natgillin/translations-raw huggingface dataset:
List of national forced-return monitoring bodies: EMN ad hoc query, return, 2015, at the EMN Europa website; overview by the European Union Agency for Fundamental Rights (‘FRA’) of national forced-return monitoring bodies is available at: http://fra.europa.eu/en/theme/asylum-migration-borders/forced-return
Popis nacionalnih tijela za nadzor prisilnog vraćanja: EMN ad-hoc upit, vraćanje, 2015. na web-mjestu EMN-a Europa; popis nacionalnih tijela za nadzor prisilnog vraćanja koji je izradila Agencija Europske unije za temeljna prava (FRA) dostupan je na: http://fra.europa.eu/en/theme/asylum-migration-borders/forced-return.
Member States shall provide for an effective forced-return monitoring system.
Države članice osiguravaju učinkovit sustav nadzora prisilnog vraćanja.
Forced-return monitoring is an important tool which may serve the interest of both the returnee and the enforcing authorities as an inbuilt control mechanism for national day-to-day return practices.
Nadzor prisilnog vraćanja važan je alat koji može poslužiti povratniku i tijelima koja izvršavaju vraćanje kao ugrađeni mehanizam kontrole za nacionalne svakodnevne prakse vraćanja.
Effective monitoring may help to de-escalate.
Učinkovitim nadzorom može se pridonijeti smirenju situacije.
It allows quickly identifying and correcting possible shortcomings.
Njime se omogućuje brzo utvrđivanje i ispravljanje mogućih nedostataka.
It also protects enforcing authorities — who may sometimes be subject of unjustified criticism from media or NGOs — by providing unbiased and neutral reporting.
Također se štite nadležna tijela – koja ponekad mogu biti izložena neopravdanoj kritici iz medija ili nevladinih organizacija – osiguravanjem nepristranog i neutralnog izvješćivanja.
The Return Directive does not prescribe in detail how national forced-return monitoring systems should look like.
Direktivom o vraćanju nije detaljno propisano kako bi trebali izgledati nacionalni sustavi za nadzor prisilnog vraćanja.
It leaves wide margin of discretion to Member States.
Državama članicama ostavlja se mnogo prostora za samostalno odlučivanje.
Based on the wording of the Directive and its context, some orientation can, however, be given:
Na temelju teksta Direktive i njezina konteksta, moguće je dati neko usmjerenje:
forced-return monitoring should be understood as covering all activities undertaken by Member States in the respect of removal — from the preparation of departure, until reception in the country of return or in the case of failed removal until return to the point of departure.
nadzor prisilnog vraćanja trebalo bi shvaćati kao da obuhvaća sve aktivnosti koje države članice poduzimaju u pogledu udaljavanja – od priprema odlaska, do prihvata u zemlji vraćanja ili u slučaju neuspjelog udaljavanja do povratka u mjesto odlaska.
It does not cover post-return monitoring, i.e. the period following reception of the returnee in a third country;
Njime nije obuhvaćen nadzor nakon vraćanja, na primjer razdoblje nakon prihvata osobe koja se vraća u trećoj zemlji;
monitoring systems should include involvement of organisations/bodies different and independent from the authorities enforcing return (‘nemo monitor in res sua’);
u sustavima nadzora trebale bi sudjelovati organizacije/tijela koji nisu tijela koja izvršavaju vraćanje i koji su neovisni o njima (nemo monitor in res sua);
public bodies, such as a national Ombudsman or an independent general inspection body, may act as monitor.
nadzornici mogu biti javna tijela kao što je nacionalni pravobranitelj ili neovisno opće inspekcijsko tijelo.
However, it seems problematic to assign a monitoring role to a subsection of the same administration which also carries out return/removals;
Međutim, čini se problematičnim dodijeliti ulogu nadzora odjelu istog upravnog tijela koje izvršava vraćanje/udaljavanja;
the mere existence of judicial remedies in individual cases or national systems of the supervision of the efficiency of national return policies cannot be considered as a valid application of Article 8(6) of the Return Directive;
samo postojanje pravnih lijekova u pojedinačnim slučajevima ili nacionalnim sustavima nadzora učinkovitosti nacionalnih politika vraćanja ne može se smatrati valjanom primjenom članka 8. stavka 6. Direktive o vraćanju;
there is no automatic obligation on the Member States to finance all costs incurred by the monitor (such as staff costs), but Member States are obliged that — overall — a forced return monitoring system is up and running (effet utile);
također nema automatske obveze država članica da financiraju sve troškove nadzornika (kao što su troškovi zaposlenika), ali države članice imaju obvezu uspostaviti i upotrebljavati sustav nadzora prisilnog vraćanja (effet utile);
Article 8(6) of the Return Directive does not imply an obligation to monitor each single removal operation.
