natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Member States should ensure that units or bodies tasked to ensure the integrated and coordinated approach are allocated all the necessary human, financial and material resources.
Države članice trebale bi se pobrinuti da se jedinicama ili tijelima čija je zadaća osigurati integrirani i koordinirani pristup dodijele svi potrebni ljudski, financijski i materijalni resursi.
SYSTEMATIC ISSUANCE OF RETURN DECISIONS
SUSTAVNO IZDAVANJE ODLUKA O VRAĆANJU
For the purpose of ensuring that return decisions are systematically issued to third-country nationals who either do not have or no longer have a right to stay in the European Union, Member States should:
Kako bi se osiguralo da se odluke o vraćanju sustavno izdaju državljanima trećih zemalja koji nemaju ili su izgubili pravo na boravak u Europskoj uniji, države članice trebale bi:
put in place measures to effectively locate and apprehend third-country nationals staying illegally;
uspostaviti mjere za učinkovito nalaženje i uhićenje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom;
issue return decisions regardless of whether the illegally staying third-country national holds an identity or travel document;
izdavati odluke o vraćanju neovisno o tome ima li državljanin treće zemlje s nezakonitim boravkom osobnu ili putnu ispravu;
make the best use of the possibility provided for in Article 6(6) of Directive 2008/115/EC to combine in one act or to adopt simultaneously the decision on the ending of a legal stay and the return decision, provided that the relevant safeguards and provisions for each individual decision are respected.
što bolje iskoristiti mogućnost iz članka 6. stavka 6. Direktive 2008/115/EZ da se u jedinstvenom aktu ili istodobno donesu odluka o prestanku zakonitog boravka i odluka o vraćanju, uz poštovanje odgovarajućih sigurnosnih mjera i odredaba u svakoj pojedinačnoj odluci.
Member States should ensure that return decisions have unlimited duration, so that they can be enforced at any moment without the need to re-launch return procedures after a certain period of time.
Države članice trebale bi osigurati da odlukama o vraćanju ne istječe valjanost, tako da se mogu provesti u svakom trenutku, bez potrebe za ponovnim pokretanjem postupaka vraćanja nakon određenog razdoblja.
This should be without prejudice to the obligation to take into account any change in the individual situation of the third-country nationals concerned, including the risk of refoulement.
To ne bi trebalo dovoditi u pitanje obvezu da se u obzir uzme svaka promjena pojedinačne situacije predmetnih državljana trećih zemalja, uključujući i rizik od prisilnog udaljenja ili vraćanja (refoulement).
Member States should systematically introduce in return decisions the information that third-country nationals must leave the territory of the Member State to reach a third country, to deter and prevent unauthorised secondary movements.
Države članice trebale bi u odluke o vraćanju sustavno uključivati informacije da državljani trećih zemalja moraju napustiti državno područje države članice kako bi otišli u treću zemlju, radi suzbijanja i sprečavanja sekundarnih kretanja.
Member States should make use of the derogation provided for under Article 2(2)(a) of Directive 2008/115/EC when this can provide for more effective procedures, in particular when facing significant migratory pressure.
Države članice trebale bi se koristiti odstupanjem iz članka 2. stavka 2. točke (a) Direktive 2008/115/EZ ako to omogućuje učinkovitije postupke, posebice kad su izložene znatnom migracijskom pritisku.
EFFECTIVE ENFORCEMENT OF RETURN DECISIONS
UČINKOVITO IZVRŠAVANJE ODLUKA O VRAĆANJU
For the purpose of ensuring swift returns of illegally staying third-country nationals, Member States should:
Za potrebe osiguravanja brzog vraćanja državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom države članice trebale bi:
in accordance with Directive 2013/32/EU of the European Parliament and of the Council [12], organise proceedings for the swift examination of applications for international protection in an accelerated or, where considered appropriate, border procedure, including where an asylum application is made merely to delay or frustrate the enforcement of a return decision;
u skladu s Direktivom 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća [12] organizirati postupke za brzo razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu u ubrzanom postupku ili, ako se smatra prikladnim, postupku na granici, uključujući slučajeve u kojima je zahtjev za azil podnesen samo radi odgode ili onemogućavanja provedbe odluke o vraćanju.
