natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Articles 2, 3 and 8(4) of Council Framework Decision 2001/220/JHA of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal proceedings must be interpreted as meaning that the national court must be able to authorise young children, who, as in this case, claim to have been victims of maltreatment, to give their testimony in accordance with arrangements allowing those children to be guaranteed an appropriate level of protection, for example outside the trial and before it takes place.
Članak 2., članak 3. i članak 8. stavak 4. Okvirne odluke Vijeća 2001/220/PUP od 15. ožujka 2001. o položaju žrtava u kaznenom postupku treba tumačiti tako da nacionalni sud mora imati mogućnost odobriti da djeca mlade dobi koja tvrde da su bila žrtve zlostavljanja, kao što je slučaj u glavnom postupku, mogu dati svoje iskaze u uvjetima koji im osiguravaju odgovarajuću razinu zaštite, na primjer, izvan javne rasprave i prije njezina održavanja.
The national court is required to take into consideration all the rules of national law and to interpret them, so far as possible, in the light of the wording and purpose of the Framework Decision.
Nacionalni sud dužan je uzeti u obzir sva pravila nacionalnog prava i tumačiti ih, koliko je god to moguće, uzimajući u obzir tekst i svrhu Okvirne odluke.
(Non-contractual liability of Member States - Damage caused to individuals by infringements of Community law attributable to a national court adjudicating at last instance - National legislation limiting State liability to cases of intentional fault and serious misconduct on the part of the court - Liability excluded in connection with the interpretation of provisions of law or assessment of facts or evidence in the exercise of judicial functions)
„Izvanugovorna odgovornost država članica - Šteta nanesena pojedincima povredom prava Zajednice koja se može pripisati nacionalnom sudu koji odlučuje u zadnjem stupnju - Ograničavanje, od strane nacionalnog zakonodavca, odgovornosti države samo na slučajeve prijevare i teške pogreške koje počini sudac - Isključenje svake odgovornosti vezane za tumačenje pravnih pravila i ocjenu činjeničnih i dokaznih elemenata koji su obavljeni u okviru izvršavanja sudske djelatnosti"
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Tribunale di Genova (Italy), made by decision of 20 March 2003, received at the Court on 14 April 2003, in the proceedings
povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 234. UEZ-a, koji je uputio Tribunale di Genova (Sud u Genovi, Italija), odlukom od 20. ožujka 2003., koju je Sud zaprimio 14. travnja 2003., u postupku
Traghetti del Mediterraneo SpA, in liquidation
Traghetti del Mediterraneo SpA, u likvidaciji protiv
v Repubblica italiana,
Talijanske Republike
composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans (Rapporteur), K. Schiemann and J. Makarczyk, Presidents of Chambers, J.N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász and U. Lõhmus, Judges,
u sastavu: V. Skouris, predsjednik, P. Jann, C. W. A. Timmermans (izvjestitelj), K. Schiemann i J. Makarczyk, predsjednici vijeća, J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász i U. Lõhmus, suci,
Advocate General: P. Léger,
nezavisni odvjetnik: P. Léger,
Traghetti del Mediterraneo SpA, in liquidation, by V. Roppo, P. Canepa and S. Sardano, avvocati,
za Traghetti del Mediterraneo SpA, u likvidaciji, V. Roppo, P. Canepa i S. Sardano, avvocati,
the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, and by G. Aiello and G. De Bellis, avvocati dello Stato,
za talijansku vladu, I. M. Braguglia, u svojstvu agenta, uz asistenciju G. Aiella i G. De Bellisa, avvocati dello Stato,
the Greek Government, by E. Samoni and Z. Chatzipavlou, and by M. Apessos, K. Boskovits and K. Georgiadis, acting as Agents,
za grčku vladu, E. Samoni i Z. Chatzipavlou, kao i M. Apessos, K. Boskovits i K. Georgiadis, u svojstvu agenata,
Ireland, by D. O'Hagan, acting as Agent, and by P. Sreenan SC and P. McGarry BL,
za Irsku, D. O'Hagan, u svojstvu agenta, uz asistenciju P. Sreenana, SC, i P. McGarryja, BL,
the Netherlands Government, by S. Terstal, acting as Agent,
za nizozemsku vladu, S. Terstal, u svojstvu agenta,
the United Kingdom Government, by R. Caudwell, acting as Agent, and by D. Anderson QC and M. Hoskins, Barrister,
za vladu Ujedinjene Kraljevine, R. Caudwell, u svojstvu agenta, uz asistenciju D. Andersona, QC, i M. Hoskinsa, barrister,
the Commission of the European Communities, by D. Maidani and V. Di Bucci, acting as Agents,
za Komisiju Europskih zajednica, D. Maidani i V. Di Bucci, u svojstvu agenata,
1 This reference for a preliminary ruling concerns the principle of and the conditions governing the non-contractual liability of Member States for damage caused to individuals by a breach of Community law where that breach is attributable to a national court.
