natgillin/translations-raw huggingface dataset:
28 Thus, in order to assess the lawfulness of a low-price policy practised by a dominant undertaking, the Court has made use of criteria based on comparisons of the prices concerned and certain costs incurred by the dominant undertaking, as well as on the latter's strategy (AKZO v Commission, paragraph 74, and France Télécom v Commission, paragraph 108).
28 Stoga je za ocjenu zakonitosti politike niskih cijena koju primjenjuje poduzetnik u vladajućem položaju Sud primijenio kriterije koji se temelje na usporedbi predmetnih cijena i određenih troškova poduzetnika u vladajućem položaju te na strategiji tog poduzetnika (vidjeti navedene presude AKZO/Komisija, t. 74., i France Télécom/Komisija, t. 108.).
29 As to whether Post Danmark pursued an anti-competitive strategy, it can be seen from the documents before the Court that the complaint at the source of the main proceedings was based on the suggestion that Post Danmark, by a policy of low prices directed at certain of its competitor's major customers, might drive that competitor from the market in question.
29 U pogledu postojanja eventualne strategije društva Post Danmark usmjerene protiv konkurencije, iz spisa je razvidno da se pritužba koja je bila povod za spor u glavnom postupku odnosila na mogućnost da bi društvo Post Danmark politikom niskih cijena prema nekim važnim klijentima svojeg konkurenta moglo tog konkurenta ukloniti s predmetnog tržišta.
However, as is apparent from the order for reference, it could not be established that Post Danmark had deliberately sought to drive out that competitor.
Međutim, iz zahtjeva za prethodnu odluku razvidno je da nije bilo moguće utvrditi da je društvo Post Danmark namjerno nastojalo isključiti tog konkurenta.
30 Moreover, contrary to the line of argument put forward by the Danish Government, which has submitted observations in these proceedings in support of the Konkurrencerådet's position in the main proceedings, the fact that the practice of a dominant undertaking may, like the pricing policy in issue in the main proceedings, be described as `price discrimination', that is to say, charging different customers or different classes of customers different prices for goods or services whose costs are the same or, conversely, charging a single price to customers for whom supply costs differ, cannot of itself suggest that there exists an exclusionary abuse.
30 Osim toga, suprotno argumentima danske vlade koja je u ovom postupku iznijela očitovanja u potporu stajalištu koje je u glavnom postupku predložio Konkurrencerådet, činjenica da se praksa poduzetnika u vladajućem položaju, poput cjenovne politike iz glavnog postupka, može opisati kao „cjenovna diskriminacija" odnosno kao primjena različitih cijena na različite klijente ili različite kategorije klijenata u pogledu proizvoda ili usluga čiji su troškovi isti ili, obratno, primjena jedinstvene cijene na klijente za koje se troškovi ponude razlikuju, ne može sama po sebi ukazivati na postojanje prakse zlouporabe isključivanjem.
31 In the present case, it emerges from the case-file that, for the purpose of carrying out a price-cost comparison, the Danish competition authorities had recourse, not to the concept of `variable costs' mentioned in the case-law stemming from AKZO v Commission, but to another concept, which those authorities termed `incremental costs'.
31 U predmetnom slučaju iz spisa je razvidno da danska tijela za zaštitu tržišnog natjecanja za usporedbu cijena i troškova nisu primijenila pojam „varijabilni troškovi" koji je naveden u sudskoj praksi koja proizlazi iz gore navedene presude AKZO/Komisija, već drugi pojam, kojem su ta tijela dala naziv „dodatni troškovi".
In this respect, it can be seen from, in particular, the written observations of the Danish Government and its written replies to the questions asked by the Court, that those authorities defined `incremental costs' as being `those costs destined to disappear in the short or medium term (three to five years), if Post Danmark were to give up its business activity of distributing unaddressed mail'.
U tom je pogledu iz pisanih očitovanja danske vlade i njezinih pisanih odgovora Sudu razvidno da su ta tijela „dodatne troškove" definirala kao „troškove koji bi u kratkom ili srednjem roku (tri do pet godina) trebali nestati, ako bi društvo Post Danmark prestalo obavljati djelatnost distribucije neadresirane pošte".
In addition, that government stated that `average total costs' were defined as being `average incremental costs to which were added a portion, determined by estimation, of Post Danmark's common costs connected to activities other than those covered by the universal service obligation'.
Osim toga, ta je vlada navela da su „prosječni ukupni troškovi" definirani kao „prosječni dodatni troškovi kojima se dodaje procjenom utvrđen dio zajedničkih troškova društva Post Danmark koji su povezani s djelatnostima koje nisu obuhvaćene obvezom pružanja univerzalne usluge".
