natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If necessary, correct the values of test substance concentration in water and fish obtained from the test for the recoveries and background values of controls.
Ako je potrebno, ispravljaju se vrijednosti koncentracije ispitivane tvari u vodi i ribi dobivene iz ispitivanja u odnosu na izdvojenu tvar i pozadinske vrijednosti kontrola.
The fish and water samples should be handled throughout in such a manner as to minimise contamination and loss (e.g. resulting from adsorption by the sampling device).
Pri rukovanju uzorcima riba i vode potrebno je stalno voditi računa o tome da se onečišćenje i gubici (npr. uslijed adsorpcije uređajem za uzorkovanje) svedu na najmanju moguću mjeru.
Analysis of fish samples
Analiza uzoraka riba
If radiolabelled materials are used in the test, it is possible to analyse for total radiolabel (i.e. parent and metabolites) or the samples may be cleaned up so that the parent substance can be analysed separately.
Ako se u ispitivanju upotrebljavaju radioaktivno obilježeni materijali, uzorke je moguće analizirati na ukupnu radioaktivnu oznaku (tj. polazna tvar i metaboliti) ili pročistiti tako da se polazni spoj može analizirati zasebno.
If the BCF is to be based on the parent substance, the major metabolites should be characterised, as a minimum at the end of the uptake phase (cf. paragraph 6).
Ako je vrijednost BCF-a potrebno temeljiti na polaznoj tvari, trebalo bi zabilježiti najvažnije metabolite, barem na kraju faze apsorpcije (vidjeti stavak 6.).
Major metabolites are those representing ≥ 10 % of total residues in fish tissues, those representing ≥ 5 % at two consecutive sampling points, those showing increasing levels throughout the uptake phase, and those of known toxicological concern.
Najvažniji su metaboliti oni koji čine ≥ 10 % ukupnih ostataka u tkivima riba, oni koji čine ≥ 5 % na dvije uzastopne točke uzorkovanja, oni kod kojih je uočeno povećanje razina tijekom faze apsorpcije i oni koji su toksikološki značajni.
If the BCF for the whole fish in terms of total radiolabelled residues is ≥ 500, it may be advisable — and for certain categories of substances such as pesticides strongly recommended — identifying and quantifying major metabolites.
Ako BCF za cijelu ribu u smislu ukupnih radioaktivno obilježenih ostataka iznosi ≥ 500, savjetuje se, a u slučaju određenih kategorija tvari poput pesticida svesrdno preporučuje, identificirati i kvantificirati najvažnije metabolite.
Quantification of such metabolites may be required by some regulatory authorities.
Određena regulatorna tijela mogla bi zahtijevati kvantifikaciju tih metabolita.
If degradates representing ≥ 10 % of total radiolabelled residues in the fish tissue are identified and quantified, then it is also recommended to identify and quantify degradates in the test water.
Ako se identificiraju i kvantificiraju proizvodi razgradnje koji čine ≥ 10 % ukupnih radioaktivno obilježenih ostataka u ribljim tkivima, preporučuje se da se ti proizvodi razgradnje identificiraju i kvantificiraju i u ispitnoj vodi.
Should this not be feasible, this should be explained in the report.
Ako to nije izvedivo, u izvješću je potrebno navesti objašnjenje.
The concentration of the test substance should usually be determined for each weighed individual fish.
Koncentraciju ispitivane tvari obično bi trebalo odrediti za svaku pojedinačnu izvaganu ribu.
If this is not possible, pooling of the samples on each sampling occasion may be done but pooling does restrict the statistical procedures which can be applied to the data, so an adequate number of fish to accommodate the desired pooling, statistical procedure and power should be included in the test.
Ako to nije moguće, može se udružiti uzorke pri svakom uzorkovanju, ali udruživanjem se ograničavaju statistički postupci koje se može primijeniti na podatke pa je u ispitivanje potrebno uključiti odgovarajući broj riba za izvršavanje željenog udruživanja, statistički postupak i snagu.
References (27) and (28) may be used as an introduction to relevant pooling procedures.
