natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1. It is for the national court, ruling on an action for an injunction, brought in the public interest and on behalf of consumers by a body appointed by national law, to assess, with regard to Article 3(1) and (3) of Council Directive 93/13/EEC of 5 April 1993 on unfair terms in consumer contracts, the unfair nature of a term included in the general business conditions of consumer contracts by which a seller or supplier provides for a unilateral amendment of fees connected with the service to be provided, without setting out clearly the method of fixing those fees or specifying a valid reason for that amendment. As part of this assessment, the national court must determine, inter alia, whether, in light of all the terms appearing in the general business conditions of consumer contracts which include the contested term, and in the light of the national legislation setting out rights and obligations which could supplement those provided by the general business conditions at issue, the reasons for, or the method of, the amendment of the fees connected with the service to be provided are set out in plain, intelligible language and, as the case may be, whether consumers have a right to terminate the contract.
1. Na sudu koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku i koji odlučuje u postupku za ishođenje sudskog naloga koji je u javnom interesu u ime potrošača pokrenulo nacionalno tijelo imenovano u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, je da ocijeni, s obzirom na članak 3. stavke 1. i 3. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o, nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, nepoštenost ugovorne odredbe koja čini dio općih uvjeta poslovanja potrošačkih ugovora kojima prodavatelj robe ili pružatelj usluge predvidi jednostranu izmjenu naknada u vezi s uslugom koja se pruža a da ne odredi jasno način utvrđivanja tih naknada ili ne navede valjani razlog za tu izmjenu. U okviru te ocjene spomenuti sud mora odrediti, posebno, jesu li, s obzirom na sve uvjete koji se javljaju u općim uvjetima poslovanja potrošačkih ugovora koji uključuju osporavanu odredbu i s obzirom na nacionalno zakonodavstvo kojim se utvrđuju prava i obveze koja eventualno nadopunjuju prava i obveze iz dotičnih općih uvjeta poslovanja, razlozi ili način variranja naknada u vezi s uslugom koja se pruža sročeni jasno i razumljivo i, prema potrebi, imaju li potrošači pravo raskinuti ugovor.
2. Article 6(1) of Directive 93/13, read in conjunction with Article 7(1) and (2) thereof, must be interpreted as meaning that:
2. Članak 6. stavak 1. Direktive 93/13, u vezi s njezinim člankom 7. stavcima 1. i 2., treba tumačiti u smislu da:
"– it does not preclude the declaration of invalidity of an unfair term included in the standard terms of consumer contracts in an action for an injunction, provided for in Article 7 of that directive, brought against a seller or supplier in the public interest, and on behalf of consumers, by a body appointed by national legislation from producing, in accordance with that legislation, effects with regard to all consumers who concluded with the seller or supplier concerned a contract to which the same general business conditions apply, including with regard to those consumers who were not party to the injunction proceedings;"
"– mu nije protivno da utvrđenje ništavosti neke nepoštene odredbe koja čini dio općih uvjeta potrošačkih ugovora, u okviru postupka za ishođenje sudskog naloga predviđenog člankom 7. te direktive koji je protiv prodavatelja robe ili pružatelja usluge u javnom interesu i u ime potrošača pokrenulo tijelo imenovano nacionalnim zakonodavstvom, proizvodi u skladu s tim zakonodavstvom učinke prema svim potrošačima koji su s dotičnim prodavateljem robe ili pružateljem usluge sklopili ugovor na koji se primjenjuju isti opći uvjeti poslovanja, uključujući i prema potrošačima koji nisu bili stranka u postupku za ishođenje sudskog naloga;"
– where the unfair nature of a term in the general business conditions has been acknowledged in such proceedings, national courts are required, of their own motion, and also with regard to the future, to take such action thereon as is provided for by national law in order to ensure that consumers who have concluded a contract with the seller or supplier to which those general business conditions apply will not be bound by that term.
– kada je nepoštenost odredbe iz općih uvjeta poslovanja potvrđena u okviru takvog postupka, nacionalni sudovi dužni su po službenoj dužnosti i u budućnosti poduzeti sve mjere predviđene nacionalnim pravom kako ta odredba ne bi bila obvezujuća za potrošače koji su s dotičnim prodavateljem robe ili pružateljem usluge sklopili ugovor na koji se primjenjuju isti opći uvjeti poslovanja.
