natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On the other hand, if such legislation falls within the scope of European Union law, the Court, when requested to give a preliminary ruling, must provide all the guidance as to interpretation needed in order for the national court to determine whether that legislation is compatible with the fundamental rights the observance of which the Court ensures (see inter alia, to this effect, Case C-260/89 ERT [1991] I-2925, paragraph 42; Case C-299/95 Kremzow [1997] ECR I-2629 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=61989C?0260&locale=EN], paragraph 15; Case C-309/96 Annibaldi [2007] ECR I-7493 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=61996C?0309&locale=EN], paragraph 13; Case C-94/00 Roquette Frères [2002] ECR I-9011 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62000C?0094&locale=EN], paragraph 25; Case C-349/07 Sopropé [2008] ECR I-10369 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62007C?0349&locale=EN], paragraph 34; Case C-256/11 Dereci and Others [2011] ECR I-11315 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62011C?0256&locale=EN], paragraph 72; and Case C-27/11 Vinkov [2012] ECR, paragraph 58).
S druge strane, ako takav propis ulazi u područje primjene prava Unije, Sud povodom zahtjeva za prethodnu odluku mora dati nacionalnom sudu sve elemente tumačenja koji su mu potrebni za ocjenu suglasnosti tog propisa s temeljnim pravima, a čije poštovanje Sud jamči (u tom smislu posebno vidjeti presudu od 18. lipnja 1991., ERT, C-260/89, Zb., str. I-2925., t. 42.; presudu od 29. svibnja 1997., Kremzow, C-299/95, Zb., str. I-2629., t. 15.; presudu od 18. prosinca 1997., Annibaldi, C-309/96, Zb., str. I-7493., t. 13.; presudu od 22. listopada 2002., Roquette Frères, C-94/00, Zb., str. I-9011., t. 25.; presudu od 18. prosinca 2008., Sopropé, C-349/07, Zb., str. I-10369., t. 34.; presudu od 15. studenog 2011., Dereci i dr., C-256/11, Zb., str. I-11315, t. 72., i presudu od 7. lipnja 2012., Vinkov, C-27/11, t. 58.).
20 That definition of the field of application of the fundamental rights of the European Union is borne out by the explanations relating to Article 51 of the Charter, which, in accordance with the third subparagraph of Article 6(1) TEU and Article 52(7) of the Charter, have to be taken into consideration for the purpose of interpreting it (see, to this effect, Case C-279/09 DEB [2010] ECR I-13849 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62009C?0279&locale=EN], paragraph 32).
20 Ta definicija područja primjene temeljnih prava Unije poduprta je objašnjenjima koja se odnose na članak 51. Povelje i koja, sukladno članku 6. stavku 1. podstavku 3. UEU-a i članku 52. stavku 7. Povelje, treba uzeti u obzir prilikom njezinog tumačenja (vidjeti, u tom smislu, presudu od 22. prosinca 2010., DEB, C-279/09, Zb., str. I-13849., t. 32.)
According to those explanations, `the requirement to respect fundamental rights defined in the context of the Union is only binding on the Member States when they act in the scope of Union law'.
U skladu s tim objašnjenjima „poštovanje temeljnih prava definiranih u kontekstu Unije obvezujuće je za države članice samo kada postupaju unutar područja primjene prava Unije".
21 Since the fundamental rights guaranteed by the Charter must therefore be complied with where national legislation falls within the scope of European Union law, situations cannot exist which are covered in that way by European Union law without those fundamental rights being applicable.
21 Budući da se temeljna prava zajamčena Poveljom, slijedom gore navedenog, moraju poštovati kad nacionalni propisi pripadaju u područje primjene prava Unije, ne mogu postojati slučajevi koji ulaze u područje primjene prava Unije a da se ne primjenjuju spomenuta temeljna prava.
The applicability of European Union law entails applicability of the fundamental rights guaranteed by the Charter.
Primjenjivost prava Unije podrazumijeva primjenjivost temeljnih prava zajamčenih Poveljom.
22 Where, on the other hand, a legal situation does not come within the scope of European Union law, the Court does not have jurisdiction to rule on it and any provisions of the Charter relied upon cannot, of themselves, form the basis for such jurisdiction (see, to this effect, the order in Case C-466/11 Currà and Others [2012] ECR, paragraph 26).
22 U slučaju kada, s druge strane, određena pravna situacija ne potpada u područje primjene prava Unije, Sud nije nadležan o njoj odlučivati te eventualno prizivane odredbe Povelje ne mogu same po sebi biti temelj takve nadležnosti (vidjeti, u tom smislu, rješenje od 12. srpnja 2012., Currà i dr., C-466/11, t. 26.).