1 Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na načelo i uvjete postojanja izvanugovorne odgovornosti država članica za štetu nanesenu pojedincima povredom prava Zajednice, kada se ta povreda može pripisati nacionalnom sudu.
2 The reference was made in the context of proceedings brought against the Repubblica italiana by Traghetti del Mediterraneo SpA, a maritime transport undertaking currently in liquidation (`TDM'), for compensation for the damage suffered as a result of an incorrect interpretation by the Corte Suprema di Cassazione (Italian Supreme Court of Cassation) of the Community rules on competition and State aid and, in particular, because of that court's refusal to accede to its request that the relevant questions of interpretation of Community law be referred to the Court of Justice.
2 Zahtjev je upućen u okviru postupka koji je protiv Talijanske Republike pokrenuo Traghetti del Mediterraneo SpA, pomorski prijevoznik trenutačno u likvidaciji (u daljnjem tekstu: TDM), u pogledu dobivanja naknade za štetu koju je pretrpio zbog toga što je Corte suprema di cassazione (Kasacijski sud) pogrešno protumačio pravila Zajednice vezana za tržišno natjecanje i državne potpore te osobito zbog toga što je Sud odbio njegov zahtjev kojim je Sudu htio dostaviti relevantna pitanja u pogledu tumačenja prava Zajednice.
National legal context
Nacionalni pravni okvir
3 Pursuant to Article 1(1) of Law No 117 of 13 April 1988 on compensation for damage caused in the exercise of judicial functions and the civil liability of judges (legge No 117 [sul] risarcimento dei danni cagionati nell' esercizio delle funzioni guidiziarie e responsabilità civile dei magistrati (GURI No 88 of 15 April 1988, p. 3; `Law No 117/88'), that Law is to apply `to all members of the ordinary, administrative, financial, military and special judiciary exercising a judicial function of any type, and to other persons participating in the exercise of a judicial function'.
3 Sukladno članku 1. stavku 1. Zakona br. 117 od 13. travnja 1988. o naknadi za štetu nanesenu u izvršavanju sudskih funkcija i građanske odgovornosti sudaca [legge n° 117 (sul) risarcimento dei danni cagionati nell' esercizio delle funzioni giudiziarie e responsabilità civile dei magistrati (GURI br. 88, od 15. travnja 1988., str. 3., u daljnjem tekstu: Zakon br. 117/88)], taj se zakon primjenjuje „na sve članove sudova općeg prava, upravne, financijske, vojne i specijalne, koji obavljaju sudsku djelatnost neovisno o prirodi funkcija, kao i na druge osobe koje sudjeluju u obavljanju sudačke dužnosti." 4 Članak 2.
4 Article 2 of Law No 117/88 provides:
Zakona br. 117/88 predviđa:
`1. Any person who has sustained unjustifiable damage as a result of judicial conduct, acts or measures on the part of a judge who is guilty of intentional fault or serious misconduct in the exercise of his functions, or as a result of denial of justice, may bring proceedings against the State for compensation for pecuniary damage he has suffered or non-pecuniary damage caused to him by being deprived of his personal liberty.
