natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Accordingly, Supreme Court judges should have guaranteed tenure, and their mandates should not be prematurely terminated.
Predmet C-222/13, TDC, 9. listopada 2014., točke od 29. do 32.; predmet C-506/04, Wilson, 19. rujna 2006., točka 53.; predmet C-103/97, Köllensperger i Atzwanger, 4. veljače 1999., točke od 20. do 23.; predmet C-54/96, Dorsch Consult, 12. rujna 1997., točka 36.; predmet C-17/00, De Coster, 29. studenoga 2001., točke od 18. do 21.; predmet Europskog suda za ljudska prava Baka protiv Mađarske, 20261/12, 23. lipnja 2016., točka 121.
Also, according to the 2010 Council of Europe Recommendation, decisions concerning the selection and career of judges should be based on objective criteria pre-established by law or by the competent authorities, and where the government or the legislative power take decisions concerning the selection and career of judges, an independent and competent authority drawn in substantial part from the judiciary should be authorised to make recommendations or express opinions which the relevant appointing authority follows in practice.
Predmet Europskog suda za ljudska prava Campbell i Fell protiv Ujedinjene Kraljevine, A80 (1984.), 28. lipnja 1984., točka 80.
The law violates these standards.
Taj je zakon u proturječju sa standardima Vijeća Europe.
Disciplinary procedures against Supreme Court judges concern responsibility for offences against the rules of the service and for compromising the dignity of their office.
Isto tako, u skladu s Preporukom Vijeća Europe iz 2010., odluke o odabiru sudaca i njihovoj karijeri trebale bi se temeljiti na objektivnim kriterijima koji su prethodno utvrđeni u zakonu ili su ih utvrdila nadležna tijela, a ako odluke o odabiru sudaca i njihovoj karijeri donosi vlada ili zakonodavna vlast, ovlast treba dati neovisnom i mjerodavnom tijelu čiji su članovi znatnim dijelom iz redova sudstva kako bi ono dalo preporuke ili izrazilo mišljenja koja odgovarajuće tijelo za imenovanje primjenjuje u praksi.
Article 5 of the law on the Supreme Court stipulates that the disciplinary chamber deals also with disciplinary proceedings against Supreme Court judges, certain disciplinary proceedings against members of legal professions, and with appeals against disciplinary decisions.
Zakonom se krše ti standardi.
The law sets a new composition of the Supreme Courts' disciplinary courts: by default, a first instance disciplinary court will be composed of one judge of the disciplinary chamber; a second instance disciplinary court will be composed of three judges.
Stegovni postupci protiv sudaca Vrhovnog suda odnose se na odgovornost za povrede službenih pravila i kompromitiranje dostojanstva njihova položaja.
Disciplinary proceedings may be initiated by a motion of a disciplinary officer (Article 56(1): disciplinary officer appointed by the Supreme Court to a three-year term, and Article 54(4): disciplinary officer appointed by the Minister on a case-by-case basis).
U članku 5. zakona o Vrhovnom sudu navodi se da se stegovno vijeće bavi i stegovnim postupcima protiv sudaca Vrhovnog suda, određenim stegovnim postupcima protiv članova pravne struke te žalbama protiv odluka donesenih u stegovnim postupcima.
Article 54(1) of the law on the Supreme Court.
Zakonom se određuje novi sastav stegovnih sudova Vrhovnog suda: u pravilu, stegovni sud prvog stupnja sastojat će se od jednog suca stegovnog vijeća; stegovni sud drugog stupnja sastojat će se od tri suca.
The Minister of Justice appoints the disciplinary officers from among prosecutors presented by the State Prosecutor.
Stegovni postupak može se pokrenuti na temelju prijedloga osobe zadužene za stegovni postupak (članak 56. stavak 1.: osoba zadužena za stegovni postupak koju imenuje Vrhovni sud na razdoblje od tri godine i članak 54. stavak 4.: osoba zadužena za stegovni postupak koju imenuje ministar za svaki pojedinačni slučaj).