23 These considerations correspond to those underlying Article 6(1) TEU, according to which the provisions of the Charter are not to extend in any way the competences of the European Union as defined in the Treaties.
23 Ti razlozi odgovaraju onima koji čine osnovu članka 6. stavka 1. UEU-a, sukladno kojem odredbe Povelje nipošto ne proširuju nadležnosti Unije kako su one definirane Ugovorima.
Likewise, the Charter, pursuant to Article 51(2) thereof, does not extend the field of application of European Union law beyond the powers of the European Union or establish any new power or task for the European Union, or modify powers and tasks as defined in the Treaties (see Dereci and Others, paragraph 71).
Jednako tako, sukladno članku 51. stavku 2. Povelje, njome se područje primjene prava Unije ne proširuje izvan njezinih nadležnosti niti se stvara nova nadležnost ili zadatak Unije ili mijenjaju nadležnosti ili zadaci određeni Ugovorima (vidjeti navedenu presudu Dereci i dr., t. 71.).
24 In the case in point, it is to be noted at the outset that the tax penalties and criminal proceedings to which Mr Åkerberg Fransson has been or is subject are connected in part to breaches of his obligations to declare VAT.
24 U ovom slučaju valja odmah navesti da su porezne kazne i kazneni postupak kojima je podlijegao ili kojima podliježe Åkerberg Fransson dijelom povezani s kršenjem njegovih obveza da prijavi PDV.
25 In relation to VAT, it follows, first, from Articles 2, 250(1) and 273 of Council Directive 2006/112/EC of 28 November 2006 on the common system of value added tax (OJ 2006 L 347, p. 1 [HYPERLINK: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/AUTO/?uri=OJ:L:2006:347:TOC]), which reproduce inter alia the provisions of Article 2 of the Sixth Directive and of Article 22(4) and (8) of that directive in the version resulting from Article 28h thereof, and second, from Article 4(3) TEU that every Member State is under an obligation to take all legislative and administrative measures appropriate for ensuring collection of all the VAT due on its territory and for preventing evasion (see Case C-132/06 Commission v Italy [2008] ECR I-5457 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62006C?0132&locale=EN], paragraphs 37 and 46).
25 U odnosu na PDV, kao prvo iz članka 2., članka 250. stavka 1. i članka 273. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (Posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str.120.), u kojima se između ostalog ponavljaju odredbe članka 2. Šeste direktive i članka 22. stavaka 4. i 8. te direktive u inačici koja proizlazi iz njezinog članka 28.h, te kao drugo iz članka 4. stavka 3. UEU-a, proizlazi da je svaka država članica obvezna poduzeti sve potrebne zakonodavne i upravne mjere kojima se može osigurati cjelovita naplata PDV-a koji se duguje na njezinom državnom području i borba protiv utaje (vidjeti presudu od 17. srpnja 2008., Komisija/Italija, C-132/06, Zb., str. I-5457., t. 37. i 46.).
26 Furthermore, Article 325 TFEU obliges the Member States to counter illegal activities affecting the financial interests of the European Union through effective deterrent measures and, in particular, obliges them to take the same measures to counter fraud affecting the financial interests of the European Union as they take to counter fraud affecting their own interests (see, to this effect, Case C-367/09 SGS Belgium and Others [2010] ECR I-10761 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62009C?0367&locale=EN], paragraphs 40 to 42).
26 Osim toga, člankom 325. UFEU-a države članice se obvezuje da suzbijaju nezakonita djelovanja koja su usmjerena protiv financijskih interesa Unije pomoću djelotvornih i odvraćajućih mjera te ih se posebno obvezuje da poduzimaju iste mjere za suzbijanje prijevara koje štete financijskim interesima Unije kao i one koje štete njihovim vlastitim financijskim interesima (vidjeti, u tom smislu, presudu od 28. listopada 2010., SGS Belgium i dr., C-367/09, Zb., str. I-10761., t. od 40. do 42.).
Given that the European Union's own resources include, as provided in Article 2(1) of Council Decision 2007/436/EC, Euratom of 7 June 2007 on the system of the European Communities' own resources (OJ 2007 L 163, p. 17 [HYPERLINK: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/AUTO/?uri=OJ:L:2007:163:TOC]), revenue from application of a uniform rate to the harmonised VAT assessment bases determined according to European Union rules, there is thus a direct link between the collection of VAT revenue in compliance with the European Union law applicable and the availability to the European Union budget of the corresponding VAT resources, since any lacuna in the collection of the first potentially causes a reduction in the second (see, to this effect, Case C-539/09 Commission v Germany [2011] ECR I-11235 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62009C?0539&locale=EN], paragraph 72).
