natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Member States should take measures to promote prevention and reduction of food waste in line with the 2030 Agenda for Sustainable Development, adopted by the United Nations (UN) General Assembly on 25 September 2015, and in particular its target of halving per capita global food waste at the retail and consumer levels and reduce food losses along production and supply chains, including post-harvest losses, by 2030.
Radi mjerenja tog napretka i lakše razmjene dobre prakse diljem Unije među državama članicama i među subjektima u prehrambenoj industriji, potrebno je uspostaviti zajedničku metodologiju takvog mjerenja.
Those measures should aim to prevent and reduce food waste in primary production, in processing and manufacturing, in retail and other distribution of food, in restaurants and food services as well as in households.
Na temelju tih metodologija izvješće o razinama otpada od hrane trebalo bi podnositi jedanput godišnje.
In order to contribute and ensure to be on track towards the attainment of the UN Sustainable Development Goal, Member States should aim to achieve an indicative Union-wide food waste reduction target of 30 % by 2025 and 50 % by 2030.
Kako bi se spriječio nastanak otpada od hrane, države članice trebale bi osigurati poticaje za skupljanje neprodanih prehrambenih proizvoda u svim fazama lanca opskrbe hranom te za njihovu sigurnu preraspodjelu, uključujući dobrotvornim organizacijama.
Having regard to the environmental, social and economic benefits of preventing food waste, Member States should establish specific food waste prevention measures, including awareness campaigns to demonstrate how to prevent food waste, in their waste prevention programmes.
Trebala bi se isto tako povećati razina potrošačke svijesti o značenju datuma „upotrijebiti do” i „najbolje upotrijebiti do” kako bi se smanjio otpad od hrane.
Member States should measure progress made in the reduction of food waste.
Smeće, bilo to u gradovima, na selu, u rijekama i moru ili drugdje, izravno i neizravno negativno utječe na okoliš i dobrobit građana i gospodarstvo, a troškovi čišćenja nepotrebno su gospodarsko opterećenje za društvo.
To measure that progress and to facilitate the exchange of good practices across the Union both between Member States and between food business operators, a common methodology for such measurement should be established.
Države članice trebale bi poduzeti mjere usmjerene na sprečavanje svih vrsta ostavljanja ili divljeg odlaganja otpada, nekontroliranog gospodarenja otpadom ili drugih oblika odbacivanja otpada.
Based on those methodologies, reporting on food waste levels should take place on an annual basis.
Države članice također bi trebale poduzeti mjere za čišćenje smeća prisutnog u okolišu, bez obzira na njegovo podrijetlo ili veličinu i bez obzira na to je li odbačeno namjerno ili zbog nemara.
In order to prevent food waste, Member States should provide incentives for the collection of unsold food products at all stages of the food supply chain and for their safe redistribution, including to charitable organisations.
Mjere za sprečavanje i smanjivanje smeća od proizvoda koji su glavni izvori smeća u prirodi i morskom okolišu mogle bi obuhvaćati, među ostalim, poboljšanje infrastrukture i praksi za gospodarenje otpadom, gospodarske instrumente i kampanje za podizanje svijesti.
Consumer awareness of the meaning of ‘use-by’ and ‘best-before’ dates should also be improved in order to reduce food waste.
Pri razmatranju mjera koje imaju ograničavajuće učinke na trgovinu unutar Unije države članice trebale bi moći dokazati da je predmetna mjera prikladna za ostvarenje cilja sprečavanja i smanjivanja smeća u prirodi i morskom okolišu, da ne prelazi ono što je nužno za ostvarenje tog cilja i da ne predstavlja sredstvo proizvoljne diskriminacije ili prikrivenog ograničavanja trgovine među državama članicama.
Litter, whether in cities, on land, in rivers and seas or elsewhere, has direct and indirect detrimental impacts on the environment, the well-being of citizens and the economy, and the costs to clean it up present an unnecessary economic burden for society.
Napore u borbi protiv smeća trebali bi podijeliti nadležna tijela, proizvođači i potrošači.
Member States should take measures aimed at preventing all forms of abandonment, dumping, uncontrolled management or other forms of discarding of waste.
Potrošače bi trebalo poticati da promijene svoje ponašanje, među ostalim putem obrazovanja i podizanja svijesti, a proizvođači bi trebali promicati održivo gospodarenje nakon isteka vijeka trajanja njihovih proizvoda.
Member States should also take measures to clean up litter present in the environment, irrespective of its source or size and regardless of whether waste has been discarded wilfully or by negligence.