take steps to prevent potential abuses related to false new medical claims aimed at preventing removal, for instance by ensuring that medical personnel appointed by the relevant national authority is available to provide an objective and independent opinion;
poduzeti korake za sprečavanje mogućih zlouporaba povezanih s lažnim novim navodima o zdravstvenim tegobama radi sprečavanja udaljavanja, primjerice osiguravanjem zdravstvenog osoblja koje je imenovalo odgovarajuće nacionalno tijelo i koje može dati objektivno i neovisno mišljenje;
ensure that return decisions are followed without delay by a request to the third country of readmission to deliver a valid travel documents or to accept the use of the European travel document for return issued in accordance with Regulation (EU) No 2016/1953 of the European Parliament and of the Council [13];
osigurati da nakon odluke o vraćanju odmah slijedi zahtjev trećoj zemlji s obvezom ponovnog prihvata da dostavi valjanu putnu ispravu ili prihvati upotrebu europske putne isprave za vraćanje izdane u skladu s Uredbom (EU) 2016/1953 Europskog parlamenta i Vijeća [13];
make use of the instrument of mutual recognition of return decisions provided for by Directive 2001/40/EC and Decision 2004/191/EC.
iskoristiti instrument uzajamnog priznavanja odluka o vraćanju predviđen u Direktivi 2001/40/EZ i Odluci 2004/191/EZ.
For the purpose of effectively ensuring removals of illegally staying third-country nationals, Member States should:
Za djelotvorno osiguravanje udaljavanja državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom države članice trebale bi:
use detention as needed and appropriate in the cases provided for in Article 15(1) of Directive 2008/115/EC, and in particular where there is a risk of absconding as provided for in points 15 and 16 of this Recommendation;
koristiti se zadržavanjem kad je potrebno i primjereno u slučajevima propisanima člankom 15. stavkom 1. Direktive 2008/115/EZ, posebice kad postoji opasnost od bijega kako je navedena u točkama 15. i 16. ove Preporuke;
provide in national legislation for a maximum initial period of detention of six months that can be adapted by the judicial authorities in the light of the circumstances of the case, and for the possibility to further prolong the detention until 18 months in the cases provided for in Article 15(6) of Directive 2008/115/EC;
u nacionalnom zakonodavstvu propisati najdulje početno razdoblje zadržavanja od šest mjeseci, koje pravosudna tijela mogu prilagoditi prema okolnostima slučaja, te mogućnost da se zadržavanje dodatno produlji do 18 mjeseci u slučajevima predviđenima člankom 15. stavkom 6. Direktive 2008/115/EZ;
bring detention capacity in line with actual needs, including by using where necessary the derogation for emergency situations as provided for in Article 18 of Directive 2008/115/EC.
uskladiti kapacitete za zadržavanje sa stvarnim potrebama, uključujući, prema potrebi, upotrebu odstupanja za hitne slučajeve predviđenog člankom 18. Direktive 2008/115/EZ.
In relation to illegally staying third-country nationals who intentionally obstruct the return processes, Member States should consider using sanctions in accordance with national law.
Države članice trebale bi razmotriti upotrebu sankcija u skladu s nacionalnim pravom protiv državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom koji namjerno ometaju postupke vraćanja.
These sanctions should be effective, proportionate and dissuasive and should not impair the achievement of the objective of Directive 2008/115/EC.
Te bi sankcije trebale biti djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće i ne bi trebale ugrožavati ispunjavanje cilja Direktive 2008/115/EZ.
PROCEDURAL SAFEGUARDS AND REMEDIES
POSTUPOVNE SIGURNOSNE MJERE I PRAVNI LIJEKOVI
merge in one procedural step, to the extent possible, administrative hearings conducted by the competent authorities for different purposes, such as for the granting of a residence permit, for return or for detention.
spojiti u jedan postupovni korak, u mjeri u kojoj je to moguće, administrativna saslušanja koja nadležna tijela provode u različite svrhe, primjerice za odobravanje boravišne dozvole ili za vraćanje ili zadržavanje.
New ways of holding such hearings of third-country nationals, such as the use of video-conferencing, should also be developed;
Trebalo bi istražiti i nove načine održavanja takvih saslušanja državljana trećih zemalja, primjerice videokonferencije;
provide for the shortest possible deadline for lodging appeals against return decisions established by national law in comparable situations, to avoid misuse of rights and procedures, in particular appeals lodged shortly before the scheduled date of removal;
propisati što kraći rok, predviđen nacionalnim pravom za usporedive situacije, za podnošenje žalbi protiv odluka o vraćanju, kako bi se izbjegla zlouporaba prava i postupaka, posebice žalbe podnesene netom prije zakazanog datuma udaljavanja;
ensure that the automatic suspensive effect of appeals against return decisions is granted only when this is necessary to comply with Articles 19(2) and 47 of the Charter;
osigurati da se automatski suspenzivni učinak žalbi protiv odluka o vraćanju odobrava samo kad je to potrebno radi poštovanja članka 19. stavka 2. i članka 47. Povelje;
avoid repetitive assessments of the risk of breach of the principle of non-refoulement, if the respect of that principle has already been assessed in other procedures, the assessment is final and there is no change in the individual situation of the third-country nationals concerned.
izbjegavati ponavljanje procjena rizika od kršenja načela zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja (non-refoulement) ako je poštovanje tog načela već procijenjeno u drugim postupcima te ako je procjena konačna, a nije bilo promjena u situaciji predmetnih državljana treće zemlje.
