natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As regards the year 2011, the Commission expressed its concerns that the full exemption could have been financed through State resources already before the Paragraph 19-surcharge was imposed.
Kad je riječ o 2011., Komisija je izrazila zabrinutost da se potpuno izuzeće moglo financirati iz državnih sredstva i prije uvođenja dodatne pristojbe iz članka 19.
The Commission indicated that the existence of State resources could be derived from the fact that Paragraph 9 of the KWKG entitled the network operators to levy a surcharge from the network users, the proceeds of which would be administered by the TSO.
Komisija je ukazala na to da se postojanje državnih sredstava može izvesti iz činjenice da se člankom 9. KWKG-a mrežnim operaterima dodijelilo pravo na naplatu dodatne pristojbe od korisnika mreže, a prihodima od tih pristojbi upravljali bi OPS-i.
Also, the Commission considered that the losses in revenue due to the full exemption in 2011 could have been compensated via the Regulierungskonto which the Commission found to be monitored by the BNetzA.
Komisija je smatrala i da su se gubitci prihoda nastali zbog potpunog izuzeća u 2011. mogli nadoknaditi putem regulatornog računa, za koji je Komisija utvrdila da je bio pod nadzorom agencije BNetzA.
The Commission also noted that Germany had not presented any compatibility ground for the aid and had merely referred to the stabilising impact on networks without quantifying that impact.
Komisija je navela i da Njemačka nije iznijela nijedan temelj spojivosti potpore i samo je uputila na stabilizacijski učinak na mreže bez njegove kvantifikacije.
DEVELOPMENTS AFTER THE OPENING DECISION
DOGAĐAJI NAKON ODLUKE O POKRETANJU POSTUPKA
The Higher Regional Court found that the full exemption granted under the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 did not respect the limits of Paragraph 24 of the EnWG 2011 which entitled the federal government merely to define the modalities of calculating individual network charges, but not to introduce a full exemption from network charges.
Visoki regionalni sud utvrdio je da potpuno izuzeće koje se dodjeljuje na temelju druge rečenice članka 19. stavka 2. StromNEV-a iz 2011. nije u skladu s ograničenjima iz članka 24.
The Higher Regional Court further observed that network charges are the price for a service supplied to them (that is to say the access to and the use of the network) and that the full exemption could not be seen as an individual network charge or a price for a service but corresponded to a privilege, an exception to the principle that a proportionate network charge should be paid to network operators for the use of the network.
EnWG-a iz 2011., kojim je saveznoj vladi isključivo dodijeljeno pravo na utvrđivanje načina izračuna pojedinačnih naknada za upotrebu mreže, a ne i na uvođenje potpunog izuzeća od njih. Visoki regionalni sud nadalje je naveo da su naknade za upotrebu mreže cijene za uslugu koja se isporučuje (tj. pristup mreži i upotreba mreže) i da se potpuno izuzeće nije moglo smatrati pojedinačnom naknadom za upotrebu mreže ili cijenom za uslugu, nego povlasticom, iznimkom od načela da se za upotrebu mreže mrežnim operaterima treba plaćati proporcionalna naknada.
It noted that the stabilising effect of baseload consumers could at most justify a reduced network charge but not a full exemption given that also those baseload consumers were using the network.
Naveo je da bi stabilizirajući učinak potrošača baznog opterećenja eventualno mogao opravdati smanjenu naknadu za upotrebu mreže, no ne i potpuno izuzeće jer i ti potrošači baznog opterećenja upotrebljavaju mrežu.
Finally the Higher Regional Court observed that the Paragraph 19-surcharge did not correspond to a network charge but to a surcharge that is collected in addition to network charges; it did not correspond to the price for the use of the network but merely corresponded to a surcharge introduced to cover the financial losses caused to network operators by the full exemption..
