natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Persons who are Union citizens within the meaning of Article 20(1) TFEU (previously Article 17(1) of the Treaty) = persons holding the nationality of an EU Member State [5];Persons holding the nationality of EEA/CH;
Ugovora i koja nema na temelju prava Unije pravo na slobodno kretanje kako je utvrđeno člankom 2. stavkom 5.
Family members of Union citizens exercising their right to free movement under Article 21 TFEU or Directive 2004/38/EC of the European Parliament and of the Council [6];Family members of nationals of EEA/CH enjoying rights of free movement equivalent to Union citizens.
Zakonika o schengenskim granicama.
Any other person, including a stateless person [7], is to be considered ‘third-country national’.
Sljedeće kategorije osoba ne smatraju se „državljanima trećih zemalja”:
Further clarification:
osobe koje su građani Unije u smislu članka 20. stavka 1.
Members of the family of EU/EEA/CH nationals, who therefore have a right of entry and residence with the Union citizen in the host Member State irrespective of their nationality, are:
UFEU-a (bivši članak 17. stavak 1.
the spouse and, if contracted on the basis of the legislation of a Member State and recognised by the legislation of the host Member State as equivalent to marriage, the partner with whom the EU/EEA/CH citizen has contracted a registered partnership;
Ugovora) = osobe koje su državljani jedne od država članica EU-a [5],osobe koje su državljani EGP-a/Švicarske,
the direct descendants under the age of 21 or dependants, including those of the spouse or registered partner;
članovi obitelji građana Unije koji ostvaruju svoje pravo na slobodno kretanje u skladu s člankom 21.
the dependent direct relatives in the ascending line, including those of the spouse or registered partner.
UFEU-a ili Direktivom 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća [6],članovi obitelji državljana EGP-a/Švicarske koji uživaju pravo na slobodno kretanje kao i građani Unije.
In addition to the categories referred to in points (a) to (c), other members of the family can, under certain circumstances, also enjoy the right of free movement under Union law — notably when they have been granted the right of entry and residence under national law enacting Article 3(2) of Directive 2004/38/EC.
Sve druge osobe, uključujući osobe bez državljanstva [7], smatraju se „državljanima trećih zemalja”.
Third-country nationals whose claim to be a family member of a Union citizen enjoying a Union right to free movement under Article 21 TFEU or Directive 2004/38/EC was rejected by a Member State may be considered as third-country national.
Dodatno pojašnjenje:
Such persons may therefore fall in the scope of application of the Return Directive and the minimum standards, procedures and rights foreseen therein will have to be applied.
Članovi obitelji državljana EU-a/EGP-a/Švicarske koji imaju pravo ulaska u državu članicu domaćina i boravka u njoj zajedno s građaninom Unije jesu sljedeće osobe, bez obzira na njihovo državljanstvo:
However, as regards a possible appeal against the decision rejecting being a beneficiary of Directive 2004/38/EC, the Commission considers that the person will continue — as a more favourable provision under Article 4 of the Return Directive — to be able to rely on the procedural safeguards provided for in Chapter VI of Directive 2004/38/EC (for example, as regards notification and justification of decision, the time allowed to voluntarily leave the territory, redress procedures).
bračni drug i partner s kojim građanin EU-a/EGP-a/Švicarske ima registriranu zajednicu koja je sklopljena na temelju zakonodavstva neke države članice, a ta je zajednica prema zakonodavstvu države članice domaćina izjednačena s bračnom zajednicom;
Legal basis: Return Directive — Article 3(2); Schengen Borders Code — Article 6
izravni potomci koji nisu navršili 21 godinu ili su uzdržavanici, uključujući one bračnog druga ili registriranog partnera;
The presence on the territory of a Member State, of a third-country national who does not fulfil, or no longer fulfils the conditions of entry as set out in Article 5 of the Schengen Borders Code or other conditions for entry, stay or residence in that Member State.
izravni srodnici u uzlaznoj liniji koji su uzdržavanici, uključujući one bračnog druga ili registriranog partnera.
This very broad definition covers any third-country national who does not enjoy a legal right to stay in a Member State.
Osim kategorija iz točaka od (a) do (c), i ostali članovi obitelji mogu, u određenim okolnostima, imati pravo slobode kretanja u skladu s pravom Unije – posebno kada im je odobreno pravo ulaska i boravka u skladu s nacionalnim zakonom kojim se provodi članak 3. stavak 2.
Any third-country national physically present on the territory of an EU Member State is either staying legally or illegally.
Direktive 2004/38/EZ.
