natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lymphocytes: whole blood treated with an anti-coagulant (e.g. heparin) or separated lymphocytes are cultured (e.g. for 48 hours for human lymphocytes) in the presence of a mitogen [e.g. phytohaemagglutinin (PHA) for human lymphocytes] in order to induce cell division prior to exposure to the test chemical.
Limfociti: cjelokupna krv tretirana antikoagulansom (npr. heparinom) ili izdvojeni limfociti uzgajaju se (npr. 48 sati za ljudske limfocite) u prisutnosti mitogena (npr. fitohemaglutinina (PHA) za ljudske limfocite) kako bi se izazvala dioba stanica prije izlaganja ispitivanoj kemikaliji.
Metabolic activation
Metabolička aktivacija
Exogenous metabolising systems should be used when employing cells which have inadequate endogenous metabolic capacity.
Kod uporabe stanica s neodgovarajućom endogenom sposobnošću metabolizma trebalo bi upotrebljavati egzogene sustave metaboličkog djelovanja.
The most commonly used system that is recommended by default, unless otherwise justified, is a co-factor-supplemented post-mitochondrial fraction (S9) prepared from the livers of rodents (generally rats) treated with enzyme-inducing agents such as Aroclor 1254 (21) (22) (23) or a combination of phenobarbital and β-naphthoflavone (24) (25) (26) (27) (28) (29).
Sustav koji se najčešće upotrebljava i automatski preporučuje, osim ako je drukčije opravdano, jest postmitohondrijska frakcija s dodanim kofaktorom (S9), pripravljena iz jetra glodavaca (općenito štakora), koja je bila tretirana sredstvima za enzimsku indukciju, kao što je Aroclor 1254 (21., 22. i 23.), ili mješavinom fenobarbitona i β-naftoflavona (24., 25., 26., 27., 28. i 29.).
The latter combination does not conflict with the Stockholm Convention on Persistent Organic Pollutants (30) and has been shown to be as effective as Aroclor 1254 for inducing mixed-function oxidases (24) (25) (26) (28).
Potonja smjesa nije u suprotnosti sa Stockholmskom konvencijom o postojanim organskim onečišćujućim tvarima (30.) i dokazano je da je za nastanak oksidaza s miješanom funkcijom jednako učinkovita kao Aroclor 1254 (24., 25., 26. i 28.).
The S9 fraction typically is used at concentrations ranging from 1 to 2 % (v/v) but may be increased to 10 % (v/v) in the final test medium.
Frakcija S9 obično se upotrebljava u koncentracijama u rasponu od 1 do 2 % (v/v), ali može se povećati na 10 % (v/v) u konačnom ispitnom mediju.
The use of products that reduce the mitotic index, especially calcium complexing products (31) should be avoided during treatment.
Tijekom tretiranja trebalo bi izbjegavati uporabu proizvoda kojima se smanjuje mitotski indeks, posebno proizvoda s kompleksom kalcija (31.).
The choice of type and concentration of exogenous metabolic activation system or metabolic inducer employed may be influenced by the class of chemicals being tested.
Na odabir vrste i koncentracije upotrijebljenog egzogenog sustava metaboličke aktivacije ili metaboličkog pokretača može utjecati kategorija kemikalija koje se ispituju.
Test chemical preparation
Priprema ispitivane kemikalije
Solid test chemicals should be prepared in appropriate solvents and diluted, if appropriate, prior to treatment of the cells (see paragraph 23).
Prije tretiranja stanica krute ispitivane kemikalije trebalo bi pripremiti u prikladnim otapalima i prema potrebi razrijediti (vidjeti stavak 23.).
Liquid test chemicals may be added directly to the test system and/or diluted prior to treatment of the test system.
Tekuće ispitivane kemikalije mogu se dodati izravno u ispitni sustav i/ili razrijediti prije tretiranja ispitnog sustava.
Gaseous or volatile test chemicals should be tested by appropriate modifications to the standard protocols, such as treatment in sealed culture vessels (32) (33) (34).