Naposljetku je Visoki regionalni sud naveo da dodatna pristojba iz članka 19. nije bila naknada za upotrebu mreže, nego pristojba koja se dodatno naplaćivala uz naknade za upotrebu mreže. Ona se nije smatrala cijenom za upotrebu mreže, već se radilo o dodatnoj pristojbi uvedenoj kako bi se pokrili financijski gubitci koje su mrežni operateri pretrpjeli zbog potpunog izuzeća.
The Federal Court of Justice further observed that the first and the third sentence of Paragraph 24(1) of the EnWG 2011 were based on the principle that network operators are entitled to a compensation for the use of their networks and that the stabilising effect of baseload consumers could not be seen as a compensation to the network operator for the use of the network given that this stabilising impact was not a compensation paid in exchange of the use of the network but simply the consequence of the use of the network.
Savezni sud nadalje je naveo da su se prva i treća rečenica članka 24. stavka 1. EnWG-a iz 2011. temeljile na načelu da mrežni operateri imaju pravo na naknadu za upotrebu njihovih mreža i da se stabilizirajući učinak potrošača baznog opterećenja ne može smatrati naknadom koja se mrežnom operateru plaća za upotrebu mreže jer taj stabilizirajući učinak nije bio naknada plaćena u zamjenu za upotrebu mreže, nego naprosto posljedica upotrebe mreže.
The Federal Court of Justice also observed that while this stabilising impact could be of economic interest to network operators and could justify reduced network charges, it cannot automatically be assumed to justify a full exemption simply based on the number of hours of full use, in particular given that also baseload consumers are contributing to the peak load of the network.
Savezni sud naveo je i da se, iako bi taj stabilizirajući učinak mogao biti od gospodarskog interesa mrežnim operaterima i opravdati smanjene naknade za upotrebu mreže, ne može automatski pretpostaviti da taj stabilizirajući učinak opravdava potpuno izuzeće samo na temelju broja sati maksimalne upotrebe, posebno jer potrošači baznog opterećenja pridonose vršnom opterećenju mreže.
Reductions will have to take account of the specific impact of each baseload consumer on the network.
Pri smanjenju će se trebati uzeti u obzir poseban učinak svakog potrošača baznog opterećenja na mrežu.
Finally, the Federal Court of Justice also confirmed that the Paragraph 19-surcharge did not correspond to a network charge but to a surcharge that is collected in addition to network charges; it did not correspond to the price for the use of the network but merely corresponded to a surcharge introduced to cover the financial losses caused to network operators by the full exemption.
Naposljetku je Savezni sud potvrdio i da dodatna pristojba iz članka 19. nije bila naknada za upotrebu mreže, nego pristojba koja se dodatno naplaćivala uz naknade za upotrebu mreže. Ona se nije smatrala cijenom za upotrebu mreže, već se radilo o dodatnoj pristojbi uvedenoj kako bi se pokrili financijski gubitci koje su mrežni operateri pretrpjeli zbog potpunog izuzeća.
Both the Higher Regional Court of Düsseldorf and Federal Court of Justice declared the full exemption in the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 and the individual exemption granted on that basis for void.
Visoki regionalni sud u Düsseldorfu i Savezni sud oboje su proglasili potpuno izuzeće iz druge rečenice članka 19. stavka 2. StromNEV-a iz 2011. i pojedinačno izuzeće dodijeljeno na tom temelju ništavima.
However, it appears from German Administrative Law that the German State could de facto not ask for reimbursement by the beneficiaries due to prescription rules.
No prema njemačkom upravnom pravu njemačka država zbog zastare de facto nije mogla tražiti naknadu troškova od korisnika.
Moreover, as described in recital 55, the new Paragraph 32(7) of the StromNEV 2014 provides that the exemption decisions adopted on the basis of the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 stopped being valid only on 1 January 2014.
Nadalje, kao što je opisano u uvodnoj izjavi 55., u novom članku 32. stavku 7. StromNEV-a iz 2014. utvrđeno je da su odluke o izuzeću donesene na temelju druge rečenice članka 19. stavka 2. StromNEV-a iz 2011. prestale važiti tek 1. siječnja 2014.
