natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since the time necessary for an orderly winding-down or restructuring strictly depends on the services provided by any individual CSD and on the market environment in which it operates, in particular on the possibility that another CSD can take on part or all of its services, the number of months required for restructuring of its activities or winding-down should be based on the CSD's own estimate.
Budući da vrijeme potrebno za urednu likvidaciju ili restrukturiranje strogo ovisi o uslugama koje pruža svaki pojedinačni CSD i o tržišnom okruženju u kojemu on posluje, osobito o mogućnosti da drugi CSD preuzme dio njegovih usluga ili sve usluge, broj mjeseci potrebnih za restrukturiranje njegovih djelatnosti ili njihovu likvidaciju trebao bi se temeljiti na vlastitoj procjeni CSD-a.
However, this period of time should not be less than the minimum number of months required for restructuring or winding-down provided for in Article 47 of Regulation (EU) No 909/2014 in order to ensure a prudent level of capital requirements.
Međutim, kako bi se osigurala razumna razina kapitalnih zahtjeva, to razdoblje ne smije biti kraće od najmanjeg broja mjeseci potrebnog za restrukturiranje ili likvidaciju kako je predviđeno člankom 47. Uredbe (EU) br. 909/2014.
A CSD should design scenarios for restructuring of its activities or winding-down that are adapted to its business model.
CSD bi trebao izraditi scenarije za restrukturiranje svojih djelatnosti ili njihovu likvidaciju koji su prilagođeni njegovu poslovnom modelu.
However, in order to obtain a harmonised application of the requirements on restructuring or winding-down in the Union and to ensure that prudentially sound requirements are satisfied, the discretion on the design of such scenarios should be limited by well-defined criteria.
Međutim, da bi se postigla usklađena primjena zahtjeva povezanih s restrukturiranjem ili likvidacijom u Uniji te ispunili bonitetno zdravi zahtjevi, diskrecijsko pravo za izradu tih scenarija trebalo bi se ograničiti dobro utvrđenim kriterijima.
Regulation (EU) No 575/2013 is the relevant benchmark for the purpose of establishing the capital requirements for CSDs.
Uredba (EU) br. 575/2013 relevantno je mjerilo za određivanje kapitalnih zahtjeva za CSD-ove.
In order to ensure consistency with that Regulation, the methodologies for the calculation of operational risk laid down in this Regulation should also be understood as covering legal risk for the purposes of this Regulation.
Da bi se osigurala dosljednost s tom Uredbom, trebalo bi se smatrati i da metodologije izračuna operativnog rizika utvrđene ovom Uredbom obuhvaćaju pravni rizik za potrebe ove Uredbe.
Where there is a failure in the safekeeping of securities on behalf of a participant, such a failure would materialise as either a cost to the participant or as a cost for the CSD that would face legal claims.
Ako bi došlo do neuspjeha u čuvanju vrijednosnih papira u ime sudionika, taj bi se neuspjeh materijalizirao kao trošak za sudionika ili kao trošak za CSD-a koji bi se suočio s pravnim posljedicama.
Therefore, rules for the calculation of the regulatory capital for operational risk already take into account the custody risk.
Stoga se u pravilima za izračun regulatornog kapitala za operativni rizik već uzima u obzir skrbnički rizik.
For the same reasons, custody risk for securities held through a link with another CSD should not be subject to any additional regulatory capital charge but should be considered as part of the regulatory capital for operational risk.
Iz istih razloga skrbnički rizik za vrijednosne papire koji se drže u okviru veze s drugim CSD-om ne bi trebao podlijegati dodatnom regulatornom kapitalnom zahtjevu, već bi se trebao smatrati dijelom regulatornog kapitala za operativni rizik.
Similarly, custody risk faced by a CSD on own assets held by a custodian bank or other CSDs should not be double-counted and no additional regulatory capital should be required.
