natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Article 1 of Directive 95/46/EC and recitals 2 and 10 in its preamble seek to ensure not only effective and complete protection of the fundamental rights and freedoms of natural persons, in particular the fundamental right to respect for private life with regard to the processing of personal data, but also a high level of protection of those fundamental rights and freedoms [3].
Člankom 1. Direktive 95/46/EZ i uvodnim izjavama 2. i 10. njezine preambule nastoji se osigurati ne samo djelotvorna i potpuna zaštita temeljnih prava i sloboda fizičkih osoba, posebno temeljnog prava na poštovanje privatnog života u vezi s obradom osobnih podataka, već i visok stupanj zaštite tih temeljnih prava i sloboda [3].
The importance of both the fundamental right to respect for private life, guaranteed by Article 7, and the fundamental right to the protection of personal data, guaranteed by Article 8 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union, has been emphasised in the case-law of the Court of Justice [4].
Važnost temeljnog prava na poštovanje privatnog života zajamčenog člankom 7. i temeljnog prava na zaštitu osobnih podataka zajamčenog člankom 8. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u svojoj je praksi istaknuo Sud Europske unije [4].
Pursuant to Article 25(1) of Directive 95/46/EC Member States are required to provide that the transfer of personal data to a third country may take place only if the third country in question ensures an adequate level of protection and the Member State laws implementing other provisions of the Directive are respected prior to the transfer.
U skladu s člankom 25. stavkom 1. Direktive 95/46/EZ države članice dužne su osigurati da se prijenos osobnih podataka u treću zemlju može izvršiti samo ako predmetna treća zemlja osigura odgovarajuću razinu zaštite i ako se prije prijenosa poštuju zakoni države članice kojima se provode ostale odredbe Direktive.
The Commission may find that a third country ensures such an adequate level of protection by reason of its domestic law or of the international commitments it has entered into in order to protect the rights of individuals.
Komisija može utvrditi da predmetna treća zemlja osigurava odgovarajuću razinu zaštite svojim nacionalnim pravom ili međunarodnim obvezama koje je preuzela u cilju zaštite prava osoba.
In that case, and without prejudice to compliance with the national provisions adopted pursuant to other provisions of the Directive, personal data may be transferred from the Member States without additional guarantees being necessary.
U tom slučaju, i ne dovodeći u pitanje usklađenost s nacionalnim odredbama donesenima u skladu s drugim odredbama Direktive, osobni podaci mogu se prenositi iz država članica bez dodatnih jamstava.
Pursuant to Article 25(2) of Directive 95/46/EC, the level of data protection afforded by a third country should be assessed in the light of all the circumstances surrounding a data transfer operation or set of data transfer operations, including the rules of law, both general and sectoral, in force in the third country in question.
U skladu s člankom 25. stavkom 2. Direktive 95/46/EZ razina zaštite koju osigurava treća zemlja procjenjuje se ovisno o svim okolnostima u vezi s postupkom prijenosa podataka ili skupom takvih postupaka, što uključuje zakonska pravila, opća i sektorska, koja su na snazi u predmetnoj trećoj zemlji.
In Commission Decision 2000/520/EC [5], for the purposes of Article 25(2) of Directive 95/46/EC, the ‘Safe Harbour Privacy Principles’, implemented in accordance with the guidance provided by the so-called ‘Frequently Asked Questions’ issued by the U.S. Department of Commerce, were considered to ensure an adequate level of protection for personal data transferred from the Union to organisations established in the United States.
U odluci Komisije 2000/520/EZ [5], za potrebe članka 25. stavka 2. Direktive 95/46/EZ, uzeta su u obzir načela privatnosti „sigurne luke”, koja se provode u skladu sa smjernicama iz takozvanih često postavljanih pitanja koje je izdalo Ministarstvo trgovine SAD-a, kako bi se osigurala odgovarajuća razina zaštite osobnih podataka koji se iz Unije prenose organizacijama s poslovnim nastanom u Sjedinjenim Američkim Državama.
In its Communications COM(2013) 846 final [6] and COM(2013) 847 final of 27 November 2013 [7], the Commission considered that the fundamental basis of the Safe Harbour scheme had to be reviewed and strengthened in the context of a number of factors, including the exponential increase in data flows and their critical importance for the transatlantic economy, the rapid growth of the number of U.S. companies adhering to the Safe Harbour scheme and new information on the scale and scope of certain U.S. intelligence programs which raised questions as to the level of protection it could guarantee.