26 February 2013 (*)
26. veljača 2013.*
(Request for a preliminary ruling – Air transport – Regulation (EC) No 261/2004 – Articles 6 and 7 – Connecting flight(s) – Delay in arrival at the final destination – Delay equal to or in excess of three hours – A passenger’s right to compensation)
„Zahtjev za prethodnu odluku – Zračni promet – Uredba (EZ) br. 261/2004 – Članci 6. i 7. – Povezani let(ovi) – Kašnjenje u dolasku na konačno odredište – Kašnjenje od tri sata ili više – Pravo putnika na odštetu”
In Case C-11/11,
U predmetu C-11/11
REQUEST for a preliminary ruling under Article 267 TFFEU, from the Bundesgerichtshof (Germany), made by decision of 9 December 2010, received at the Court on 11 January 2011, in the proceedings
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputio Bundesgerichtshof (Njemačka), odlukom od 9. prosinca 2010., koju je Sud zaprimio 11. siječnja 2011., u postupku
Heinz-Gerke Folkerts,
Heinz-Gerkea Folkertsa,
– Air France SA, by G. Toussaint, Rechtsanwalt,
– za Air France SA, G. Toussaint, Rechtsanwalt,
– the German Government, by J. Kemper, acting as Agent,
– za njemačku vladu, J. Kemper, u svojstvu agenta,
– the French Government, by G. de Bergues and M. Perrot, acting as Agents,
– za francusku vladu, G. de Bergues i M. Perrot, u svojstvu agenata,
– the Italian Government, by G. Palmieri, acting as Agent, and by C. Colelli, avvocato dello Stato,
– za talijansku vladu, G. Palmieri, u svojstvu agenta, uz asistenciju C. Colelli, avvocato dello Stato,
– the United Kingdom Government, by S. Ossowski, acting as Agent, and by D. Beard, Barrister,
– za vladu Ujedinjene Kraljevine, S. Ossowski, u svojstvu agenta, uz asistenciju D. Bearda, barrister,
– the European Commission, by K. Simonsson and K.- P. Wojcik, acting as Agents,
– za Europsku komisiju, K. Simonsson i K.- P. Wojcik, u svojstvu agenata,
1 This request for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 6 and 7 of Regulation (EC) No 261/2004 of the European Parliament and of the Council of 11 February 2004 establishing common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of flights, and repealing Regulation (EEC) No 295/91 (OJ 2004 L 46, p. 1).
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članaka 6. i 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.).
2 The request has been made in proceedings between, on the one hand, the company Air France SA (‘Air France’) and, on the other, Mr and Mrs Folkerts, concerning compensation for damage that Mrs Folkerts claims to have suffered as a result of the her delayed arrival at her final destination, having held a reservation to fly from Bremen (Germany) to Asunción (Paraguay) via Paris (France) and São Paolo (Brazil).
2 Zahtjev je upućen u okviru spora između društva Air France SA (u daljnjem tekstu: Air France), s jedne strane, i H.-G. Folkerts i L.-T. Folkerts, s druge strane, u vezi s nadoknadom štete koju L.-T. Folkerts tvrdi da je pretrpjela radi zakašnjelog dolaska na svoje konačno odredište, a imala je rezervaciju za let iz Bremena (Njemačka) za Asunción (Paragvaj) preko Pariza (Francuska) i São Paula (Brazil).
4 Articles 17 to 37 of the Montreal Convention comprise Chapter III thereof entitled ‘Liability of the carrier and extent of compensation for damage’.
4 Članci od 17. do 37. Montrealske konvencije čine njezino poglavlje III., koje je naslovljeno „Odgovornost prijevoznika i opseg naknade za štetu”.
5 Article 19 of that convention, entitled ‘Delay’, provides:
5 Člankom 19. te konvencije, naslovljenim „Kašnjenje”, predviđa se sljedeće:
‘The carrier is liable for damage occasioned by delay in the carriage by air of passengers, baggage or cargo. Nevertheless, the carrier shall not be liable for damage occasioned by delay if it proves that it and its servants and agents took all measures that could reasonably be required to avoid the damage or that it was impossible for it or them to take such measures.’
„Prijevoznik je odgovoran za štetu uzrokovanu kašnjenjem zračnog prijevoza putnika, prtljage ili tereta. Unatoč tomu, prijevoznik nije odgovoran za štetu uzrokovanu kašnjenjem ako dokaže da su on i njegovi službenici i agenti poduzeli sve mjere koje su se razumno mogle zatražiti da izbjegnu štetu ili ako [da] nije bilo moguće poduzeti takve mjere.”
‘(1) Action by the Community in the field of air transport should aim, among other things, at ensuring a high level of protection for passengers. Moreover, full account should be taken of the requirements of consumer protection in general.