Slično tome, skrbnički rizik s kojim se suočava CSD za regulatorni kapital koji drži skrbnička banka ili drugi CSD ne bi se trebao računati dvostruko i ne bi se trebao zahtijevati dodatni regulatorni kapital.
A CSD may also face investment risks with regard to the assets that it owns or with regard to the investments that it makes using collateral, participants' deposits, loans to the participants or any other exposure under the allowed banking-type ancillary services.
CSD se može suočiti i s investicijskim rizicima u odnosu na imovinu koju posjeduje ili u odnosu na ulaganja koja provodi uporabom kolaterala, depozita sudionika, kredita koje odobrava sudionicima ili bilo kojeg drugog oblika izloženosti u okviru odobrenih pomoćnih usluga bankovnog tipa.
Investment risk is the risk of loss faced by a CSD when it invests its own or its participants' resources, such as collateral.
Investicijski rizik je rizik gubitka s kojim se suočava CSD kada ulaže vlastita sredstva ili sredstva sudionika, poput kolaterala.
Provisions set out in Directive 2013/36/EU of the European Parliament and of the Council [6], Regulation (EU) No 575/2013 and Delegated Regulation (EU) No 152/2013 are the appropriate benchmark for the purpose of establishing capital requirements to cover credit risk, counterparty credit risk and market risks that may arise from the investments of a CSD.
Odredbe Direktive 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća [6], Uredbe (EU) br. 575/2013 i Delegirane uredbe (EU) br. 152/2013 prikladno su mjerilo za određivanje kapitalnih zahtjeva za pokrivanje kreditnog rizika, kreditnog rizika druge ugovorne strane i tržišnih rizika koji mogu proizaći iz ulaganja CSD-a.
Given the nature of the activities of CSDs, a CSD assumes business risk due to potential changes in general business conditions that are likely to impair its financial position following a decline in its revenues or an increase in its expenses and that result in a loss that should be charged against its capital.
S obzirom na vrstu djelatnosti CSD-ova, CSD preuzima poslovni rizik uzrokovan potencijalnim promjenama općih poslovnih uvjeta koje mogu naštetiti njegovu financijskom položaju uslijed pada prihoda ili povećanja troškova i koje uzrokuju gubitak koji bi se trebao pokriti iz njegova kapitala.
Given that the level of business risk is highly dependent on the individual situation of each CSD and it can be caused by various factors, the capital requirements of this Regulation should be based on a CSD's own estimate and the methodology used by a CSD for such an estimate should be proportional to the scale and complexity of the CSD's activities.
S obzirom na to da razina poslovnog rizika u velikoj mjeri ovisi o pojedinačnoj situaciji svakog CSD-a i da taj rizik može biti uzrokovan raznim čimbenicima, kapitalni zahtjevi iz ove Uredbe trebali bi se temeljiti na vlastitoj procjeni CSD-a, a metodologija koju CSD upotrebljava za takvu procjenu trebala bi biti razmjerna opsegu i složenosti djelatnosti CSD-a.
A CSD should develop its own estimate of the capital required against business risk under a set of stress scenarios in order to cover the risks that are not already captured by the methodology used for operational risk.
CSD bi trebao izraditi vlastitu procjenu kapitala potrebnog za pokriće poslovnog rizika prema različitim scenarijima stresnih situacija radi pokrivanja rizika koji nisu već obuhvaćeni metodologijom koja se upotrebljava za operativni rizik.
In order to ensure a prudent level of the capital requirements for business risk when making a calculation based on self-designed scenarios, a minimum level of capital, should be introduced in the form of a prudential floor.
Da bi se osigurala razumna razina kapitalnih zahtjeva za poslovni rizik pri izračunu na temelju vlastitih scenarija, trebalo bi uvesti minimalnu razinu kapitala u obliku bonitetnog praga.
The minimum level of required capital for business risk should be aligned to similar requirements for other market infrastructures in related Union Acts such as Commission Delegated Regulation on capital requirements for central counterparties (‘CCPs’).
