natgillin/translations-raw huggingface dataset:
18 Besides drawing up the Code of Conduct, the CSA approached French broadcasters to persuade them to insist on the removal of such hoardings advertising alcoholic beverages or not to retransmit the event at all. In at least one case the CSA referred a case to the State Prosecutor for proceedings to be brought against a French broadcaster.
18 Osim izrade kodeksa dobrog ponašanja, CSA se obratio francuskim nakladnicima televizije kako bi ih nagovorio da inzistiraju na uklanjanju reklamnih panoa za alkoholna pića ili da se u cijelosti odreknu prijenosa dotičnog događaja. U barem jednom slučaju, navedeno tijelo obratilo se državnom tužitelju da pokrene postupak protiv francuskog nakladnika televizije.
19 Bacardi is a French company belonging to the international group Bacardi-Martini, which produces and markets numerous alcoholic beverages in most countries of the world, including Bacardi rum, Martini and Duval pastis.
19 Bacardi je francusko društvo koje pripada međunarodnoj grupi Bacardi-Martini, koja proizvodi i stavlja na tržište u većini svjetskih zemalja brojna alkoholna pića, uključujući rum Bacardi, vermut Martini i pastis Duval.
20 Darmon and Girosport are companies which negotiate on behalf of TF1 for television retransmission rights for football matches.
20 Darmon i Girosport su društva koja pregovaraju za račun TF1 o pravima televizijskog prijenosa nogometnih utakmica.
21 Relying on the alleged fact that Darmon and Girosport put pressure on foreign clubs to refuse to allow Bacardi’s brand names to appear on advertising hoardings around sports stadia, Bacardi sought an order that Darmon, Girosport and TF1 should cease that conduct as being incompatible with Article 59 of the Treaty.
21 Navođenjem činjenice da su Darmon i Girosport vršili pritisak na strane klubove da odbijaju pristup trgovačkim žigovima Bacardija na reklamnim panoima postavljenim oko stadiona, ovaj posljedni pokrenuo je postupak da se Darmonu, Girosportu i TF1 naloži da prekinu s takvim ponašanjem s obzirom da nije u skladu s člankom 59. Ugovora.
22 After that application was rejected both at first instance and on appeal, Bacardi appealed on a point of law.
22 Nakon što je takav zahtjev odbijen u prvostupanjskom i žalbenom postupku, Bacardi je podnio žalbu u kasacijskom postupku.
23 As it was in doubt as to the compatibility with Community law of the French rules prohibiting television advertising for alcoholic beverages marketed in France, in the case of indirect television advertising resulting from the appearance on screen of hoardings visible during the retransmission of bi-national sporting events taking place in other Member States (‘the television advertising rules at issue in the main proceedings’), the Court of Cassation decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
23 Zbog dvojbi o sukladnosti francuskog sustava koji zabranjuje televizijsko oglašavanje alkoholnih pića stavljenih na tržište u Francuskoj s pravom Zajednice, u mjeri u kojoj se odnosi na neizravno televizijsko oglašavanje pri čemu se na zaslonu pojavljuju panoi vidljivi tijekom prijenosa dvonacionalnih sportskih događaja koji se održavaju na državnom području drugih država članica (u daljnjem tekstu: sustav televizijskog oglašavanja o kojem je riječ u glavnom postupku), Court of cassation odlučio je prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
‘1.
„1.
[Does] Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 (“Television without frontiers”), in the version prior to that of Directive 97/36/EC of 30 June 1997, [preclude] national legislation, such as Articles L.17 to L.21 of the French Code des débits de boissons and Article 8 of Decree No 92-280 of 27 March 1992, which prohibits, for reasons relating to the protection of public health and on pain of criminal penalties, advertising for alcoholic drinks, whether of national origin or from other Member States of the Union, on television, whether in the form of advertising spots within the meaning of Article 10 of the directive [direct advertising] or of indirect advertising as a result of hoardings advertising alcoholic drinks appearing on television without constituting surreptitious advertising within the meaning of Article 1(c) of the directive [?]