„(1) Aktivnost Zajednice u području zračnog prijevoza usmjerena [usmjereno] je, pored ostalih stvari, na osiguravanje visoke razine zaštite putnika. Uz to, u potpunosti bi trebalo voditi računa o obvezama zaštite potrošača općenito.
(3) While Council Regulation (EEC) No 295/91 of 4 February 1991 establishing common rules for a denied boarding compensation system in scheduled air transport [OJ 1991 L 36, p. 5] created basic protection for passengers, the number of passengers denied boarding against their will remains too high, as does that affected by cancellations without prior warning and that affected by long delays.
(3) Dok je Uredbom Vijeća (EEZ) br. 295/91 od 4. veljače 1991. o utvrđivanju općih pravila za sustav odštete u slučaju uskraćivanja ukrcaja u redovnom zračnom prijevozu [SL L 36, str. 5.] propisana temeljna zaštita putnika, broj putnika kojima se uskraćuje ukrcaj protivno njihovoj volji ostaje i dalje previsok, baš kao i broj putnika oštećenih otkazivanjem leta bez prethodnog upozorenja i onih pogođenih dugim odgodama [kašnjenjima].
(4) The Community should therefore raise the standards of protection set by that Regulation both to strengthen the rights of passengers and to ensure that air carriers operate under harmonised conditions in a liberalised market.
(4) Zajednica bi stoga trebala povisiti standarde zaštite propisane tom Uredbom, kako bi ojačala prava putnika i osigurala djelovanje zračnih prijevoznika sukladno ujednačenim uvjetima na liberaliziranom tržištu. […]
... (15) Extraordinary circumstances should be deemed to exist where the impact of an air traffic management decision in relation to a particular aircraft on a particular day gives rise to a long delay, an overnight delay, or the cancellation of one or more flights by that aircraft, even though all reasonable measures had been taken by the air carrier concerned to avoid the delays or cancellations.’
(15) Smatrat će se da postoje izvanredne okolnosti onda kad je utjecaj odluke, koju je donijela uprava zračnog prometa, u vezi s određenim zrakoplovom određenog dana dovela do dugog kašnjenja leta, kašnjenja leta preko noći, ili do otkazivanja jednog ili više letova tim zrakoplovom, iako su sve odgovarajuće mjere poduzete od strane dotičnog zračnog prijevoznika kako bi se izbjeglo kašnjenje ili otkazivanje letova.”
8 Paragraph 1 of Article 1 of Regulation No 261/2004 entitled ‘Subject’ provides:
8 Stavak 1. članak 1. Uredbe br. 261/2004, naslovljen „Predmet“, propisuje:
‘1. This Regulation establishes, under the conditions specified herein, minimum rights for passengers when:
„1. Ovom se Uredbom utvrđuju, prema ovdje navedenima uvjetima, minimalna prava koja imaju putnici kada:
"(a) they are denied boarding against their will;"
"(a) im je uskraćen ukrcaj protiv njihove volje;"
"(b) their flight is cancelled;"
"(b) im je let otkazan;"
(c) their flight is delayed.’
(c) njihov let kasni.”
9 Article 2 of Regulation No 261/2004, entitled ‘Definitions’, provides:
9 Članak 2. Uredbe br. 261/2004, naslovljen „Definicije”, glasi:
"(h) “final destination” means the destination on the ticket presented at the check-in counter or, in the case of directly connecting flights, the destination of the last flight; alternative connecting flights available shall not be taken into account if the original planned arrival time is respected;"
"(h) ,konačno odredište’ znači destinacija na karti predstavljena na šalteru za registraciju putnika ili, u slučaju izravno povezanih letova, odredište zadnjeg leta; zamjenski povezani letovi koji su dostupni neće uzimati u obzir izvorno planirano vrijeme dolaska;"
10 Article 5 of Regulation No 261/2004, entitled ‘Cancellation’, provides:
10 Članak 5. Uredbe br. 261/2004, naslovljen „Otkazivanje leta”, propisuje:
"(i) they are informed of the cancellation at least two weeks before the scheduled time of departure; or"
"i. su obaviješteni o otkazivanju leta najmanje dva tjedna prije vremena polaska predviđenog redom letenja; ili"
"(ii) they are informed of the cancellation between two weeks and seven days before the scheduled time of departure and are offered re-routing, allowing them to depart no more than two hours before the scheduled time of departure and to reach their final destination less than four hours after the scheduled time of arrival; or"
"ii. su obaviješteni o otkazivanju leta u roku od dva tjedna do sedam dana prije vremena polaska predviđenog redom letenja i ponuđeno im je preusmjeravanje koje im omogućuje da otputuju ne više od dva sata prije vremena polaska predviđenog redom letenja i da stignu u mjesto odredišta [krajnje odredište] unutar četiri sata od planiranog vremena dolaska [vremena dolaska predviđenog redom letenja]; ili"
(iii) they are informed of the cancellation less than seven days before the scheduled time of departure and are offered re-routing, allowing them to depart no more than one hour before the scheduled time of departure and to reach their final destination less than two hours after the scheduled time of arrival.