Minimalna razina kapitala potrebnog za pokrivanje poslovnog rizika trebala bi se uskladiti sa sličnim zahtjevima za druge tržišne infrastrukture u srodnim aktima Unije, primjerice Delegirana uredba Komisije o kapitalnim zahtjevima za središnje druge ugovorne strane (CCP-ovi).
The additional capital surcharge for risks related to banking-type ancillary services should cover all the risks related to the provision of intraday credit to participants or other CSD users.
Dodatnim kapitalnim zahtjevom za rizike povezane s pomoćnim uslugama bankovnog tipa trebali bi se pokriti svi rizici povezani s odobravanjem dnevnih kredita sudionicima ili drugim korisnicima CSD-a.
Where overnight or longer credit exposures result from the provision of intraday credit, the corresponding risks should be measured and addressed by using the methodologies already laid down in Part Three, Title II, Chapter 2, for the Standardised Approach, and Chapter 3, for the Internal Ratings Based Approach (IRB Approach), of Regulation (EU) No 575/2013, given that that Regulation provides prudential rules for measurement of credit risk resulting from overnight or longer credit exposures.
Ako iz odobravanja dnevnih kredita proizlaze prekonoćne ili dugotrajnije kreditne izloženosti, odgovarajući rizici trebali bi se mjeriti i rješavati uporabom metodologija koje su već utvrđene u trećem dijelu glavi II. poglavlju 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 za standardizirani pristup i poglavlju 3. Uredbe (EU) br. 575/2013 za pristup zasnovan na internim rejting-sustavima (IRB pristup), s obzirom na to da su tom Uredbom predviđena bonitetna pravila za mjerenje kreditnog rizika koji proizlazi iz prekonoćnih ili dugotrajnijih kreditnih izloženosti.
Intraday credit risks, however, require special treatment since the methodology for their measurement is not explicitly provided for in Regulation (EU) No 575/2013 or other applicable Union legislation.
Dnevni kreditni rizici, međutim, zahtijevaju posebno postupanje jer metodologija njihova mjerenja nije izričito predviđena Uredbom (EU) br. 575/2013 ili drugim primjenjivim zakonodavstvom Unije.
As a result, the methodology that specifically addresses intraday credit risk should be sufficiently risk-sensitive to take into account the quality of the collateral, the credit quality assessment of the participants and the actual observed intraday exposures.
Zbog toga bi metodologija koja se konkretno bavi dnevnim kreditnim rizikom trebala biti dovoljno osjetljiva na rizik kako bi se u obzir uzeli kvaliteta kolaterala, procjena kreditne kvalitete sudionika i stvarno zabilježene dnevne izloženosti.
At the same time, the methodology should provide proper incentives to the providers of banking-type ancillary services, including the incentive to collect the highest quality of collateral and select creditworthy counterparties.
Tom bi se metodologijom istodobno trebao pružiti odgovarajući poticaj pružateljima pomoćnih usluga bankovnog tipa, uključujući poticaj za prikupljanje kolaterala najveće kvalitete i odabir kreditno sposobnih drugih ugovornih strana.
Although providers of banking-type ancillary services have the obligation to properly assess and test the level and value of collateral and haircuts, the methodology used to determine the additional capital surcharge for intraday credit risk should nevertheless cater to and provide enough capital for the case where a sudden decrease in the value of the collateral exceeds estimates and results in partially uncollateralised residual credit exposures.
Iako pružatelji pomoćnih usluga bankovnog tipa imaju obvezu primjereno ocijeniti i ispitati razinu i vrijednost kolaterala i korektivnih faktora, metodologijom koja se upotrebljava za određivanje dodatnog kapitalnog zahtjeva za dnevni kreditni rizik trebalo bi ipak predvidjeti i osigurati dovoljan iznos kapitala ako iznenadno smanjenje vrijednosti kolaterala premaši procjene i uzrokuje djelomično neosigurane preostale kreditne izloženosti.
The calculation of the capital surcharge for risks arising from providing banking-type ancillary services requires taking into account past information on intraday credit exposures.