Case C-503/15 Margarit Panicello, 16 February 2017, paragraphs 37-38; Case C-203/14 Consorci Sanitari del Maresme, 6 October 2015, paragraph 19; Case C-222/13 TDC, 9 October 2014, paragraph 30; Joined Cases C-58/13 and C-59/13 Torresi, 17 July 2014, paragraph 22; Case C-506/04 Wilson, 19 September 2006, paragraph 51.
Članak 54. stavak 1. zakona o Vrhovnom sudu.
Article 6 of the law amending the law on the National Council for the Judiciary; Article 100(1) and (2) of the law on the Supreme Court.
Ministar pravosuđa imenuje osobe zadužene za stegovni postupak iz redova tužitelja koje predloži državni odvjetnik.
Article 1(16) of the law amending the law on the Ordinary Courts Organisation.
Predmet C-503/15, Margarit Panicello, 16. veljače 2017., točke od 37. do 38.; predmet C-203/14, Consorci Sanitari del Maresme, 6. listopada 2015., točka 19.; predmet C-222/13, TDC, 9. listopada 2014., točka 30.; spojeni predmeti C-58/13 i C-59/13, Torresi, 17. srpnja 2014., točka 22.; predmet C-506/04, Wilson, 19. rujna 2006., točka 51.
Article 1(5)(b) of the law amending the law on the Ordinary Courts Organisation.
Članak 6. zakona o izmjeni zakona o Državnom sudbenom vijeću; članak 100. stavci 1. i 2. zakona o Vrhovnom sudu.
Article 1 of the law amending the law on the National School of Judiciary.
Članak 1. stavak 16. zakona o izmjeni zakona o organizaciji redovnih sudova.
Article 1(33) of the law amending the law on the Ordinary Courts Organisation and Article 38 of the law on the Supreme Court.
Članak 1. stavak 5. točka (b) zakona o izmjeni zakona o organizaciji redovnih sudova.
New provisions on the directors of courts have also been identified as raising concerns (Article 1 of the law of 23 March 2017 amending the law on the Ordinary Courts Organisation).
Članak 1. stavak 33. zakona o izmjeni zakona o organizaciji redovnih sudova i članak 38. zakona o Vrhovnom sudu.
E.g.
Članak 10. zakona o izmjeni zakona o Državnom sudbenom vijeću; članci 93. i 99. zakona o Vrhovnom sudu od 20. srpnja.
Supreme Court opinions of 30 January, 3 February, 28 April and 18 July 2017; National Council for the Judiciary opinions of 30 January, 10 February, 7 March, 12 May, 26 May and 18 July 2017; Ombudsman opinions of 1 February, 12 April, 31 May, 28 June and 18 July 2017; opinion of the Director of the National School of Judiciary and Public Prosecution of 10 February 2017; collective opinions of judges from appeal court areas in Lublin of 6 February 2017; in Gdańsk, Cracow, Białystok, Szczecin, Rzeszów of 7 February 2017; in Warsaw and Poznań of 8 February 2017; resolution of the Presidium of the Chief Bar Association of 3 February 2017; opinion of the Association of Judges ‘Themis’ of 29 January 2017; opinions of the Association of Judges ‘Iustitia’ of 8 February 2017, opinion of the National Association of Court Referendaires of 6 February 2017; opinion of the Association of Alumni and Applicants of the NSJPP of 7 February 2017; opinion of the National Association of Assistants to Judges of 8 February 2017.
Utvrđeno je da su razlog za zabrinutost i nove odredbe o ravnateljima sudova (članak 1. zakona o izmjeni zakona o organizaciji redovnih sudova od 23. ožujka 2017.).
Recital 14: ‘Legal certainty and trust in the quality and predictability of regulatory, tax and other policies and institutions are important factors that could allow an increase in the investment rate.