Kao uvod u relevantne postupke udruživanja može se pogledati literaturu (27. i 28.).
BCF should be expressed as normalised to a fish with a 5 % lipid content (based on wet weight) in addition to that derived directly from the study (cf .paragraph 21), unless it can be argued that the test substance does not accumulate primarily in lipids.
Vrijednost BCF-a trebalo bi izraziti kao normiranu za ribu sa sadržajem lipida od 5 % (na temelju mokre mase) uz onu dobivenu izravno iz ispitivanja (vidjeti stavak 21.), osim ako se može dokazati da se ispitivana tvar ne akumulira prvenstveno u lipidima.
The lipid content of the fish should be determined on each sampling occasion if possible, preferably on the same extract as that produced for analysis for the test substance, since the lipids often have to be removed from the extract before it can be analysed chromatographically.
Sadržaj lipida u ribi trebalo bi, kad god postoje uvjeti za to, utvrđivati pri svakom uzorkovanju, po mogućnosti na istom ekstraktu kao onome koji je dobiven za analizu ispitivane tvari jer je lipide često potrebno ukloniti iz ekstrakta prije kromatografske analize.
However, analysis of test substances often requires specific extraction procedures which might be in contradiction to the test methods for lipid determination.
Međutim, za analizu ispitivanih tvari često su potrebni posebni postupci ekstrakcije koji mogu biti protivni ispitnim metodama za utvrđivanje lipida.
In this case (until suitable non-destructive instrumental methods are available), it is recommended to employ a different strategy to determine the fish lipid content (cf. paragraph 56).
U tom se slučaju (dok ne budu dostupne odgovarajuće nedestruktivne instrumentalne metode) preporučuje primjena drukčije strategije za utvrđivanje sadržaja lipida u ribi (vidjeti stavak 56.).
Suitable methods should be used for determination of lipid content (20).
Za utvrđivanje sadržaja lipida potrebno je upotrebljavati prikladne metode (20.).
The chloroform/methanol extraction technique (29) may be recommended as standard method (30), but the Smedes-method (31) is recommended as an alternative technique.
Tehnika ekstrakcije kloroformom/metanolom (29.) može se preporučiti kao standardna metoda (30.), ali kao alternativna metoda preporučuje se Smedesova metoda (31.).
This latter method is characterised by a comparable efficiency of extraction, high accuracy, the use of less toxic organic solvents and ease of performance.
Potonju metodu odlikuje usporediva učinkovitost ekstrakcije, visoka razina točnosti, upotreba manje toksičnih organskih otapala i jednostavnost provedbe.
Other methods for which accuracy compares favourably to the recommended methods could be used if properly justified.
Moguće je primijeniti i druge metode kod kojih je točnost veća nego kod preporučenih metoda, ako se tu primjenu opravda na odgovarajući način.
It is important to give details of the method used.
Važno je navesti pojedinosti o primijenjenoj metodi.
Fish growth measurement
Mjerenje rasta riba
At the start of the test, five to ten fish from the stock population need to be weighed individually and their total length measured.
Na početku ispitivanja potrebno je pojedinačno izvagati pet do deset riba iz matične populacije te izmjeriti njihovu ukupnu dužinu.
These can be the same fish used for lipid analysis (cf. paragraph 56).
To mogu biti iste ribe koje su upotrijebljene za analizu lipida (vidjeti stavak 56.).
The weight and length of fish used for each sampling event from both test and control groups should be measured before chemical or lipid analysis is conducted.
Masu i dužinu riba koje su upotrijebljene za svako uzorkovanje iz ispitnih i kontrolnih skupina trebalo bi mjeriti prije provođenja kemijske analize ili analize lipida.
The measurements of these sampled fish can be used to estimate the weight and length of fish remaining in the test and control tanks (cf. paragraph 45).
Mjerenjem tih uzorkovanih riba moguće je procijeniti masu i dužinu riba preostalih u ispitnom i kontrolnom akvariju (vidjeti stavak 45.).
The uptake curve of the test substance should be obtained by plotting its concentration in/on fish (or specified tissues) in the uptake phase against time on arithmetic scales.