Smeće u morskom okolišu posebno je gorući problem te bi države članice trebale usvojiti mjere za zaustavljanje nastanka morskog smeća u Uniji i time doprinijeti ostvarenju cilja Programa za održivi razvoj do 2030., koji je 25. rujna 2015. donijela Opća skupština UN-a, kako bi se do 2025. spriječilo i značajno smanjilo onečišćenje mora svih vrsta, posebice kao posljedica aktivnosti na kopnu, uključujući onečišćenje morskim otpadom i hranjivim tvarima.
Measures to prevent and reduce litter from products that are the main sources of littering in the natural and marine environments could consist of, inter alia, improvements in waste management infrastructure and practices, economic instruments and awareness raising campaigns.
Budući da je morsko smeće, posebice plastični otpad, u velikom dijelu posljedica aktivnosti na kopnu i posljedica loših praksi i infrastrukture za gospodarenje krutim otpadom, smeća koje odbacuju građani i slabe osviještenosti javnosti, potrebno je utvrditi posebne mjere u programima sprečavanja nastanka otpada i planovima gospodarenja otpadom.
When considering a measure having restrictive effects on intra-Union trade, Member States should be able to demonstrate that the measure in question is adequate to attain the objective of preventing and reducing littering in the natural and marine environment, does not go beyond what is necessary to attain that objective and does not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on trade between Member States.
Te mjere trebale bi doprinijeti ostvarenju cilja „dobrog stanja okoliša” morskog okoliša do 2020. kako je utvrđeno u Direktivi 2008/56/EZ Europskog parlamenta i Vijeća.
The fight against litter should be a shared effort between competent authorities, producers and consumers.
U skladu s tom direktivom od država članica zahtijeva se uspostava posebnih strategija i mjera, te njihovo ažuriranje svakih šest godina.
Consumers should be incentivised to change their behaviour including through education and awareness raising, while producers should promote the sustainable use of and contribute to appropriate end-of-life management of their products.
Isto su tako obvezne, počevši od 2018., redovito podnositi izvješće o napretku postignutom u održavanju ili postizanju cilja dobrog stanja okoliša.
Litter in the marine environment is a particularly pressing problem, and Member States should take measures that aim at halting the generation of marine litter in the Union, thereby contributing to the goal of the 2030 Agenda for Sustainable Development adopted by the UN General Assembly on 25 September 2015 to prevent and significantly reduce by 2025 marine pollution of all kinds, in particular from land-based activities, including marine debris and nutrient pollution.
Mjere za rješavanje problema smeća u Direktivi 2008/98/EZ stoga bi trebale biti usklađene s mjerama koje su potrebne u sklopu Direktive 2008/56/EZ i Direktive 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća.
Since marine litter, in particular for plastic waste, stems to a large extent from land-based activities caused mainly by poor solid waste management practices and infrastructure, littering by citizens and lack of public awareness, specific measures should be laid down in waste prevention programmes and waste management plans.
Neke su sirovine izrazito važne za gospodarstvo Unije, a njihova je nabava povezana s visokim rizikom.
Those measures should contribute to the goal of achieving good environmental status in the marine environment by 2020 as laid down in Directive 2008/56/EC of the European Parliament and of the Council.
Radi osiguravanja nabave tih sirovina i u skladu s Inicijativom za sirovine koju je Komisija uspostavila svojom Komunikacijom od 4. studenoga 2008. o „Inicijativi za sirovine - ispunjavanje naših ključnih potreba za rastom i radnim mjestima u Europi” te općenitim i konkretnim ciljevima Europskog partnerstva za inovacije u području sirovina, države članice trebale bi poduzeti mjere kojima se promiče ponovna uporaba proizvoda koji predstavljaju glavne izvore ključnih sirovina kako bi se spriječilo da ti materijali postanu otpad.
In accordance with that Directive, Member States are required to establish specific strategies and measures and update them every six years.
U tom kontekstu, Komisija je utvrdila popis takvih sirovina za Uniju u svojoj Komunikaciji od 13. rujna 2017. o „popisu ključnih sirovina za EU u 2017.”te taj popis podliježe redovitom preispitivanju.
They are also required to regularly report, starting in 2018, on the progress to maintain or achieve the goal of good environmental status.