There is no third option.
Državljani trećih zemalja čiji je zahtjev za dobivanje statusa člana obitelji građanina Unije koji ima pravo na slobodno kretanje u skladu s člankom 21.
Legal fictions under national law which consider persons physically staying in specially designated parts of Member State territory (for example transit areas or certain border areas) as not ‘staying in the territory’ are irrelevant in this context, since this would undermine the harmonious application of the EU return acquis.
UFEU-a ili Direktivom 2004/38/EZ država članica odbacila mogu se smatrati državljanima treće zemlje.
Member States may, however, decide not to apply certain provisions of the return acquis to this category of persons (see section 2 below).
Na takve se osobe stoga može primjenjivati Direktiva o vraćanju i minimalni standardi, postupci i prava predviđeni u toj direktivi.
Following the 2016 codification of the Schengen Borders Code (SBC), reference to Article 5 SBC in Article 3(2) of the Return Directive shall be read as reference to current Article 6 SBC.
Međutim, u pogledu moguće žalbe protiv odluke kojom se odbacuje zahtjev osobe da se na nju primjenjuje Direktiva 2004/38/EZ, Komisija smatra da će se osoba moći – u skladu s povoljnijom odredbom iz članka 4.
The following categories of third-country nationals are, for instance, considered as illegally staying in the Member State concerned:
Direktive o vraćanju – i dalje oslanjati na procesna jamstva predviđena u Poglavlju VI.
Holders of an expired residence permit or visa;
Direktive 2004/38/EZ (na primjer u odnosu na obavijest o odluci i obrazloženje odluke, vrijeme dopušteno za dobrovoljno napuštanje državnog područja i pristup sudskoj zaštiti).
Holders of a withdrawn permit or visa;
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – članak 3. stavak 2.; Zakonik o schengenskim granicama – članak 6.
Rejected asylum seekers;
Nazočnost u području države članice državljanina treće zemlje koji ne ispunjava ili više ne ispunjava uvjete za ulazak iz članka 5.
Asylum applicants who have received a decision ending their right of stay as asylum seeker;
Zakonika o schengenskim granicama ili druge uvjete za ulazak, boravak ili boravište u toj državi članici.
Persons subject to a refusal of entry at the border;
Ovom vrlo širokom definicijom obuhvaćen je svaki državljanin treće zemlje koji nema zakonsko pravo boravka u državi članici.
Persons intercepted in connection with irregular border crossing;
Svaki državljanin treće zemlje koji je fizički nazočan na državnom području države članice EU-a ondje boravi zakonito ili nezakonito.
Irregular migrants apprehended in Member States' territory;
Treća mogućnost ne postoji.
Persons intercepted while transiting through a Member State's territory to reach another Member State without legal entitlement;
Pravne odredbe u okviru nacionalnog prava u skladu s kojima se smatra da osobe koje fizički borave u posebno određenim dijelovima državnog područja države članice (na primjer, tranzitna područja ili određena granična područja) ne „borave na državnom području” nisu relevantne u ovom kontekstu jer bi se time ugrozila usklađena primjena pravne stečevine EU-a o vraćanju.
Persons enjoying no right to stay in the Member State of apprehension (even though they are holding a right to stay in another Member State);
Međutim, države članice mogu odlučiti da neće primjenjivati određene odredbe pravne stečevine o vraćanju na tu kategoriju osoba (vidjeti odjeljak 2. u nastavku).
Persons present on Member State territory during a period for voluntary departure;
Nakon kodifikacije Zakonika o schengenskim granicama iz 2016., upućivanje na članak 5.
Persons subject to postponed removal.
Zakonika o schengenskim granicama u članku 3. stavku 2.
The following categories of persons are not considered as illegally staying since they enjoy a legal right to stay (which may only be of temporary nature) in the Member State concerned:
Direktive o vraćanju čita se kao upućivanje na trenutačni članak 6. tog Zakonika.
asylum applicants staying in the Member State in which they enjoy a right to stay pending their asylum procedure,
Za sljedeće kategorije državljana trećih zemalja, primjerice, smatra se da nezakonito borave u predmetnoj državi članici:
stateless persons staying in the Member State in which, according to national law, they enjoy a right to stay during a statelessness determination procedure,
nositelji istekle dozvole boravka ili vize,
persons staying in a Member State where they enjoy a formal toleration status (provided such status is considered under national law as ‘legal stay’),
nositelji ukinute dozvole ili vize,
holders of a fraudulently acquired permit for as long as the permit has not been revoked or withdrawn and continues to be considered as valid permit.