Krivulju apsorpcije ispitivane tvari trebalo bi dobiti grafičkim prikazom njezine koncentracije u/na ribi (ili navedenim tkivima) u fazi apsorpcije u odnosu na vrijeme na aritmetičkoj skali.
If the curve has reached a plateau, that is, become approximately asymptotic to the time axis, the steady-state BCF (BCFSS) should be calculated from:
Ako krivulja dosegne plato, odnosno postane približno asimptotična u odnosu na vremensku os, vrijednosti BCF-a u stabilnom stanju (BCFSS) trebalo bi izračunati na sljedeći način:
at steady-statemean
u stabilnom stanjusrednja vrijednost
The development of Cf may be influenced by fish growth (cf. paragraphs 72 and 73).
Na promjenu vrijednosti Cf može utjecati rast riba (vidjeti stavke 72. i 73.).
The mean exposure concentration (Cw) is influenced by variation over time.
Na prosječnu koncentraciju pri izlaganju (Cw) utječe varijacija tijekom vremena.
It can be expected that a time-weighted average concentration is more relevant and precise for bioaccumulation studies, even if variation is within the appropriate validity range (cf. paragraph 24).
Može se očekivati da vremenski ponderirana prosječna koncentracija bude važnija i preciznija za ispitivanja bioakumulacije, čak i ako se varijacija nalazi unutar odgovarajućeg raspona valjanosti (vidjeti stavak 24.).
A time weighted average (TWA) water concentration can be calculated according to Appendix 5, section 1.
Vremenski ponderirana prosječna koncentracija u vodi može se izračunati u skladu s Dodatkom 5. odjeljkom 1.
The kinetic bioconcentration factor (BCFK) should be determined as the ratio k1/k2, the two first order kinetic rate constants.
Kinetički faktor biokoncentracije (BCFK) trebalo bi utvrđivati kao omjer vrijednosti k1/k2, dviju konstanti brzine kinetike prvog reda.
Rate constants k1 and k2 and BCFK can be derived by simultaneously fitting both the uptake and the depuration phase.
Konstante brzine k1 i k2 te vrijednost BCFK mogu se dobiti istovremenom prilagodbom faze apsorpcije i faze izlučivanja.
If the uptake and/or depuration curve is obviously not first order, then more complex models should be employed (see references in Appendix 5 and advice from a biostatistician and/or pharmacokineticist sought.
Ako je očito da krivulja apsorpcije i/ili izlučivanja nije prvog reda, trebalo bi primijeniti složenije modele (vidjeti literaturu u Dodatku 5.) i potražiti savjet biostatističara i/ili farmakokinetičara.
Fish weight/length data
Podaci o masi/dužini riba
Individual fish wet weights and total lengths for all sampling intervals are tabulated separately for test and control groups during the uptake (including stock population for start of uptake) and depuration phases.
Mokre mase pojedinačnih riba i njihove ukupne dužine u svim intervalima uzorkovanja iskazuju se odvojeno za ispitne i kontrolne skupine tijekom faza apsorpcije (uključujući matičnu populaciju na početku apsorpcije) i izlučivanja.
In each individual fish the measured weight and length should be linked to the analysed chemical concentration, for example using a unique identifier code for each sampled fish.
Kod svake pojedinačne ribe izmjerenu masu i dužinu trebalo bi povezati s koncentracijom analizirane kemikalije, na primjer upotrebom koda jedinstvenog identifikatora za svaku uzorkovanu ribu.
Weight is the preferred measure of growth for the purposes of correcting kinetic BCF values for growth dilution (see paragraph 73 and Appendix 5 for the method used to correct data for growth dilution).
Za utvrđivanje rasta u svrhu ispravljanja vrijednosti kinetičkog BCF-a u odnosu na razrjeđivanje zbog rasta prednost se daje masi (vidjeti stavak 73. i Dodatak 5. za metodu koja se upotrebljava za ispravljanje podataka o razrjeđenju zbog rasta).