iii. su obaviješteni o otkazivanju leta u roku od sedam dana prije vremena polaska predviđenog redom letenja i ponuđeno im je preusmjeravanje, čime im je omogućeno da otputuju ne više od sat vremena ranije od predviđenog vremena polaska i da stignu u mjesto odredišta unutar dva sata od planiranog vremena dolaska [vremena dolaska predviđenog redom letenja]. […]
...’
[…]”
11 Article 6 of Regulation No 261/2004, entitled ‘Delay’, is worded as follows:
11 Članak 6. Uredbe br. 261/2004, naslovljen „Kašnjenje leta”, propisuje:
12 Article 7 of Regulation No 261/2004, entitled ‘Right to compensation’, provides:
12 Članak 7. Uredbe br. 261/2004, naslovljen „Pravo na odštetu”, glasi:
"(b) by three hours, in respect of all intra-Community flights of more than 1500 kilometres and for all other flights between 1 500 and 3 500 kilometres; or"
"(b) za 3 sata, u vezi sa svim letovima unutar Zajednice, dužih od 1500 km i u vezi sa svim ostalim letovima između 1500 km i 3500 km; [za tri sata, u slučaju svih letova unutar Zajednice dužih od 1500 km kao i u pogledu svih ostalih letova dužine između 1500 km i 3500 km;] ili"
the operating air carrier may reduce the compensation provided for in paragraph 1 by 50 %.
[stvarni] zračni prijevoznik može smanjiti visinu odštete predviđenu stavkom 1. za 50 %.
13 Article 8 of Regulation No 261/2004, entitled ‘Right to reimbursement or re-routing’, is worded as follows:
13 Članak 8. Uredbe br. 261/2004, naslovljen „Pravo na vraćanje prevoznine ili preusmjeravanje”, propisuje:
‘1. Where reference is made to this Article, passengers shall be offered the choice between:
1. Upućivanjem na ovaj članak, putnicima se nudi izbor između:
(a) – reimbursement within seven days, by the means provided for in Article 7(3), of the full cost of the ticket at the price at which it was bought, for the part or parts of the journey not made, and for the part or parts already made if the flight is no longer serving any purpose in relation to the passenger’s original travel plan, together with, when relevant,
(a) — nadoknade u roku od 7 dana, u skladu s člankom 7. stavkom 3., cjelokupnog iznosa vrijednosti karte po cijeni po kojoj je kupljena, za dio ili dijelove putovanja koji nisu realizirani i za dio, ili dijelove putovanja koji su već ostvareni, ako let više [ne] služi svrsi prvotnog plana putovanja putnika, zajedno sa, kada je to primjereno,
14 Article 9 of Regulation No 261/2004, entitled ‘Right to care’, is worded as follows:
14 Članak 9. Uredbe br. 261/2004, naslovljen „Pravo na skrb”, glasi:
‘1. Where reference is made to this Article, passengers shall be offered free of charge:
„1. Pozivanjem na ovaj članak, putnici ostvaruju pravo na besplatne:
– where a stay of one or more nights becomes necessary, or
— kada je potrebno ostati jednu ili više noći, ili
"– where a stay additional to that intended by the passenger becomes necessary;"
"— kada je potreban ostanak duži od onoga koji je putnik planirao;"
15 Article 13 of Regulation No 261/2004, entitled ‘Right of redress’, provides:
15 Članak 13. Uredbe br. 261/2004, naslovljen „Pravo regresa”, propisuje:
‘In cases where an operating air carrier pays compensation or meets the other obligations incumbent on it under this Regulation, no provision of this Regulation may be interpreted as restricting its right to seek compensation from any person, including third parties, in accordance with the law applicable. In particular, this Regulation shall in no way restrict the operating air carrier’s right to seek reimbursement from a tour operator or another person with whom the operating air carrier has a contract. Similarly, no provision of this Regulation may be interpreted as restricting the right of a tour operator or a third party, other than a passenger, with whom an operating air carrier has a contract, to seek reimbursement or compensation from the operating air carrier in accordance with applicable relevant laws.’