Pri izračunu kapitalnog zahtjeva za rizike proizašle iz pružanja pomoćnih usluga bankovnog tipa potrebno je uzeti u obzir informacije iz prošlosti o dnevnoj kreditnoj izloženosti.
As a result, in order to be able to calculate that capital surcharge, entities that provide banking-type ancillary services to users of CSD services in accordance with Article 54(2) of Regulation (EU) No 909/2014 (‘CSD-banking service providers’) should record at least one year of data concerning their intraday credit exposures.
Stoga, da bi mogli izračunati taj kapitalni zahtjev, subjekti koji pružaju pomoćne usluge bankovnog tipa korisnicima usluga CSD-ova u skladu s člankom 54. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 909/2014 („CSD-ovi koji pružaju bankovne usluge”) trebali bi evidentirati podatke za najmanje jednu godinu koji se odnose na njihove dnevne kreditne izloženosti.
Otherwise they are not able to identify the relevant exposures based on which the calculation is done.
U protivnom ne mogu utvrditi relevantne izloženosti na temelju kojih se provodi izračun.
Consequently, CSD-banking service providers should not be required to meet the own funds requirement corresponding to the capital surcharge until after they are able to collect all the information necessary to perform the calculation of the surcharge.
Zbog toga CSD-ovi koji pružaju bankovne usluge ne bi trebali biti obvezni ispuniti zahtjev za regulatornim kapitalom koji odgovara dodatnom kapitalnom zahtjevu sve dok ne uspiju prikupiti sve informacije potrebne za izračun zahtjeva.
Article 54(8) of Regulation (EU) No 909/2014 requires the development of rules to determine the additional capital surcharge referred to in point (d) of Article 54(3) and point (e) of Article 54(4) of that Regulation.
Člankom 54. stavkom 8. Uredbe (EU) br. 909/2014 propisuje se izrada pravila za utvrđivanje dodatnog kapitalnog zahtjeva iz članka 54. stavka 3. točke (d) i članka 54. stavka 4. točke (e) te Uredbe.
Further, Article 54 of that Regulation requires that additional surcharge reflects the intra-day credit risk resulting from the activities under Section C of the Annex to Regulation (EU) No 909/2014, and in particular the provisions of intraday credit to participants in a securities settlement system or other users of CSD services.
Nadalje, člankom 54. te Uredbe propisuje se da dodatni kapitalni zahtjev odražava dnevni kreditni rizik koji proizlazi iz djelatnosti iz odjeljka C Priloga Uredbi (EU) br. 909/2014, a osobito odobravanja dnevnih kredita sudionicima u sustavu za namiru vrijednosnih papira ili drugim korisnicima usluga CSD-ova.
Therefore, intraday credit risk exposure should also include the loss that a CSD-banking service provider would face if a borrowing participant were to default.
Stoga bi izloženost dnevnom kreditnom riziku trebala uključivati i gubitak koji bi pretrpio CSD koji pruža bankovne usluge ako sudionik koji se zadužuje ne bi ispunio svoje obveze.
Point (d) of Article 59(3) of Regulation (EU) No 909/2014 relating to the credit risk of a CSD-banking service provider requires the collection of ‘highly liquid collateral with minimal credit and market risk’.
Člankom 59. stavkom 3. točkom (d) Uredbe (EU) br. 909/2014 propisano je, u odnosu na kreditni rizik CSD-a koji pruža bankovne usluge, prikupljanje „visokoutrživih kolaterala s minimalnim kreditnim i tržišnim rizikom”.
Point (d) of Article 59(4) of Regulation (EU) No 909/2014 relating to the liquidity risk of a CSD-banking service provider, requires availability of ‘qualifying liquid resources’.
U odnosu na likvidnosni rizik CSD-a koji pruža bankovne usluge, člankom 59. stavkom 4. točkom (d) Uredbe (EU) br. 909/2014 propisana je dostupnost „kvalificiranih likvidnih sredstava”.