Radi daljnje potpore učinkovitoj provedbi Inicijative za sirovine države članice trebale bi također poduzeti mjere za što bolje gospodarenje otpadom koji sadržava značajne količine ključnih sirovina, uzimajući u obzir ekonomsku i tehnološku izvedivost te prednosti za okoliš i zdravlje.
Measures to tackle litter in Directive 2008/98/EC should therefore be coordinated with the measures required under Directive 2008/56/EC and Directive 2000/60/EC of the European Parliament and of the Council.
One bi u svoje planove gospodarenja otpadom trebale uključiti i mjere za skupljanje, razvrstavanje i oporabu otpada koji sadržava znatne količine tih sirovina koje su primjerene na nacionalnoj razini.
Certain raw materials are of a high importance to the economy of the Union and their supply is associated with a high risk.
Mjere bi trebalo uvrstiti u planove gospodarenja otpadom pri prvom ažuriranju nakon stupanja na snagu ove Direktive.
In order to ensure security of supply of those raw materials and in line with the Raw Materials Initiative established by the Commission in its communication of 4 November 2008 on ‘The raw materials initiative — meeting our critical needs for growth and jobs in Europe’ and the objectives and targets of the European Innovation Partnership on Raw Materials, Member States should take measures to promote the re-use of products constituting the main sources of critical raw materials to prevent that those materials become waste.
Komisija bi trebala pružiti informacije o relevantnim skupinama proizvoda i tokovima otpada na razini Unije.
In that context, the Commission has established a list of such materials for the Union in its communication of 13 September 2017 on ‘the 2017 list of Critical Raw Materials for the EU’ and that list is subject to regular review.
Pružanje tih informacija, međutim, države članice ne sprečava u poduzimanju mjera za ostale sirovine koje smatraju važnima za svoja nacionalna gospodarstva.
To further support effective implementation of the Raw Materials Initiative, Member States should also take measures to achieve the best possible management of waste containing significant amounts of critical raw materials, taking economic and technological feasibility and environmental and health benefits into account.
Kada proizvodi, materijali i tvari postanu otpad, zbog prisutnosti opasnih tvari taj otpad može biti neprikladan za recikliranje ili proizvodnju visokokvalitetnih sekundarnih sirovina.
They should also include in their waste management plans nationally appropriate measures regarding collection, sorting and recovery of waste containing significant amounts of those raw materials.
Stoga je u skladu sa Sedmim programom djelovanja za okoliš, u kojem se predlaže razvoj ciklusa netoksičnih materijala potrebno promicati mjere za smanjivanje sadržaja opasnih tvari u materijalima i proizvodima, uključujući reciklirane materijale, i osigurati priopćavanje dovoljno informacija o prisutnosti opasnih tvari, a prije svega posebno zabrinjavajućih tvari, tijekom cijelog životnog vijeka proizvoda i materijala.
The measures should be included in the waste management plans when they are updated for the first time following the entry into force of this Directive.
Kako bi se postigli ti ciljevi potrebno je poboljšati usklađenost unutar prava Unije koje se odnosi na otpad, kemikalije i proizvode te dati Europskoj agenciji za kemikalije ulogu kojom će se osigurati da informacije o prisutnosti posebno zabrinjavajućih tvari budu dostupne tijekom cijelog životnog vijeka proizvoda i materijala, uključujući u fazi otpada.
The Commission should provide information about the relevant product groups and waste streams at Union level.
Poboljšanje uporabe resursa moglo bi dovesti do velikih neto ušteda za poduzeća, tijela javne vlasti i potrošače u Uniji te istodobno smanjiti ukupne godišnje emisije stakleničkih plinova.
The provision of that information does not preclude, however, Member States from taking measures for other raw materials considered as important to their national economy.
Stoga bi Komisija do kraja 2018. trebala predložiti glavni pokazatelj i popis potpokazatelja iskoristivosti resursa kako bi se nadgledao napredak u povećavanju iskoristivosti resursa na razini Unije.
When products, materials and substances become waste, the presence of hazardous substances may render that waste unsuitable for recycling or the production of secondary raw materials of high quality.
Poticanjem održivog biogospodarstva može se doprinijeti smanjenju ovisnosti Unije o uvoznim sirovinama.
Therefore, in line with the 7th Environment Action Programme, which calls for the development of non-toxic material cycles, it is necessary to promote measures to reduce the content of hazardous substances in materials and products, including recycled materials, and to ensure that sufficient information about the presence of hazardous substances and especially substances of very high concern is communicated throughout the whole life cycle of products and materials.