FAMILY AND CHILDREN
OBITELJ I DJECA
To ensure respect of the rights of the child, and taking fully into account the best interests of the child and family life under Article 5 of Directive 2008/115/EC, Member States should:
Kako bi se osiguralo poštovanje prava djeteta i u potpunosti uzeli u obzir najbolji interesi djeteta i pravo na obiteljski život u skladu s člankom 5. Direktive 2008/115/EZ, države članice trebale bi:
establish clear rules on the legal status of unaccompanied minors allowing either to issue return decisions and carry out returns or to grant them a right to stay;
uspostaviti jasna pravila o pravnom statusu maloljetnika bez pratnje koja omogućuju izdavanje odluka o vraćanju i provedbu vraćanja ili odobravanje prava na boravak;
put in place targeted reintegration policies for unaccompanied minors;
uspostaviti usmjerene politike reintegracije maloljetnika bez pratnje;
ensure that the assessment of the best interests of the child is systematically carried out by the competent authorities on the basis of a multi-disciplinary approach, that the unaccompanied minor is heard and that a guardian is duly involved.
osigurati da procjenu najboljeg interesa djeteta sustavno provode nadležna tijela na temelju multidisciplinarnog pristupa, da maloljetnik bez pratnje bude saslušan i da je u to na primjeren način uključen skrbnik;
In respect of the fundamental rights and of the conditions set by Directive 2008/115/EC, Member States should not preclude in their national legislation the possibility to place minors in detention, where this is strictly necessary to ensure the execution of a final return decision insofar as Member States are not able to ensure less coercive measures than detention that can be applied effectively in view of ensuring effective return.
U pogledu temeljnih prava i uvjeta propisanih Direktivom 2008/115/EZ države članice u svojim nacionalnim zakonodavstvima ne bi trebale isključivati mogućnost zadržavanja maloljetnika kad je to nužno potrebno da bi se osigurala provedba konačne odluke o vraćanju ako države članice nisu mogle osigurati manje prisilne mjere kojima se može učinkovito provesti zadržavanje radi osiguravanja vraćanja.
RISK OF ABSCONDING
OPASNOST OD BIJEGA
Each of the following objective circumstances should constitute a rebuttable presumption that there is a risk of absconding:
Svaka od sljedećih objektivnih okolnosti trebala bi biti oboriva pretpostavka postojanja opasnosti od bijega:
refusing to cooperate in the identification process, using false or forged identity documents, destroying or otherwise disposing of existing documents, refusing to provide fingerprints;
odbijanje suradnje u postupku identifikacije, upotreba lažnih ili krivotvorenih osobnih isprava, uništavanje ili drukčije odbacivanje postojećih isprava, odbijanje davanja otisaka prstiju;
opposing violently or fraudulently the operation of return;
opiranje vraćanju, nasilno ili prijevarom;
not complying with a measure aimed at preventing absconding imposed in application of Article 7(3) of Directive 2008/115/EC, such as failure to report to the competent authorities or to stay at a certain place;
nepoštovanje mjere namijenjene sprečavanju bijega izdane u skladu s člankom 7. stavkom 3. Direktive 2008/115/EZ, primjerice nepoštovanje obveze javljanja nadležnim tijelima ili boravka u određenom mjestu;
not complying with an existing entry ban;
nepoštovanje važeće zabrane ulaska;
unauthorised secondary movements to another Member State.
nezakonita sekundarna kretanja u drugu državu članicu.
Member States should provide that the following criteria are taken into due account as an indication that an illegally staying third-country nationals poses a risk of absconding:
Države članice trebale bi propisati da se sljedeći kriteriji uvijek uzimaju u obzir kao pokazatelji da postoji opasnost od bijega državljanina treće zemlje:
explicit expression of the intention of non-compliance with a return decision;
njegova jasna izjava da ne namjerava poštovati odluku o vraćanju;
non-compliance with a period for voluntary departure;
nepoštovanje roka za dobrovoljni odlazak;
an existing conviction for a serious criminal offence in the Member States.
dosuđena kazna za teško kazneno djelo u državama članicama.