One such qualifying liquid resource is ‘highly liquid collateral’.
Među takva kvalificirana likvidna sredstva ubrajaju se „visokoutrživi kolaterali”.
While it is understandable that the terminology used in each of the two cases is different, given the different nature of the risks involved and the correspondence to different concepts in the regulation of credit and liquidity risk, they both relate to a similarly high quality of providers or assets.
Iako je razumljivo da je terminologija koja se upotrebljava u oba slučaja različita, s obzirom na razlike u naravi uključenih rizika i podudarnost s različitim kreditnim i likvidnosnim rizicima u uredbi, oba se odnose na slično visoku razinu kvalitete pružatelja ili imovine.
Therefore, it would be appropriate to require that the same conditions are met before a collateral or a liquidity resource in the form of collateral can qualify as pertaining to either the ‘highly liquid collateral with minimal credit and market risk' category’, or to the ‘qualifying liquid resources’ category, respectively.
Stoga bi bilo primjereno zahtijevati ispunjenje istih uvjeta prije nego što se za kolateral ili likvidno sredstvo u obliku kolaterala može smatrati da pripadaju kategoriji„visokoutrživog kolaterala s minimalnim kreditnim i tržišnim rizikom” ili kategoriji „kvalificiranih likvidnih sredstava”.
Point (d) of Article 59(3) of Regulation (EU) No 909/2014 requires that a CSD-banking service provider accepts highly liquid collateral with minimal credit and market risk to manage its corresponding credit risk.
Člankom 59. stavkom 3. točkom (d) Uredbe (EU) br. 909/2014 propisano je da CSD koji pruža bankovne usluge prihvati visokoutržive kolaterale s minimalnim kreditnim i tržišnim rizikom radi upravljanja svojim odgovarajućim kreditnim rizikom.
The same allows for other types of collateral than highly liquid collateral with minimal credit and market risk to be used in specific situations, with the application of an appropriate haircut.
Istom odredbom omogućuje se i uporaba drugih vrsta kolaterala, osim visokoutrživih kolaterala s minimalnim kreditnim i tržišnim rizikom, u posebnim situacijama uz primjenu odgovarajućeg korektivnog faktora.
To facilitate this, a clear hierarchy of the collateral quality should be set in order to distinguish which collateral should be acceptable to fully cover credit risk exposures, which collateral is acceptable as liquidity resource and which collateral, although remaining acceptable for mitigating credit risk, requires qualifying liquidity sources.
Da bi se to omogućilo, trebalo bi utvrditi jasnu hijerarhiju kvalitete kolaterala kako bi se razlikovalo koji bi kolaterali trebali biti prihvatljivi za potpuno pokrivanje izloženosti kreditnom riziku, koji su kolaterali prihvatljivi kao likvidno sredstvo, a za koje su kolaterale, iako su i dalje prihvatljivi za smanjenje kreditnog rizika, potrebna kvalificirana likvidna sredstva.
Collateral providers should not be impeded from freely substituting collateral depending on their availability of resources or their asset-liability management strategies.
Pružatelje kolaterala ne bi trebalo sprječavati da slobodno zamijene kolaterale ovisno o dostupnosti njihovih sredstava ili njihovim strategijama upravljanja imovinom i obvezama.
Thus, common collateral practices, such as the reliance on participants' pledge accounts, where the collateral is deposited by the participant in its pledged accounts in order to fully cover any credit exposure should be allowed to be used for substituting collateral as long as the quality and liquidity of the collateral is monitored and complies with the requirements of this Regulation.
Stoga bi se primjena uobičajene prakse u pogledu kolaterala, primjerice oslanjanje na založne račune sudionika, ako sudionik polaže kolaterale na svoje založne račune kako bi u potpunosti pokrio svaku kreditnu izloženost, trebala dopustiti kao zamjena za kolateral pod uvjetom da se prati kvaliteta i likvidnost kolaterala te da je u skladu sa zahtjevima iz ove Uredbe.