Proizvodi od bioloških sirovina koji se mogu reciklirati te biorazgradivi proizvodi koji se mogu kompostirati mogli bi stoga predstavljati priliku za poticanje daljnjeg istraživanja i inovacija te zamjenu sirovina dobivenih uporabom fosilnih goriva sirovinama iz obnovljivih izvora.
In order to achieve those objectives, it is necessary to improve the coherence among the law of the Union on waste, on chemicals and on products and to provide a role for the European Chemicals Agency to ensure that the information about the presence of substances of very high concern is available throughout the whole life cycle of products and materials, including at the waste stage.
Kako bi se izbjegla obrada otpada kojom se resursi zadržavaju na nižim razinama hijerarhije otpada, povećala stopa ponovne uporabe i recikliranja, kako bi se omogućilo visokokvalitetno recikliranje i povećalo korištenje kvalitetnih sekundarnih sirovina, države članice trebale bi osigurati poboljšanu usklađenost s obvezom odvojenog skupljanja otpada, kako je utvrđeno u članku 10. stavku 2. i članku 11. stavku 1.
Improving resource use could bring substantial net savings for Union businesses, public authorities and consumers while reducing total annual greenhouse gas emissions.
Direktive 2008/98/EZ, uključujući obvezu odvojenog skupljanja barem papirnog, metalnog, plastičnog i staklenog otpada, koju su države članice trebale ispuniti do 2015., te bi trebalo uvesti odvojeno skupljanje biootpada, opasnog otpada koji nastane u kućanstvima i tekstilnog otpada.
For that reason, the Commission should propose, by the end of 2018, a lead indicator and a dashboard of sub-indicators on resource efficiency in order to monitor the progress towards the target of increasing resource efficiency at Union level.
Gdje je to prikladno, opasni biootpad i ambalažni otpad koji sadržavaju opasne tvari trebali bi podlijegati posebnim zahtjevima za skupljanje.
Fostering a sustainable bio-economy can contribute to decreasing the Union’s dependence on imported raw materials.
Odvojeno skupljanje moglo bi se ostvariti skupljanjem od vrata do vrata, sustavima za skupljanje i zaprimanje i drugim programima skupljanja.
Bio-based recyclable products and compostable bio-degradable products could represent therefore an opportunity to stimulate further research and innovation and to substitute fossil fuel-based feedstock with renewable resources.
Iako obveza odvojenog skupljanja otpada zahtijeva da se otpad drži odvojenim prema vrsti i prirodi, trebalo bi biti moguće zajednički skupljati određene vrste otpada, pod uvjetom da to ne sprečava visokokvalitetno recikliranje ili druge postupke oporabe u skladu s hijerarhijom otpada.
In order to avoid waste treatment which locks in resources at the lower levels of the waste hierarchy, increase preparing for re-use and recycling rates, enable high-quality recycling and boost the uptake of quality secondary raw materials, Member States should ensure enhanced compliance with the obligation to collect waste separately, as laid down in Articles 10(2) and 11(1) of Directive 2008/98/EC, including the obligation to set up separate collection for at least paper, metal, plastic and glass waste that Member States had to meet by 2015, and should introduce separate collection of bio-waste, hazardous waste produced by households and textile waste.
Državama članicama također bi trebalo biti dopušteno odstupanje od opće obveze odvojenog skupljanja otpada u drugim propisno opravdanim slučajevima, primjerice ako odvojeno skupljanje posebnih tokova otpada u zabačenim i rijetko naseljenim područjima uzrokuje negativne utjecaje na okoliš koji nadilaze dobrobiti za okoliš ili podrazumijeva nerazmjerne financijske troškove.
Where appropriate, hazardous bio-waste and packaging waste containing hazardous substances should be subject to specific collection requirements.
Prilikom procjene svih slučajeva u kojima financijski troškovi mogu biti nerazmjerni, države članice trebale bi uzeti u obzir ukupnu gospodarsku korist odvojenog skupljanja, uključujući korist od izbjegnutih izravnih troškova i troškova štetnih učinaka na okoliš i zdravlje povezanih sa skupljanjem i obradom miješanog otpada, prihode od prodaje sekundarnih sirovina i mogućnost razvoja tržišta za takve materijale, kao i doprinose proizvođača otpada i proizvođača proizvoda, što može dodatno povećati troškovnu učinkovitost sustava gospodarenja otpadom.
Separate collection could be achieved through door-to-door collection, bring and reception systems or other collection arrangements.