„1. Svaka osoba koja je pretrpjela neopravdanu štetu zbog nekog ponašanja, čina ili pravne mjere nekog suca koji je kriv za prijevaru ili tešku pogrešku u obavljanju svojih funkcija, ili zbog uskraćivanja pravde, može pravno djelovati protiv države kako bi ishodila naknadu za imovinsku štetu koju je pretrpjela kao i za neimovinsku štetu koja proizlazi iz uskraćivanja osobne slobode.
2. In the exercise of judicial functions the interpretation of provisions of law or the assessment of facts and evidence shall not give rise to liability.
2. Tumačenje pravnih pravila te ocjena činjenica i dokaza pri izvršavanju sudačkih dužnosti ne mogu rezultirati odgovornošću.
3. The following constitute serious misconduct:
3. Tešku pogrešku čine:
(a) a serious breach of the law resulting from inexcusable negligence;
a) teška povreda zakona koja je rezultat neoprostivog nemara;
(b) the assertion, due to inexcusable negligence, of a fact the existence of which is indisputably refuted by the case-file;
b) potvrđivanje, uslijed neoprostiva nemara, činjenice čije je postojanje neosporno odbačeno sadržajem spisa;
(c) the denial, due to inexcusable negligence, of a fact the existence of which is indisputably established by documents in the case-file;
c) nijekanje, uslijed neoprostiva nemara, činjenice čije je postojanje neosporno utvrđeno sadržajem spisa;
(d) the adoption of a decision concerning personal liberty in a case other than those provided for by law or without due reason.'
d) usvajanje mjere koja se odnosi na osobnu slobodu izvan slučajeva predviđenih zakonom ili bez obrazloženja."
5 Under the first sentence of Article 3(1) of Law No 117/88, furthermore, `any refusal, omission or delay by a judge in regard to the taking of measures for which he is responsible where, after expiry of the statutory time-limit for taking the measure in question, a party has submitted a request for such a measure and, without valid reason, no measure has been taken within 30 days following the date on which the application was lodged with the court registry' constitutes a denial of justice.
5 Sukladno članku 3. stavku 1., prva rečenica Zakona br. 117/88 uskraćivanje pravde usto znači „odbijanje, propust ili kašnjenje suca u izvršenju radnji u njegovoj nadležnosti kada je zahtjev u pogledu dobivanja takvog akta stranka uložila nakon isteka zakonskog roka za izvršenje predmetne radnje i kada u roku od trideset dana nakon datuma upisa spomenutog zahtjeva u tajništvo nije poduzeta nijedna mjera, a da za to nema valjanog razloga."
6 The subsequent articles of Law No 117/88 lay down the conditions and detailed rules under which an action for compensation may be brought pursuant to Article 2 or 3 of that Law, and actions which may be brought, subsequently, against a judge guilty of intentional fault, serious misconduct in the exercise of his functions or a denial of justice.
6 Sljedeći članci Zakona br. 117/88 pobliže objašnjavaju uvjete i načine prema kojima tužba za naknadu štete može biti pokrenuta na temelju članaka 2. ili 3. tog zakona, kao i radnje koje mogu biti poduzete a posteriori u pogledu suca koji je kriv za prijevaru ili za tešku pogrešku u izvršavanju svojih funkcija, pa čak i uskraćivanje pravde.
Background to the dispute in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Činjenice iz kojih proizlazi spor u glavnom postupku i prethodna pitanja
7 TDM and Tirrenia di Navigazione (`Tirrenia') are two maritime transport undertakings which, in the 1970s, ran regular ferry services between mainland Italy and the islands of Sardinia and Sicily.
7 TDM i Tirrenia di Navigazione (u daljnjem tekstu: Tirrenia) dva su pomorska prijevoznika koja su 70-ih godina osiguravala redovne pomorske veze između kontinentalne Italije te otoka Sardinije i Sicilije.