6. članak 8. stavak 6. Direktive o vraćanju ne podrazumijeva obvezu nadzora svake pojedine operacije vraćanja.
A monitoring system based on spot checks and monitoring of random samples may be considered sufficient as long as the monitoring intensity is sufficiently close to guarantee overall efficiency of monitoring;
Sustav nadzora utemeljen na provjerama mjesta i nadzoru nasumičnih uzoraka može se smatrati dovoljnim ako je intenzitet nadzora dovoljno učestao da se može zajamčiti opća učinkovitost nazora;
Article 8(6) of the Return Directive does not imply a subjective right of a returnee to be monitored.
u članku 8. stavku 6. Direktive o vraćanju nije navedeno subjektivno pravo povratnika na nadzor.
Monitoring of return operations coordinated by the European Border and Coast Guard Agency:
Nadzor operacija vraćanja kojima upravlja Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu:
Article 28(6) of the European Border and Coast Guard Regulation establishes that ‘Every return operation shall be monitored in accordance with Article 8(6) of Directive 2008/115/EC […] on the basis of objective and transparent criteria and shall cover the whole return operation from the pre-departure phase until the hand-over of the returnees in the third country of return’.
Člankom 28. stavkom 6. Uredbe o europskoj graničnoj i obalnoj straži propisano je sljedeće: „Svaka se operacija vraćanja prati u skladu s člankom 8. stavkom 6. Direktive 2008/115/EZ […] na temelju objektivnih i transparentnih kriterija provodi praćenje operacija prisilnog vraćanja koje obuhvaća cjelovitu operaciju vraćanja od faze prije polaska do izručenja povratnika u treću zemlju vraćanja”.
It means that every forced-return operation that is coordinated by the Agency and involves technical and operational reinforcement provided by one or more Member States shall be subject to monitoring in accordance with the national rules and modalities transposing Article 8(6) of the Return Directive.
To znači da svaka operacija prisilnog vraćanja koju koordinira Agencija i koja uključuje tehnička i operativna pojačanja koja pruža jedna ili više država članica podliježe nadzoru u skladu s nacionalnim pravilima i načinima kojima se prenosi članak 8. stavka 6. Direktive o vraćanju.
Without prejudice to the reporting obligations provided for by national law, forced-return monitors have to report after each operation to the Agency's Executive Director, to the Fundamental Rights Officer and to the competent national authorities of all the Member States taking part in the operation.
Ne dovodeći u pitanje obveze izvješćivanja predviđene nacionalnim pravom, promatrači prisilnog vraćanja moraju nakon svake operacije podnijeti izvješće izvršnom direktoru Agencije, službeniku za temeljna prava i nadležnim nacionalnim tijelima svih država članica koje sudjeluju u operaciji.
Legal basis: Return Directive — Article 9
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – članak 9.
Member States shall postpone removal:
Države članice odgađaju udaljavanje:
when it would violate the principle of non-refoulement; or
ako bi to kršilo načelo non refoulement ili
for as long as a suspensory effect is granted in accordance with Article 13(2).
za vrijeme trajanja suspenzivnog učinka odobrenog u skladu s člankom 13. stavkom 2.
Member States may postpone removal for an appropriate period taking into account the specific circumstances of the individual case.
Države članice mogu odgoditi udaljavanje na određeno vrijeme uzimajući u obzir posebne okolnosti pojedinačnog slučaja.
Member States shall in particular take into account:
Države članice posebno uzimaju u obzir:
the third-country national's physical state or mental capacity;
fizičko ili duševno stanje državljanina treće zemlje;
technical reasons, such as lack of transport capacity, or failure of the removal due to lack of identification.
tehničke razloge kao što je nemogućnost prijevoza ili neizvedivost udaljavanja zbog nedostatka identifikacijskih podataka.
If a removal is postponed as provided for in paragraphs 1 and 2, the obligations set out in Article 7(3) may be imposed on the third-country national concerned.
Ako je udaljavanje odgođeno prema stavcima 1. i 2., obveze iz članka 7. stavka 3. mogu biti izrečene u pogledu konkretnog državljanina treće zemlje.
The Return Directive imposes two absolute bans: Member States are not allowed to remove a person if this would violate the principle of non-refoulement, and they are also not allowed to carry out removal for as long as suspensory effect has been granted to a pending appeal.
U Direktivi o vraćanju određene su dvije apsolutne zabrane: Države članice ne smiju udaljiti osobu ako bi se udaljavanjem prekršilo načelo zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja. Države članice također ne smiju izvršiti udaljavanje u slučaju suspenzije zbog neriješene žalbe.