tražitelji azila čiji je zahtjev odbijen,
Persons subject to a pending application for a residence permit may be either legally or illegally staying, depending on whether they hold a valid visa or another right to stay or not.
podnositelji zahtjeva za azil koji su dobili odluku kojom prestaje njihovo pravo boravka kao tražitelja azila,
The situation of illegal stay does not require a minimum duration of stay or the intention of the third-country national to stay illegally on the territory of a Member State — see judgment of the ECJ in Case C-47/15, Affum [8] (paragraph 48).Applicants for renewal of an already expired permit are illegally staying, unless national law of a Member State provides otherwise (see also section 5.7).
osobe kojima je na granici zabranjen ulazak,
Third-country nationals to whom the return procedure established by the Return Directive had been applied and who are illegally staying in the territory of a Member State without there being any justified ground for non-return (scenario referred to in paragraph 48 of ECJ judgement in Case C-329/11, Achughbabian [9]) are illegally staying.
osobe zaustavljene u vezi s nezakonitim prelaskom granice,
The special reference made by ECJ in Achughbabian relates only to the compatibility of national criminal law measures with the Return Directive.
nezakoniti migranti uhićeni na državnom području države članice,
Nothing is said in this judgement on the scope and applicability of the Return Directive, hence the general rule set by Article 2(1) remains applicable: ‘either A or B’, meaning that a person is either staying illegally and the Return Directive applies, or the persons enjoys a right to stay and the Return Directive does not apply.
osobe zaustavljene dok su prolazile državnim područjem jedne države članice kako bi došle u drugu državu članicu bez zakonitog prava,
Legal basis: Return Directive — Article 3(3)
osobe koje nemaju pravo boravka u državi članici uhićenja (iako imaju pravo boravka u drugoj državi članici),
Means the process of a third-country national going back — whether in voluntary compliance with an obligation to return, or enforced — to:
osobe koje se nalaze na državnom području države članice tijekom vremena za dobrovoljni odlazak,
his or her country of origin; or
osobe koje podliježu odgodi udaljavanja.
a country of transit in accordance with Community or bilateral readmission agreements or other arrangements; or
Za sljedeće kategorije osoba smatra se da ne borave nezakonito jer imaju zakonsko pravo boravka (koje može biti samo privremene prirode) u predmetnoj državi članici:
another third country, to which the third-country national concerned voluntarily decides to return and in which he or she will be accepted.
tražitelji azila koji borave u državi članici u kojoj imaju pravo boravka do okončanja postupka azila,
This definition contains limitations on what can be accepted as ‘return’ and what cannot be accepted as ‘return’ for the purposes of implementing the Return Directive.
osobe bez državljanstva koje borave u državi članici u kojoj na temelju nacionalnog prava imaju pravo boravka do okončanja postupka priznavanja statusa osobe bez državljanstva,
Passing back an illegally staying third-country national to another Member State cannot be considered ‘return’ under Union law.
osobe koje borave u državi članici u kojoj imaju službeno dopuštenje da ostanu (pod uvjetom da se takav status u skladu s nacionalnim pravom smatra „zakonitim boravkom”),
Such action may, however, be exceptionally possible under bilateral readmission agreements or Dublin rules; it is therefore recommended not to call it ‘return’, but rather ‘passing-back’ or ‘transfer’.
nositelji dozvole stečene na prijevaru ako dozvola nije ukinuta ili povučena i nastavlja se smatrati valjanom dozvolom.
The definition also implies that Member States must only carry out return to a third country in the circumstances exhaustively listed in one of its three indents.
Osobe u odnosu na koje je u tijeku postupak povodom zahtjeva za izdavanje boravišne dozvole mogu boraviti zakonito ili nezakonito, ovisno o tome imaju li valjanu vizu ili neko drugo pravo boravka.
Therefore, for instance, it is not possible to remove a returnee to a third country, which is neither the country of origin nor the country of transit, without consent of the returnee.
Da bi se boravak smatrao nezakonitim, nije potrebno minimalno trajanje boravka ili namjera državljanina treće zemlje da nezakonito boravi na državnom području države članice – vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-47/15, Affum [8] (točka 48.).Podnositelji zahtjeva za obnovu već istekle dozvole borave nezakonito, osim ako je u nacionalnom zakonu države članice propisano drugačije (vidjeti i odjeljak 5.7.).
‘Country of origin’ in the first indent refers to the country of nationality of the third-country national; for stateless persons, this can normally be considered to be the country of former habitual residence.