Npr. mišljenja Vrhovnog suda od 30. siječnja,, 3. veljače, 28. travnja i 18. srpnja 2017.; mišljenja Državnog sudbenog vijeća od 30. siječnja,, 10. veljače, 7. ožujka, 12. svibnja, 26. svibnja i 18. srpnja 2017.; mišljenja pravobranitelja od 1. veljače, 12. travnja, 31. svibnja, 28. lipnja i 18. srpnja 2017.; Mišljenje ravnatelja Državne škole za pravosudne dužnosnike i državne odvjetnike od 10. veljače 2017.; zajednička mišljenja sudaca s prizivnih sudova u Lublinu od 6. veljače 2017.; u Gdanjsku, Krakovu, Białystoku, Szczecinu, Rzeszówu od 7. veljače 2017.; u Varšavi i Poznanju od 8. veljače 2017.; odluka Prezidija Glavne odvjetničke komore od 3. veljače 2017.; Mišljenje udruženja sudaca „Themis” od 29. siječnja 2017.; Mišljenje udruženja sudaca „Iustitia” od 8. veljače 2017., Mišljenje Državnog udruženja sudskih službenika od 6. veljače 2017.; Mišljenje Udruženja bivših polaznika i kandidata Državne škole za pravosudne dužnosnike i državne odvjetnike od 7. veljače 2017.; Mišljenje Državnog udruženja pomoćnika sudaca od 8. veljače 2017.
The rule of law and an independent judiciary are also essential in this context.
Uvodna izjava 14.: „Pravna sigurnost i povjerenje u kvalitetu te predvidljivost regulatornih, poreznih i drugih politika i institucija važni su čimbenici kojima bi se mogle povećati stope ulaganja.
Addressing serious concerns related to the rule of law will help improve legal certainty’.
U tom su kontekstu ključni i vladavina prava te neovisno sudstvo.
Recommendation on the 2017 National Reform Programme of Poland and delivering a Council opinion on the 2017 Convergence Programme of Poland.
Rješavanjem pitanja koja su razlog za ozbiljnu zabrinutost u vezi s vladavinom prava pomoći će se poboljšati pravna sigurnost”.
See the Recommendation (EU) 2017/146 and the Recommendation (EU) 2016/1374.
Preporuka o Nacionalnom programu reformi Poljske za 2017. i davanje mišljenja Vijeća o Programu konvergencije Poljske za 2017.
Section 4.1. of the Communication ‘A new EU Framework to Strengthen the Rule of Law’, COM(2014) 158 final.
Vidjeti Preporuku (EU) 2017/146 i Preporuku (EU) 2016/1374.
In its Recommendation of 21 December 2016, the Commission took into account the latest developments in Poland that had occurred since the Commission's Recommendation of 27 July 2016.
Odjeljak 4.1.
The Commission found that whereas some of the issues raised in its last Recommendation had been addressed, important issues remained unresolved, and new concerns had arisen in the meantime.
Komunikacije „Novi okvir EU-a za jačanje vladavine prava”, COM(2014) 158 završna verzija.
Following this procedure, cases have no longer been assigned to these three judges.
Komisija je uzela u obzir najnovija događanja u Poljskoj nakon Preporuke Komisije od 27. srpnja 2016.
Having regard to the Euro-Mediterranean Agreement establishing an Association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Arab Republic of Egypt, of the other part [1], and in particular Article 76 thereof,
uzimajući u obzir Euromediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Arapske Republike Egipta, s druge strane [1], a posebno njegov članak 76.,
Commission Recommendation (EU) 2017/1584
Preporuka Komisije (EU) 2017/1584
The Commission, consulted with Member States in two separate consultation workshops held in Brussels on 5 April and 4 July 2017 with Member States representatives from Computer Security Incident Response Teams (CSIRTs), the Cooperation Group established by the NIS Directive and the Council Horizontal Working Party on Cyber Issues as well as representatives from the European External Action Service (EEAS), ENISA, Europol/EC3 and the General Secretariat of the Council (GSC).
Komisija se savjetovala s državama članicama na dvije zasebne savjetodavne radionice održane 5. travnja i 4. srpnja 2017. u Bruxellesu, s predstavnicima država članica iz timova za odgovor na računalne sigurnosne incidente (CSIRT), skupinom za suradnju uspostavljenom Direktivom NIS i Horizontalnom radnom skupinom Vijeća za kiberpitanja te predstavnicima Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD), ENISA-e, Europola/EC3 i Glavnog tajništva Vijeća (GTV).