U svojim Komunikacijama COM(2013) 846 final [6] i COM(2013) 847 final od 27. studenoga 2013. [7] Komisija je smatrala da se temeljna osnova programa „sigurne luke” mora preispitati i pojačati u kontekstu niza čimbenika, uključujući eksponencijalni rast protoka podataka i njihovu presudnu važnost za transatlantsko gospodarstvo, brzo povećanje broja poduzeća iz SAD-a koja postupaju u skladu s programom „sigurne luke” te nove informacije o opsegu i području primjene određenih američkih obavještajnih programa, zbog čega se javljaju pitanja u pogledu razine zaštite koja se njima može osigurati.
In addition, the Commission identified a number of shortcomings and deficiencies in the Safe Harbour scheme.
Komisija je utvrdila i niz nedostataka i manjkavosti u programu „sigurne luke”.
Based on evidence gathered by the Commission, including information stemming from the work of the EU-U.S. Privacy Contact Group [8] and the information on U.S. intelligence programs received in the ad hoc EU-U.S. Working Group [9], the Commission formulated 13 recommendations for a review of the Safe Harbour scheme.
Na temelju dokaza koje je prikupila, uključujući informacije prikupljene u okviru rada Kontaktne skupine za zaštitu privatnosti EU-a i SAD-a [8] i informacije o američkim obavještajnim programima dobivenima u okviru ad hoc radne skupine EU-a i SAD-a [9], Komisija je oblikovala 13 preporuka za preispitivanje programa „sigurne luke”.
These recommendations focused on strengthening the substantive privacy principles, increasing the transparency of U.S. self-certified companies' privacy policies, better supervision, monitoring and enforcement by the U.S. authorities of compliance with those principles, the availability of affordable dispute resolution mechanisms, and the need to ensure that use of the national security exception provided in Decision 2000/520/EC is limited to an extent that is strictly necessary and proportionate.
Te su preporuke bile usmjerene na jačanje materijalnih načela privatnosti, povećanje transparentnosti politika privatnosti samocertificiranih američkih poduzeća, bolji nadzor, praćenje i provedbu usklađenosti s tim načelima američkih nadležnih tijela, dostupnost pristupačnih mehanizama za rješavanje sporova i potrebu da se osigura ograničenje primjene izuzeća zbog nacionalne sigurnosti predviđenog u Odluci 2000/520/EZ na ono što je nužno i razmjerno.
In its judgment of 6 October 2015 in Case C-362/14, Maximillian Schrems v Data Protection Commissioner [10], the Court of Justice of the European Union declared Decision 2000/520/EC invalid.
U svojoj presudi od 6. listopada 2015. u predmetu C-362/14, Maximillian Schrems protiv Povjerenika za zaštitu podataka [10], Sud Europske unije proglasio je Odluku 2000/520/EZ nevažećom.
Without examining the content of the Safe Harbour Privacy Principles, the Court considered that the Commission had not stated in that decision that the United States in fact ‘ensured’ an adequate level of protection by reason of its domestic law or its international commitments [11].
Ne razmatrajući sadržaj načela privatnosti „sigurne luke” Sud je smatrao da Komisija u toj Odluci nije izjavila da Sjedinjene Američke Države zapravo „osiguravaju” odgovarajuću razinu zaštite temeljem svog nacionalnog zakonodavstva ili preuzetih međunarodnih obveza [11].
In this regard, the Court of Justice explained that, while the term ‘adequate level of protection’ in Article 25(6) of Directive 95/46/EC does not mean a level of protection identical to that guaranteed in the EU legal order, it must be understood as requiring the third country to ensure a level of protection of fundamental rights and freedoms ‘essentially equivalent’ to that guaranteed within the Union by virtue of Directive 95/46/EC read in the light of the Charter of Fundamental Rights.
U tom pogledu Sud EU-a objasnio je da, iako izraz „odgovarajuća razina zaštite” iz članka 25. stavka 6. Direktive 95/46/EZ ne znači razinu zaštite koja je jednaka zaštiti zajamčenoj u pravnom poretku EU-a, on se mora tumačiti kao da se od treće zemlje zahtijeva da osigura razinu zaštite temeljnih prava i sloboda koja je „u osnovi jednakovrijedna” zaštiti zajamčenoj u Uniji temeljem Direktive 95/46/EZ kad se tumači u kontekstu Povelje o temeljnim pravima.
Even though the means to which that third country has recourse, in this connection, may differ from the ones employed within the Union, those means must nevertheless prove, in practice, effective [12].
Iako se u tom smislu sredstva kojima se služi treća zemlja mogu razlikovati od onih koja se primjenjuju u Uniji, ta se sredstva u praksi ipak moraju pokazati djelotvornima [12].