Growth-Dilution Correction and Lipid Normalisation
Ispravljanje razrjeđenja zbog rasta i normiranje lipida
Fish growth during the depuration phase can lower measured chemical concentrations in the fish with the effect that the overall depuration rate constant (k2) is greater than would arise from removal processes (e.g. respiration, metabolism, egestion) alone.
Zbog rasta riba tijekom faze izlučivanja može doći do snižavanja koncentracija mjerene kemikalije u ribama što za posljedicu ima povećanje konstante brzine izlučivanja (k2) veće od onog do kojeg bi došlo samo u postupcima uklanjanja (npr. disanje, metabolizam, izlučivanje).
Kinetic bioconcentration factors should be corrected for growth dilution.
Kinetičke faktore biokoncentracije trebalo bi ispraviti u odnosu na razrjeđenje zbog rasta.
A BCFSS will also be influenced by growth, but no agreed procedure is available to correct a BCFSS for growth.
Na vrijednost BCFSS isto će tako utjecati rast, ali ne postoji dogovoren postupak za ispravljanje vrijednosti BCFSS u odnosu na rast.
In cases of significant growth, the BCFK, corrected for growth (BCFKg), should also be derived as it may be a more relevant measure of the bioconcentration factor.
U slučaju znatnog rasta trebalo bi utvrditi i vrijednost BCFK ispravljenu u odnosu na rast (BCFKg) jer ona može biti važnija mjera faktora biokoncentracije.
Lipid contents of test fish (which are strongly associated with the bioaccumulation of hydrophobic substances) can vary enough in practice such that normalisation to a set fish lipid content (5 % w/w) is necessary to present both kinetic and steady-state bioconcentration factors in a meaningful way, unless it can be argued that the test substance does not primarily accumulate in lipid (e.g. some perfluorinated substances may bind to proteins).
Sadržaj lipida u ispitnim ribama (koji je u znatnoj mjeri povezan s bioakumulacijom hidrofobnih tvari) može u praksi varirati toliko da je potrebno normirati utvrđen sadržaj lipida u ribi (5 % mokre mase) kako bi i kinetički faktor biokoncentracije i faktor biokoncentracije u stabilnom stanju bili predstavljeni na značajan način, osim ako se može dokazati da se ispitivana tvar ne akumulira ponajprije u lipidima (npr. određene perfluorirane tvari mogu se vezati uz proteine).
Equations and examples for these calculations can be found in Appendix 5.
Jednadžbe i primjeri za te izračune dostupni su u Dodatku 5.
To correct a kinetic BCF for growth dilution, the depuration rate constant should be corrected for growth.
Kako bi se kinetički BCF ispravio u odnosu na razrjeđenje zbog rasta, konstantu brzine izlučivanja potrebno je ispraviti u odnosu na rast.
This growth-corrected depuration rate constant (k2g) is calculated by subtracting the growth rate constant (kg, as obtained from the measured weight data) from the overall depuration rate constant (k2).
Tu se konstantu brzine izlučivanja ispravljenu u odnosu na rast (k2g) izračunava oduzimanjem konstante brzine rasta (kg, dobiven iz podataka o izmjerenoj masi) od ukupne konstante brzine izlučivanja (k2).
The growth-corrected kinetic bioconcentration factor is then calculated by dividing the uptake rate constant (k1) by the growth-corrected depuration rate constant (k2g) (cf. Appendix 5).
Kinetički faktor biokoncentracije ispravljen u odnosu na rast tada se izračunava dijeljenjem konstante brzine apsorpcije (k1) s konstantom brzine izlučivanja ispravljenom u odnosu na rast (k2g) (vidjeti Dodatak 5.).
In some cases this approach is compromised.
U nekim je slučajevima taj pristup neprikladan.
For example, for very slowly depurating substances tested in fast growing fish, the derived k2g may be very small and so the error in the two rate constants used to derive it becomes critical, and in some cases kg estimates can be larger than k2.
Na primjer, kod tvari koje se izlučuju vrlo polako i ispituju u ribama koje brzo rastu, dobivena vrijednost k2g može biti vrlo mala pa pogreška u dvjema konstantama brzina upotrijebljenima za dobivanje te vrijednosti postaje kritična te u nekim slučajevima procijenjena vrijednost kg može biti viša od vrijednosti k2.