By ordinance of 14 August 2013 Germany abolished the full exemption as of 1 January 2014 and reintroduced as of that date individual network charges for end users with an annual electricity consumption reaching 10 GWh and at least 7000 hours of full use.
Pravilnikom od 14. kolovoza 2013. Njemačka je ukinula potpuno izuzeće s početkom od 1. siječnja 2014. i ponovno je od tog datuma uvela pojedinačne naknade za upotrebu mreže za krajnje korisnike s godišnjom potrošnjom električne energije od 10 GWh i najmanje 7000 sati maksimalne upotrebe.
The BNetzA was required to lay down detailed rules on the methodology for determining the individual network costs under the StromNEV as amended by Article 1 of the ordinance of 14 August 2013 (‘StromNEV 2014’).
StromNEV-om, kako je izmijenjen člankom 1. Pravilnika od 14. kolovoza 2013. („StromNEV iz 2014.”), utvrđena je obveza agencije BNetzA da uspostavi detaljna pravila o metodologiji za utvrđivanje pojedinačnih troškova mreže.
To this end, the BNetzA reintroduced the physical path methodology by a regulatory decision adopted on the basis of Paragraph 29 of the EnWG.
U tu svrhu agencija BNetzA ponovno je uvela metodologiju fizičke putanje u okviru regulatorne odluke donesene na temelju članka 29. EnWG-a.
Although slightly modified, the methodology corresponds in substance to the physical path methodology as it was applied for the calculation of individual network charges under the StromNEV 2010 (see recital 19 of this Decision).
Iako je neznatno izmijenjena, metodologija se u biti poklapa s metodologijom fizičke putanje u obliku u kojem je primijenjena za izračun pojedinačnih naknada za upotrebu mreže na temelju StromNEV-a iz 2010. (vidjeti uvodnu izjavu 19. ove Odluke).
Both the order of 8 May 2013 of the Higher Regional Court of Düsseldorf and the order of 6 October 2015 of the Federal Court of Justice had an effect only on the parties to the procedure and did not lead to a general revocation of all exemption decisions.
Odluka Visokog regionalnog suda u Düsseldorfu od 8. svibnja 2013. i odluka Saveznog suda od 6. listopada 2015. primjenjivale su se samo na stranke u postupku i nisu dovele do općeg poništenja svih odluka o izuzeću.
By order of 12 April 2016, the Federal Court of Justice annulled the regulatory decision of 14 December 2011 (see recitals 35 to 39 of this Decision).
U odluci od 12. travnja 2016. Savezni sud poništio je regulatornu odluku od 14. prosinca 2011. (vidjeti uvodne izjave od 35. do 39. ove Odluke).
The Court found that that decision was not covered by the empowerment laid down in Paragraph 24 of the EnWG.
Sud je utvrdio da ta odluka nije dio ovlasti utvrđene člankom 24. EnWG-a.
In the aftermath of that judgment the German legislator amended Paragraph 24 of the EnWG and thereby retroactively remedied the lack of an empowerment for the Paragraph 19-surcharge.
Nakon te presude njemačko zakonodavno tijelo izmijenilo je članak 24. EnWG-a i time retroaktivno ispravilo nepostojanje ovlasti u pogledu dodatne pristojbe iz članka 19..
All comments received argue that the full exemption does not constitute State aid.
U svim primljenim primjedbama navodi se da potpuno izuzeće nije državna potpora.
The arguments put forward by the various comments in order to support this view are summarized in the following recitals.
Sažeti pregled argumenata iznesenih u različitim primjedbama kako bi se potkrijepila ta tvrdnja navodi se u uvodnim izjavama u nastavku.
The interested parties consider that the full exemption did not confer an advantage on the exempted baseload consumers.
Zainteresirane strane smatraju da potpuno izuzeće nije donijelo prednost izuzetim potrošačima baznog opterećenja.