The Court of Justice criticised the lack of sufficient findings in Decision 2000/520/EC regarding the existence, in the United States, of rules adopted by the State intended to limit any interference with the fundamental rights of the persons whose data is transferred from the Union to the United States, interference which the State entities of that country would be authorised to engage in when they pursue legitimate objectives, such as national security, and the existence of effective legal protection against interference of that kind [13].
Sud EU-a kritizirao je da u Odluci 2000/520/EZ nema dovoljno podataka o tome da u Sjedinjenim Američkim Državama postoje pravila namijenjena tome da se ograniči svako zadiranje u temeljna prava osoba čiji se podaci prenose iz Unije u SAD, za što bi državna tijela te zemlje bila ovlaštena pri ostvarivanju legitimnih ciljeva kao što je nacionalna sigurnost, ni o postojanju djelotvorne pravne zaštite protiv takvog zadiranja [13].
In 2014 the Commission had entered into talks with the U.S. authorities in order to discuss the strengthening of the Safe Harbour scheme in line with the 13 recommendations contained in Communication COM(2013) 847 final.
Komisija je 2014. započela pregovore s tijelima SAD-a o jačanju programa „sigurne luke” u skladu s 13 preporuka iz Komunikacije COM(2013) 847 final.
After the judgment of the Court of Justice of the European Union in the Schrems case, these talks were intensified, with a view to a possible new adequacy decision which would meet the requirements of Article 25 of Directive 95/46/EC as interpreted by the Court of Justice.
Nakon presude Suda Europske unije u predmetu Schrems ti su se pregovori pojačali s ciljem donošenja nove odluke o odgovarajućoj zaštiti kojom bi se ispunili zahtjevi iz članka 25. Direktive 95/46/EZ kako ga je protumačio Sud EU-a.
The documents which are annexed to this decision and will also be published in the U.S. Federal Register are the result of these discussions.
Ishod su tih pregovora dokumenti priloženi ovoj Odluci, koji će biti objavljeni i u saveznom registru SAD-a.
The privacy principles (Annex II), together with the official representations and commitments by various U.S. authorities contained in the documents in Annexes I, III to VII, constitute the ‘EU-U.S. Privacy Shield’.
Načela privatnosti (Prilog II.) zajedno sa službenim pisanim izjavama i obvezama različitih tijela SAD-a navedenima u Prilogu I. i prilozima od III. do VII. čine „europsko-američki sustav zaštite privatnosti”.
The Commission has carefully analysed U.S. law and practice, including these official representations and commitments.
Komisija je pažljivo analizirala američko pravo i praksu, među ostalim i te službene izjave i obveze.
THE ‘EU-U.S. PRIVACY SHIELD’
EUROPSKO-AMERIČKI SUSTAV ZAŠTITE PRIVATNOSTI
The EU-U.S. Privacy Shield is based on a system of self-certification by which U.S. organisations commit to a set of privacy principles — the EU-U.S. Privacy Shield Framework Principles, including the Supplemental Principles (hereinafter together: ‘the Principles’) — issued by the U.S. Department of Commerce and contained in Annex II to this decision.
Europsko-američki sustav zaštite privatnosti temelji se na sustavu samocertificiranja kojim se američke organizacije obvezuju na poštovanje skupa načela privatnosti koji čine načela europsko-američkog sustava zaštite privatnosti i dodatna načela (dalje u tekstu zajedno: Načela), koja je izdalo Ministarstvo trgovine SAD-a i koja se nalaze u Prilogu II. ovoj Odluci.
It applies to both controllers and processors (agents), with the specificity that processors must be contractually bound to act only on instructions from the EU controller and assist the latter in responding to individuals exercising their rights under the Principles [14].
Primjenjuje se i na voditelje i na izvršitelje obrade (posrednike), uz posebnost da izvršitelji moraju biti ugovorno obvezani da djeluju samo prema uputama voditelja obrade u EU-u i pomažu mu pri odgovaranju pojedincima koji ostvaruju svoja prava u skladu s Načelima [14].
Without prejudice to compliance with the national provisions adopted pursuant to Directive 95/46/EC, the present decision has the effect that transfers from a controller or processor in the Union to organisations in the U.S. that have self-certified their adherence to the Principles with the Department of Commerce and have committed to comply with them are allowed.
Ne dovodeći u pitanje usklađenost s nacionalnim odredbama donesenima na temelju Direktive 95/46/EZ, ova Odluka znači da su dopušteni prijenosi od voditelja ili izvršitelja obrade u Uniji organizacijama u SAD-u koje su samocertificirale svoje pridržavanje Načela pri Ministarstvu trgovine i obvezala se poštovati ih.