Ciljeve za pripremu za ponovnu uporabu i recikliranje komunalnog otpada trebalo bi povećati radi ostvarivanja znatnih koristi za okoliš, gospodarstvo i društvo te radi bržeg prelaska na kružno gospodarstvo.
While the obligation to separately collect waste requires that waste be kept separate by type and nature, it should be possible to collect certain types of waste together provided that this does not impede high-quality recycling or other recovery of waste, in line with the waste hierarchy.
Postupnim povećanjem postojećih ciljeva za pripremu za ponovnu uporabu i recikliranje komunalnog otpada trebalo bi osigurati da gospodarski vrijedni otpadni materijali budu učinkovito pripremljeni za ponovnu uporabu ili reciklirani, osiguravajući istodobno visoku razinu zaštite zdravlja ljudi i okoliša te da se gospodarski vrijedni materijali pronađeni u otpadu vraćaju u europsko gospodarstvo, čime se unaprjeđuju Inicijativa za sirovine i stvaranje kružnog gospodarstva.
Member States should also be allowed to deviate from the general obligation to separately collect waste in other duly justified cases, for instance where the separate collection of specific waste streams in remote and scarcely populated areas causes negative environmental impacts that outweigh its overall environmental benefits or entails disproportionate economic costs.
Među državama članicama postoje velike razlike u uspješnosti gospodarenja otpadom, posebno u pogledu recikliranja komunalnog otpada.
When assessing any cases in which economic costs might be disproportionate, Member States should take into account the overall economic benefits of separate collection, including in terms of avoided direct costs and costs of adverse environmental and health impacts associated with the collection and treatment of mixed waste, revenues from sales of secondary raw materials and the possibility to develop markets for such materials, as well as contributions by waste producers and producers of products, which could further improve the cost-efficiency of waste management systems.
Kako bi se uzele u obzir navedene razlike, onim državama članicama koje su u 2013. prema podatcima dostavljenima u okviru zajedničkog upitnika OECD-a i Eurostata pripremale za ponovnu uporabu i reciklirale manje od 20 % svojeg komunalnog otpada ili su odložile više od 60 % svojeg komunalnog otpada trebalo bi dozvoliti da odluče produžiti rok za usklađivanje s ciljevima za pripremu za ponovnu uporabu i za recikliranje utvrđenima za 2025., 2030. i 2035.
The targets for preparing for re-use and recycling of municipal waste should be increased in order to deliver substantial environmental, economic and social benefits and to accelerate the shift towards a circular economy.
S obzirom na prosječan napredak tih država članica u proteklih 15 godina, one bi za postizanje navedenih ciljeva trebale svoje kapacitete recikliranja pojačati znatno iznad prosjeka.
Through a progressive increase of the existing targets for preparing for re-use and recycling of municipal waste, it should be ensured that economically valuable waste materials are effectively prepared for re-use or recycled, while ensuring a high-level protection of human health and the environment, and that economically valuable materials found in waste are channelled back into the European economy, thus advancing the Raw Materials Initiative and the creation of a circular economy.
Kako bi se osigurali kontinuiran napredak prema ostvarenju ciljeva i pravodobno uklanjanje razlika u provedbi, države članice koje iskoriste dodatno vrijeme trebale bi postići srednjoročne ciljeve i izraditi plan provedbe koji se temelji na detaljnim kriterijima.
Large differences exist among Member States with respect to their waste management performance, particularly as regards recycling of municipal waste.
Radi osiguranja pouzdanosti podataka važno je preciznije utvrditi pravila prema kojima bi države članice trebale izvješćivati o učinkovito recikliranom otpadu i otpadu pripremljenom za ponovnu uporabu koji se može računati kao napredak u ostvarenju ciljeva.
In order to take account of those differences, those Member States which in 2013 prepared for re-use and recycled less than 20 % of their municipal waste or landfilled more than 60 % of their municipal waste according to data reported under the Joint Questionnaire of the OECD and Eurostat should be allowed to decide to extend the time for complying with the preparing for re-use and recycling targets established for 2025, 2030 and 2035.
Izračun ciljeva za recikliranje trebao bi se temeljiti na masi komunalnog otpada koji ulazi u postupak recikliranja.
In light of average annual progression rates observed in Member States over the past 15 years, those Member States would need to increase their recycling capacity to levels that are well above past averages to meet those targets.
U pravilu bi se mjerenje mase komunalnog otpada koji se računa kao recikliran trebalo obavljati na mjestu gdje komunalni otpad ulazi u recikliranje.