In 1981, when it had entered into an arrangement with its creditors, TDM brought proceedings against Tirrenia before the Tribunale di Napoli (Naples District Court) seeking compensation for the damage that it claimed to have suffered during the preceding years as a result of the low-fare policy operated by Tirrenia.
Godine 1981., kada je uključen u postupak koji se odnosi na likvidaciju nesolventnih trgovačkih društava, TDM je pozvao Tirreniju na Tribunale di Napoli kako bi ishodio naknadu za štetu koju je prethodnih godina pretrpio zbog politike niskih cijena koju je Tirrenia povodila.
8 In that regard, TDM also submitted that its competitor had failed to comply with Article 2598(3) of the Italian Civil Code relating to acts of unfair competition and had infringed Articles 85, 86, 90 and 92 of the EEC Treaty (subsequently Articles 85, 86, 90 and 92 of the EC Treaty and now Articles 81 EC, 82 EC, 86 EC and, after amendment, 87 EC respectively) since, in its view, Tirrenia had infringed the basic rules of that Treaty and, in particular, abused its dominant position on the market in question by operating with fares well below cost owing to its having obtained public subsidies, the legality of which was doubtful under Community law.
8 TDM je u tom pogledu navodio i nepoštovanje, od strane svojeg konkurenta, članka 2598. stavka 3. talijanskog građanskog zakonika, koji se odnosi na nepošteno tržišno natjecanje, i povredu članaka 85., 86., 90. i 92. Ugovora o EEZ-u (koji su kasnije postali članci 85., 86., 90. i 92. Ugovora o EZ-u, koji su pak postali članci 81. UEZ-a, 82. UEZ-a, 86. UEZ-a i, nakon izmjene, 87. UEZ-a) budući da je, prema njegovom mišljenju, Tirrenia povrijedila bitna pravila tog Ugovora i, osobito, zloporabila svoj dominantni položaj na predmetnom tržištu time što je poslovala po tarifama daleko nižim od nabavne cijene zahvaljujući dobivenim javnim subvencijama, čija je zakonitost u pogledu prava Zajednice dvojbena.
9 By decision of 26 May 1993, upheld on appeal by the Corte d'appello di Napoli (Naples Court of Appeal) of 13 December 1996, registered on 7 January 1997, the action for compensation was, however, dismissed by the Italian courts on the ground that the subsidies granted by the authorities of that State were legal, since they reflected public interest objectives in connection, in particular, with the development of the Mezzogiorno and, in any event, did not adversely affect the operation of sea links other than and competing with those objected to by TDM.
9 Presudom suda Tribunale di Napoli od 26. svibnja 1993. koja je potvrđena presudom suda Corte d'appello di Napoli (Žalbeni sud u Napulju, Italija) od 13. prosinca 1996. taj zahtjev za obeštećenjem talijanski sudovi ipak su odbili zbog toga što su subvencije koje su dodijelila tijela te države bile zakonite budući da su odgovarale ciljevima od općeg interesa vezanim osobito za razvoj Južne Italije i da ni u kojem slučaju nisu štetile obavljanju djelatnosti morskog povezivanja koje su različite od onih djelatnosti kojima prigovara TDM i od njima konkurentnih djelatnostima.
Thus it could not be held that Tirrenia was responsible for acts of unfair competition.
Prema tome, Tirreniji se nije moglo pripisati nikakvo nepošteno tržišno natjecanje.
10 Taking the view, for his part, that those two decisions were vitiated by errors of law since, inter alia, they were based on an incorrect interpretation of the Treaty rules on State aid, the administrator of TDM lodged an appeal against the judgment of the Corte d'appello, requesting the Corte Suprema di Cassazione to submit the relevant questions of interpretation of Community law to the Court of Justice pursuant to the third paragraph of Article 117 of the EC Treaty (now the third paragraph of Article 234 EC).