According to the interested parties, the full exemption was a compensation for the baseload consumers' contribution to the overall stability of the electricity network.
Zainteresirane strane smatraju da je potpuno izuzeće bilo naknada za doprinos potrošača baznog opterećenja sveukupnoj stabilnosti mreže električne energije.
One interested party considers that the full exemption corresponds to the compensation of a service of general economic interest within the meaning of the Altmark judgment.
Jedna zainteresirana strana smatra da je potpuno izuzeće naknada za uslugu od općeg gospodarskog interesa u smislu presude Altmark.
In particular, it is put forward that the baseload consumption qualifying for the full exemption was a prerequisite for a continuous electricity generation from power plants equipped with synchronous generators.
Konkretno, tvrdi se da je potrošnja baznog opterećenja, koja omogućuje dobivanje potpunog izuzeća, bila preduvjet za neprekidnu proizvodnju električne energije u elektranama opremljenima sinkronim generatorima.
The latter are considered necessary for the stability of the network as they help to avoid frequency shifts.
Oni se smatraju neophodnima za stabilnost mreže jer pomažu u izbjegavanju frekvencijskih pomaka.
Several interested parties refer in this respect to a study of 20 January 2012 into the minimum generation by conventional power plants needed in Germany to ensure a secured network management in the context of high renewable penetration (the ‘2012 Study’).
Nekoliko zainteresiranih strana u tom pogledu upućuje na studiju od 20. siječnja 2012. o minimalnoj količini energije koju konvencionalne elektrane u Njemačkoj moraju proizvesti kako bi se osiguralo sigurno upravljanje mrežom u kontekstu povećanja udjela energije iz obnovljivih izvora („studija iz 2012.”).
Alternatively, several interested parties consider the advantage not to be selective but to be justified by the logic and nature of network charges in Germany.
Isto tako, nekoliko zainteresiranih strana smatra da prednost nije selektivna, nego opravdana logikom i prirodom naknada za upotrebu mreže u Njemačkoj.
They explain in this respect that the predictability of the consumption pattern of the baseload consumers leads to a significant reduction of network costs as it would reduce the need for balancing energy and reserves.
U tom pogledu obrazlažu da predvidljivost obrasca potrošnje potrošača baznog opterećenja dovodi do znatnog smanjenja troškova mreže jer se time smanjuje potreba za energijom uravnoteženja i rezervama.
Moreover, the continuous consumption pattern would conserve the network equipment longer and thereby reduce material costs.
Nadalje, zbog nepromjenjivog obrasca potrošnje čuva se mrežna oprema i time smanjuju materijalni troškovi.
The aforementioned costs would otherwise have to be borne by the TSO as part of their network responsibilities defined in Paragraph 11 of the EnWG.
U protivnom te troškove snose OPS-i jer je to jedna od njihovih odgovornosti povezanih s mrežom i utvrđenih u članku 11. EnWG-a.
Some of the interested parties also argue that baseload consumers contribute to voltage control and the prevention of black-outs and that the full exemption compensates them for that.
Neke zainteresirane strane tvrde i da potrošači baznog opterećenja pridonose regulaciji napona i sprječavanju nestanka struje te da im se to nadoknađuje potpunim izuzećem.
Finally, the comments consider the exempted baseload consumption to guarantee the feed-in of electricity produced from intermittent renewable energy sources.
Naposljetku se u primjedbama navodi da izuzeta potrošnja baznog opterećenja jamči dobavu električne energije proizvedene iz nestalnih obnovljivih izvora.
Thereby, both grid expansion costs and compensation payments under the Renewable Energy Act (Erneuerbare Energien Gesetz, ‘EEG’) would be reduced.
Time se smanjuju troškovi širenja mreže i kompenzacijska plaćanja iz Zakona o obnovljivoj energiji (Erneuerbare Energien Gesetz, „EEG”).