An alternative approach that circumvents the need for growth dilution correction involves using mass of test substance per fish (whole fish basis) depuration data rather than the usual mass of test substance per unit mass of fish (concentration) data.
U drugom se pristupu, kojim se zaobilazi potreba za ispravljanjem u odnosu na razrjeđenje zbog rasta, upotrebljavaju podaci o masi izlučivanja ispitivane tvari po ribi (na temelju cijele ribe), a ne uobičajeni podaci o masi ispitivane tvari po jediničnoj masi ribe (koncentracija).
This can be easily achieved as tests according to this TM should link recorded tissue concentrations to individual fish weights.
To je lako postići jer bi se u okviru ispitivanja u skladu s ovom ispitnom metodom trebale povezivati zabilježene koncentracije u tkivu s masama pojedinačnih riba.
The simple procedure for doing this is outlined in Appendix 5.
Jednostavan postupak za to opisan je u Dodatku 5.
Note that k2 should still be reported even if this alternative approach is used.
Treba napomenuti da bi o vrijednosti k2 trebalo izvijestiti čak i ako se upotrebljava ovaj alternativni pristup.
Kinetic and steady-state bioconcentration factors should also be reported relative to a default fish lipid content of 5 % (w/w), unless it can be argued that the test substance does not primarily accumulate in lipid.
O faktorima kinetičke biokoncentracije i biokoncentracije u stabilnom stanju trebalo bi izvijestiti i u odnosu na zadani sadržaj lipida u ribi od 5 % (mokra masa), osim ako se može dokazati da se ispitivana tvar ne akumulira ponajprije u lipidima.
Fish concentration data, or the BCF, are normalised according to the ratio between 5 % and the actual (individual) mean lipid content (in % wet weight) (cf. Appendix 5).
Podaci o koncentraciji u ribama ili vrijednost BCF-a normiraju se u skladu s omjerom između 5 % i stvarnog (pojedinačnog) prosječnog sadržaja lipida (u % mokre mase) (vidjeti stavak 5.).
If chemical and lipid analyses have been conducted on the same fish, then individual fish lipid normalised data should be used to calculate a lipid-normalised BCF.
Ako kemijska analiza i analiza lipida nisu provedene na istoj ribi, normirane podatke o pojedinačnom sadržaju lipida u ribi trebalo bi upotrijebiti za izračun vrijednosti BCF-a normirane u odnosu na lipide.
Alternatively, if the growth in control and exposed fish is similar, the lipid content of control fish alone may be used for lipid-correction (cf. paragraph 56).
Druga je mogućnost, ako je rast kontrolnih i izloženih riba sličan, upotrijebiti samo sadržaj lipida u kontrolnim ribama za ispravljanje lipida (vidjeti stavak 56.).
A method for calculating a lipid-normalised BCF is described in Appendix 5.
Metoda izračunavanja vrijednosti BCF-a normirane u odnosu na lipide opisana je u Dodatku 5.
The results should be interpreted with caution where measured concentrations of test solutions occur at levels near the detection limit of the analytical method.
Rezultate je potrebno tumačiti s oprezom ako se izmjerene koncentracije ispitnih otopina kreću u blizini granice detekcije analitičke metode.
Average growth in both test and control groups should in principle not be significantly different to exclude toxic effects.
Prosječan se rast u ispitnim i kontrolnim skupinama u načelu ne bi trebao znatno razlikovati kako bi se isključili toksični učinci.
The growth rate constants or the growth curves of the two groups should be compared by an appropriate procedure [36]).Clearly defined uptake and depuration curves are an indication of good quality bioconcentration data.
Konstante brzine rasta ili krivulje rasta tih dviju skupina trebalo bi usporediti s pomoću odgovarajućeg postupka [36]).Jasno definirane krivulje apsorpcije i izlučivanja ukazuju na dobru kvalitetu podataka o biokoncentraciji.