10 Procjenjujući sa svoje strane da su te dvije sudske odluke zahvaćene pravnim pogreškama, osobito u mjeri u kojoj se temelje na pogrešnom tumačenju pravila Ugovora u pogledu državnih potpora, stečajni upravitelj TDM-a sastavio je žalbu protiv presude suda Corte d'appello di Napoli (Žalbeni sud u Napulju), u okviru koje je pozvao Corte suprema di cassazione (Vrhovni kasacijski sud) da podnese Sudu pitanja relevantna za tumačenje prava Zajednice na temelju članka 177. trećeg podstavka Ugovora o EZ-u (koji je postao članak 234. treći podstavak UEZ-a).
11 By its judgment No 5087 of 19 April 2000 (`the judgment of 19 April 2000'), however, the Corte Suprema di Cassazione refused to accede to that request on the ground that the approach adopted by the court ruling on the substance followed the letter of the relevant provisions of the Treaty and was, moreover, perfectly consistent with the Court's case-law, in particular its judgment in Case 13/83 Parliament v Council [1985] ECR 1513.
11 Svojom presudom br. 5087 od 19. travnja 2000. (u daljnjem tekstu: presuda od 19. travnja 2000.), Corte suprema di cassazione (Vrhovni kasacijski sud) ipak je odbio odazvati se tom zahtjevu zbog toga što je rješenje koje su zadržali raspravni sudovi poštovalo slovo relevantnih odredbi Ugovora i što je, štoviše, bilo potpuno u skladu sa sudskom praksom Suda, osobito s njegovom presudom od 22. svibnja 1985., Parlament/Vijeće (predmet 13/83, Zb., str. 1513.).
12 In reaching that conclusion, the Corte Suprema di Cassazione noted, firstly, with regard to the alleged breach of Articles 90 and 92 of the Treaty, that those articles allow, on certain conditions, an exception to the general prohibition of State aid, in order to promote the economic development of underprivileged regions or to meet demands for goods or services which cannot be fully satisfied by the operation of free competition.
12 Da bi došao do tog zaključka, Corte suprema di cassazione (Vrhovni kasacijski sud) je podsjetio, s jedne strane, budući da se radi o navedenoj povredi članaka 90. i 92. Ugovora, da ti članci omogućuju da se pod određenim uvjetima odstupi od zabrane načela državnih potpora kako bi se pogodovalo gospodarskom razvoju slabije razvijenih regija ili zadovoljilo zahtjeve za dobrima ili uslugama koje mehanizam slobodnog tržišnog natjecanja ne može u potpunosti zadovoljiti.
According to that court, those conditions were met exactly in the present case since, during the period under consideration (between 1976 and 1980), bulk transport between mainland Italy and its main islands could not be operated by sea owing to the costs involved, so that it was necessary to meet the ever more pressing demand for that type of service by entrusting the running of such transport to a public concessionary applying a set schedule of charges.
No, prema tom sudu, ti su uvjeti jasno ispunjeni u ovom slučaju budući da se tijekom razmatranog razdoblja (odnosno između 1976. i 1980.) prijevoz rasutog tereta između kontinentalne Italije i njezinih glavnih otoka zbog visokih troškova mogao osigurati samo morskim putem tako da je bilo nužno odgovoriti na sve veću potražnju tih vrsta usluga povjeravajući upravljanje tim prijevozima javnom koncesionaru koji je primjenjivao nametnutu tarifu.
13 According to that court, the distortion of competition ensuing from the existence of that concession did not, however, imply that the aid granted was automatically unlawful.
13 Prema istom sudu, narušavanje tržišnog natjecanja koje proizlazi iz postojanja te koncesije ne implicira međutim da je dodijeljena potpora automatski nezakonita.
The grant of such a public service concession always, by implication, had the effect of distorting competition and TDM had not succeeded in demonstrating that Tirrenia had taken advantage of the aid granted by the State to make profits from activities other than those for which the subsidies were actually granted.
Naime, dodjeljivanje takve koncesije za javnu uslugu uvijek podrazumijeva učinak narušavanja tržišnog natjecanja, a TDM nije uspio pokazati da je potporu koju dodjeljuje država Tirrenia iskoristila kako bi ostvarila dobit iz djelatnosti koje nisu djelatnosti za koje su subvencije uistinu bile dodijeljene.