Furthermore, the interested parties consider the full exemption not to be financed through State resources.
Nadalje, zainteresirane strane smatraju da se potpuno izuzeće ne financira iz državnih sredstava.
According to the interested parties, the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 was part of the overall system of network charges and therefore constituted a mere price regulation.
Zainteresirane strane smatraju da je druga rečenica članka 19. stavka 2. StromNEV-a iz 2011. bila dio općeg sustava naknada za upotrebu mreže i da se stoga radilo samo o regulaciji cijene.
The fact that the full exemption is dependent on an authorization to be delivered by the BNetzA is considered to be a purely formal act which in itself would not suffice to establish that the full exemption is financed through State resources.
Činjenica da dodjela potpunog izuzeća ovisi o odobrenju agencije BNetzA smatra se isključivo formalnosti koja sama po sebi ne bi bila dostatna za zaključak da se potpuno izuzeće financira iz državnih sredstava.
The interested parties argue in particular that the full exemption could not be regarded to be financed through State resources following the introduction of the Paragraph 19-surcharge in 2012.
Zainteresirane strane posebno tvrde da se ne može smatrati da se potpuno izuzeće financira iz državnih sredstava nakon što je 2012. uvedena dodatna pristojba iz članka 19.
The Paragraph 19-surcharge is considered to be part of the overall system of network charges.
Dodatna pristojba iz članka 19. smatra se dijelom općeg sustava naknada za upotrebu mreže.
Accordingly, the interested parties reject the qualification of the Paragraph 19-surcharge as a parafiscal levy.
Stoga zainteresirane strane osporavaju da je dodatna pristojba iz članka 19. bila parafiskalni namet.
By way of explanation, the interested parties submit that the amount of the Paragraph 19-surcharge was not determined by the State, but was rather calculated by the network operators on the basis of the losses in revenue resulting from the full exemption.
U svojem objašnjenju zainteresirane strane tvrdile su da iznos dodatne pristojbe iz članka 19. nije utvrđivala država, nego su ga računali mrežni operateri na temelju gubitaka prihoda nastalih zbog potpunog izuzeća.
The Paragraph 19-surcharge would serve the mere purpose of equalising the financial burden resulting from the full exemption for all network users in Germany.
Dodatna pristojba iz članka 19. poslužila bi isključivo za ujednačavanje financijskog opterećenja svih korisnika mreže u Njemačkoj koje je nastalo zbog potpunog izuzeća.
Also, the proceeds of the Paragraph 19-surcharge would neither accrue to the State budget nor be under State control.
Prihodi od dodatne pristojbe iz članka 19. usto se ne bi usmjeravali u državni proračun i ne bi bili pod nadzorom države.
In this regard, the interested parties explain that the TSO had a discretion as to the use of the proceeds of the Paragraph 19-surcharge.
U tom pogledu zainteresirane strane objasnile su da su OPS-i imali diskrecijsko pravo na upotrebu prihoda od dodatne pristojbe iz članka 19.
The interested parties reject the finding that the TSO centralised the proceeds of the Paragraph 19-surcharge and thereby acted similarly to a fund.
Zainteresirane strane osporavaju nalaz da su OPS-i centralizirali prihode od dodatne pristojbe iz članka 19. i da su zbog toga OPS-i djelovali slično fondu.
It is explained that the joint project group ‘Horizontaler Belastungsausgleich’ (PG HOBA), to which the Opening Decision refers, was created on a voluntary basis and merely served the purpose of a technical coordination between the TSO.
Objasnile su da je zajednička projektna skupina „Horizontaler Belastungsausgleich” (PG HOBA), na koju se upućuje u odluci o pokretanju postupka, uspostavljena dobrovoljno i isključivo radi tehničke koordinacije među OPS-ima.
The interested parties also submit that the Paragraph 19-surcharge was not hypothecated to the financing of the exemption from network charges.
