natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Immediate expulsion under national criminal law (in cases which are not excluded from the scope of the Return Directive under Article 2(2)(b) — see section 2.3 above): this is only allowed in so far as the judgement stating this penalty complies with all safeguards of the Return Directive (including on the form of return decisions, legal safeguards and advance consideration of the possibility of voluntary departure) (see judgment of the ECJ in Case C-430/11, Sagor).
U predmetu C-329/11, Achughbabian, Sud EU-a potvrdio je da se ovo odstupanje ne može primijeniti na državljane trećih zemalja koji su počinili samo kazneno djelo nezakonitog boravka a da se pritom Direktivu o vraćanju ne liši njezine svrhe i obvezujućeg učinka.
House arrest under national criminal law: this is only allowed if guarantees are in place that house arrest does not impede return and that it comes to an end as soon as the physical transportation of the individual concerned out of that Member State is possible (see judgment of the ECJ in Case C-430/11, Sagor).
Ovo se odstupanje ne može primijeniti na blaže povrede povezane s migracijama, kao što je nezakoniti ulazak ili boravak.
‘Justified reasons for non-return’ may:
Postupci izručenja nisu nužno povezani s postupcima vraćanja.
either be reasons outside the scope of influence of the returnee (for example delays in obtaining necessary documentation from third countries caused by bad cooperation of third-country authorities, crisis situation in country of return making safe return impossible, granting of formal postponement of return to certain categories of returnees), or
U Europskoj konvenciji o izručenju iz 1957.
reasons within the sphere of the returnee, which are recognised as legitimate or justified by Union or national law (for example, health problems or family reasons leading to postponement of removal, pending appeal procedure with suspensive effect, decision to cooperate with authorities as witness).
[19] izručenje je opisano kao predavanje „osoba protiv kojih nadležna tijela strane koja traži izručenje vode postupak zbog kaznenog djela ili koje se traže zbog izdržavanja kazne ili naloga za pritvor”.
The mere subjective wish to stay in the EU can never be as such considered a ‘justified reason’.
Međutim, može biti preklapanja i cilj je ovog odstupanja pojasniti da države članice mogu izabrati da neće primjenjivati postupovne zaštitne mjere iz Direktive o vraćanju kada izvršavaju vraćanje u kontekstu postupka izručenja.
‘Non-justified reasons for non-return’ may be reasons within the scope of influence of the returnee which are not recognised as legitimate or justified by Union or national law (for instance lack of cooperation in obtaining travel documents, lack of cooperation in disclosing identity, destroying documents, absconding, hampering removal efforts).
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – članak 4.
Legal basis: Return Directive — Article 6(1)
Iako je cilj Direktive o vraćanju uskladiti postupke vraćanja u državama članicama, ona ne utječe na povoljnije odredbe sadržane u bilateralnim ili multilateralnim međunarodnim sporazumima (članak 4. stavak 1.).
Member States shall issue a return decision to any third-country national staying illegally on their territory.
Direktiva o vraćanju ne dovodi u pitanje „nijednu odredbu koja bi bila povoljnija za državljanina treće zemlje a koja je utvrđena pravnom stečevinom Zajednice u vezi imigracije i azila” (članak 4. stavak 2.) ni „prava država članica da donose i zadrže odredbe koje su povoljnije za osobe na koje se primjenjuju, ako su te odredbe u skladu s Direktivom” (članak 4. stavak 3.).
Member States are obliged to issue a return decision to any third-country national staying illegally on their territory, unless an express derogation is foreseen by Union law (see list of exceptions described below).
Budući da je cilj Direktive o vraćanju osigurati zajedničke minimalne standarde u vezi s poštovanjem temeljnih prava osoba u postupcima vraćanja, „povoljnije” se mora uvijek tumačiti kao „povoljnije za povratnika”, a ne povoljnije za državu koja izručuje/udaljava.
Member States are not allowed to tolerate in practice the presence of illegally staying third-country nationals on their territory without either launching a return procedure or granting a right to stay.
Države članice ne smiju primjenjivati strože standarde u područjima na koja se primjenjuje Direktiva o vraćanju: vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-61/11, El Dridi [20] (točka 33.): „[…] Direktivom 2008/115/EZ […] međutim nije dopušteno tim državama da primjenjuju strože standarde u području koje se njome uređuje.”
This obligation on Member States to either initiate return procedures or to grant a right to stay aims at reducing ‘grey areas’, to prevent exploitation of illegally staying persons and to improve legal certainty for all involved.