In other cases Member States may postpone removal for an appropriate period taking into account the specific circumstances of the individual case.
U drugim slučajevima države članice mogu odgoditi udaljavanje na određeno vrijeme uzimajući u obzir posebne okolnosti pojedinačnog slučaja.
The catalogue of possible reasons is open and allows Member States to react flexibly to any newly arising or newly discovered circumstances justifying postponement of removal.
Popis mogućih razloga otvoren je i države članice mogu fleksibilno reagirati na bilo koju novonastalu ili novootkrivenu okolnost koja opravdava odgodu udaljavanja.
The concrete examples listed in the Return Directive (physical or mental state of the person concerned, technical reasons, such as lack of availability of appropriate transport facilities) are indicative examples.
Konkretni primjeri navedeni u Direktivi o vraćanju (fizičko ili psihičko stanje predmetne osobe, tehnički razlozi, kao što je nedovoljna dostupnost odgovarajućih prijevoznih sredstava) okvirni su primjeri.
Member States may provide also for further cases in their national implementing legislation and/or administrative practice.
Države članice mogu u svom nacionalnom provedbenom zakonodavstvu i/ili upravnoj praksi predvidjeti i druge slučajeve.
Difference between period for voluntary departure and postponement of removal: Article 7 of the Return Directive (voluntary departure) provides for a ‘period of grace’ in order to allow for an orderly and well prepared departure; it only relates to those returnees who are expected to comply voluntarily with a return decision.
Razlika između vremena dobrovoljnog odlaska i odgode udaljavanja: U članku 7. Direktive o vraćanju (dobrovoljni odlazak) predviđeno je „razdoblje odgode” kako bi se omogućio uredan i pripremljen odlazak; on se odnosi samo na povratnike od kojih se očekuje da će dobrovoljno postupiti u skladu s odlukom o vraćanju.
Article 9 of that Directive (postponement of removal) relates to those cases in which the obligation to return must be enforced by the State because voluntary departure is not possible or was not granted.
Članak 9. te Direktive (odgoda udaljavanja) odnosi se na one slučajeve u kojima obvezu vraćanja mora izvršiti država jer dobrovoljni odlazak nije moguć ili nije odobren.
Legal status pending postponed removal: pending suspended removal the returnee benefits from the safeguards listed in Article 14 of the Return Directive (written confirmation of postponed obligation to return and some basic safeguards, such as access to emergency healthcare and necessary treatment of the illness, and family unity — see section 13 of this Handbook).
Pravni položaj za vrijeme odgođenog udaljavanja: u iščekivanju odgođenog udaljavanja, povratnik ima pravo na zaštitne mjere navedene u članku 14. Direktive o vraćanju (pisana potvrda o odgođenoj obvezi vraćanja i neke osnovne zaštitne mjere, kao što su pristup hitnoj zdravstvenoj skrbi i nužno liječenje u slučaju bolesti te ujedinjenje obitelji – vidjeti odjeljak 13. ovog Priručnika).
The returnee is, however, not considered to be legally staying in a Member State, unless a Member State decides — in application of Article 6(4) of the Return Directive — to grant a permit or a right to legal stay to the third-country national.
Međutim, ne smatra se da povratnik zakonito boravi u državi članici, osim ako država članica odluči – primjenom članka 6. stavka 4. Direktive o vraćanju – državljaninu treće zemlje izdati dozvolu ili pravo na boravak.
Designation to reside at a specific place pending postponed removal: Article 9(3) contains an express reference to the possibilities listed in Article 7(3) to prevent absconding (see section 6.2), including the possibility to impose an obligation to stay at a certain place.
Određivanje posebnog mjesta boravka u iščekivanju odgođenog udaljavanja: U članku 9. stavku 3. izričito se upućuje na mogućnosti navedene u članku 7. stavku 3. za sprječavanje bijega (vidjeti odjeljak 6.2.), uključujući mogućnost određivanja obveze ostanka na određenom mjestu.
The Return Directive also applies to minors, including unaccompanied minors and provides for specific safeguards that need to be respected by the Member States.
Direktiva o vraćanju primjenjuje se i na maloljetnike, uključujući maloljetnike bez pratnje, i njome su predviđene posebne zaštitne mjere koje države članice moraju poštovati.
Such safeguards therefore apply to any individual under the age of 18 (i.e. a minor) who arrives on the territory of the Member States unaccompanied by an adult responsible for him or her and for as long as the minor is not effectively taken into the care of such person (including minor who was left unaccompanied after entry into the territory of the Member States).