32 However, as the Danish Government stated in its written replies to those questions, a notable feature of the case in the main proceedings is that there are considerable costs related both to the activities within the ambit of Post Danmark's universal service obligation and to its activity of distributing unaddressed mail.
32 Međutim, kako je navedena vlada navela u pisanim odgovorima na ta pitanja, značajka spora u glavnom postupku jest postojanje znatnih troškova koji se odnose i na djelatnosti koje su uključene u obvezu društva Post Danmark u pogledu pružanja univerzalne usluge i na djelatnost distribucije neadresirane pošte.
These `common' costs are due, in particular, to the fact that, at the material time, Post Danmark was using the same infrastructure and the same staff for both the activity of distributing unaddressed mail and the activity reserved to it in connection with its universal obligation for certain addressed items of mail.
Ti „zajednički" troškovi nastali su posebno zbog činjenice da je u vrijeme nastanka činjenica iz glavnog postupka društvo Post Danmark upotrebljavalo istu infrastrukturu i isto osoblje i za djelatnost distribucije neadresirane pošte i za djelatnost koju je obavljalo na temelju obveze pružanja univerzalne usluge povezane s određenim adresiranim pošiljkama.
That government states that, according to the Konkurrencerådet, because Post Danmark's unaddressed mail activity used the undertaking's `common distribution network resources', the costs of its universal service obligation activities could be reduced over a period of three to five years if Post Danmark were to give up distributing unaddressed mail.
Ista vlada navodi da bi se, prema mišljenju Konkurrencerådeta, u roku od tri do pet godina troškovi djelatnosti koje su uključene u obvezu pružanja univerzalne usluge mogli smanjiti ako Post Danmark prestane distribuirati neadresiranu poštu, jer se djelatnost distribucije neadresirane pošte tog poduzetnika oslanja na njegova „zajednička sredstva distribucijske mreže".
33 In those circumstances, it emerges from the case-file, and in particular from paragraphs 148 to 151 and 200 of the Konkurrencerådet's decision of 24 November 2004, mentioned in paragraph 13 above, that for the purpose of estimating what it described as `average incremental costs', the Konkurrencerådet included, among other things, not only those fixed and variable costs attributable solely to the activity of distributing unaddressed mail, but also elements described as `common variable costs', `75% of the attributable common costs of logistical capacity' and `25% of non-attributable common costs'.
33 U tim je okolnostima iz spisa razvidno, a posebno iz točaka 148. do 151. i 200. odluke Konkurrencerådeta od 24. studenoga 2004., navedene u točki 13. ove presude, da je Konkurrencerådet u procjenu troškova koje je nazvao „prosječni dodatni troškovi" među ostalim uključio ne samo fiksne i varijabilne troškove koji se mogu pripisati samo djelatnosti distribucije neadresirane pošte, već i druge elemente nazvane „zajednički varijabilni troškovi", „75 % troškova zajedničkih logističkih kapaciteta koji su se mogli pripisati" i „25 % troškova koji se nisu mogli pripisati".
34 In the specific circumstances of the case in the main proceedings, it must be considered that such a method of attribution would seem to seek to identify the great bulk of the costs attributable to the activity of distributing unaddressed mail.
34 Valja istaknuti da se u posebnim okolnostima spora u glavnom postupku čini da je namjera takve metode pripisivanja bila utvrđivanje najbitnijih troškova koje je moguće pripisati djelatnosti distribucije neadresirane pošte.
35 When that estimation was completed, it was found, among other things, that the price offered to the Coop group did not enable Post Danmark to cover the average total costs attributed to the activity of unaddressed mail distribution taken as a whole, but did enable it to cover the average incremental costs pertaining to that activity, as estimated by the Danish competition authorities.
35 Po završetku te procjene među ostalim je utvrđeno da cijena koja je ponuđena grupaciji Coop nije društvu Post Danmark omogućila da pokrije prosječne ukupne troškove koji se mogu pripisati djelatnosti distribucije neadresirane pošte u cjelini, ali je omogućivala pokriće prosječnih dodatnih troškova koji se odnose na tu djelatnost, kako su ih procijenila danska tijela za zaštitu tržišnog natjecanja.
36 Moreover, it is common ground that, in the present case, the prices offered to the Spar and SuperBest groups were assessed as being at a higher level than those average total costs, as estimated by those authorities.