Određivanje novčane kazne umjesto donošenja odluke o vraćanju: Direktivom o vraćanju nije dopuštena uspostava mehanizma kojim se osigurava, u slučaju državljana treće zemlje s nezakonitim boravkom na državnom području države članice, ovisno o okolnostima, novčana kazna ili udaljavanje jer su te dvije mjere uzajamno isključive (vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-38/14, Zaizoune [21]).Primjena dijelova Direktive o vraćanju na osobe koje su isključene iz njezina područja primjene u skladu s člankom 2. stavkom 2. točkama (a) i (b) u skladu je s Direktivom i može se smatrati da je obuhvaćena člankom 4. stavkom 3. jer bi takva praksa bila povoljnija za konkretnog državljanina treće zemlje.
Member States must issue a return decision irrespective of whether the third-country national concerned holds a valid identity or travel document, and regardless of whether readmission to a third country is possible.
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – kako ju je Sud EU-a protumačio u predmetima C-61/11, El Dridi, C-329/11, Achughbabian, C-430/11, Sagor, C-297/12, Filev i Osmani, C-38/14, Zaizoune, C-290/14, Celaj, C-47/15 i Affum.
The validity of return decisions should not be limited in time.
Države članice mogu propisati djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće sankcije, uključujući zatvor kao kaznenu sankciju, za povrede migracijskih pravila, pod uvjetom da se tim mjerama ne dovodi u pitanje primjena Direktive o vraćanju te osigurava puno poštovanje temeljnih prava, posebno onih zajamčenih Poveljom o temeljnim pravima, koja se tumači u skladu s odgovarajućim odredbama EKLJP-a.
Competent national authorities should be able to enforce return decisions without the need to re-launch the procedure after a certain period of time (for example one year), provided that the individual situation of the third-country national concerned has not significantly changed in fact or in law (for example change in legal status, risk of refoulement) and without prejudice to the rights to be heard and to an effective remedy.
U nacionalnom zakonodavstvu treba utvrditi kakve vrste povreda migracijskih pravila treba sankcionirati.
The temporary reintroduction of internal border controls between Schengen States does not affect this principle.
Takve kaznene sankcije prihvatljive su samo pod uvjetom da je zabrana ulaska izrečena državljaninu treće zemlje u skladu s odredbama Direktive.
Exceptions to this general rule are set out in sections 5.2, 5.3, 5.4, 5.5 and 5.8 below.
Takvim kaznenim sankcijama osigurava se puno poštovanje temeljnih prava i Ženevske konvencije iz 1951.
An administrative fine under national law for illegal stay may be imposed in parallel with the adoption of a return decision.
, posebno članka 31. stavka 1.
Such administrative fine cannot, however, substitute the obligation of Member States to issue a return decision and to carry out the removal (see judgment of the ECJ in Case C-38/14, Zaizoune).
[23] (vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-290/14, Celaj [24]).Direktiva o vraćanju ne sprječava određivanje kaznenih sankcija u skladu s nacionalnim pravilima kaznenog postupka državljanima trećih zemalja u odnosu na koje je neuspješno pokrenut postupak vraćanja iz Direktive i koji nezakonito borave na državnom području države članice bez opravdanog razloga za neizvršavanje vraćanja.
Return decisions shall state the obligation that the third-country national concerned must leave the territory of the issuing Member State in order to reach a third country in accordance with the definition of ‘return’ (see section 1.3) or, in other words, that the third-country national must leave the territories of the EU Member States and of the Schengen Associated countries.
Kaznenim sankcijama čija je svrha odvratiti od nezakonitog ostanka povratnike mora biti osigurano puno poštovanje temeljnih prava, posebno onih zajamčenih EKLJP-om (vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-329/11, Achughbabian, točke 48. i 49.) te one moraju biti u skladu s načelom proporcionalnosti.
Lack of clarity on the obligation incumbent on the third-country national may have the unintended consequence of creating a risk of unauthorised secondary movements.
Komisija preporučuje da države članice predvide učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće sankcije u nacionalnom zakonodavstvu (na primjer, novčane kazne, zapljena isprava, smanjenje/oduzimanje doplatka/naknada, odbijanje radnih dozvola) za državljane trećih zemalja koji namjerno ometaju postupak vraćanja (na primjer, odbacivanje putnih isprava, davanje lažnih isprava, sprječavanje identifikacije, opetovano odbijanje ukrcaja), pod uvjetom da takve sankcije ne štete ostvarenju ciljeva Direktive o vraćanju i da se njima osigurava puno poštovanje temeljnih prava.