14 With regard, secondly, to the plea alleging infringement of Articles 85 and 86 of the Treaty, this was dismissed by the Corte Suprema di Cassazione as unfounded, on the ground that the activity of maritime cabotage had not been liberalised at the material time and that the restricted nature and geographical extent of that activity did not allow for clear identification of the relevant market for the purposes of Article 86 of the Treaty.
14 Budući da je, s druge strane, riječ o žalbenom razlogu koji se temelji na povredi članaka 85. i 86. Ugovora, Corte suprema di cassazione (Vrhovni kasacijski sud) odbio ga je kao neosnovanog zbog toga što djelatnost pomorske kabotaže u doba spornih činjenica još nije bila liberalizirana i što priroda i ograničen teritorijalni kontekst te djelatnosti nisu omogućavali da se jasno identificira relevantno tržište u smislu članka 86. Ugovora.
In that context that court held, however, that although it was difficult to identify the market, there could none the less be real competition in the sector in question since the aid granted in this case affected only one activity amongst the numerous activities traditionally carried out by a maritime transport undertaking and that, furthermore, it was confined to a single Member State.
U tom kontekstu taj je sud ipak otkrio da, iako je bilo teško identificirati navedeno tržište, stvarno se tržišno natjecanje međutim moglo provoditi u predmetnom sektoru budući da je potpora koja je dodijeljena u ovom slučaju bila namijenjena samo jednoj od brojnih djelatnosti koje tradicionalno izvršava pomorski prijevoznik i da je usto bila ograničena na samo jednu državu članicu.
15 Consequently, in those circumstances, the Corte Suprema di Cassazione dismissed the appeal before it, having also rejected the complaints raised by TDM alleging infringement of the national provisions on acts of unfair competition and complaining that the Corte d'appello had failed to rule on TDM's request that the relevant questions be referred to the Court of Justice.
15 U tim je uvjetima Corte suprema di cassazione (Vrhovni kasacijski sud) stoga odbio žalbu zbog koje je postupak pokrenut, nakon što je također odbio prigovore u kojima je TDM istaknuo povredu nacionalnih odredbi koje se odnose na nepošteno tržišno natjecanje i propust Corte d'appello di Napoli (Žalbeni sud u Napulju) da odluči o zahtjevu TDM-a da se Sudu postave relevantna pitanja o tumačenju.
The proceedings before the referring court arise from that decision to dismiss the appeal.
Ta je odluka o odbijanju dovela do postupka koja je u tijeku pred sudom koji je uputio zahtjev.
16 Taking the view that the judgment of 19 April 2000 was based on an incorrect interpretation of the Treaty rules on competition and State aid and on the erroneous premiss that there was settled case-law of the Court of Justice on the matter, the administrator of TDM, which had in the meantime been put into liquidation, instituted proceedings against the Repubblica italiana before the Tribunale di Genova (Genoa District Court) for compensation for the damage suffered by that undertaking as a result of the errors of interpretation committed by the Corte Suprema di Cassazione and of the breach of its obligation to make a reference for a preliminary ruling pursuant to the third paragraph of Article 234 EC.
16 Procjenjujući, naime, da je presuda od 19. travnja 2000. utemeljena na netočnom tumačenju pravila Ugovora koja se odnose na tržišno natjecanje i državne potpore i na pogrešnoj premisi postojanja ustaljene sudske prakse Suda u tom pogledu, stečajni upravitelj TDM-a, društva koje je u međuvremenu likvidirano, pokrenuo je postupak protiv Talijanske Republike pred sudom Tribunale di Genova s ciljem da joj se naloži da nadoknadi štetu koju je taj poduzetnik pretrpio zbog pogrešnog tumačenja koje je dao sud Corte suprema di cassazione (Vrhovni kasacijski sud) i zbog povrede obveze upućivanja zahtjeva za prethodnu odluku koju potonji ima na temelju članka 234. trećeg podstavka UEZ-a.