36 Osim toga, nije sporno da su u ovom slučaju cijene ponuđene grupacijama Spar i SuperBest procijenjene kao više od prosječnih ukupnih troškova, kako su ih procijenila ta tijela.
In those circumstances, it cannot be considered that such prices have anti-competitive effects.
U tim okolnostima ne može se zaključiti da takve cijene imaju protutržišne učinke.
37 As regards the prices charged the Coop group, a pricing policy such as that in issue in the main proceedings cannot be considered to amount to an exclusionary abuse simply because the price charged to a single customer by a dominant undertaking is lower than the average total costs attributed to the activity concerned, but higher than the average incremental costs pertaining to the latter, as respectively estimated in the case in the main proceedings.
37 U pogledu cijena koje su se primjenjivale za grupaciju Coop, cjenovna politika iz spora u glavnom predmetu ne može se smatrati praksom zlouporabe isključivanjem jednostavno zato jer poduzetnik u vladajućem položaju samo za jednog klijenta primjenjuje cijenu koja je niža od prosječnih ukupnih troškova pripisanih predmetnoj djelatnosti, ali je viša od prosječnih dodatnih troškova koji se odnose na tu djelatnost, kao što su obje vrste troškova procijenjene u sporu u glavnom predmetu.
38 Indeed, to the extent that a dominant undertaking sets its prices at a level covering the great bulk of the costs attributable to the supply of the goods or services in question, it will, as a general rule, be possible for a competitor as efficient as that undertaking to compete with those prices without suffering losses that are unsustainable in the long term.
38 Naime, u mjeri u kojoj poduzetnik u vladajućem položaju određuje cijene tako da su pokriveni najbitniji troškovi koji se mogu pripisati prodaji predmetnog proizvoda ili pružanju predmetnih usluga, u načelu će konkurent koji je jednako učinkovit kao i taj poduzetnik moći konkurirati tim cijenama, a da mu na dulji rok ne nastanu gubici koje ne može podnijeti.
39 It is for the court making the reference to assess the relevant circumstances of the case in the main proceedings in the light of the finding made in the previous paragraph.
39 Sud koji je uputio zahtjev mora odgovarajuće okolnosti iz spora u glavnom postupku ocijeniti u kontekstu utvrđenja iz prethodne točke.
In any event, it is worth noting that it appears from the documents before the Court that Forbruger-Kontakt managed to maintain its distribution network despite losing the volume of mail related to the three customers involved and managed, in 2007, to win back the Coop group's custom and, since then, that of the Spar group.
U svakom slučaju, iz spisa koji su na raspolaganju Sudu razvidno je da je društvo Forbruger-Kontakt uspjelo održati svoju distribucijsku mrežu unatoč gubitku obujma pošte koju su dostavljala tri predmetna klijenta te je 2007. uspjelo ponovno preuzeti poštu grupacije Coop, a od tada i poštu grupacije Spar.
40 If the court making the reference, after carrying out that assessment, should nevertheless make a finding of anti-competitive effects due to Post Danmark's actions, it should be recalled that it is open to a dominant undertaking to provide justification for behaviour that is liable to be caught by the prohibition under Article 82 EC (see, to this effect, Case 27/76 United Brands and United Brands Continentaal v Commission [1978] ECR 207 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=61976??0027&locale=EN], paragraph 184; Joined Cases C-241/91 P and C-242/91 P RTE and ITP v Commission [1995] ECR I-743 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=61991C?0241&locale=EN], paragraphs 54 and 55; and TeliaSonera Sverige, paragraphs 31 and 75).
40 Ako sud koji je uputio zahtjev nakon te ocjene ipak mora utvrditi da zbog postupanja društva Post Danmark postoje protutržišni učinci, valja podsjetiti da poduzetnik u vladajućem položaju može opravdati ponašanje koje bi moglo biti obuhvaćeno zabranom iz članka 82. UEZ-a (vidjeti u tom smislu osobito presude od 14. veljače 1978., United Brands i United Brands Continentaal/Komisija, 27/76, Zb., str. 207. [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=61976??0027&locale=EN], t. 18., od 6. travnja 1995., RTE i ITP/Komisija, C-241/91 P i C-242/91 P, Zb., str. I-743. [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=61991C?0241&locale=EN], t. 54. i 55., i gore navedenu presudu TeliaSonera Sverige, t. 31. i 75.).