In certain areas, sectoral crisis management mechanisms at EU level provide for cooperation in case of cybersecurity incidents or crisis.
Stoga se ovom preporukom ne bi trebali dovoditi u pitanje takvi mehanizmi.
For example, in the framework of the European Global Navigation Satellite System (GNSS), Council Decision 2014/496/CFSP [7] already defines the respective roles of the Council, the High Representative, the Commission, the European GNSS Agency and the Member States within the chain of operational responsibilities set up in order to react to a threat to the Union, to the Member States or to the GNSS, including in case of cyber-attacks.
Države članice imaju primarnu odgovornost za odgovor u slučaju kiberincidenata ili kiberkriza velikih razmjera koje na njih utječu.
Therefore, this recommendation should be without prejudice to such mechanisms.
Međutim, važnu ulogu imaju i Komisija, Visoki predstavnik i druge institucije ili službe EU-a, a ta uloga proizlazi iz prava Unije ili iz činjenice da kiberincidenti i kiberkrize mogu utjecati na sva područja gospodarske aktivnosti unutar jedinstvenog tržišta, sigurnost i međunarodne odnose Unije te na same institucije.
Member States have the primary responsibility for the response in case of large-scale cybersecurity incidents or crises affecting them.
Među ključnim akterima na razini Unije uključenima u odgovor na kiberkrize su i nove strukture i mehanizmi uspostavljeni na temelju Direktive NIS, i to mreža timova za odgovor na računalne sigurnosne incidente (CSIRT) te relevantne agencije i tijela kao što su Agencija Europske unije za mrežnu i informacijsku sigurnost (ENISA), Europski centar za borbu protiv kiberkriminala pri Europolu (Europol/EC3), Centar EU-a za analizu obavještajnih podataka (INTCEN), Obavještajna uprava vojnog stožera EU-a (EUMS INT) i situacijska soba (SITROOM), koji djeluju zajedno kao Služba za jedinstvenu obavještajnu analizu (SIAC), jedinica EU-a za otkrivanje hibridnih prijetnji (sjedište u INTCEN-u), tim za hitne računalne intervencije institucija EU-a (CERT-EU) i Centar za odgovor na krizne situacije i koordinaciju u Europskoj komisiji.
The Commission, the High Representative and other EU institutions or services have however an important role, stemming from Union law or from the fact that cybersecurity incidents and crises may impact all sections of economic activity within the single market, the security and international relations of the Union, as well as the institutions themselves.
Suradnja među državama članicama u odgovoru na kiberincidente na tehničkoj razini osigurana je mrežom timova za odgovor na računalne sigurnosne incidente (CSIRT) koja je uspostavljena Direktivom NIS.
At Union level, the key actors involved in response to cybersecurity crises include the newly established NIS Directive structures and mechanisms, namely the Computer Security Incident Response Teams (CSIRTs) network, as well as the relevant agencies and bodies namely the European Union Agency for Network and Information Security (ENISA), the European Cybercrime Centre at Europol (Europol/EC3), the EU Intelligence Analysis Centre (INTCEN), EU Military Staff Intelligence Directorate (EUMS INT) and Situation Room (Sitroom) working together as SIAC (the Single Intelligence Analysis Capacity), the EU Hybrid Fusion Cell (based in INTCEN), the Computer Emergency Response Team for the EU institutions (CERT-EU) and the Emergency Response Coordination Centre in the European Commission.
ENISA osigurava tajništvo za mrežu i aktivno podupire suradnju među CSIRT-ima.
Cooperation amongst Member States in responding to cybersecurity incidents at technical level is provided by the CSIRTs Network established by the NIS Directive.
Nacionalni CSIRT-i i tim za hitne računalne intervencije institucija EU-a (CERT-EU) surađuju i razmjenjuju informacije na dobrovoljnoj osnovi uključujući, prema potrebi, kao odgovor na kiberincidente koji utječu na jednu državu članicu ili više njih.
ENISA provides the secretariat for the Network and actively supports the cooperation among the CSIRTs.