Plinovite ili hlapive ispitivane kemikalije trebalo bi ispitivati nakon što se prikladno izmijene standardni protokoli, kao što je tretiranje u hermetički zatvorenim posudama za kulture (32., 33. i 34.).
Preparations of the test chemical should be made just prior to treatment unless stability data demonstrate the acceptability of storage.
Ispitivanu kemikaliju potrebno je pripremiti neposredno prije tretiranja, osim ako je prema podacima o stabilnosti prihvatljivo skladištenje.
The solvent should be chosen to optimize the solubility of the test chemicals without adversely impacting the conduct of the assay, e.g. changing cell growth, affecting the integrity of the test chemical, reacting with culture vessels, impairing the metabolic activation system.
Otapalo bi trebalo odabrati tako da se optimizira topljivost ispitivanih kemikalija bez negativnih učinaka na provedbu testa, kao što su npr. promjena rasta stanica, učinak na integritet ispitivane kemikalije, reagiranje s posudama za kulture ili oštećenje sustava metaboličke aktivacije.
It is recommended that, wherever possible, the use of an aqueous solvent (or culture medium) should be considered first.
Preporučuje se da se, kada god je to moguće, prvo uzme u obzir upotreba vodenog otapala (ili hranjive podloge za uzgoj kulture).
Well established solvents are for example water or dimethyl sulfoxide.
Dobro provjerena su otapala, na primjer, voda ili dimetil sulfoksid.
Generally organic solvents should not exceed 1 % (v/v) and aqueous solvents (saline or water) should not exceed 10 % (v/v) in the final treatment medium.
Općenito, organska otapala ne bi trebala prelaziti 1 % (v/v), dok vodena otapala (fiziološka otopina ili voda) ne bi trebala prelaziti 10 % (v/v) u konačnom mediju za tretiranje.
If not well-established solvents are used (e.g. ethanol or acetone), their use should be supported by data indicating their compatibility with the test chemicals, the test system and their lack of genetic toxicity at the concentration used.
Ako se upotrebljavaju otapala koja nisu dobro provjerena (npr. etanol ili aceton), njihovu uporabu trebalo bi poduprijeti podacima u kojima su navedeni njihova kompatibilnost s ispitivanim kemikalijama, sustav ispitivanja i izostanak genetske toksičnosti u koncentraciji koja se upotrebljava.
In the absence of that supporting data, it is important to include untreated controls (see Appendix 1) to demonstrate that no deleterious or clastogenic effects are induced by the chosen solvent.
Ako ne postoje takvi popratni podaci, važno je uključiti netretirane kulture (vidjeti Dodatak 1.) kako bi se dokazalo da odabrano otapalo nema štetne ili klastogene učinke.
Measuring cell proliferation and cytotoxicity and choosing treatment concentrations
Mjerenje proliferacije stanica i citotoksičnosti te odabir ispitnih koncentracija
When determining the highest test chemical concentration, concentrations that have the capability of producing artifactual positive responses, such as those producing excessive cytotoxicity (see paragraph 22), precipitation in the culture medium (see paragraph 23), or marked changes in pH or osmolality (see paragraph 5), should be avoided.
Pri utvrđivanju najviše koncentracije ispitivane kemikalije trebalo bi izbjegavati koncentracije koje imaju sposobnost izazivanja lažnih pozitivnih odgovora, kao što su koncentracije koje izazivaju prekomjernu citotoksičnost (vidjeti stavak 22.), taloženje u hranjivoj podlozi za uzgoj kulture (vidjeti stavak 23.) i značajne promjene pH vrijednosti ili osmolalnosti (vidjeti stavak 5.).
If the test chemical causes a marked change in the pH of the medium at the time of addition, the pH might be adjusted by buffering the final treatment medium so as to avoid artifactual positive results and to maintain appropriate culture conditions.
Ako ispitivana kemikalija u trenutku dodavanja uzrokuje znatnu promjenu pH-vrijednosti hranjive podloge, pH-vrijednost može se prilagoditi puferiranjem konačnog medija za tretiranje kako bi se izbjegli lažno pozitivni rezultati te održali primjereni uvjeti za uzgoj kulture.