[...] je li Direktivi 89/552/EEZ od 3. listopada 1989. nazvanoj „Televizija bez granica“, u verziji koja je prethodila onoj koja je proizišla iz Direktive 97/36/EZ od 30. lipnja 1997., protivno nacionalno zakonodavstvo, kao što su članci L.17. do L.21. francuskog Code des débits de boissons i članak 8. Uredbe br. 92-280 od 27. ožujka 1992., koje zbog razloga koji se odnose na zaštitu javnog zdravlja i pod prijetnjom kaznenih sankcija zabranjuje oglašavanje alkoholnih pića na televiziji, bilo da su nacionalnog podrijetla ili iz drugih država članica Unije, bilo da se radi o reklamnim spotovima u smislu članka 10. direktive [(izravno oglašavanje)] ili neizravnom oglašavanju koje proizlazi iz prikazivanja na televiziji panoa za promidžbu alkoholnih pića, a da pri tome ne predstavljaju prikriveno oglašavanje iz članka 1. točke (c) direktive [?]
2. [Are] Article 49 EC and the principle of the free movement of television broadcasts within the Union to be interpreted as precluding a national provision such as that in Articles L.17 to L.21 of the French Code des débits de boissons and Article 8 of Decree No 92-280 of 27 March 1992 which prohibits, for reasons relating to the protection of public health and on pain of criminal penalties, advertising for alcoholic drinks, whether of national origin or from other Member States of the Union, on television, whether in the form of advertising spots within the meaning of Article 10 of the directive [direct advertising] or of indirect advertising as a result of hoardings advertising alcoholic drinks appearing on television without constituting surreptitious advertising within the meaning of Article 1(c) of the directive, from having the effect that operators responsible for the broadcasting and distribution of television programmes:
2. [...] treba li članak 49. Ugovora o EZ-u i načelo slobode kretanja u televizijskom emitiranju unutar Unije tumačiti na način da im je protivno nacionalno zakonodavstvo, kao što su članci L.17. do L.21. francuskog Code des débits de boissons i članak 8. Uredbe br. 92-280 od 27. ožujka 1992., koji zbog razloga koji se odnose na zaštitu javnog zdravlja i pod prijetnjom kaznenih sankcija zabranjuje oglašavanje alkoholnih pića, bilo da su nacionalnog podrijetla ili iz drugih država članica Unije, na televiziji, bilo da se radi o reklamnim spotovima u smislu članka 10. direktive [(izravno oglašavanje)] ili neizravnom oglašavanju koje proizlazi iz prikazivanja na televiziji panoa za promidžbu alkoholnih pića, a da pri tome ne predstavljaju prikriveno oglašavanje iz članka 1. točke (c) direktive, što ima za posljedicu da se operateri zaduženi za emitiranje i distribuciju televizijskih programa:
(a) refrain from broadcasting television programmes, such as in particular retransmissions of sporting events, whether held in France or in other countries of the Union, where they show prohibited advertisements within the meaning of the French Code des débits de boissons, or
a) suzdrže od emitiranja televizijskih programa, osobito kao što su prijenosi sportskih događaja, bilo da se održavaju u Francuskoj ili drugim zemljama Unije, ako prikazuju zabranjena oglašavanja u smislu francuskog Code des débits de boissons, ili
(b) broadcast them on condition that prohibited advertisements within the meaning of the French Code des débits de boissons do not appear, thereby preventing the conclusion of advertising contracts concerning alcoholic drinks whether of national origin or from other Member States of the Union [?]’
b) da ih emitiraju pod uvjetom da se zabranjena oglašavanja u smislu francuskog Code des débits de boissons ne prikazuju, sprečavajući time sklapanje ugovora o oglašavanju alkoholnih pića bilo da su nacionalnog podrijetla ili iz drugih država članica Unije [?]“
The first question: the obligation to ensure freedom of reception and retransmission
Prvo pitanje: obveza osiguranja slobode prijema i prijenosa
24 By its first question the national court asks, essentially, whether the first sentence of Article 2(2) of Directive 89/552 precludes a Member State from prohibiting television advertising for alcoholic beverages marketed in that State, in the case of indirect television advertising resulting from the appearance on screen of hoardings visible during the retransmission of bi-national sporting events taking place in other Member States.
24 Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita je li članku 2. stavku 2. prvom podstavku prvoj rečenici Direktive 89/552 protivno da država članica zabranjuje televizijsko oglašavanje alkoholnih pića koja se stavljaju na tržište u toj državi, u mjeri u kojoj se odnosi na neizravno televizijsko oglašavanje pri čemu se na zaslonu pojavljuju panoi vidljivi tijekom prijenosa dvonacionalnih sportskih događaja koji se održavaju na državnom području drugih država članica.
In that context, the national court wishes to know whether such indirect television advertising must be classified as ‘television advertising’ within the meaning of Articles 1(b), 10 and 11 of the directive.