Na zahtjev predstavnika CSIRT-a države članice, može se razmatrati i, ako je to moguće, odrediti koordinirani odgovor na incident koji je utvrđen u području za koje je nadležna ista ta država članica.
The national CSIRTs and the CERT-EU cooperate and exchange information on a voluntary basis including, when necessary, in response to cybersecurity incidents that affect one or more Member States.
Relevantne procedure utvrdit će se u standardnim operativnim postupcima (SOP) mreže CSIRT-a [8].
At the request of a representative of a Member State's CSIRT, they may discuss and, where possible, identify a coordinated response to an incident that has been identified within the jurisdiction of that same Member State.
Mreža CSIRT-a zadužena je i za raspravljanje, istraživanje i utvrđivanje daljnjih oblika operativne suradnje, uključujući u vezi s kategorijama rizikâ i incidenata, ranih upozorenja, uzajamne pomoći te načelima i načinima koordinacije kada države članice odgovaraju na prekogranične rizike i incidente.
Relevant procedures will be set out in CSIRTs Network's Standard Operating Procedures (SOPs) [8].
Skupina za suradnju uspostavljena člankom 11.
The CSIRTs network is also tasked with discussing, exploring and identifying further forms of operational cooperation, including in relation to categories of risks and incidents, early warnings, mutual assistance, principles and modalities for coordination, when Member States respond to cross-border risks and incidents.
Direktive NIS zadužena je za strateško usmjeravanje aktivnosti mreže CSIRT-a i raspravljanje o sposobnostima i pripravnosti država članica te, na dobrovoljnoj osnovi, ocjenjivanje nacionalnih strategija za sigurnost mrežnih i informacijskih sustava i učinkovitost CSIRT-a te utvrđivanje najbolje prakse.
The Cooperation Group established by Article 11 of the NIS Directive is tasked with providing strategic guidance for the activities of the CSIRTs network and discussing capabilities and preparedness of the Member States, and, on a voluntary basis, evaluating national strategies on the security of network and information systems and the effectiveness of CSIRTs, and identifying best practice.
Posebna radna skupina unutar skupine za suradnju priprema smjernice za obavješćivanje o incidentima, u skladu s člankom 14. stavkom 7.
A dedicated work stream within the Cooperation Group is preparing incident notification guidelines, pursuant to Article 14(7) of the NIS Directive, concerning the circumstances in which operators of essential services are required to notify incidents pursuant to Article 14(3) and the format and procedure for such notifications [9].
Direktive NIS, u pogledu okolnosti u kojima su operatori ključnih usluga dužni obavijestiti o incidentima u skladu s člankom 14. stavkom 3. te formatu i postupku za takve obavijesti [9].
Awareness and understanding of the real-time situation, risk posture, and threats gained through reporting, assessments, research, investigation, and analysis, is vital to enable well-informed decisions This ‘situational awareness’ — by all relevant stakeholders — is essential for an effective coordinated response.
Svijest i razumijevanje situacije u stvarnom vremenu, izloženost riziku i prijetnje prikupljeni s pomoću izvješćivanja, procjena, istraživanja i analize ključni su za dobro informirano donošenje odluka.
Situational awareness includes elements about the causes as well as the impact and origin of the incident.
Ta „informiranost o stanju” – svih relevantnih dionika – ključna je za učinkovit koordinirani odgovor.
It is recognised that this depends on exchange and sharing of information between relevant parties in a suitable format, using a common taxonomy to describe the incident and in an appropriately secure manner.
Informiranost o stanju uključuje elemente o uzrocima, kao i o učinku i izvoru incidenta.
Responding to cybersecurity incidents may take many forms, ranging from identifying technical measures which may entail two or more entities jointly investigating the technical causes of the incident (e.g. malware analysis) or identifying ways through which organisations may assess whether they have been affected (e.g. indicators of compromise), to operational decisions on applying such measures and, at the political level, deciding on the use of other instruments such as the Framework for a Joint response to malicious cyber activities [10] or the EU operational protocol for countering hybrid threats [11], depending on the incident.