Under such pledge account arrangements, the collateral is deposited by the participant in his pledged accounts in order to fully cover any credit exposure.
U okviru takvih aranžmana založnih računa sudionik polaže kolateral na svoje založne račune da bi u potpunosti pokrio svaku kreditnu izloženost.
In addition, a CSD-banking service provider should accept collateral taking into account the hierarchy specified, but may perform the liquidation of the accepted collateral, where necessary, in the most efficient way following a participant's default.
Osim toga, CSD koji pruža bankovne usluge trebao bi prihvatiti kolateral uzimajući u obzir navedenu hijerarhiju, ali u slučaju neispunjenja obveza sudionika, ako je potrebno, može izvršiti unovčenje prihvaćenog kolaterala na najučinkovitiji način.
However, from a prudential viewpoint, a CSD-banking service provider should be able to monitor the availability of collateral, its quality and its liquidity on an ongoing basis to fully cover credit exposures.
Međutim s bonitetnog stajališta CSD koji pruža bankovne usluge trebao bi moći kontinuirano pratiti dostupnost kolaterala, njegovu kvalitetu i likvidnost radi potpune pokrivenosti kreditnih izloženosti.
It should also have arrangements in place with the borrowing participants to ensure that all the collateral requirements of this Regulation are met at all times.
Trebao bi imati uspostavljene i aranžmane sa sudionicima koji se zadužuju kako bi se osiguralo da su svi kolateralni zahtjevi iz ove Uredbe u svakom trenutku ispunjeni.
For the purposes of measuring intraday credit risk, CSD-banking service providers should be in a position to anticipate peak exposures for the day.
Za potrebe mjerenja dnevnog kreditnog rizika, CSD-ovi koji pružaju bankovne usluge trebali bi biti u mogućnosti predvidjeti najveće izloženosti za određeni dan.
This should not require a forecast of the exact number but should identify trends in those intraday exposures.
Time se ne bi trebala zahtijevati predviđanje točnog broja, nego bi se trebali utvrditi trendovi za te dnevne izloženosti.
This is further supported by the reference to ‘anticipate peak exposures’ also in Basel Committee on Banking Supervision standards [7].
I u standardima Bazelskog odbora za nadzor banaka [7] navodi se „predviđanje najvećih izloženosti”.
Title II of Part Three of Regulation (EU) No 575/2013 establishes the risk weights to be applied to credit exposures to the European Central Bank and other exempted entities.
U dijelu III. glavi II. Uredbe (EU) br. 575/2013 određeni su ponderi rizika koji se moraju primjenjivati na kreditne izloženosti prema Europskoj središnjoj banci i drugim izuzetim subjektima.
When measuring credit risk for regulatory purposes, such risk weights are widely understood as the best available reference.
Pri mjerenju kreditnog rizika u regulatorne svrhe, ti ponderi rizika općenito se smatraju najboljom dostupnom referentnom vrijednošću.
Therefore, the same methodology may be applied to intraday credit exposures.
Stoga se ista metodologija može primijeniti na dnevnu kreditnu izloženost.
However, in order to guarantee the conceptual soundness of that approach, some correction is needed, in particular, when carrying out the computations using the credit risk framework of Part Three, Title II, Chapter 2 for the Standardised Approach, and Chapter 3 for the IRB Approach, of Regulation (EU) No 575/2013, the intraday exposures should be considered as end-of-day exposures as this is the assumption of that Regulation.
Međutim, kako bi se osigurala konceptualna stabilnost tog pristupa, potrebni su neki ispravci, osobito pri provedbi izračuna uporabom okvira za kreditni rizik iz dijela III. glave II. poglavlja 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 za standardizirani pristup i poglavlja 3. Uredbe (EU) br. 575/2013 za IRB pristup, pri čemu bi se dnevne izloženosti trebale uzeti u obzir kao izloženosti na kraju dana jer je to pretpostavka na kojoj se temelji ta Uredba.