Return decisions in accordance with the Return Directive must also be taken when a return procedure is carried out using a readmission agreement: the use of readmission agreements with a third country (covering the relations between EU Member States and third countries) does not affect the full and inclusive application of the Return Directive (covering the relation between removing State and returnee) in each individual case of return.
Kriminalizacija samog nezakonitog boravka: Države članice ne mogu određivati kaznu zatvora u skladu s nacionalnim kaznenim pravom samo na osnovi nezakonitog boravka prije ili tijekom provođenja postupaka vraćanja jer bi se tako odgodilo vraćanje (vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-61/11, El Dridi).
In fact the use of the readmission agreement presumes the issuance of the return decision first.
Međutim, Direktiva o vraćanju ne sprječava države članice da izriču kazne zatvora kako bi kaznile počinjenja kaznenih djela koja ne proizlaze iz samog nezakonitog boravka, uključujući u situacijama kada postupci vraćanja još nisu završeni (vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-47/15, Affum, točka 65.).
National legislation may foresee that a third-country national is obliged to leave the territory of the EU, if his stay is illegal.
Novčane kazne: određivanje (razmjerne) novčane kazne za nezakoniti boravak u skladu s nacionalnim kaznenim pravom kao takvo nije nespojivo s ciljevima Direktive o vraćanju jer se time ne sprječava donošenje i provedba odluke o vraćanju potpuno u skladu s uvjetima iz Direktive (vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-430/11, Sagor).
Such abstract legal obligation does not constitute a return decision.
Nacionalno zakonodavstvo kojim je, u slučaju nezakonitog boravka, predviđena novčana kazna ili udaljavanje nije u skladu s Direktivom o vraćanju jer su te dvije mjere uzajamno isključive i umanjuju djelotvornost Direktive (vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-38/14, Zaizoune).
It must be substantiated in each case by an individualised return decision.
U skladu s člankom 5.
Relevant Union IT systems, such as the Schengen Information Syststem II (‘SIS II’), Eurodac and the Visa Information System (‘VIS’), should be fully used by the competent national authorities to support the identification and the individual assessment of each case, as well as to facilitate and support cooperation between the Member States in return and readmission procedures.
Direktive 2009/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća [25] (Direktiva o sankcijama za poslodavce), poslodavci koji bez dozvolezaposle državljanina treće zemlje s nezakonitom boravkom podliježu plaćanju financijskih sankcija koje uključuju troškove vraćanja u slučajevima kada su postupci vraćanja provedeni.
Member States should establish efficient and proportionate measures to locate, detect and apprehend third-country nationals who are staying illegally in their territory in view of fulfilling the obligation to issue return decisions.
Kućni pritvor u skladu s nacionalnim kaznenim pravom: dopušten je samo ako su uspostavljena jamstva da kućnim pritvorom nije onemogućeno vraćanje i da on prestaje čim je moguć fizički prijevoz predmetne osobe iz te države članice (vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-430/11, Sagor).
In this respect, it is recalled that Article 13(1) SBC establishes that Member States shall apprehend and subject to return procedures third-country nationals who have crossed the external borders illegally and who have no right to stay in the EU.
„Opravdani razlozi za neizvršavanje vraćanja” mogu biti sljedeći:
Article 14 of the Employers Sanctions Directive further provides that Member States shall ensure that effective and adequate inspections are carried out on their territory to control employment of illegally staying third-country nationals.
razlozi na koje povratnik ne može utjecati (na primjer, kašnjenje s prikupljanjem potrebne dokumentacije iz trećih zemalja zbog loše suradnje nadležnih tijela treće zemlje; krizna situacija u zemlji vraćanja zbog koje sigurno vraćanje nije moguće; odobravanje formalne odgode vraćanja za određene kategorije povratnika), ili
Apprehension practices — respect of fundamental rights
razlozi povezani s povratnikom koji su priznati kao zakoniti ili opravdani u zakonodavstvu Unije ili nacionalnom zakonodavstvu (na primjer, zdravstveni problemi ili obiteljski razlozi čija je posljedica odgoda udaljavanja; žalbeni postupak s učinkom odgode koji je u tijeku; odluka da surađuje s nadležnim tijelima kao svjedok).
The obligation on Member States to issue a return decision to any third-country national staying illegally on their territory is subject to the respect of fundamental rights, including the principle of proportionality (recital 24).
Isključivo subjektivna želja za ostankom u EU-u nikada se ne može smatrati „opravdanim razlogom”.
The legitimate aim of fighting illegal migration may be balanced against other legitimate State interests, such as general public health considerations, the interest of the State to fight crime, the interest to have comprehensive birth registration, respect for the best interests of the child (expressly highlighted in recital 22), the Geneva Convention (highlighted in recital 23), as well as other relevant fundamental rights recognised by the CFR.