Measurements of cell proliferation are made to assure that a sufficient number of treated cells have reached mitosis during the test and that the treatments are conducted at appropriate levels of cytotoxicity (see paragraphs 18 and 22).
Proliferacija stanica mjeri se kako bi se osiguralo da je u dovoljnom broju tretiranih stanica tijekom ispitivanja došlo do mitoze i da se stanice tretiraju pri prikladnim razinama citotoksičnosti (vidjeti stavke 18. i 22.).
Cytotoxicity should be determined with and without metabolic activation in the main experiment using an appropriate indication of cell death and growth.
Citotoksičnost bi trebalo utvrditi s metaboličkom aktivacijom i bez nje u glavnom pokusu uz uporabu prikladnih pokazatelja smrti i rasta stanica.
While the evaluation of cytotoxicity in an initial test may be useful to better define the concentrations to be used in the main experiment, an initial test is not mandatory.
Iako ocjena citotoksičnosti u početnom ispitivanju može biti korisna za bolje određivanje koncentracija koje će se upotrebljavati u glavnom pokusu, početno ispitivanje nije obvezno.
If performed, it should not replace the measurement of cytotoxicity in the main experiment.
Ako se provede, njime se ne bi trebalo zamijeniti mjerenje citotoksičnosti u glavnom pokusu.
Relative Population Doubling (RPD) or Relative Increase in Cell Count (RICC) are appropriate methods for the assessment of cytotoxicity in cytogenetic tests (13) (15) (35) (36) (55) (see Appendix 2 for formulas).
Relativno udvostručenje populacije (RPD) ili relativno povećanje broja stanica (RICC) prikladne su metode za ocjenu citotoksičnosti u citogenetskim ispitivanjima (13., 15., 35., 36. i 55.) (formule vidjeti u Dodatku 2.).
In case of long-term treatment and sampling times after the beginning of treatment longer than 1,5 normal cell cycle lengths (i.e. longer than 3 cell cycle lengths in total), RPD might underestimate cytotoxicity (37).
U slučaju dugotrajnih tretiranja i vremena uzorkovanja koja od početka tretiranja traju dulje od 1,5 uobičajenog staničnog ciklusa (npr. dulje od tri stanična ciklusa ukupno), u okviru RPD-a citotoksičnost može biti podcijenjena (37.).
Under these circumstances RICC might be a better measure or the evaluation of cytotoxicity after 1,5 normal cell cycle lengths would be a helpful estimate using RPD.
U tim okolnostima RICC može biti bolja mjera ili bi ocjena citotoksičnosti nakon 1,5 uobičajenog staničnog ciklusa bila korisna procjena uz primjenu RPD-a.
For lymphocytes in primary cultures, while the mitotic index (MI) is a measure of cytotoxic/cytostatic effects, it is influenced by the time after treatment it is measured, the mitogen used and possible cell cycle disruption.
Iako je za limfocite u primarnim kulturama mitotski indeks mjerilo citotoksičnih/citostatskih učinaka, na njega utječu vrijeme u koje je izmjeren nakon tretiranja, upotrijebljeni mitogen i mogući poremećaj staničnog ciklusa.
However, the MI is acceptable because other cytotoxicity measurements may be cumbersome and impractical and may not apply to the target population of lymphocytes growing in response to PHA stimulation.
Međutim, mitotski je indeks prihvatljiv jer druga mjerenja citotoksičnosti mogu biti komplicirana i nepraktična i ne mogu se primjenjivati na ciljanu populaciju limfocita koji rastu kao odgovor na stimulaciju fitohemaglutininom (PHA).
While RICC and RPD for cell lines and MI for primary culture of lymphocytes are the recommended cytotoxicity parameters, other indicators (e.g. cell integrity, apoptosis, necrosis, cell cycle) could provide useful additional information.
Iako su RICC i RPD za stanične linije i mitotski indeks za primarne kulture limfocita preporučeni parametri citotoksičnosti, drugim pokazateljima (kao što su npr. integritet stanica, apoptoza, nekroza, stanični ciklus) mogu se pružiti korisne dodatne informacije.
At least three test concentrations (not including the solvent and positive controls) that meet the acceptability criteria (appropriate cytotoxicity, number of cells, etc) should be evaluated.