U tom okviru, navedeni sud želi znati treba li takvo neizravno televizijsko oglašavanje biti kvalificirano kao „televizijsko oglašavanje” u smislu članka 1. točke (b) i članaka 10. i 11. te direktive.
25 The first sentence of Article 2(2) of Directive 89/552 requires Member States to ensure freedom of reception and not to restrict retransmission on their territory of television broadcasts from other Member States for reasons which fall within the fields coordinated by the directive. Articles 10 to 21 harmonise the rules on television advertising.
25 U tom pogledu valja podsjetiti da članak 2. stavak 2. prvi podstavak prva rečenica Direktive 89/552 predviđa obavezu država članica da osiguraju slobodu prijema i ne ograničavaju prijenose televizijskih emitiranja iz drugih država članica na njihovom državnom području zbog razloga koji pripadaju u područja usklađena tom direktivom. Njezinim člancima 10. do 21. usklađuju se pravila o televizijskom oglašavanju.
26 By the definition given in Article 1(b) of Directive 89/552, ‘television advertising’ comprises ‘any form of announcement broadcast in return for payment or for similar consideration by a public or private undertaking in connection with a trade, business, craft or profession in order to promote the supply of goods or services, including immovable property, or rights and obligations, in return for payment.’ Under Article 10(1) ‘television advertising shall be readily recognisable as such and kept quite separate from other parts of the programme service by optical and/or acoustic means.’ The first sentence of Article 11(1) provides that ‘advertisements shall be inserted between programmes’ and Article 11(2) states that ‘in programmes consisting of autonomous parts, or in sports programmes and similarly structured events and performances comprising intervals, advertisements shall only be inserted between the parts or in the intervals.’
26 Na temelju definicije iz članka 1. točke (b) Direktive 89/552, „televizijsko oglašavanje” obuhvaća „bilo koji oblik objave emitiran u zamjenu za plaćanje ili za sličnu naknadu od strane javnog ili privatnog poduzeća u vezi s trgovinom, poduzetništvom, obrtom ili strukom kako bi se promicala nabava roba ili usluga, uključujući nepokretnu imovinu, prava i obveze, u zamjenu za plaćanje.” [neslužbeni prijevod]. U skladu s člankom 10. stavkom 1. te direktive „[t]elevizijsko oglašavanje je lako prepoznatljivo kao takvo i potpuno odvojeno od drugih dijelova programa pomoću optičkih i/ili zvučniha sredstava” [neslužbeni prijevod]. Članak 11. stavak 1. prva rečenica navedene direktive određuje da „oglasi trebaju biti ubačeni između programa” [neslužbeni prijevod], a u svojem drugom stavku navedeni članak 11. navodi da „[u] programima sastavljenim od samostalnih dijelova ili u sportskim programima i slično strukturiranim događajima i izvedbama s prekidima, oglasi se mogu umetnuti samo između samostalnih dijelova ili u prekidima” [neslužbeni prijevod].
27 In this case, for the reasons set out by the Advocate General in paragraphs 48 to 52 of his Opinion, the indirect television advertising for alcoholic beverages resulting from hoardings visible on screen during the retransmission of sporting events does not constitute a separate announcement broadcast in order to promote goods or services. For obvious reasons, it is impossible to show such advertising only during the intervals between the different parts of the television broadcast concerned. The images on the advertising hoardings which appear in the background of the pictures broadcast, in a random and unpredictable fashion according to the requirements of the retransmission, do not have any distinct character in that context.
27 U glavnom postupku valja utvrditi da, zbog razloga koje je naveo nezavisni odvjetnik u točkama 48. do 52. svojeg mišljenja, neizravno televizijsko oglašavanje alkoholnih pića na panoima vidljivim na zaslonu tijekom prijenosa sportskih događaja ne predstavlja odvojenu televizijsku poruku namijenjenu promicanju dobara ili usluga. Zbog očitih razloga takvo oglašavanje nije moguće prikazati samo tijekom prekida između različitih dijelova dotičnog televizijskog emitiranja. Slike na reklamnim panoima koje se nasumično i nepredviđeno pojavljuju u pozadini prijenosa, prema zahtjevima toga prijenosa, u tom okviru nemaju nikakav poseban značaj.
28 Such indirect television advertising cannot, therefore, be regarded as ‘television advertising’ within the meaning of Directive 89/552, and accordingly the directive is not applicable to it.
28 Takvo neizravno televizijsko oglašavanje se stoga ne može smatrati „televizijskim oglašavanjem” u smislu Direktive 89/552 te se zato ta direktiva na njega ne primjenjuje.