„Neopravdani razlozi za neizvršavanje vraćanja” mogu biti razlozi na koje povratnik može utjecati i koji nisu priznati kao zakoniti ili opravdani u zakonodavstvu Unije ili nacionalnom zakonodavstvu (na primjer, nedovoljna suradnja u pogledu pribavljanja putnih isprava, nedovoljna suradnja u svrhu utvrđivanja identiteta osobe, uništavanje isprava, bijeg, ometanje pokušaja udaljavanja).
The Commission refers to the considerations set out in the 2012 Fundamental Rights Agency document ‘Apprehension of migrants in an irregular situation — fundamental rights considerations’ (Council document 13847/12) as guidance on how apprehension practices can be carried out in respect of the fundamental rights of the third-country nationals, while ensuring effective return procedures.
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – članak 6. stavak 1.
Member States' practices that respect this guidance can be considered as not affecting the obligation to issue return decisions to third-country nationals staying illegally under Article 6(1) of the Return Directive:
Države članice izdaju odluku o vraćanju u pogledu svakog državljanina treće zemlje koji nezakonito boravi na njihovom državnom području.
Access to health:
Države članice obvezne su izdati odluku o vraćanju svakom državljaninu treće zemlje koji nezakonito boravi na njihovu državnom području, osim ako je zakonodavstvom Unije predviđeno odstupanje (vidjeti popis izuzeća opisan u nastavku).
Migrants in an irregular situation seeking medical assistance should not be apprehended at or next to medical facilities.
Države članice ne smiju u praksi dopuštati nazočnost državljana treće zemlje s nezakonitim boravkom na njihovu državnom području bez pokretanja postupka vraćanja ili odobravanja prava na boravak.
Medical establishments should not be required to share migrants' personal data with immigration law enforcement authorities for eventual return purposes.
Ovom obvezom država članica da pokrenu postupak vraćanja ili odobre pravo na boravak nastoje se smanjiti „siva područja” u cilju sprječavanja iskorištavanja osoba s nezakonitim boravkom i veće pravne sigurnosti svih uključenih osoba.
Access to education:
Države članice moraju izdati odluku o vraćanju neovisno o tome ima li konkretni državljanin treće zemlje valjanu osobnu ili putnu ispravu te neovisno o tome je li moguć ponovni prihvat u treću zemlju.
Migrants in an irregular situation should not be apprehended at or next to the school which their children are attending.
Valjanost odluka o vraćanju ne bi trebala biti vremenski ograničena.
Schools should not be required to share migrants' personal data with immigration law enforcement authorities for eventual return purposes.
Nadležna nacionalna tijela trebala bi moći provoditi odluke o vraćanju bez potrebe za ponovnim pokretanjem postupka nakon određenog vremena (na primjer, jedne godine), pod uvjetom da se pojedinačna situacija konkretnog državljanina treće zemlje nije znatno činjenično ni pravno promijenila (na primjer, promjena pravnog statusa, opasnost od prisilnog udaljenja ili vraćanja) i ne dovodeći u pitanje pravo na saslušanje i učinkovit pravni lijek.
Freedom of religion:
Općenito je pravilo da je mjesto uhićenja važan kriterij za utvrđivanje države članice odgovorne za provođenje postupaka vraćanja.
Migrants in an irregular situation should not be apprehended at or next to recognised religious establishments when practicing their religion.
Izuzeća od tog općeg pravila navedena su u odjeljcima 5.2., 5.3., 5.4., 5.5. i 5.8. u nastavku.
Birth registration:
U skladu s nacionalnim zakonodavstvom, usporedno s donošenjem odluke o vraćanju može biti određena administrativna novčana kazna za nezakoniti boravak.
Migrants in an irregular situation should be able to register the birth and should be able to obtain a birth certificate for their children without risk of apprehension.
Međutim, takvom se administrativnom kaznom ne može zamijeniti obveza država članica da izdaju odluku o vraćanju i provedu postupak udaljavanja (vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-38/14, Zaizoune).
Civil registries issuing birth certificates should not be required to share migrants' personal data with immigration law enforcement authorities for eventual return purposes.
U odlukama o vraćanju navodi se da je konkretni državljanin treće zemlje obvezan napustiti državno područje države članice koja je izdala odluku kako bi došao do treće zemlje u skladu s definicijom „vraćanja” (vidjeti odjeljak 1.3.) ili, drugim riječima, da državljanin treće zemlje mora napustiti državno područje država članica EU-a i država pridruženih schengenskom području.