The Principles apply solely to the processing of personal data by the U.S. organisation in as far as processing by such organisations does not fall within the scope of Union legislation.
Načela se primjenjuju isključivo na obradu osobnih podataka u organizacijama iz SAD-a ako takva obrada nije obuhvaćena područjem primjene zakonodavstva Unije [15].
The Privacy Shield does not affect the application of Union legislation governing the processing of personal data in the Member States [16].
Sustav zaštite privatnosti ne utječe na primjenu zakonodavstva Unije koje se odnosi na obradu osobnih podataka u državama članicama [16].
The protection afforded to personal data by the Privacy Shield applies to any EU data subject [17] whose personal data have been transferred from the Union to organisations in the U.S. that have self-certified their adherence to the Principles with the Department of Commerce.
Zaštita osobnih podataka koju pruža sustav zaštite privatnosti primjenjuje se na svaku osobu u EU-u [17] čiji se osobni podaci iz Unije prenose organizacijama u SAD-u koje su samocertificirale svoje pridržavanje Načela pri Ministarstvu trgovine.
The Principles apply immediately upon certification.
Načela se primjenjuju odmah nakon certificiranja.
One exception relates to the Accountability for Onward Transfer Principle in a case where an organisation self-certifying to the Privacy Shield already has pre-existing commercial relationships with third parties.
Jedina se iznimka odnosi na načelo odgovornosti za daljnji prijenos u slučaju kad organizacija koja se samocertificira za sustav zaštite privatnosti i prije toga ima trgovinske odnose s trećim osobama.
Given that it may take some time to bring those commercial relationships into conformity with the rules applicable under the Accountability for Onward Transfer Principle, the organisation will be obliged to do so as soon as possible, and in any event no later than nine months from self-certification (provided that this takes places in the first two months following the day when the Privacy Shield becomes effective).
Budući da usklađivanje takvih trgovinskih odnosa s pravilima primjenjivima u skladu s načelom odgovornosti za daljnji prijenos može potrajati, organizacija će to morati učiniti što prije, u svakom slučaju najkasnije devet mjeseci od samocertificiranja (ako se to odvija u prva dva mjeseca nakon datuma stupanja na snagu sustava zaštite privatnosti).
During this interim period, the organisation must apply the Notice and Choice Principle (thus allowing the EU data subject an opt-out) and, where personal data is transferred to a third party acting as an agent, must ensure that the latter provides at least the same level of protection as is required by the Principles [18].
U tom prijelaznom razdoblju organizacija mora primjenjivati načela obavješćivanja i izbora (čime osobi iz EU-a čiji se podaci obrađuju omogućuje izuzeće) te, ako se osobni podaci prenose trećoj osobi koja ima ulogu posrednika, mora osigurati da ona pruža barem jednaku razinu zaštite onoj koja se zahtijeva u skladu s Načelima [18].
This transitional period provides a reasonable and appropriate balance between the respect for the fundamental right to data protection and the legitimate needs of businesses to have sufficient time to adapt to the new framework where this also depends on their commercial relationships with third parties.
Prijelaznim se razdobljem uspostavlja razumna i primjerena ravnoteža između poštovanja temeljnog prava na zaštitu podataka i legitimne potrebe poduzeća da imaju dovoljno vremena za prilagodbu novom okviru ako to ovisi i o njihovim trgovinskim odnosima s trećim osobama.
The system will be administered and monitored by the Department of Commerce based on its commitments set out in the representations from the U.S. Secretary of Commerce (Annex I to this decision).
Sustavom će upravljati i pratit će ga Ministarstvo trgovine na temelju svojih obveza utvrđenih u izjavama ministra trgovine SAD-a (Prilog I. ovoj Odluci).
With regard to the enforcement of the Principles, the Federal Trade Commission (FTC) and the Department of Transportation have made representations that are contained in Annex IV and Annex V to this decision.
U svrhu provedbe Načela Savezna trgovinska komisija (Federal Trade Commission, FTC) i Ministarstvo prometa dali su izjave koje su sadržane u prilozima IV. i V. ovoj Odluci.
Privacy Principles
Načela privatnosti
As part of their self-certification under the EU-U.S. Privacy Shield, organisations have to commit to comply with the Principles [19].
U okviru svog samocertificiranja u skladu s europsko-američkim sustavom zaštite privatnosti organizacije se moraju obvezati na poštovanje Načela [19].
Under the Notice Principle, organisations are obliged to provide information to data subjects on a number of key elements relating to the processing of their personal data (e.g. type of data collected, purpose of processing, right of access and choice, conditions for onward transfers and liability).