29 Consequently, the answer to the first question must be that the first sentence of Article 2(2) of Directive 89/552 does not preclude a Member State from prohibiting television advertising for alcoholic beverages marketed in that State, in the case of indirect television advertising resulting from the appearance on screen of hoardings visible during the retransmission of bi-national sporting events taking place in other Member States.
29 Stoga na prvo pitanje valja odgovoriti da članku 2. stavku 2. prvom podstavku prvoj rečenici Direktive 89/552 nije protivno da država članica zabranjuje televizijsko oglašavanje alkoholnih pića koja se stavljaju na tržište u toj državi, u mjeri u kojoj se odnosi na neizravno televizijsko oglašavanje pri čemu se na zaslonu pojavljuju panoi vidljivi tijekom prijenosa dvonacionalnih sportskih događaja koji se održavaju na državnom području drugih država članica.
That kind of indirect television advertising is not to be classed as ‘television advertising’ within the meaning of Articles 1(b), 10 and 11 of the directive.
Takvo neizravno televizijsko oglašavanje ne treba klasificirati kao „televizijsko oglašavanje” u smislu članka 1. točke (b) i članaka 10. i 11. te direktive.
Second question: freedom to provide services
Drugo pitanje: pravo na slobodno pružanje usluga
30 By its second question, the national court asks, essentially, whether Article 59 of the Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) precludes a Member State from prohibiting television advertising for alcoholic beverages marketed in that State, in the case of indirect television advertising resulting from the appearance on screen of hoardings visible during the retransmission of bi-national sporting events taking place in other Member States.
30 Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita je li članku 59. Ugovora (koji je nakon izmjene postao članak 49. UEZ-a) protivno da država članica zabranjuje televizijsko oglašavanje alkoholnih pića koja se stavljaju na tržište u toj državi, u mjeri u kojoj se odnosi na neizravno televizijsko oglašavanje pri čemu se na zaslonu pojavljuju panoi vidljivi tijekom prijenosa dvonacionalnih sportskih događaja koji se održavaju na državnom području drugih država članica.
31 Article 59 of the Treaty requires the elimination of any restriction on the freedom to provide services, even if it applies to national providers of services and to those of other Member States alike, when it is liable to prohibit or otherwise impede the activities of a provider of services established in another Member State where he lawfully provides similar services (see to that effect Case C-76/90 Säger [1991] ECR I-4221, paragraph 12, and Case C-58/98 Corsten [2000] ECR I-7919, paragraph 33). Moreover, freedom to provide services is enjoyed by both providers and recipients of services (see to that effect Joined Cases 286/82 and 26/83 Luisi and Carbone [1984] ECR 377, paragraph 16).
31 Članak 59. Ugovora zahtijeva uklanjanje svakog ograničenja slobodnog pružanja usluga, čak i ako se takvo ograničenje na jednak način primjenjuje na nacionalne pružatelje usluga i na one iz drugih država članica, kada je ono takve naravi da zabranjuje ili na drugi način otežava djelatnosti pružatelja usluga s poslovnim nastanom u drugoj državi članici u kojoj zakonito pruža slične usluge (vidjeti u tom smislu presudu od 25. srpnja 1991., Säger, C-76/90, Zb., str. I-4221., t. 12. i od 3. listopada 2000., Corsten, C-58/98, Zb. str. I-7919., t. 33.). Pored toga, slobodu pružanja usluga uživaju pružatelj i primatelj usluge (vidjeti u tom smislu presudu od 31. siječnja 1984., Luisi i Carbone, 286/82 i 26/83, Zb., str. 377., t. 16.).
32 The freedom to provide services may, however, in the absence of Community harmonisation measures, be limited by national rules justified by the reasons mentioned in Article 56(1) of the EC Treaty (now, after amendment Article 46(1) EC) read together with Article 66 of the EC Treaty (now Article 55 EC), or for overriding requirements of the general interest (see, to that effect, Case C-243/01 Gambelliand Others [2003] ECR I-0000).
32 Slobodno pružanje usluga može, međutim, u nedostatku mjera Zajednice o usklađivanju, biti ograničeno nacionalnim propisima opravdanim razlozima navedenim u članku 56. stavku 1. Ugovora o EZ-u (koji je nakon izmjene postao članak 46. stavak 1. UEZ-a), zajedno s člankom 66. Ugovora o EZ-u (koji je postao članak 55. UEZ-a) ili važnim razlozima u općem interesu (vidjeti u tom smislu presudu od 6. studenoga 2003., Gambelli i dr., C-243/01, Zb. str. I-13031., t. 60.).