Access to justice:
Nedostatak jasnoće u pogledu obveza državljanina treće zemlje može imati neželjene posljedice u obliku stvaranja opasnosti od neovlaštenih sekundarnih kretanja.
In the interest of fighting crime, Member States may consider introducing possibilities for victims and witnesses to report crime without fear of being apprehended.
Odluke o vraćanju u skladu s Direktivom o vraćanju moraju se donijeti i kada se provodi postupak vraćanja primjenom sporazuma o ponovnom prihvatu: primjena sporazuma o ponovnom prihvatu s trećom zemljom (kojim su obuhvaćeni odnosi između država članica EU-a i trećih zemalja) ne utječe na potpunu i uključivu primjenu Direktive o vraćanju (kojom je obuhvaćen odnos između države udaljavanja i povratnika) na svaki pojedini slučaj vraćanja.
To this end, the following good practices may be considered:
Zapravo primjena sporazuma o ponovnom prihvatu pretpostavlja prethodno izdavanje odluke o vraćanju.
introducing possibilities for anonymous, or semi-anonymous, or other effective reporting facilities,
U nacionalnom zakonodavstvu može biti predviđeno da državljanin treće zemlje mora napustiti područje EU-a ako je njegov boravak nezakonit.
offering victims and witnesses of serious crimes the possibility to turn to the police via third parties (such as a migrants ombudsman, specially designated officials; or entities providing humanitarian and legal assistance),
Takva apstraktna pravna obveza ne čini odluku o vraćanju.
defining conditions under which victims or witnesses of crime, including domestic violence, could be granted residence permits building upon standards included in Council Directive 2004/81/EC [26] and Directive 2009/52/EC,considering the need for delinking the immigration status of victims of violence from the main permit holder, who is at the same time the perpetrator,
Ona u svakom slučaju mora biti potkrijepljena posebnom odlukom o vraćanju.
developing leaflets in cooperation with labour inspectorates or other relevant entities to systematically and objectively inform migrants apprehended at their work places of existing possibilities to lodge complaints against their employers, building upon Directive 2009/52/EC, and in this context taking steps to safeguard relevant evidence.
Nadležna nacionalna tijela trebaju u cijelosti upotrebljavati relevantne sustave informacijskih tehnologije Unije, kao što su Schengenski informacijski sustav („SIS II”), Eurodac i vizni informacijski sustav („VIS”), u cilju podupiranja identifikacije i pojedinačne procjene svakog slučaja, kao i olakšavanja i podupiranja suradnje između država članica u postupcima vraćanja i ponovnog prihvata.
Migrants in an irregular situation who seek legal aid should not be apprehended at or next to trade unions, or other entities offering such support.
Države članice trebaju uspostaviti učinkovite i razmjerne mjere za lociranje, otkrivanje i uhićenje državljana trećih zemalja koji nezakonito borave na njihovu državnom području radi ispunjavanja obveze izdavanja odluka o vraćanju.
In addition, the Commission recommends that third-country nationals in an irregular situation who wish to access public services premises which register international protection applications or applications for statelessness status should not be apprehended at or next to such facilities.
U tom se pogledu podsjeća da je člankom 13. stavkom 1.
Special cases:
Zakonika o schengenskim granicama propisana obveza država članica da uhite i podvrgnu postupku vraćanja državljane trećih zemalja koji su nezakonito prešli vanjske granice i koji nemaju pravo na boravak u EU-u.
Legal basis: Return Directive — Article 6
Člankom 14.
A return decision may in certain circumstances also be adopted if an illegally staying third-country national is apprehended at the EU external border when leaving the EU territory, following a case-by-case analysis and taking into account the principle of proportionality.
Direktive o sankcijama za poslodavce nadalje je propisano da države članice osiguravaju provođenje učinkovitih i odgovarajućih inspekcija na svom državnom području radi nadzora zapošljavanja državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom.
This could be justified in cases in which a significant overstay or illegal stay is detected during exit checks.
Prakse uhićenja – poštovanje temeljnih prava
In such cases, Member States could launch a return procedure when acquiring knowledge about the illegal stay and continue the procedure leading to the issuing of a return decision accompanied by an entry-ban in an ‘in absentia’ procedure, respecting the procedural safeguards set out in sections 11.3 and 12 below.
Obveza država članica da izdaju odluku o vraćanju svakom državljaninu treće zemlje koji nezakonito boravi na njihovu državnom području podliježe poštovanju temeljnih prava, uključujući načelo proporcionalnosti (uvodna izjava 24.).