Potrebno je ocijeniti najmanje tri ispitne koncentracije (ne uključujući otapalo i pozitivne kontrole) koje ispunjuju kriterije prihvatljivosti (odgovarajuća citotoksičnost, broj stanica itd.).
Whatever the types of cells (cell lines or primary cultures of lymphocytes), either replicate or single treated cultures may be used at each concentration tested.
Neovisno o vrsti stanica (stanične linije ili primarne kulture limfocita) za svaku se ispitivanu koncentraciju može upotrijebiti samo jedna tretirana kultura ili više njezinih ponovljenih uzoraka.
While the use of duplicate cultures is advisable, single cultures are also acceptable provided that the same total number of cells are scored for either single or duplicate cultures.
Iako se preporučuje upotreba dviju usporednih kultura, prihvatljiva je i upotreba jedne kulture pod uvjetom da se pregleda jednak ukupni broj stanica neovisno o tome je li riječ o jednoj kulturi ili dvjema usporednim kulturama.
The use of single cultures is particularly relevant when more than 3 concentrations are assessed (see paragraph 31).
Uporaba jedne kulture posebno je relevantna ako se ocjenjuje više od tri koncentracije (vidjeti stavak 31.).
The results obtained in the independent replicate cultures at a given concentration can be pooled for the data analysis (38).
Rezultati dobiveni iz više neovisnih ponovljenih kultura pri određenoj koncentraciji mogu se objediniti radi analize podataka (38.).
For test chemicals demonstrating little or no cytotoxicity, concentration intervals of approximately 2 to 3 fold will usually be appropriate.
Za ispitivane kemikalije za koje je dokazana mala citotoksičnost ili nepostojanje citotoksičnosti uobičajeno će biti prikladne koncentracije u dva do tri intervala.
Where cytotoxicity occurs, the test concentrations selected should cover a range from that producing cytotoxicity as described in paragraph 22 and including concentrations at which there is moderate and little or no cytotoxicity.
U slučaju pojave citotoksičnosti, odabranim ispitnim koncentracijama trebao bi biti obuhvaćen raspon od koncentracije pri kojoj se pojavljuje citotoksičnost kako je opisano u stavku 22. do koncentracija pri kojima je citotoksičnost umjerena, niska ili nepostojeća.
Many test chemicals exhibit steep concentration response curves and in order to obtain data at low and moderate cytotoxicity or to study the dose response relationship in detail, it will be necessary to use more closely spaced concentrations and/or more than three concentrations (single cultures or replicates), in particular in situations where a repeat experiment is required (see paragraph 47).
Mnoge ispitivane kemikalije imaju oštre krivulje odgovora na koncentraciju te će za dobivanje podataka pri niskoj ili umjerenoj citotoksičnosti ili za detaljno istraživanje odnosa između doze i odgovora biti potrebno upotrijebiti bliže raspoređene koncentracije i/ili više od tri koncentracije (za jednu ili ponovljene kulture), posebno u situacijama u kojima je potrebno ponavljanje pokusa (vidjeti stavak 47.).
If the maximum concentration is based on cytotoxicity, the highest concentration should aim to achieve 55 ± 5 % cytotoxicity using the recommended cytotoxicity parameters (i.e. reduction in RICC and RPD for cell lines and reduction in MI for primary cultures of lymphocytes to 45 ± 5 % of the concurrent negative control).
Ako se maksimalna koncentracija temelji na citotoksičnosti, najvišom koncentracijom trebalo bi nastojati ostvariti citotoksičnost od 55 ± 5 % uz primjenu preporučenih parametara citotoksičnosti (odnosno smanjenja RICC-a i RPD-a za stanične linije i smanjenja mitotskog indeksa za primarne kulture limfocita na 45 ± 5 % istodobne negativne kontrole).
Care should be taken in interpreting positive results only to be found in the higher end of this 55 ± 5 % cytotoxicity range (13).
Trebalo bi voditi računa o tumačenju pozitivnih rezultata koji se mogu utvrditi samo u gornjem dijelu tog raspona citotoksičnosti od 55 ± 5 % (13.).