Takve zaštitne mjere stoga se primjenjuju na sve pojedince mlađe od 18 godina (tj. maloljetnike) koji na teritorij država članica pristignu bez pratnje odrasle osobe odgovorne za njih i dok god nisu učinkovito stavljeni pod skrb takve osobe (to uključuje maloljetnike koji su ostali bez pratnje nakon što su pristigli na područje država članica).
In some Member States adolescents below the age of 18 are authorised to act in their own right in return (and asylum) procedures; however, the safeguards of the Return Directive are binding on Member States in relation to all minors up to the age of 18.
U nekim državama članicama adolescenti mlađi od 18 godina mogu sami sebe zastupati u postupcima vraćanja (i postupcima azila); međutim, zaštitne mjere iz Direktive o vraćanju obvezujuće su za sve države članice u pogledu svih maloljetnika do 18 godina.
Durable solutions are crucial to establish normality and stability for all minors in the long term.
Trajna rješenja ključna su za dugoročno uspostavljanje normalnih i stabilnih uvjeta za sve maloljetnike.
Return is one of the options to be examined when identifying a durable solution for unaccompanied minors and any Member State's action must take into account as key consideration the best interests of the child.
Vraćanje je samo jedna od mogućnosti koje treba ispitati pri utvrđivanju trajnog rješenja za maloljetnike bez pratnje i u svakom postupku države članice moraju se uzeti u obzir najbolji interesi djeteta.
Before deciding to return an unaccompanied minor, and in accordance with Article 12(2) of the Convention on the Rights of the Child [50], the minors concerned must be heard, either directly or through a representative or an appropriate body, and an assessment of the best interests of the child shall always be carried out on an individual basis, including on the particular needs, on the current situation in the family and on the situation and reception conditions in the country of return.
Prije donošenja odluke o vraćanju maloljetnika bez pratnje i u skladu s člankom 12. stavkom 2. Konvencije o pravima djeteta [50] dotične maloljetnike mora se saslušati, izravno ili putem zastupnika ili odgovarajućeg tijela, a procjena najboljih interesa djeteta uvijek se provodi pojedinačno, uključujući procjenu specifičnih potreba, postojećeg stanja u obitelji te stanja i uvjeta za prihvat u zemlji vraćanja.
Such assessment should systematically look at whether return to the country of origin, including reunification with the family, is in the minor's best interests.
U takvoj se procjeni sustavno treba razmotriti je li vraćanje u zemlju podrijetla, uključujući ponovno spajanje s obitelji, u najboljem interesu djeteta.
The assessment should be carried out by the competent authorities on the basis of a multidisciplinary approach, involving the minor's appointed guardian and/or the competent child protection authority.
Procjenu trebaju provoditi nadležna tijela primjenom multidisciplinarnog pristupa te ona treba uključivati imenovanog skrbnika tog maloljetnika i/ili nadležno tijelo za zaštitu djece.
Member States should also carry out a periodic re-assessment of the best interests of the child in the light of the developments of the individual case.
Države članice također trebaju provoditi redovite ponovne procjene najboljeg interesa djeteta s obzirom na razvoj pojedinačnog slučaja.
Member States are encouraged to consider the interpretative and operational guidance provided by the joint UNHCR-Unicef guidelines on the determination of the best interests of the child [51], the General Comment No 14 of the UN Committee on the rights of the child to have his or her best interests taken as a primary consideration [52], the UNHCR guidelines on determining the Best Interests of the Child [53] and the Field Handbook for the Implementation of UNHCR Best Interest Determination Guidelines [54].The minors' right to be heard in return proceedings involving or affecting them is an integral part of any best interests assessment (see Article 12 of the Convention on the Rights of the Child) and must be respected as a fundamental right recognised as a general principle of EU law, enshrined in the CFR.
Države članice potiče se da razmotre interpretativne i operativne smjernice iz zajedničkih Smjernica UNHCR-a i Unicef-a za utvrđivanje najboljih interesa djeteta [51], Opća napomena br. 14 Odbora UN-a o pravu djeteta da njegov ili njezin najbolji interes bude od primarne važnosti [52], Smjernice UNHCR-a za utvrđivanje najboljeg interesa djeteta [53] i Priručnik za rad na terenu za provedbu Smjernica UNHCR-a za utvrđivanje najboljih interesa [54].Pravo maloljetnika na saslušanje u postupcima vraćanja koji utječu na njih ili ih uključuju sastavni je dio svake procjene najboljih interesa (vidjeti članak 12. Konvencije o pravima djeteta) i mora se poštovati kao temeljno pravo koje je priznato kao opće načelo prava EU-a i utjelovljeno u Povelji o temeljnim pravima.
