country.
Naime, proširenje na radnike državljane drugih država članica prava uzimanja u obzir razdoblja osiguranja ostvarenih u Švicarskoj radi stjecanja prava na talijanska davanja za slučaj starosti koje jednostrano primjenjuje Talijanska Republika baš ni u čemu ne bi ugrozilo prava koja za Švicarsku Konfederaciju proizlaze iz talijansko-švicarske konvencije niti bi joj nametnulo nove obveze.
38 The only objections which the INPS and the Italian Government have put forward to justify refusal to allow aggregation of the insurance periods completed by Mrs Gottardo relate to a possible increase in their financial burden and administrative difficulties in liaising with the competent authorities of the Swiss Confederation.
38 Jedini prigovori koje su INPS i talijanska vlada naveli kako bi opravdali svoje nepriznavanje zbrajanja razdoblja osiguranja koja je ostvarila E. Gottardo odnose se na eventualno povećanje njihovih financijskih troškova i administrativne poteškoće u vezi sa suradnjom s nadležnim tijelima u Švicarskoj Konfederaciji.
Those grounds cannot justify the Italian Republic's failure to comply with its Treaty obligations.
Ta obrazloženja ne bi trebala opravdati nepoštovanje, od strane Talijanske Republike, obveza koje proizlaze iz Ugovora.
39 The answer to the question submitted by the national court must therefore be that the competent social security authorities of one Member State are required, pursuant to their Community obligations under Article 39 EC, to take account, for purposes of acquiring the right to old-age benefits, of periods of insurance completed in a non-member country by a national of a second Member State in circumstances where, under identical conditions of contribution, those competent authorities will take into account such periods where they have been completed by nationals of the first Member State pursuant to a bilateral international convention concluded between that Member State and the non-member country.
39 Stoga na pitanje suda koji je uputio zahtjev valja odgovoriti da su, u skladu s obvezama Zajednice koje imaju na temelju članka 39. UEZ-a, radi ostvarenja prava davanja za slučaj starosti nadležna tijela socijalne sigurnosti prve države članice dužna uzeti u obzir razdoblja osiguranja koja je u nekoj trećoj zemlji ostvario državljanin druge države članice, jer kod postojanja istih uvjeta doprinosa spomenuta nadležna tijela priznaju, na temelju bilateralne međunarodne konvencije sklopljene između prve države članice i treće zemlje, uzimanje u obzir razdoblja koja su ostvarili njihovi državljani.
40 The costs incurred by the Italian and Austrian Governments and the Commission, which have submitted observations to the Court, are not recoverable.
40 Troškovi podnošenja očitovanja Sudu koje su imale talijanska i austrijska vlada, kao i Komisija, ne nadoknađuju se.
in answer to the question referred to it by the Tribunale ordinario di Roma by order of 1 February 2000, hereby rules:
odlučujući o pitanju koje je rješenjem od 1. veljače 2000. uputio Tribunale ordinario di Roma, odlučuje:
The competent social security authorities of one Member State are required, pursuant to their Community obligations under Article 39 EC, to take account, for purposes of acquiring the right to old-age benefits, of periods of insurance completed in a non-member country by a national of a second Member State in circumstances where, under identical conditions of contribution, those competent authorities will take into account such periods where they have been completed by nationals of the first Member State pursuant to a bilateral international convention concluded between that Member State and the non-member country.
Nadležna tijela socijalne sigurnosti prve države članice su, u skladu s obvezama Zajednice koje imaju na temelju članka 39. UEZ-a, radi ostvarenja prava na davanja za slučaj starosti dužna uzeti u obzir razdoblja osiguranja koja je u nekoj trećoj zemlji ostvario državljanin druge države članice, jer kod postojanja istih uvjeta doprinosa spomenuta nadležna tijela priznaju, na temelju bilateralne međunarodne konvencije sklopljene između prve države članice i treće zemlje, uzimanje u obzir razdoblja koja su ostvarili njihovi državljani. [potpisi] Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 15. siječnja 2002.