For poorly soluble test chemicals that are not cytotoxic at concentrations lower than the lowest insoluble concentration, the highest concentration analysed should produce turbidity or a precipitate visible by eye or with the aid of an inverted microscope at the end of the treatment with the test chemical.
Za slabo topljive ispitivane kemikalije koje nisu citotoksične pri koncentracijama nižima od najniže koncentracije pri kojoj kemikalija nije topljiva najviša bi analizirana koncentracija trebala dovesti do zamućenosti ili taloga vidljivog golim okom ili inverznim mikroskopom na kraju tretiranja ispitivanom kemikalijom.
Even if cytotoxicity occurs above the lowest insoluble concentration, it is advisable to test at only one concentration producing turbidity or with a visible precipitate because artifactual effects may result from the precipitate.
Čak i ako se citotoksičnost pojavi iznad najniže netopljive koncentracije, preporučuje se ispitivanje pri samo jednoj koncentraciji koja dovodi do zamućenja ili s vidljivim talogom jer lažni učinci mogu biti posljedica taloga.
At the concentration producing a precipitate, care should be taken to assure that the precipitate does not interfere with the conduct of the test (e.g. staining or scoring).
Pri koncentraciji zbog koje nastaje talog potrebno je osigurati da taj talog ne utječe na izvođenje ispitivanja (npr. bojenje ili brojenje).
The determination of solubility in the culture medium prior to the experiment may be useful.
Može biti korisno odrediti topljivost u hranjivoj podlozi za uzgoj kulture prije izvođenja pokusa.
If no precipitate or limiting cytotoxicity is observed, the highest test concentration should correspond to 10 mM, 2 mg/ml or 2 μl/ml, whichever is the lowest (39) (40) (41).
Ako nisu zapaženi talog ili ograničavajuća citotoksičnost, najviša ispitna koncentracija trebala bi odgovarati najnižoj od sljedećih vrijednosti: 10 mM, 2 mg/ml ili 2 μl/ml (39., 40. i 41.).
When the test chemical is not of defined composition, e.g. a substance of unknown or variable composition, complex reaction products or biological material (UVCB) (42), environmental extract etc., the top concentration may need to be higher (e.g. 5 mg/ml), in the absence of sufficient cytotoxicity, to increase the concentration of each of the components.
Ako nije utvrđen sastav ispitivane kemikalije, npr. ako je ona tvar nepoznatog ili promjenjivog sastava, složeni reakcijski proizvod ili biološki materijal (UVCB) (42.), uzorak iz okoliša itd., najviša koncentracija možda će morati biti viša (npr. 5 mg/ml) u slučaju izostanka dostatne citotoksičnosti kako bi se povećala koncentracija svake komponente.
It should be noted however that these requirements may differ for human pharmaceuticals (43).
Međutim, trebalo bi napomenuti da ti zahtjevi mogu biti drukčiji za farmaceutske proizvode namijenjene ljudima (43.).
Concurrent negative controls (see paragraph 15), consisting of solvent alone in the treatment medium and treated in the same way as the treatment cultures, should be included for every harvest time.
Kod svakog izdvajanja stanica trebalo bi uključiti istodobne negativne kontrole (vidjeti stavak 15.) koje se sastoje samo od otapala u hranjivoj podlozi i koje su tretirane jednako kao i kulture.
Concurrent positive controls are needed to demonstrate the ability of the laboratory to identify clastogens under the conditions of the test protocol used and the effectiveness of the exogenous metabolic activation system, when applicable.
Istodobne pozitivne kontrole potrebne su za dokazivanje sposobnosti laboratorija za određivanje klastogena u uvjetima upotrijebljenog protokola ispitivanja i učinkovitosti egzogenog sustava metaboličke aktivacije ako je to primjenjivo.
Examples of positive controls are given in the table 1 below.
Primjeri pozitivnih kontrola navedeni su u tablici 1. u nastavku.
Alternative positive control chemicals can be used, if justified.
Ako je to opravdano, mogu se koristiti alternativne kemikalije koje se upotrebljavaju kao pozitivna kontrola.