S obzirom na to da vlastita sredstva Unije uključuju, kako je predviđeno u članku 2. stavku 1. Odluke Vijeća 2007/436/EZ, Euratom od 7. lipnja 2007. o sustavu vlastitih sredstava Europskih zajednica (SL L 163, str. 17.) (Posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 15., str. 141.), prihode od primjene jedinstvene stope na usklađene osnovice za procjenu PDV-a utvrđene u skladu s pravilima Unije, postoji izravna veza između ubiranja prihoda od PDV-a u skladu s primjenjivim pravom Unije i stavljanja na raspolaganje odgovarajućih sredstava od PDV-a za opći proračun Unije, budući da svaki nedostatak pri ubiranju prvih potencijalno može uzrokovati smanjenje u drugima (vidjeti, u tom smislu, presudu od 15. studenoga 2011., Komisija/Njemačka, C-539/09, Zb., str. I-11235, t. 72.).
27 It follows that tax penalties and criminal proceedings for tax evasion, such as those to which the defendant in the main proceedings has been or is subject because the information concerning VAT that was provided was false, constitute implementation of Articles 2, 250(1) and 273 of Directive 2006/112 (previously Articles 2 and 22 of the Sixth Directive) and of Article 325 TFEU and, therefore, of European Union law, for the purposes of Article 51(1) of the Charter.
27 Iz toga proizlazi da porezne kazne i kazneni postupak zbog utaje poreza, kao što su kazne i postupak kojima je podlijegao ili kojima podliježe tuženik u glavnom postupku zbog dostavljanja netočnih podataka o PDV-u, predstavljaju provedbu članka 2., članka 250. stavka 1. i članka 273. Direktive 2006/112 (ranije članci 2. i 22. Šeste direktive) i članka 325. UFEU-a i stoga prava Unije, u smislu članka 51. stavka 1. Povelje.
28 The fact that the national legislation upon which those tax penalties and criminal proceedings are founded has not been adopted to transpose Directive 2006/112 cannot call that conclusion into question, since its application is designed to penalise an infringement of that directive and is therefore intended to implement the obligation imposed on the Member States by the Treaty to impose effective penalties for conduct prejudicial to the financial interests of the European Union.
28 Činjenica da nacionalni propisi na kojima se temelje te porezne kazne i kazneni postupak nisu doneseni radi prenošenja Direktive 2006/112 ne dovodi u pitanje navedeni zaključak, budući da je njihova primjena namijenjena kažnjavanju kršenja odredaba te direktive te, posljedično, ispunjenju Ugovorom utvrđene obveze država članica da na učinkovit način kazne djelovanje koje ugrožava financijske interese Unije.
29 That said, where a court of a Member State is called upon to review whether fundamental rights are complied with by a national provision or measure which, in a situation where action of the Member States is not entirely determined by European Union law, implements the latter for the purposes of Article 51(1) of the Charter, national authorities and courts remain free to apply national standards of protection of fundamental rights, provided that the level of protection provided for by the Charter, as interpreted by the Court, and the primacy, unity and effectiveness of European Union law are not thereby compromised (see, in relation to the latter aspect, Case C-399/11 Melloni [2013] ECR, paragraph 60).
29 S obzirom na to, ako se od suda države članice zatraži da ispita je li s temeljnim pravima sukladna nacionalna odredba ili mjera kojom se, u situaciji u kojoj djelovanje država članica nije u cijelosti određeno pravom Unije, provodi to pravo u smislu članka 51. stavka 1. Povelje, nacionalna tijela i sudovi slobodni su primijeniti nacionalne standarde zaštite temeljnih prava, pod uvjetom da se time ne ugrozi razina zaštite predviđena Poveljom, na način kako je tumači Sud, te nadređenost, jedinstvo i učinkovitost prava Unije (vidjeti, u odnosu na zadnji aspekt, presudu od 26. veljače 2013., Melloni, C-399/11, t. 60.).
30 For this purpose, where national courts find it necessary to interpret the Charter they may, and in some cases must, make a reference to the Court of Justice for a preliminary ruling under Article 267 TFEU.
30 U tu svrhu, kada nacionalni sudovi moraju tumačiti odredbe Povelje, oni mogu, a u nekim slučajevima moraju, uputiti Sudu zahtjev za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a.
31 It follows from the foregoing considerations that the Court has jurisdiction to answer the questions referred and to provide all the guidance as to interpretation needed in order for the referring court to determine whether the national legislation is compatible with the ne bis in idem principle laid down in Article 50 of the Charter.