Nezakonito borave državljani treće zemlje u odnosu na koje je primijenjen postupak vraćanja utvrđen Direktivom o vraćanju i koji nezakonito borave na državnom području države članice bez opravdane osnove za nevraćanje (scenarij iz točke 48. presude Suda EU-a u predmetu C-329/11 Achughbabian [9]).
‘Country of transit’ in the second indent covers only third countries, not EU Member States.
Posebno upućivanje Suda EU-a u presudi Achoughbabian odnosi se samo na usklađenost mjera nacionalnog kaznenog prava s Direktivom o vraćanju.
‘Community or bilateral readmission agreements or other arrangements’ in the second indent relates to agreements with third countries only.
U toj se presudi ne spominje područje primjene i primjenjivost Direktive o vraćanju i stoga se nastavlja primjenjivati opće pravilo utvrđeno u članku 2. stavku 1.: „A ili B”, što znači da osoba boravi nezakonito i primjenjuje se Direktiva o vraćanju ili osoba ima pravo boravka i Direktiva o vraćanju se ne primjenjuje.
Bilateral readmission agreements between Member States are irrelevant in this context.
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – članak 3. stavak 3.
Such agreements between Member States may, however, in certain cases allow for passing back of irregular migrants to other Member States under Article 6(3) of the Return Directive (see section 5.5 below).
Znači postupak vraćanja državljanina treće zemlje – bilo kao dobrovoljno prihvaćanje obveze na povratak ili prisilno – u:
The term ‘voluntarily decides to return’ in the third indent is not tantamount to voluntary departure.
njegovu ili njezinu državu podrijetla; ili
‘Voluntary’ in this context refers to the choice of the destination by the returnee.
državu tranzita u skladu sa sporazumima Zajednice ili bilateralnim sporazumima o ponovnom primitku ili drugim sporazumima; ili
Such voluntary choice of the destination may also happen in the preparation of a removal operation: there may be cases in which the returnee prefers to be removed to another third country rather than to the country of transit or origin.
drugu treću zemlju u koju se konkretni državljanin treće zemlje dobrovoljno odluči vratiti i u kojoj će on ili ona biti prihvaćeni.
Specification of the country of return in the case of removal: if a period for voluntary departure is granted, then it is the returnee's responsibility to make sure that he/she complies with the obligation to return within the set period and there is in principle no need to specify the country of return.
Ova definicija sadržava ograničenja u vezi s onim što se može prihvatiti kao „vraćanje” i onim što se ne može prihvatiti kao „vraćanje” u svrhe provedbe Direktive o vraćanju.
Only if coercive measures have to be used by Member States (removal), then it is necessary to specify to which third country the person will be removed (see section 1.5).
Predavanje državljanina treće zemlje s nezakonitim boravkom drugoj državi članici ne može se smatrati „vraćanjem” u skladu s pravom Unije.
Legal basis: Return Directive — Articles 3(4) and 6(6)
Međutim, takve mjere mogu iznimno biti moguće u skladu s bilateralnim sporazumima o ponovnom prihvatu ili pravilima iz Dublinske uredbe; stoga se preporučuje da se to ne zove „vraćanjem”, nego „preuzimanjem” ili „transferom”.
An administrative or judicial decision or act, stating or declaring the stay of a third-country national to be illegal and imposing or stating an obligation to return.
Definicijom se također podrazumijeva da države članice moraju izvršavati vraćanje u treću zemlju samo u okolnostima koje su iscrpno navedene u jednoj od tri alineje.
The definition of a ‘return decision’ focuses on two essential elements.
Stoga, primjerice, povratnika bez njegove suglasnosti nije moguće udaljiti u treću zemlju koja nije ni država podrijetla ni zemlja tranzita.
A return decision must contain:
„Država podrijetla” iz prve alineje odnosi se na zemlju državljanstva državljanina treće zemlje; za osobu bez državljanstva, državom podrijetla obično se može smatrati zemlja bivšeg uobičajenog boravišta.
a statement concerning the illegality of the stay; and
„Država tranzita” u drugoj alineji odnosi se samo na treće zemlje, ne na države članice EU-a.
the imposition of an obligation to return.
„Sporazumi Zajednice ili bilateralni sporazumi o ponovnom primitku ili drugi sporazumi” u drugoj alineji odnosi se samo na sporazume s trećim zemljama.
A return decision may contain further elements, such as an entry ban, a voluntary departure period, designation of the country of return; when the country of return is not mentioned, Member States must ensure that the principle of non-refoulement is respected in accordance with Article 5 of the Return Directive.