"33 In that context, it is for the Member States to decide on the degree of protection which they wish to afford to public health and on the way in which that protection is to be achieved. They may do so, however, only within the limits set by the Treaty and must, in particular, observe the principle of proportionality (see Joined Cases C-1/90 and C-176/90 Aragonesa de Publicidad Exterior and Publivía [1991] ECR I-4151, paragraph 16), which requires that the measures adopted be appropriate to secure the attainment of the objective which they pursue and not go beyond what is necessary in order to attain it (see, in particular, Säger, paragraph 15; Joined Cases C-369/96 and C-376/96 Arblade and Others [1999] ECR I-8453, paragraph 35; Corsten, paragraph 39; and Case C-390/99 Canal Satélite Digital [2002] ECR I-607, paragraph 33)."
"33 U tom kontekstu države članice trebaju odlučiti o tome na kojoj će razini osigurati zaštitu javnog zdravlja, kao i način na koji će postići tu razinu. Međutim, to mogu učiniti samo u granicama određenim Ugovorom i moraju osobito poštovati načelo proporcionalnosti (vidjeti presudu od 25. srpnja 1991., Aragonesa de Publicidad Exterior i Publivía, C-1/90 i C-176/90, Zb., str. I-4151., t. 16.), kojim se zahtijeva da su donesene mjere primjerene za ostvarenje cilja kojem teže i da ne idu dalje od onoga što je potrebno za ostvarenje tog cilja (vidjeti osobito navedenu presudu Säger, t. 15, presudu od 23. studenoga 1999., Arblade i dr., C-369/96 i C-376/96, Zb., str. I-8453., t. 35.; navedenu presudu Corsten, t. 39. i presudu od 22. siječnja 2002., Canal Satélite Digital, C-390/99, Zb., str. I-607., t. 33.)."
34 In the main proceedings, since there are no Community harmonisation measures on the matter, three points must be examined in turn, namely, whether there is a restriction within the meaning of Article 59 of the Treaty, whether there may be justification for rules on television advertising such as those at issue in the main proceedings under Article 56(1) of the Treaty, read together with Article 66, and whether those rules are proportionate.
34 Sobzirom da u tom području ne postoje mjere Zajednice o usklađivanju, u glavnom postupku valja stoga sukcesivno razmotriti tri točke, to jest postojanje ograničenja u smislu članka 59. Ugovora, mogućnost opravdanosti sustava televizijskog oglašavanja poput onog u glavnom postupku na temelju članka 56. stavka 1. navedenog Ugovora, zajedno s njegovim člankom 66., te proporcionalnost tog sustava.
35 In the first place, it must be observed that rules on television advertising such as those at issue in the main proceedings constitute a restriction on freedom to provide services within the meaning of Article 59 of the Treaty. They entail a restriction on freedom to provide advertising services in so far as the owners of the advertising hoardings must refuse, as a preventive measure, any advertising for alcoholic beverages if the sporting event is likely to be retransmitted in France. They also impede the provision of broadcasting services for television programmes. French broadcasters must refuse all retransmission of sporting events in which hoardings bearing advertising for alcoholic beverages marketed in France may be visible. Furthermore, the organisers of sporting events taking place outside France cannot sell the retransmission rights to French broadcasters if the transmission of the television programmes of such events is likely to contain indirect television advertising for those alcoholic beverages.
35 Prvo valja utvrditi da sustav televizijskog oglašavanja poput onog u glavnom postupku predstavlja ograničenje slobodnog pružanja usluga u smislu članka 59. Ugovora. Takav sustav, s jedne strane, podrazumijeva ograničenje slobodnog pružanja usluga oglašavanja jer vlasnici reklamnih panoa moraju preventivno odbiti svako oglašavanje alkoholnih pića ako će se sportski događaj vjerojatno prenositi u Francuskoj. S druge strane, isti sustav sprečava pružanje usluga emitiranja televizijskih programa. Francuski nakladnici televizije moraju odbiti svaki prijenos sportskih događaja tijekom kojeg bi bili vidljivi reklamni panoi za oglašavanje alkoholnih pića koja se stavljaju na tržište u Francuskoj. Osim toga, organizatori sportskih događaja koji se održavaju izvan Francuske ne mogu prodati prava na prijenos francuskim nakladnicima televizije ako emitiranje televizijskih programa namijenjenih takvim događajima vjerojatno sadrži neizravno televizijsko oglašavanje navedenih alkoholnih pića.