31 Iz prethodnih razmatranja proizlazi da je Sud nadležan odgovoriti na pitanja koja su mu upućena i dati sve elemente tumačenja koji su potrebni sudu koji je uputio zahtjev da ocijeni sukladnost nacionalnog propisa s načelom ne bis in idem, utvrđenim u članku 50.
Consideration of the questions referred
Povelje. O prethodnim pitanjima
Questions 2, 3 and 4
Drugo, treće i četvrto pitanje
32 By these questions, to which it is appropriate to give a joint reply, the Haparanda tingsrätt asks the Court, in essence, whether the ne bis in idem principle laid down in Article 50 of the Charter should be interpreted as precluding criminal proceedings for tax evasion from being brought against a defendant where a tax penalty has already been imposed upon him for the same acts of providing false information.
32 Ovim pitanjima, na koja je potrebno skupno odgovoriti, Haparanda tingsrätt u biti pita Sud treba li se načelo ne bis in idem, predviđeno člankom 50. Povelje, tumačiti tako da mu je protivno pokretanje kaznenog postupka zbog utaje poreza protiv tuženika ako mu je već izrečena porezna kazna za iste radnje davanja lažnih izjava.
33 Application of the ne bis in idem principle laid down in Article 50 of the Charter to a prosecution for tax evasion such as that which is the subject of the main proceedings presupposes that the measures which have already been adopted against the defendant by means of a decision that has become final are of a criminal nature.
33 Primjena načela ne bis in idem iz članka 50. Povelje na kazneni progon zbog utaje poreza poput onih u glavnom postupku pretpostavlja kaznenopravnu narav mjera koje su već usvojene protiv optuženika na osnovi odluke koja je postala pravomoćna.
34 In this connection, it is to be noted first of all that Article 50 of the Charter does not preclude a Member State from imposing, for the same acts of non-compliance with declaration obligations in the field of VAT, a combination of tax penalties and criminal penalties.
34 U pogledu toga prvo valja istaknuti da članku 50. Povelje nije protivno da država članica za iste radnje nepoštovanja obveza prijave PDV-a odredi kombinaciju poreznih kazni i kaznenih sankcija.
In order to ensure that all VAT revenue is collected and, in so doing, that the financial interests of the European Union are protected, the Member States have freedom to choose the applicable penalties (see, to this effect, Case 68/88 Commission v Greece [1989] ECR 2965 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=61988??0068&locale=EN], paragraph 24; Case C-213/99 de Andrade [2000] ECR I-11083 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=61999C?0213&locale=EN], paragraph 19; and Case C-91/02 Hannl-Hofstetter [2003] ECR I-12077 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62002C?0091&locale=EN], paragraph 17).
Kako bi se osiguralo ubiranje svih prihoda od PDV-a te time zaštitili financijski interesi Unije, države članice slobodne su odabrati primjenjive kazne (vidjeti, u tom smislu, presudu od 21. rujna 1989., Komisija/Grčka, 68/88, Zb., str. 2965., t. 24.; presudu od 7. prosinca 2000., de Andrade, C-213/99, Zb., str. I-11083., t. 19.; i presudu od 16. listopada 2003., Hannl-Hofstetter, C-91/02, Zb., str. I-12077., t. 17.).
These penalties may therefore take the form of administrative penalties, criminal penalties or a combination of the two.
Ove kazne stoga mogu imati oblik administrativnih sankcija, kaznenih sankcija ili njihovu kombinaciju.
It is only if the tax penalty is criminal in nature for the purposes of Article 50 of the Charter and has become final that that provision precludes criminal proceedings in respect of the same acts from being brought against the same person.
Kazneni postupak za iste radnje protiv iste osobe protivan je navedenoj odredbi samo ako je porezna kazna kaznenopravna u smislu članka 50. Povelje i ako je postala pravomoćna.
35 Next, three criteria are relevant for the purpose of assessing whether tax penalties are criminal in nature.
35 Nadalje treba podsjetiti da su za određivanje kaznenopravne naravi poreznih kazni relevantna tri kriterija.
The first criterion is the legal classification of the offence under national law, the second is the very nature of the offence, and the third is the nature and degree of severity of the penalty that the person concerned is liable to incur (Case C-489/10 Bonda [2012] ECR, paragraph 37).
Prvi je kriterij pravna klasifikacija kršenja u nacionalnom pravu, drugi je sama priroda kršenja, a treći je priroda i stupanj težine kazne koja bi mogla biti izrečena kršitelju (presuda od 5. lipnja 2012., Bonda, C-489/10, t. 37.).