Bilateralni sporazumi o ponovnom primitku između država članica u ovom kontekstu nisu relevantni.
Member States enjoy wide discretion concerning the form (decision or act, judicial or administrative) in which a return decision may be adopted.
Međutim, takvim sporazumima između država članica može u određenim slučajevima biti dopušteno da druge države članice preuzmu nezakonite migrante u skladu s člankom 6. stavkom 3.
Return decisions can be issued in the form of a self-standing act or decision or together with other decisions, such as a removal order or a decision ending legal stay (see section 12.1 below).
Direktive o vraćanju (vidjeti odjeljak 5.5. u nastavku).
A return decision states the illegality of stay in the Member State which issues the decision, while stating the obligation to leave the territories of the EU Member States and Schengen Associated countries.
Pojam „dobrovoljno odluči vratiti”u trećoj alineji nije istovjetan dobrovoljnom odlasku.
Moreover, it needs to be highlighted that in accordance with Article 11, return decisions may be accompanied by entry bans having an EU-wide effect (binding on all States bound by the Return Directive).
„Dobrovoljno” se u ovom kontekstu odnosi na odabir odredišta koji je izvršio povratnik.
The flexible definition of ‘return decision’ does not preclude the decision imposing the obligation to return from being taken in the form of a criminal judgment and in the context of criminal proceedings — see the judgment of the ECJ in Case C-430/11, Sagor [10] (paragraph 39).1.5.
Takav dobrovoljni odabir odredišta može se dogoditi i u okviru priprema za postupak udaljavanja: u nekim slučajevima povratnik želi da ga se udalji u neku drugu treću zemlju umjesto u državu tranzita ili podrijetla.
Legal basis: Return Directive — Articles 3(5) and 8(3)
Navođenje zemlje vraćanja u slučaju udaljavanja: ako je odobreno vrijeme za dobrovoljni odlazak, povratnik je dužan ispuniti obvezu vraćanja u utvrđenom roku i u načelu nije potrebno navesti zemlju vraćanja.
Administrative or judicial decision or act ordering the enforcement of the obligation to return, namely the physical transportation out of the Member State.
Samo ako države članice moraju upotrijebiti prisilne mjere (udaljavanje), nužno je navesti u koju će treću zemlju osoba biti udaljena (vidjeti odjeljak 1.5.).
A removal order can either be issued together with a return decision (one-step procedure) or separately (two-step procedure).
1.4.
In those cases in which return decision and removal order are issued together in a one-step procedure, it must be made clear — in those cases in which a period for voluntary departure is granted — that removal will only take place if the obligation to return within the period for voluntary departure has not been complied with.
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – članak 3. stavak 4. i članak 6. stavak 6.
In view of the obligation of Member States to always respect the principle of non-refoulement, removal (physical transportation out of the Member State) cannot happen to an unspecified destination, but only to a specified country of return.
Upravna ili sudska odluka ili akt u kojem se navodi ili određuje da je boravak državljanina treće zemlje nezakonit i kojom se određuje ili utvrđuje obveza vraćanja.
The returnee must be made aware of the destination of the removal operation in advance so that he or she can express any reasons for believing that removal to the proposed destination would be in breach of the principle of non-refoulement and is able to make use of the right to an appeal.
Definicija „odluke o vraćanju” usmjerena je na dva ključna elementa.
The Commission recommends to mention the country of return in the separate removal decision (two-step procedure), or to mention the country to which the person will be removed in the case of non-compliance with the obligation to return in the combined return and removal decision (one-step procedure), or to inform the third-country national through another decision or act.
Odluka o vraćanju mora sadržavati:
Legal basis: Return Directive — Article 3(7), recital 6
izjavu o nezakonitosti boravka; i
The existence of reasons in an individual case which are based on objective criteria defined by law to believe that a third-country national who is the subject of return procedures may abscond.
određivanje obveze vraćanja.
The existence (or absence) of a ‘risk of absconding’ is a decisive element for determining whether a period for voluntary departure shall be granted or not, as well as for deciding on the need of detention.
Odluka o vraćanju može sadržavati dodatne elemente, kao što su zabrana ulaska, vrijeme za dobrovoljni povratak, naznaka zemlje vraćanja; ako zemlja vraćanja nije navedena, države članice moraju zajamčiti poštovanje načela zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja u skladu s člankom 5.
Member States must base their assessment on whether there is a risk of absconding on objective criteria fixed in national legislation.
Direktive o vraćanju.