Member States should only grant voluntary departure following a request by the third-country national concerned, while ensuring that the third-country national is well informed of the possibility of submitting such an application.
Države članice trebale bi odobriti dobrovoljni odlazak isključivo na zahtjev predmetnog državljanina treće zemlje, istodobno osiguravajući da je državljanin treće zemlje dobro obaviješten o mogućnosti podnošenja takvog zahtjeva.
Member States should provide in the return decision for the shortest possible period for voluntary departure needed to organise and proceed with the return, taking into account the individual circumstances of the case.
Države članice trebale bi u odlukama o vraćanju predvidjeti što kraći rok za dobrovoljni odlazak, dovoljan za organizaciju i provedbu vraćanja, uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinačnog slučaja.
In determining the duration of the period for voluntary departure, Member States should assess the individual circumstances of the case, in particular the prospects of return and the willingness of the illegally staying third-country national to cooperate with competent authorities in view of return.
Pri određivanju duljine roka za dobrovoljni odlazak države članice trebale bi razmotriti okolnosti pojedinačnog slučaja, posebice izgleda za vraćanje i spremnost državljanina treće zemlje s nezakonitim boravkom na suradnju s nadležnim tijelima u pogledu vraćanja.
A period longer than seven days should only be granted when the illegally staying third-country national actively cooperate in view of return.
Rok dulji od sedam dana trebalo bi odobriti isključivo ako državljanin treće zemlje s nezakonitim boravkom aktivno surađuje u pogledu vraćanja.
No period for voluntary departure should be granted in the cases provided for in Article 7(4) of Directive 2008/115/EC, notably when the illegally staying third-country poses a risk of absconding as provided for in points 15 and 16 of this Recommendation and in cases of previous convictions for serious criminal offences in other Member States.
Rok za dobrovoljni odlazak ne bi trebalo odobriti u slučajevima predviđenima u članku 7. stavku 4. Direktive 2008/115/EZ, posebice ako postoji opasnost od bijega državljanina treće zemlje s nezakonitim boravkom kako je navedena u točkama 15. i 16. ove Preporuke i u slučajevima kad im je prethodno dosuđena kazna za teška kaznena djela u drugim državama članicama.
ASSISTED VOLUNTARY RETURN PROGRAMMES
PROGRAMI ZA POTPOMOGNUTI DOBROVOLJNI POVRATAK
Member States should have operational assisted voluntary return programmes by 1 June 2017, which should be in line with the common standards on Assisted Voluntary Return and Reintegration Programmes developed by the Commission in cooperation with Member States and endorsed by the Council [14].
Države članice trebale bi do 1. lipnja 2017. uspostaviti programe za potpomognuti dobrovoljni povratak usklađene sa zajedničkim standardima programa za potpomognuti dobrovoljni povratak i reintegraciju, koje je Komisija pripremila u suradnji s državama članicama i koje je odobrilo Vijeće [14].
Member States should take action to improve their process of disseminating information on voluntary return and assisted voluntary return programmes to illegally staying third-country nationals, in cooperation with national education, social and health services.
Države članice trebale bi u suradnji s nacionalnim obrazovnim, socijalnim i zdravstvenim službama poduzeti mjere za poboljšavanje svojih postupaka informiranja državljana trećih zemalja o programima za dobrovoljni povratak i potpomognuti dobrovoljni povratak.
ENTRY BANS
ZABRANA ULASKA
For the purpose of making full use of the entry bans, Member States should:
Kako bi potpuno iskoristile mogućnosti zabrana ulaska, države članice trebale bi:
ensure that entry bans start being valid on the day in which the third-country nationals leave the EU so that their effective duration is not unduly shortened; this should be ensured in cases where the date of departure is known to the national authorities, notably in cases of removal and of departure in conjunction with an assisted voluntary return programme;
osigurati da njihove zabrane ulaska počnu važiti na datum kad je državljanin treće zemlje napustio EU, tako da trajanje njihova učinka ne bude nepotrebno skraćeno; to bi trebalo osigurati u slučajevima kad je datum odlaska poznat nacionalnim tijelima, posebice u slučajevima udaljavanja te odlaska u okviru programa potpomognutog dobrovoljnog povratka;
put in place means to verify if a third country national illegally staying in the European Union has left within the period for voluntary departure, and to ensure an effective follow-up in the case this person has not left, including by issuing an entry ban;
uspostaviti sredstva za provjeru je li državljanin treće zemlje koji nezakonito boravi u Europskoj uniji otišao u roku za dobrovoljni odlazak te osigurati djelotvorne dodatne mjere ako osoba nije otišla, uključujući izdavanje zabrane ulaska;
systematically enter an alert on entry ban in the second generation Schengen Information System, in application of Article 24(3) of Regulation (EC) No 1987/2006; and
sustavno unositi upozorenje o zabrani ulaska u drugu generaciju Schengenskog informacijskog sustava, primjenjujući članak 24. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 1987/2006; i
put in place a system for issuing a return decision in cases where illegal stay is discovered during an exit check.
uspostaviti sustav za izdavanje odluka o vraćanju u slučajevima kad je nezakoniti boravak otkriven pri izlaznoj kontroli.