Zainteresirane strane tvrde i da ne postoji obvezna namjenska veza između dodatne pristojbe iz članka 19. i financiranja izuzeća od naknada za upotrebu mreže.
The advantage of the exemption would have also materialized without the Paragraph 19-surcharge in which case the losses in revenue resulting from the full exemption would have to be borne by the network operators.
Prednost ostvarena izuzećem ostvarila bi se i bez dodatne pristojbe iz članka 19., a u tom bi slučaju gubitke prihoda nastale zbog potpunog izuzeća trebali pokriti mrežni operateri.
The compensation mechanism described in section 2.4 of this Decision needed to be regarded independently from the advantage granted to baseload consumers.
Mehanizam naknade troškova opisan u odjeljku 2.4. ove Odluke trebao se razmatrati odvojeno od prednosti dane potrošačima baznog opterećenja.
Without the compensation mechanism the network operators would have simply taken the losses in revenue into account when calculating the network charges for the non-exempted undertakings as in 2011.
Da mehanizam naknade troškova nije postojao, mrežni operateri naprosto bi gubitke prihoda uzeli u obzir pri izračunu naknada za upotrebu mreže za neizuzete poduzetnike, baš kao i 2011.
The interested parties submit that the exemption from network charges did not distort competition or affect trade between Member States, as it only reduced the financial burden and competitive disadvantage that result from network charges in Germany, which are considered to be significantly higher than in other Member States.
Zainteresirane strane tvrdile su da izuzeće od naknada za upotrebu mreže nije narušilo tržišno natjecanje ili utjecalo na trgovinu među državama članica jer se njime samo smanjilo financijsko opterećenje i poboljšao nepovoljan konkurentski položaj koji se javljaju zbog naknada za upotrebu mreže u Njemačkoj, za koje se smatra da su znatno više nego u ostalim državama članicama.
Only a limited number of interested parties argue that the exemption from network charges is compatible with the Internal Market.
Samo je manji broj zainteresiranih strana tvrdio da je izuzeće od naknada za upotrebu mreže spojivo s unutarnjim tržištem.
Their arguments essentially refer to the contribution of baseload consumers to the stability of the network and hence to security of supply in Europe.
U njihovim se argumentima uglavnom upućivalo na doprinos potrošača baznog opterećenja stabilnosti mreže i stoga sigurnosti opskrbe u Europi.
Moreover, they argue that in light of the Union's climate policies the exemption would strengthen the competitiveness of energy-intensive undertakings and therefore prevent them from shifting their activities to outside of the Union, which would result in negative consequences for the Union's economy, as it would e.g. lead to a loss of value chains and increase the Union's dependency on imports.
Nadalje, tvrdile su da bi s obzirom na klimatsku politiku Unije izuzeće povećalo konkurentnost energetski intenzivnih poduzetnika i stoga ih spriječilo u premještanju svojih djelatnosti izvan Unije, što bi negativno utjecalo na gospodarstvo Unije jer bi na primjer dovelo do gubitka vrijednosnih lanaca i povećanja ovisnosti Unije o uvozu.
Finally, a limited number of interested parties claim that any recovery would be in violation of the principle of the protection of legitimate expectations.
Naposljetku, manji broj zainteresiranih strana tvrdio je da bi bilo kakav povrat bio povreda načela zaštite legitimnih očekivanja.
To this end, they argue that by finding that the full exemption was financed through State resources, the Commission would deviate from the interpretation of the State aid notion applied prior to the full exemption both in its own case practice as well as the case-law of the European Court of Justice, in particular its interpretation of State resources in the PreussenElektra-judgment.
U tom smislu tvrdile su da bi Komisija, kada bi utvrdila da se potpuno izuzeće financiralo putem državnih sredstava, odstupala od tumačenja koncepta državne potpore koji se primjenjivao u njezinoj praksi i u sudskoj praksi Suda Europske unije prije potpunog izuzeća, a posebno od svojeg tumačenja državnih sredstava iz presude u predmetu PreussenElektra.