Prepoznato je da to ovisi o razmjeni i dijeljenju informacija među relevantnim strankama u odgovarajućem formatu, upotrebom zajedničke taksonomije za opis incidenta i na primjereno siguran način.
European citizens' and businesses' trust in digital services is essential for a flourishing digital single market.
Na kiberincidente se može ogovoriti na različite načine, od utvrđivanja tehničkih mjera, što može uključivati dva ili više tijela koja zajednički istražuju tehničke uzroke incidenta (npr. analiza zlonamjernih programa), ili identificiranja načina na koji organizacije mogu procijeniti jesu li pogođene incidentom (npr. pokazatelji ugroženosti) do operativnih odluka o primjeni takvih mjera i, na političkoj razini, odlukâ o upotrebi drugih instrumenata kao što su okvir za zajednički odgovor na zlonamjerne kiberaktivnosti [10] ili operativni protokol EU-a za suzbijanje hibridnih prijetnji [11], ovisno o incidentu.
Therefore, crisis communication plays a particularly important role in mitigating the negative effects of cybersecurity incidents and crises.
Povjerenje europskih građana i poduzeća u digitalne usluge ključno je za procvat jedinstvenog digitalnog tržišta.
Communication may also be used in the context of the Framework for a Joint Diplomatic Response as a means to influence the behaviour of (potential) aggressors acting from third countries.
Stoga komunikacija u kriznim situacijama ima osobito važnu ulogu u ublažavanju negativnih učinaka kiberincidenata i kiberkriza.
Aligning the public communication to mitigate the negative effects of cybersecurity incidents and crises and the public communication to influence an aggressor is essential for a political response to be effective.
Komunikacija se može upotrijebiti i u kontekstu okvira za zajednički diplomatski odgovor kao sredstvo za utjecaj na ponašanje (potencijalnih) napadača koji djeluju iz trećih zemalja.
Providing the public with information on how they can mitigate at user and organisational level the effects of an incident (for example by applying a patch or taking complementary actions to avoid the threat, etc.) could be an effective measure to mitigate a large-scale cybersecurity incident or crisis.
Kako bi politički odgovor bio učinkovit, bitno je uskladiti informiranje javnosti u cilju ublažavanja negativnih učinaka kiberincidenata i kiberkriza s informiranjem javnosti u cilju utjecanja na počinitelje incidenata.
The Commission, through the Connecting Europe Facility (CEF) cybersecurity Digital Service Infrastructure, is developing a Core Service Platform cooperation mechanism, known as MeliCERTes, between participating Member States CSIRTs to improve their levels of preparedness, cooperation and response to emerging cyber threats and incidents.
Učinkovita mjera za ublažavanje kiberincidenata ili kiberkriza velikih razmjera moglo bi biti i informiranje javnosti o tome kako mogu ublažiti učinke incidenta na razini korisnika i organizacije (npr. popravcima sustava ili poduzimanjem dodatnih mjera za izbjegavanje prijetnje itd.).
The Commission, through competitive calls for proposals for grant awards under CEF is co-funding CSIRTs in the Member States with a view to improving their operational capacities at national level.
Komisija u okviru programa „Kibersigurnost infrastrukture za digitalne usluge” Instrumenta za povezivanje Europe (CEF) razvija mehanizam za suradnju između nacionalnih timova za računalne sigurnosne incidente (CSIRT) sudjelujućih država članica za platformu osnovnih usluga pod nazivom MeliCERTes, u cilju poboljšanja njihove razine pripravnosti, suradnje i odgovora na nove kiberprijetnje i kiberincidente.
Cybersecurity exercises at EU level are essential to stimulate and improve cooperation among the Member States and the private sector.
Komisija konkurentnim pozivima na podnošenje prijedloga za dodjelu bespovratnih sredstava u okviru CEF-a sufinancira CSIRT-e u državama članicama u cilju poboljšanja njihovih operativnih kapaciteta na nacionalnoj razini.
To this end, since 2010, ENISA organises regular pan-European cyber incident exercises (‘Cyber Europe’).
Vježbe na području kibersigurnosti na razini EU-a ključne su za poticanje i poboljšanje suradnje među državama članicama i u privatnom sektoru.