Where justified, following an individual assessment and in application of the principle of proportionality, an entry ban should be issued in order to prevent future risks of illegal stay.
Ako je opravdano, nakon pojedinačne procjene i primjene načela proporcionalnosti, trebalo bi izdati zabranu ulaska radi sprečavanja budućih rizika od nezakonitog boravka.
European Council conclusions of 20-21 October 2016, EUCO 31/16.
Zaključci Europskog vijeća od 20. i 21. listopada 2016., EUCO 31/16
European Council press release 43/17 of 3 February 2017.
Izjava za medije Europskog vijeća 43/17 od 3. veljače 2017.
Council Directive 2001/40/EC of 28 May 2001 on the mutual recognition of decisions on the expulsion of third country nationals (OJ L 149, 2.6.2001, p. 34).
Direktiva Vijeća 2001/40/EZ od 28. svibnja 2001. o uzajamnom priznavanju odluka o izgonu državljana trećih zemalja (SL L 149, 2.6.2001., str. 34.).
Judgment of the Court of Justice of the European Union, case C-562/13 of 18 December 2014.
Presuda Suda Europske unije u predmetu C-562/13 od 18. prosinca 2014.
Council Conclusions of 9-10 June 2016.
Zaključci Vijeća od 9. i 10. lipnja 2016.
ensure that decisions on the legal status of unaccompanied minors are always based on an individual assessment of their best interests. This assessment should systematically take into consideration whether return of an unaccompanied minor to the country of origin and reunification with the family is in their best interests;
osigurati da se odluke o pravnom statusu maloljetnika bez pratnje uvijek temelje na pojedinačnoj procjeni njihovih najboljih interesa; pri toj bi se procjeni sustavno trebalo uzimati u obzir je li vraćanje maloljetnika bez pratnje u zemlju podrijetla i spajanje s njegovom obitelji u njegovu najboljem interesu;
COM(2016) 881 final.
COM(2016) 881 završna verzija.
Council Directive (EU) 2017/159
Direktiva Vijeća (EU) 2017/159
implementing the Agreement concerning the implementation of the Work in Fishing Convention, 2007 of the International Labour Organisation, concluded on 21 May 2012 between the General Confederation of Agricultural Cooperatives in the European Union (Cogeca), the European Transport Workers' Federation (ETF) and the Association of National Organisations of Fishing Enterprises in the European Union (Europêche)
o provedbi Sporazuma o provedbi Konvencije o radu u ribolovu iz 2007. Međunarodne organizacije rada sklopljenog 21. svibnja 2012. između Općeg udruženja poljoprivrednih zadruga u Europskoj uniji (COGECA), Europskog saveza transportnih radnika (ETF) i Udruženja nacionalnih organizacija ribolovnih poduzeća u Europskoj uniji (Europêche)
Management and labour (‘the social partners’) may, in accordance with Article 155(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), request jointly that agreements concluded by them at Union level be implemented by a Council decision on a proposal from the Commission.
Poslodavci i radnici („socijalni partneri”) mogu, u skladu s člankom 155. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), zajednički zahtijevati da se sporazumi koje su oni sklopili na razini Unije provedu Odlukom Vijeća na prijedlog Komisije.
On 14 June 2007, the International Labour Organization (ILO) adopted the Work in Fishing Convention, 2007 (‘the Convention’).
Međunarodna organizacija rada (MOR) donijela je 14. lipnja 2007. Konvenciju o radu u ribolovu iz 2007.
The Convention aims to create a single, coherent instrument to complete the international standards for living and working conditions for this sector, and incorporates revised and updated standards from existing international conventions and recommendations applicable to fishermen, as well as the fundamental principles found in other international labour conventions.
(„Konvencija”). Konvencija ima za cilj stvaranje jedinstvenog, usklađenog instrumenta kako bi se dopunili međunarodni standardi za životne i radne uvjete u tom sektoru, a sadržava i revidirane i ažurirane standarde iz postojećih međunarodnih konvencija i preporuka koji se primjenjuju na ribare te temeljna načela iz drugih međunarodnih konvencija o radu.