U skladu s načelom obavješćivanja organizacije su dužne obavijestiti osobe čiji se podaci obrađuju o nizu ključnih elemenata koji se odnose na obradu njihovih osobnih podataka (npr. o vrsti prikupljenih podataka, svrsi obrade, pravu pristupa i izbora, uvjetima u pogledu daljnjeg prijenosa i odgovornosti).
Further safeguards apply, in particular the requirement for organisations to make public their privacy policies (reflecting the Principles) and to provide links to the Department of Commerce's website (with further details on self-certification, the rights of data subjects and available recourse mechanisms), the Privacy Shield List (referred to in recital 30) and the website of an appropriate alternative dispute settlement provider.
Primjenjuju se dodatne zaštitne mjere, posebno zahtjev da organizacije objave svoje politike zaštite privatnosti (temeljene na Načelima) i poveznice na internetske stranice Ministarstva trgovine (s dodatnim pojedinostima o samocertificiranju, pravima osoba čiji se podaci obrađuju i dostupnim mehanizmima pravne zaštite), Popis organizacija u sustava zaštite privatnosti (na koji se upućuje u uvodnoj izjavi 30.) i internetske stranice odgovarajućeg tijela za alternativno rješavanje sporova.
Under the Data Integrity and Purpose Limitation Principle, personal data must be limited to what is relevant for the purpose of the processing, reliable for its intended use, accurate, complete and current.
U skladu s načelom o cjelovitosti podataka i ograničenju svrhe osobni podaci moraju biti ograničeni na ono što je relevantno za svrhu obrade, pouzdano za predviđenu upotrebu, točno, potpuno i ažurirano.
An organisation may not process personal data in a way that is incompatible with the purpose for which it was originally collected or subsequently authorised by the data subject.
Organizacija ne smije obrađivati osobne podatke na način koji nije u skladu sa svrhom za koju su prvotno prikupljeni ili koju je osoba čiji se podaci obrađuju naknadno odobrila.
Organisations must ensure that personal data is reliable for its intended use, accurate, complete and current.
Organizacija mora osigurati da osobni podaci budu pouzdani za predviđenu upotrebu, točni, potpuni i ažurirani.
Where a new (changed) purpose is materially different but still compatible with the original purpose, the Choice Principle gives data subjects the right to object (opt out).
Ako je nova (izmijenjena) svrha bitno drukčija, ali još uvijek u skladu s prvotnom svrhom, prema načelu izbora osobe čiji se podaci obrađuju imaju pravo na prigovor (izuzeće).
The Choice Principle does not supersede the express prohibition on incompatible processing [20].
Načelo izbora ne zamjenjuje izričitu zabranu neusklađene obrade [20].
Special rules generally allowing for the opt-out ‘at any time’ from the use of personal data apply for direct marketing [21].
Za izravni marketing [21] vrijede posebna pravila kojima se općenito dopušta izuzeće od upotrebe osobnih podataka „u bilo kojem trenutku”.
In the case of sensitive data, organisations must normally obtain the data subject's affirmative express consent (opt in).
U slučaju osjetljivih podataka organizacije u pravilu moraju pribaviti izričitu suglasnost (pristanak) osobe čiji se podaci obrađuju.
Still under the Data Integrity and Purpose Limitation Principle, personal information may be retained in a form identifying or rendering an individual identifiable (and thus in the form of personal data) only for as long as it serves the purpose(s) for which it was initially collected or subsequently authorised.
Budući da za njih još uvijek vrijedi načelo o cjelovitosti podataka i ograničenju svrhe, osobne informacije mogu se zadržati u obliku kojim se ta osoba identificira ili koji omogućuje njezinu identifikaciju (dakle u obliku osobnih podataka) samo dok služe svrsi za koje su prvotno prikupljene ili naknadno odobrene.
This obligation does not prevent Privacy Shield organisations to continue processing personal information for longer periods, but only for the time and to the extent such processing reasonably serves one of the following specific purposes: archiving in the public interest, journalism, literature and art, scientific and historical research and statistical analysis.
Ta obveza ne sprečava organizacije u sustavu zaštite privatnosti da nastave obrađivati osobne informacije i dulje, ali samo onoliko dugo i u onoj mjeri u kojoj takva obrada realno služi jednoj od sljedećih posebnih svrha: arhiviranju u javnom interesu, novinarstvu, književnosti i umjetnosti, znanstvenim i povijesnim istraživanjima i statističkim analizama.
Longer retention of personal data for one of these purposes will be subject to the safeguards provided by the Principles.
Dulje zadržavanje osobnih podataka u te svrhe podliježe zaštitnim mjerama u okviru Načela.