41 In particular, such an undertaking may demonstrate, for that purpose, either that its conduct is objectively necessary (see, to that effect, Case 311/84 CBEM [1985] ECR 3261 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=61984??0311&locale=EN], paragraph 27), or that the exclusionary effect produced may be counterbalanced, outweighed even, by advantages in terms of efficiency that also benefit consumers (Case C-95/04 P British Airways v Commission [2007] ECR I-2331 [HYPERLINK: http://eur-lex.europa.eu/query.html?DN=62004C?0095&locale=EN], paragraph 86, and TeliaSonera Sverige, paragraph 76).
41 Takav poduzetnik može posebno u tu svrhu dokazati da je njegovo postupanje objektivno potrebno (vidjeti u tom smislu presudu od 3. listopada 1985., CBEM, 311/84, Zb., str. 3261., t. 27.) ili da je učinak isključivanja moguće izjednačiti ili čak nadmašiti prednostima u pogledu učinkovitosti koje isto tako koriste potrošačima (presude od 15. ožujka 2007., British Airways/Komisija, C-95/04 P, Zb., str. I-2331., t. 86., i TeliaSonera Sverige, t. 76.).
42 In that last regard, it is for the dominant undertaking to show that the efficiency gains likely to result from the conduct under consideration counteract any likely negative effects on competition and consumer welfare in the affected markets, that those gains have been, or are likely to be, brought about as a result of that conduct, that such conduct is necessary for the achievement of those gains in efficiency and that it does not eliminate effective competition, by removing all or most existing sources of actual or potential competition.
42 U pogledu potonjeg, poduzetnik u vladajućem položaju mora dokazati da povećanje učinkovitosti koje bi moglo proizlaziti iz razmatranog postupanja poništava vjerojatne negativne učinke na tržišno natjecanje i interese potrošača na pogođenim tržištima ili da se ta učinkovitost povećala ili bi se mogla povećati zbog navedenog postupanja, da je takvo postupanje neophodno za ostvarenje tog povećanja učinkovitosti i da ne uklanja učinkovitu konkurenciju uklanjanjem svih ili većine postojećih izvora stvarne ili potencijalne konkurencije.
43 In the present case, it is enough to state, with regard to the considerations set out at paragraph 11 above, that the mere fact that a criterion explicitly based on gains in efficiency was not one of the factors appearing in the schedules of prices charged by Post Danmark cannot justify a refusal to take into account, where necessary, such gains in efficiency, provided that that their actual existence and their extent have been established in accordance with the requirements set out in paragraph 42 above.
43 U predmetnom slučaju, u pogledu razmatranja iz prethodne točke 11., dovoljno je navesti da samo činjenica da među elementima koji se uzimaju u obzir u cjenicima koje primjenjuje društvo Post Danmark ne postoji kriterij koji bi se izričito temeljio na povećanju učinkovitosti ne može opravdati odbijanje uzimanja u obzir, ako je to potrebno, takvog povećanja učinkovitosti, pod uvjetom da su postojanje i opseg takvog povećanja utvrđeni u skladu sa zahtjevima iz točke 42. ove presude.
44 Having regard to all the foregoing considerations, the answer to be given to the questions referred is that Article 82 EC must be interpreted as meaning that a policy by which a dominant undertaking charges low prices to certain major customers of a competitor may not be considered to amount to an exclusionary abuse merely because the price that undertaking charges one of those customers is lower than the average total costs attributed to the activity concerned, but higher than the average incremental costs pertaining to that activity, as estimated in the procedure giving rise to the case in the main proceedings.
44 Uzimajući u obzir sva prethodna razmatranja, na postavljena pitanja valja odgovoriti da članak 82. treba tumačiti tako da se politika niskih cijena koju poduzetnik u vladajućem položaju primjenjuje na neke važne bivše klijente konkurenta ne može smatrati praksom zlouporabe isključivanjem samo zato jer je cijena koju taj poduzetnik primjenjuje na jednog od tih klijenata niža od prosječnih ukupnih troškova pripisanih predmetnoj djelatnosti, ali je viša od prosječnih dodatnih troškova koji se odnose na tu djelatnost, kako su procijenjeni u postupku koji je bio povod za spor u glavnom predmetu.
In order to assess the existence of anti-competitive effects in circumstances such as those of that case, it is necessary to consider whether that pricing policy, without objective justification, produces an actual or likely exclusionary effect, to the detriment of competition and, thereby, of consumers' interests.
Kako bi se ocijenilo postoje li u okolnostima poput onih u navedenom predmetu protutržišni učinci, valja razmotriti je li rezultat te cjenovne politike, ako nije objektivno opravdana, stvarno ili vjerojatno isključivanje tog konkurenta na štetu tržišnog natjecanja, a time i interesa potrošača.