It includes giving due weight to the minors' views, taking into account their age and maturity and any communication difficulties they may have in order to make this participation meaningful, and the respect for the minor's right to express his or her views freely (for further guidance, see section 12.1).
To uključuje davanje odgovarajuće težine mišljenjima maloljetnika, uzimajući u obzir dob i zrelost te bilo kakve teškoće u komunikaciji koje možda imaju kako bi njihovo sudjelovanje bilo smisleno, te poštovanje prava maloljetnika na slobodno izražavanje mišljenja (za daljnje smjernice vidjeti odjeljak 12.1.).
Definition of unaccompanied minor: the Return Directive does not define the term unaccompanied minor.
Definicija maloljetnika bez pratnje: u Direktivi o vraćanju nema definicije pojma maloljetnika bez pratnje.
Taking into account that unaccompanied minors in many cases are or have been asylum seekers, it is recommended to use the definition provided in the most recent asylum directives, notably Article 2(e) of the recast Reception Conditions Directive: ‘a minor who arrives on the territory of the Member States unaccompanied by an adult responsible for him or her whether by law or by the practice of the Member State concerned, and for as long as he or she is not effectively taken into the care of such a person; it includes a minor who is left unaccompanied after he or she has entered the territory of the Member States’.
S obzirom na to da su maloljetnici bez pratnje u mnogim slučajevima bili ili jesu tražitelji azila, preporučuje se uporaba definicije iz najnovijih direktiva o azilu, posebno članka 2. točke (e) preinačene Direktive 2013/33/EU o uvjetima prihvata: „maloljetnik koji dolazi na državno područje država članica bez pratnje odrasle osobe koja je za njega odgovorna, bilo prema pravu ili praksi dotične države članice tako dugo dok ta osoba stvarno ne preuzme brigu o njemu; definicija uključuje i maloljetnika koji je ostao bez pratnje nakon što je ušao na državno područje država članica”.
Refraining from issuing return decisions to unaccompanied minors: Article 6(4) of the Return Directive expressly allows Member States to grant at any moment an authorisation or right to stay in accordance with national law to illegally staying third-country nationals.
Suzdržavanje od izdavanja odluka o vraćanju maloljetnicima bez pratnje: Člankom 6. stavkom 4. Direktive o vraćanju državama članicama izričito se dopušta da u bilo kojem trenutku izdaju odobrenje ili pravo na boravak državljanima trećih zemalja s nezakonitim boravkom u skladu s nacionalnim zakonodavstvom.
This general rule also applies to minors.
To opće pravilo također se primjenjuje na maloljetnike.
Hence, Member States that do not return/remove third-country minors staying illegally on their territory, or are restrained from removing the unaccompanied minor based on an assessment of the best interests of the child, are free to grant an authorisation or right to stay (for example a temporary permit to stay until the age of 18).
Stoga je državama članicama koje ne žele vratiti/udaljiti maloljetnike iz treće zemlje s nezakonitim boravkom na njihovu državnom području, ili ne mogu udaljiti maloljetnika bez pratnje zbog najboljeg interesa djeteta, dopušteno da u bilo kojem trenutku izdaju odobrenje ili pravo na boravak u skladu s nacionalnim zakonodavstvom (na primjer, privremena dozvola boravka maloljetniku do 18 godine).
Article 6(1) of the Return Directive obliges Member State to say either ‘A’ (grant a permit or a legal right to stay) or ‘B’ (carry out return procedures) (see section 5).
Člankom 6. stavkom 1. Direktive o vraćanju državu članicu obvezuje se da odluči „A” (izdavanje dozvole ili odobrenje zakonskog prava boravka) ili „B” (provođenje postupka vraćanja) (vidjeti odjeljak 5.).
Member States should therefore establish clear rules on the legal status of unaccompanied minors, allowing either to issue return decisions and carry out returns, or to grant them a right to stay in accordance with national law.
Države članice stoga trebaju uspostaviti jasna pravila o pravnom statusu maloljetnika bez pratnje koja će im omogućiti da izdaju odluku o vraćanju ili provedu vraćanja ili da im odobre pravo na boravak u skladu s nacionalnim zakonom.
Member States should seek to ensure the availability of status determination procedures for those unaccompanied minors who are not returned.
Države članice trebale bi osigurati dostupnost postupaka utvrđivanja statusa za one maloljetnike bez pratnje koji nisu vraćeni.
This is a straightforward approach, aimed at reducing ‘grey areas’ and improving legal certainty for all actors involved.
To je izravan pristup čiji je cilj smanjiti „siva područja” i povećati pravnu sigurnost svih uključenih osoba.