Because in vitro mammalian cell tests for genetic toxicity are sufficiently standardized, the use of positive controls may be confined to a clastogen requiring metabolic activation.
Budući da su in vitro ispitivanja stanica sisavaca na genetsku toksičnost u dovoljnoj mjeri standardizirana, uporaba pozitivnih kontrola može biti ograničena na klastogen koji zahtijeva metaboličku aktivaciju.
Provided it is done concurrently with the non-activated test using the same treatment duration, this single positive control response will demonstrate both the activity of the metabolic activation system and the responsiveness of the test system.
Pod uvjetom da se provodi paralelno s neaktiviranim ispitivanjem uz primjenu jednakog trajanja tretiranja, jednim odgovorom pozitivne kontrole dokazat će se aktivnost sustava metaboličke aktivacije i osjetljivost sustava ispitivanja.
Long term treatment (without S9) should however have its own positive control as the treatment duration will differ from the test using metabolic activation.
Međutim, dugotrajno tretiranje (bez S9) trebalo bi imati svoju pozitivnu kontrolu jer će se trajanje tretiranja razlikovati od ispitivanja u kojem se primjenjuje metabolička aktivacija.
Each positive control should be used at one or more concentrations expected to give reproducible and detectable increases over background in order to demonstrate the sensitivity of the test system (i.e. the effects are clear but do not immediately reveal the identity of the coded slides to the reader), and the response should not be compromised by cytotoxicity exceeding the limits specified in the test method.
Svaku pozitivnu kontrolu trebalo bi primijeniti pri jednoj ili više koncentracija za koje se očekuje da će dovesti do ponovljivih i zamjetnih povećanja u odnosu na pozadinu kako bi se dokazala osjetljivost ispitnog sustava (tj. učinci su jasni, ali identitet kodiranih predmetnih stakalaca nije odmah očit osobi koja očitava rezultate), a odgovor ne bi trebalo dovesti u pitanje citotoksičnošću koja prelazi granične vrijednosti utvrđene u ispitnoj metodi.
Reference chemicals recommended for assessing laboratory proficiency and for selection of positive controls
Referentne kemikalije preporučene za ocjenu osposobljenosti laboratorija i za odabir pozitivnih kontrola.
Clastogens active without metabolic activation
Klastogeni aktivni bez metaboličke aktivacije
Methyl methanesulphonate
Metil metansulfonat
Mitomycin C
Mitomicin C
itroquinoline-N-Oxide
itrokinolin-N-oksid
Cytosine arabinoside
Citozin arabinozid
Clastogens requiring metabolic activation
Klastogeni koji zahtijevaju metaboličku aktivaciju
Cyclophosphamide
Ciklofosfamid
Treatment with test chemical
Tretiranje ispitivanom kemikalijom
Proliferating cells are treated with the test chemical in the presence and absence of a metabolic activation system.
Stanice koje se razmnožavaju tretiraju se ispitivanom kemikalijom uz prisutnost i odsutnost sustava metaboličke aktivacije.
Culture harvest time
Vrijeme izdvajanja stanica iz kulture
For thorough evaluation, which would be needed to conclude a negative outcome, all three of the following experimental conditions should be conducted using a short term treatment with and without metabolic activation and long term treatment without metabolic activation (see paragraphs 43, 44 and 45):
Za temeljito ocjenjivanje, koje će biti potrebno za donošenje zaključka o negativnom ishodu, trebalo bi provesti sva tri sljedeća pokusna uvjeta uz primjenu kratkotrajnog tretiranja s metaboličkom aktivacijom i bez nje i dugotrajnog tretiranja bez metaboličke aktivacije (vidjeti stavke 43., 44. i 45.).
Cells should be exposed to the test chemical without metabolic activation for 3-6 hours, and sampled at a time equivalent to about 1,5 normal cell cycle lengths after the beginning of treatment (18),
Stanice bi trebalo tri sata do šest sati izlagati ispitivanoj kemikaliji bez metaboličke aktivacije i uzorkovati ih po isteku vremena koje odgovara vremenu približno 1,5 uobičajenog staničnog ciklusa od početka tretiranja (18.).