JUDGMENT OF THE COURT6 March 2003 ((Free movement of workers - Regulation (EEC) No 1612/68 - Social advantage - Right of the spouse of a migrant worker to obtain leave to remain indefinitely in the territory of a Member State))
PRESUDA SUDA (puni sastav suda) 6. ožujka 2003.() „Sloboda kretanja radnika - Uredba (EEZ) br. 1612/68 - Socijalna povlastica - Pravo bračnog druga radnika migranta na odobrenje boravka na neodređeno vrijeme na državnom području države članice"
REFERENCE to the Court under Article 234 EC by the Immigration Adjudicator (United Kingdom) for a preliminary ruling in the proceedings pending before that tribunal between
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 234. UEZ-a, koji je uputio Immigration Adjudicator (sudac za useljeništvo, Ujedinjena Kraljevina) u postupku koji se vodi pred tim sudom između
Arben Kaba
Arben Kaba
and Secretary of State for the Home Department,
i Secretary of State for the Home Department,
on the interpretation of the general principles of law governing proceedings before the Court of Justice and of Article 7(2) of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968 (II), p. 475),
koji se odnosi na tumačenje općih pravnih načela kojima se uređuje postupak pred Sudom Europske unije i članka 7. stavka 2. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1612/68 od 15. listopada 1968. o slobodi kretanja radnika unutar Zajednice (SL L 257, str. 2.) (SL, posebno izdanje na engleskom jeziku 1968. (II), str. 475.),
THE COURT,,
SUD,
composed of: G.C. Rodríguez Iglesias, President, J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen and C.W.A. Timmermans (Presidents of Chambers), D.A.O. Edward, P. Jann (Rapporteur), F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr and J.N. Cunha Rodrigues, Judges,
u sastavu: G. C. Rodríguez Iglesias, predsjednik, J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen i C. W. A. Timmermans (predsjednici vijeća), D. A. O. Edward, P. Jann (izvjestitelj), F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr i J. N. Cunha Rodrigues, suci,
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer, Registrar: L. Hewlett, Principal Administrator,
nezavisni odvjetnik: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajnik: L. Hewlett, glavna administratorica,
─ Mr Kaba, by R. Allen QC and T. Eicke, Barrister, instructed by N. Rollason, Solicitor, ─
za A. Kabu, R. Allen, QC, i T. Eicke, barrister, kojeg je opunomoćio N. Rollason, solicitor,
the United Kingdom Government, by G. Amodeo, acting as Agent, and R. Plender QC, ─
za vladu Ujedinjene Kraljevine, G. Amodeo, u svojstvu agenta, i R. Plender, QC,
the Commission of the European Communities, by N. Yerrell and C. Ladenburger, acting as Agents,
za Komisiju Europskih zajednica, N. Yerrell i C. Ladenburger, u svojstvu agenata,
after hearing the oral observations of Mr Kaba, represented by R. Allen and T. Eicke; of the United Kingdom Government, represented by G. Amodeo and R. Plender; of the Netherlands Government, represented by H.G. Sevenster, acting as Agent; and of the Commission, represented by M. Shotter, acting as Agent, at the hearing on 16 April 2002,
saslušavši usmena očitovanja A. Kabe, kojeg zastupaju R. Allen i T. Eicke; vlade Ujedinjene Kraljevine, koju zastupaju G. Amodeo i R. Plender; nizozemske vlade, koju zastupa H. G. Sevenster, u svojstvu agenta; i Komisije, koju zastupa M. Shotter, u svojstvu agenta, na raspravi od 16. travnja 2002.,
1 By order of 19 December 2000, received at the Court on 27 December 2000, the Immigration Adjudicator referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC two questions on the interpretation of the general principles of law governing proceedings before the Court of Justice and on the interpretation of Article 7(2) of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community (OJ, English Special Edition 1968 (II), p. 475).
1 Rješenjem od 19. prosinca 2000., koje je Sud zaprimio 27. prosinca 2000., Immigration Adjudicator uputio je Sudu, u zahtjevu za prethodnu odluku na temelju članka 234. UEZ-a, dva pitanja u vezi s tumačenjem općih pravnih načela kojima je uređen postupak pred Sudom Europske unije te tumačenjem članka 7. stavka 2. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1612/68 od 15. listopada 1968. o slobodi kretanja radnika unutar Zajednice (SL L 257, str. 2.) (SL, posebno izdanje na engleskom jeziku 1968. (II), str. 475.).
2 Those questions have been raised in proceedings brought by Mr Kaba against the Secretary of State for the Home Department concerning the latter's refusal to grant him indefinite leave to remain in the United Kingdom.
2 Pitanja su postavljena u postupku koji je A. Kaba pokrenuo protiv Secretary of State for the Home Department (državni tajnik za unutarnje poslove) jer mu je potonji odbio izdati odobrenje boravka na državnom području Ujedinjene Kraljevine na neodređeno vrijeme.
3 Article 7(1) and (2) of Regulation No 1612/68 provides:
3 Članak 7. stavak 1. Uredbe br. 1612/68 propisuje:
1. A worker who is a national of a Member State may not, in the territory of another Member State, be treated differently from national workers by reason of his nationality in respect of any conditions of employment and work, in particular as regards remuneration, dismissal and, should he become unemployed, reinstatement or re-employment;
„1. Prema radniku koji je državljanin države članice ne smije se, zbog njegovog državljanstva, u drugoj državi članici postupati drukčije nego što se postupa prema domaćim radnicima kad je riječ o uvjetima zapošljavanja i rada, a posebno primicima od rada i otpuštanju te, ako postane nezaposlen, vraćanju na posao ili ponovnom zapošljavanju.;