For the rate constants, the result of a χ2 goodness-of-fit-test should show a good fit (i.e. small measurement error percentage (32)) for the bioaccumulation model, so that the rate constants can be considered reliable (cf. Appendix 5).
Za konstante brzine rezultati χ2 testa prikladnosti trebali bi ukazivati na dobru razinu prikladnosti (odnosno, na niski postotak pogrešaka u mjerenju (32.)) modela bioakumulacije kako bi se konstante brzine mogle smatrati pouzdanima (vidjeti Dodatak 5.).
If more than one test concentration is used, the variation in uptake/depuration constants between the test concentrations should be less than 20 % [37].
Ako se upotrebljava više od jedne ispitne koncentracije, razlike u konstantama apsorpcije/izlučivanja između ispitnih koncentracija trebale bi iznositi manje od 20 % [37].
If not, concentration dependence could be indicated.
U suprotnome bi se mogla utvrditi ovisnost o koncentraciji.
Observed significant differences in uptake/ depuration rate constants between the applied test concentrations should be recorded and possible explanations given.
Ako se uoče značajne razlike u konstantama brzine apsorpcije/izlučivanja između primijenjenih ispitnih koncentracija, to treba zabilježiti i dati moguća objašnjenja.
Generally, the 95 % confidence limit of BCFs from well-designed studies approach ± 20 % of the derived BCF.
Općenito se granica pouzdanosti od 95 % vrijednosti BCF-ova kod dobro strukturiranih ispitivanja nalazi blizu ±20 % izvedenog BCF-a.
If two or more concentrations are tested, the results of both or all concentrations are used to examine whether the results are consistent and to show whether there is concentration dependence.
Ako se ispituju dvije koncentracije ili više njih, provjerava se dosljednost rezultata za obje ili sve koncentracije te utvrđuje postoji li ovisnost o koncentraciji.
If only one concentration is tested to reduce the use of animals and/or resources, justification of the use of one concentration should be given.
Ako se ispituje samo jedna koncentracija radi smanjene upotrebe životinja i/ili sredstava, to bi trebalo opravdati.
The resulting BCFSS is doubtful if the BCFK is significantly larger than the BCFSS, as this can be an indication that steady-state has not been reached or growth dilution and loss processes have not been taken into account.
Dobiveni BCFSS dvojben je ako je vrijednost BCFK znatno veća od vrijednosti BCFSS jer to može ukazivati na činjenicu da nije postignuto stabilno stanje ili da nisu uzeti u obzir razrjeđenje zbog rasta i procesi kojima nastaju gubici.
In cases where the BCFSS is very much higher than the BCFK, the derivation of the uptake and depuration rate constants should be checked for errors and re-evaluated.
U slučajevima kad je vrijednost BCFSS mnogo viša od vrijednosti BCFK, potrebno je provjeriti postoje li pogreške u dobivenim konstantama brzine apsorpcije i izlučivanja te ih ponovno izračunati.
A different fitting procedure might improve the estimate of BCFK (cf. Appendix 5).
Različitim bi se postupkom prilagođavanja moglo bolje procijeniti vrijednost BCFK (vidjeti Dodatak 5.).
Apart from the test substance information indicated in paragraph 3, the test report includes the following information:
Osim informacija o ispitivanoj tvari navedenih u stavku 3., u izvješće o ispitivanju uključuju se i informacije u nastavku.
Test substance:
Za ispitivanu tvar:
Physical nature and, where relevant, physicochemical properties;
fizičko stanje i, prema potrebi, fizičko-kemijska svojstva,
Chemical identification data, such as IUPAC or CAS name, CAS number, SMILES or InChI code, structural formula, purity, chemical identity of impurities as appropriate and practically feasible, etc. (including the organic carbon content, if appropriate).
podaci za identifikaciju kemikalije, poput IUPAC ili CAS naziva, CAS broja, SMILES ili InChI koda, strukturne formule, čistoće, kemijskog identiteta nečistoća prema potrebi i ako je praktično izvedivo itd. (uključujući sadržaj organskog ugljika, prema potrebi),