36 It is for the referring court to determine, in the light of those criteria, whether the combining of tax penalties and criminal penalties that is provided for by national law should be examined in relation to the national standards as referred to in paragraph 29 of the present judgment, which could lead it, as the case may be, to regard their combination as contrary to those standards, as long as the remaining penalties are effective, proportionate and dissuasive (see, to this effect, inter alia Commission v Greece, paragraph 24; Case C-326/88 Hansen [1990] ECR I-2911 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=61988C?0326&locale=EN], paragraph 17; Case C-167/01 Inspire Art [2003] ECR I-10155 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62001C?0167&locale=EN], paragraph 62; Case C-230/01 Penycoed [2004] ECR I-937 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62001C?0230&locale=EN], paragraph 36; and Joined Cases C-387/02, C-391/02 and C-403/02 Berlusconi and Others [2005] ECR I-3565 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62002C?0387&locale=EN] paragraph 65).
36 Na sudu koji je uputio zahtjev jest da procijeni, s obzirom na navedene kriterije, treba li ispitati kombinaciju poreznih i kaznenih sankcija predviđenu nacionalnim pravom s obzirom na nacionalne standarde u smislu točke 29. ove presude, što bi moglo dovesti do toga da, ovisno o slučaju, tu kumulaciju smatra suprotnom tim standardima pod uvjetom da su preostale kazne učinkovite, razmjerne i odvraćajuće (u tom smislu posebno vidjeti navedenu presudu Komisija/Grčka, t. 24.; presudu od 10. srpnja 1990., Hansen, C-326/88, Zb., str. I-2911., t. 17.; presudu od 30. rujna 2003., Inspire Art, C-167/01, Zb., str. I-10155., t. 62.; presudu od 15. siječnja 2004., Penycoed, C-230/01, Zb., str. I-937., t. 36.; i presudu od 3. svibnja 2005., Berlusconi i dr., C-387/02, C-391/02 i C-403/02, Zb., str. I-3565., t. 65.).
37 It follows from the foregoing considerations that the answer to the second, third and fourth questions is that the ne bis in idem principle laid down in Article 50 of the Charter does not preclude a Member State from imposing successively, for the same acts of non-compliance with declaration obligations in the field of VAT, a tax penalty and a criminal penalty in so far as the first penalty is not criminal in nature, a matter which is for the national court to determine.
37 Iz gore navedenih razmatranja proizlazi da na drugo, treće i četvrto pitanje valja odgovoriti da načelu ne bis in idem iz članka 50. Povelje nije protivno da za iste radnje nepoštovanja obveza prijave podataka u vezi s PDV-om država članica odredi uzastopno poreznu kaznu i kaznenu sankciju, ako prva kazna nije kaznenopravne prirode, a na nacionalnom je sudu da to provjeri.
38 By its fifth question, the Haparanda tingsrätt asks the Court, in essence, whether national legislation which allows the same court to impose tax penalties in combination with criminal penalties in the event of tax evasion is compatible with the ne bis in idem principle guaranteed by Article 50 of the Charter.
38 Petim pitanjem Haparanda tingsrätt u biti pita Sud je li nacionalno pravo, koje u slučaju utaje poreza dopušta kumulaciju porezne kazne i kaznenih sankcija istom sudu, u skladu s načelom ne bis in idem iz članka 50. Povelje.
39 It should be recalled at the outset that, in proceedings under Article 267 TFEU, it is solely for the national court before which the dispute has been brought, and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine, in the light of the particular circumstances of the case, both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
39 Prije svega treba podsjetiti da je u okviru postupka propisanog člankom 267. UFEU-a isključivo na nacionalnom sucu pred kojim se vodi postupak i koji mora preuzeti odgovornost za presudu da utvrdi, s obzirom na posebnosti slučaja, kako potrebu za prethodnom odlukom da bi mogao donijeti presudu tako i relevantnost pitanjâ koja postavlja Sudu.
Consequently, where the questions submitted concern the interpretation of European Union law, the Court is in principle bound to give a ruling (see, inter alia, Joined Cases C-78/08 to C-80/08 Paint Graphos and Others [2011] ECR I-7611 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62008C?0078&locale=EN], paragraph 30 and the case-law cited).
Slijedom navedenog, kada se upućena pitanja odnose na tumačenje prava Unije, Sud je načelno obvezan donijeti odluku (vidjeti, osobito, presudu od 8. rujna 2011., Paint Graphos i dr., od C-78/08 do C-80/08, Zb. str. I-7611., t. 30. i navedenu sudsku praksu).