„U slučajevima gdje stvarni zračni prijevoznik plaća odštetu ili izvršava druge obveze koje proizlaze iz ove Uredbe, niti jedna odredba iz ove Uredbe ne može se protumačiti na način koji bi ograničavao njegovo pravo da zatraži odštetu od bilo koje osobe, uključujući treću stranu u skladu s primjenljivim pravom. Posebno se ovom Uredbom, ni na koji način, ne ograničava pravo stvarnog zračnog prijevoznika da traži nadoknadu od tour operatora ili od druge osobe s kojom zračni prijevoznik ima ugovor. Sukladno tome, niti jedna odredba iz ove Uredbe ne može se protumačiti na način koji bi ograničavao prava tour operatora ili treće osobe, ako ta treća osoba nije putnik, a s kojom zračni prijevoznik ima ugovor, da potražuje nadoknadu ili odštetu od zračnog prijevoznika u skladu s relevantnim primjenljivim propisima.”
17 In accordance with the original planning, Mrs Folkerts’ flight was scheduled to depart from Bremen on 16 May 2006 at 6.30 am and arrive in Asunción, her final destination, the same day at 11.30 pm.
17 U skladu s prvotnim planom, bilo je predviđeno da L.-T. Folkerts krene letom iz Bremena 16. svibnja 2006. u 6.30 i stigne u Asunción, koji je bio njezino krajnje odredište, istog dana u 23.30.
18 The departure of the flight from Bremen to Paris, operated by the company Air France, was delayed and the aircraft took off only shortly before 9.00 am, that is a delay of approximately two and a half hours beyond the scheduled departure time. Mrs Folkerts, who already had her boarding cards for the entire journey on departure from Bremen, did not reach Paris until after Air France’s aircraft scheduled for the connecting flight to São Paulo had already departed. Mrs Folkerts was re-booked by Air France on to a later flight to São Paulo. Because of her late arrival in São Paulo, Mrs Folkerts missed the connecting flight to Asunción originally scheduled. She therefore did not arrive in Asunción until 17 May 2006 at 10.30 am, that is 11 hours after the arrival time originally scheduled.
18 Let Air Francea iz Bremena u Pariz kasnio je u odlasku i zrakoplov je uzletio tek nešto prije 9.00, što je kašnjenje od približno dva i pol sata u odnosu na planirano vrijeme odlaska. L.-T. Folkerts, koja je pri odlasku iz Bremena već imala svoje ukrcajne karte za cjelokupno putovanje, stigla je u Pariz tek kada je Air Franceov zrakoplov koji je bio planiran kao povezani let do São Paula već otišao. Društvo Air France izdalo je gospođi L.-T. Folkerts novu rezervaciju za kasniji let do São Paula. Zbog svog zakašnjelog dolaska u São Paulo, L.-T. Folkerts je propustila prvotno planirani povezani let za Asunción. Radi toga je stigla u Asunción tek 17. svibnja 2006. u 10.30, to jest jedanaest sati nakon prvotno planiranog vremena dolaska.
20 Air France then brought an appeal on a point of law before the Bundesgerichtshof (German Federal Court of Justice).
20 Društvo Air France je potom podnijelo zahtjev za reviziju („Revision”) Bundesgerichtshofu (njemački savezni sud).
22 The Bundesgerichtshof takes the view that Mrs Folkerts is entitled to compensation in the amount of EUR 600 only if the case-law of the Court of Justice (Joined Cases C-402/07 and C-432/07 Sturgeon and Others [2009] ECR I-10923) – according to which passengers have the right to compensation under Article 7(1) of Regulation No 261/2004 also in the event of long delay – is also applicable to cases where, although there was not yet any delay beyond the scheduled departure within the terms of Article 6(1) of that regulation, the final destination was nonetheless reached three hours or more after the arrival time originally scheduled.
22 Sud koji je uputio zahtjev smatra da L.-T. Folkerts ima pravo na odštetu u iznosu od 600 EUR samo ako se sudska praksa Suda (presuda od 19. studenoga 2009., Sturgeon i dr., spojeni predmeti C-402/07 i C-432/07, Zb., str. I-10923.) – prema kojoj putnici imaju pravo na odštetu temeljem članka 7. stavka 1. Uredbe br. 261/2004 i u slučajevima dugog kašnjenja – primjenjuje također na slučajeve u kojima se, iako nije bilo kašnjenja u odnosu na planirano vrijeme odlaska u smislu članka 6. stavka 1. navedene uredbe, na konačno odredište unatoč tome stiglo tri sata ili više nakon prvotno planiranog vremena dolaska.