Article 82 EC must be interpreted as meaning that a policy by which a dominant undertaking charges low prices to certain major customers of a competitor may not be considered to amount to an exclusionary abuse merely because the price that undertaking charges one of those customers is lower than the average total costs attributed to the activity concerned, but higher than the average incremental costs pertaining to that activity, as estimated in the procedure giving rise to the case in the main proceedings.
Članak 82. UEZ-a treba tumačiti tako da se politika niskih cijena koju poduzetnik u vladajućem položaju primjenjuje na neke važne bivše klijente konkurenta ne može smatrati praksom zlouporabe isključivanjem samo zato jer je cijena koju taj poduzetnik primjenjuje na jednog od tih klijenata niža od prosječnih ukupnih troškova pripisanih predmetnoj djelatnosti, ali je viša od prosječnih dodatnih troškova koji se odnose na tu djelatnost, kako su procijenjeni u postupku koji je bio povod za spor u glavnom predmetu.
26 February 2013 ( *1 [HYPERLINK: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?qid=1545305838864&uri=CELEX:62010CJ0617] ) ‛Charter of Fundamental Rights of the European Union -- Field of application -- Article 51 -- Implementation of European Union law -- Punishment of conduct prejudicial to own resources of the European Union -- Article 50 -- Ne bis in idem principle -- National system involving two separate sets of proceedings, administrative and criminal, to punish the same wrongful conduct -- Compatibility'
26. veljače 2013.() „Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Područje primjene - Članak 51. - Provedba prava Unije - Kažnjavanje djelovanja koje ugrožava sredstva Europske unije - Članak 50. - Načelo ne bis in idem - Nacionalni sustav koji uključuje dva odvojena postupka, upravni i kazneni, za kažnjavanje istog protupravnog postupanja - Usklađenost"
1 This request for a preliminary ruling concerns the interpretation of the ne bis in idem principle in European Union law.
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje načela ne bis in idem u pravu Unije.
2 The request has been made in the context of a dispute between the Åklagaren (Public Prosecutor's Office) and Mr Åkerberg Fransson concerning proceedings brought by the Public Prosecutor's Office for serious tax offences.
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između Åklagaren (državno odvjetništvo) i Åkerberga Franssona u odnosu na postupak koji je državno odvjetništvo pokrenulo zbog ozbiljne utaje poreza.
European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms
Europska konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
3 In Protocol No 7 to the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, which was signed in Strasbourg on 22 November 1984 (`Protocol No 7 to the ECHR'), Article 4, headed `Right not to be tried or punished twice', provides as follows:
3 Protokolom br. 7. uz Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, potpisanom u Strassbourgu 22. studenoga 1984. (u daljnjem tekstu: Protokol br. 7. uz EKLJP), u članku 4. pod naslovom „Pravo da se ne bude dva puta suđen ili kažnjen u istoj stvari", predviđeno je kako slijedi:
`1. No one shall be liable to be tried or punished again in criminal proceedings under the jurisdiction of the same State for an offence for which he has already been finally acquitted or convicted in accordance with the law and penal procedure of that State.
„1. Nikome se ne može ponovno suditi niti ga se može kazniti u kaznenom postupku iste države za kazneno djelo za koje je već pravomoćno oslobođen ili osuđen u skladu sa zakonom i kaznenim postupkom te države.
2. The provisions of the preceding paragraph shall not prevent the reopening of the case in accordance with the law and penal procedure of the State concerned, if there is evidence of new or newly discovered facts, or if there has been a fundamental defect in the previous proceedings, which could affect the outcome of the case.
2. Odredbe prethodnoga stavka ne sprječavaju ponovno razmatranje slučaja u skladu sa zakonom i kaznenim postupkom dotične države ako postoje dokazi o novim ili novootkrivenim činjenicama, ili ako je u prethodnom postupku došlo do bitnih povreda koje su mogle utjecati na rješenje slučaja.
3. No derogation from this Article shall be made under Article 15 of the [European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950; "the ECHR"].'
3. Ovaj se članak ne može derogirati na temelju članka 15. [Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda potpisane u Rimu 4. studenoga 1950. (u daljnjem tekstu: EKLJP)]."
4 Article 50 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union (`the Charter'), which is headed `Right not to be tried or punished twice in criminal proceedings for the same criminal offence', reads as follows:
4 Članak 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) pod naslovom „Pravo da se ne bude dva puta suđen ili kažnjen za isto kazneno djelo" glasi kako slijedi: