natgillin/translations-raw huggingface dataset:
On that point, the Court indicated that the imputability to the State of a measure taken by a public undertaking might be inferred from a set of indicators arising from the circumstances of the case and the context in which that measure was taken [58].
U tom je pogledu Sud naveo da se mogućnost pripisivanja mjere koju poduzima javno poduzeće državi može izvesti iz skupa pokazatelja koji proizlaze iz okolnosti slučaja i konteksta u kojem je ta mjera poduzeta [58].
Such indicators can be the integration of the undertaking into the structures of the public administration, the nature of its activities and the exercise of the latter on the market in normal conditions of competition with private operators, the legal status of the undertaking (in the sense of it being subject to public law or ordinary company law), the intensity of the supervision exercised by the public authorities over the management of the undertaking, or any other indicator showing, in the particular case, an involvement by the public authorities in the adoption of a measure or the unlikelihood of their not being involved, having regard also to the compass of the measure, its content or the conditions which it contains [59].
Takvi pokazatelji mogu uključivati integraciju poduzeća u strukture javne uprave, prirodu njegovih djelatnosti i obavljanje potonjih na tržištu u uobičajenim uvjetima tržišnog natjecanja s privatnim subjektima, pravni status poduzeća (podliježe li javnom pravu ili pravu trgovačkih društava), intenzitet nadzora javnih tijela nad upravljanjem poduzeća ili bilo koji drugi pokazatelj koji, u konkretnom slučaju, ukazuje na uključenost javnih tijela u donošenje mjere ili nevjerojatnost da javna tijela nisu bila uključena, imajući u vidu i opseg mjere, njezin sadržaj ili uvjete koje sadržava [59].
As stated in recital 135 and the following, Germany submitted that the measures taken by Fraport in relation to Frankfurt Hahn airport were not imputable to the State.
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 135. i dalje, Njemačka je navela da se mjere koje je Fraport poduzeo u pogledu Zračne luke Frankfurt Hahn ne mogu pripisati državi.
In this regard, Germany referred especially to §76 of the AktG and to judgments under German law according to which the management board of an Aktiengesellschaft has a large discretion to act with regard to the day-to-day business of the company and insofar acts independently of its shareholders.
U tom je pogledu Njemačka posebno uputila na članak 76. AktG-a i presude prema njemačkom pravu prema kojima uprava dioničkog društva (njem. Aktiengesellschaft) ima velike diskrecijske ovlasti djelovanja u pogledu svakodnevnog poslovanja društva i u tom pogledu djeluje neovisno od njegovih dioničara.
Germany also referred to a judgment of the German Federal Court, the Bundesgerichtshof, in which that court noted that the public shareholders were not able to have an influence on individual decisions taken in day-to-day business, but could only provide the general framework and guiding supervision of Fraport.
Njemačka je uputila i na presudu Njemačkog saveznog suda (njem. Bundesgerichtshof) u kojoj je taj Sud napomenuo da javni dioničari ne mogu utjecati na pojedinačne odluke koje se donose u svakodnevnom poslovanju, nego mogu samo pružiti opći okvir i savjetodavni nadzor društva Fraport.
According to Germany, this special nature of the Aktiengesellschaft was also recognised in relation to EU public procurement law in the Court's judgment in case Stadtwerke Brixen AG [60].
Prema navodima Njemačke ta specifična priroda njemačkog dioničkog društva prepoznata je u pogledu prava EU-a o javnoj nabavi i u presudi Suda u predmetu Stadtwerke Brixen AG [60].
Therefore, as regards the involvement of the public shareholders in the decision-making at the general meeting of shareholders, Germany argued that a vote by the meeting of shareholders did not constitute anything more than a mere exercise of their lawful rights and obligations as shareholders.
Stoga je u pogledu uključivanja javnih dioničara u odlučivanje na Glavnoj skupštini dioničara Njemačka tvrdila da je glasovanje Skupštine dioničara predstavljalo samo izvršavanje njihovih zakonskih prava i obveza u svojstvu dioničara.
Germany also rejected the notion that any of the other indications from the Stardust Marine judgment, mentioned in recital 315, were present.
Njemačka je odbila navod da su prisutne bilo koji drugi navodi iz presude Stardust Marine, navedene u uvodnoj izjavi 315.
As a preliminary remark, the Commission points out that the fact that a State owned company is a company incorporated under private law alone cannot — having regard to the autonomy which that legal form is capable of conferring upon it — be regarded as sufficient to exclude imputability of its actions to the State [61].
Kao prvo, Komisija ističe da se sama činjenica da je društvo u vlasništvu države društvo koje je osnovano prema privatnom pravu, uzimajući u obzir autonomiju koja se može dodijeliti tim pravnim oblikom, ne može smatrati dostatnom za isključivanje mogućnosti pripisivanja njegovih postupaka državi [61].
No distinction should be drawn between cases where aid is granted directly by the State and cases where it is granted by public or private bodies established or appointed by the State to administer the aid [62].
Ne bi trebalo praviti razliku između slučajeva kada je potpora dodijeljena izravno iz državnih sredstava i slučajeva kada je dodjeljuju javna ili privatna tijela koja osniva ili imenuje država kako bi upravljala potporom [62].
In addition, the Commission notes that the judgment rendered by the German Bundesgerichtshof in 1999 [63] concerns criminal proceedings.
Osim toga, Komisija napominje da se presuda koju je Njemački savezni sud donio 1999. [63] odnosi na kazneni postupak.
In those proceedings, the question at last instance was whether a former employee of Fraport could be charged with the offence of ‘corruption of an employee’ or ‘corruption of a public official’, so the question arose whether Fraport was to be viewed as an ‘other administration’ according to the German criminal code [64].
U tom je postupku pitanje na najvišem stupnju bilo može li se nekadašnjeg zaposlenika društva Fraport optužiti za kazneno djelo „korupcije zaposlenika” ili „korupcije javnog službenika”; stoga se postavilo pitanje može li se Fraport smatrati „drugom upravom” prema njemačkom Kaznenom zakoniku [64].
Therefore, the case is in no way connected to the question whether an action of Fraport can be seen as imputable to the State under State aid rules, but only clarifies that an employee by Fraport is not a public official and Fraport cannot be considered as part of the public administration in the meaning of the German criminal code.
Stoga taj predmet ni na koji način nije povezan s pitanjem može li se postupak društva Fraport pripisati državi u skladu s pravilima o državnim potporama, nego se u njemu samo pojašnjava da zaposlenik društva Fraport nije javni službenik i da se Fraport ne može smatrati javnom upravom u smislu njemačkog Kaznenog zakonika.
Also as concerns the other judgment of the Bundesgerichtshof presented by Germany [65], the Commission notes that that judgment, as the case of Parking Brixen [66], concerned the criterion of public control over an undertaking in the sense of Union public procurement rules.
U pogledu druge presude Njemačkog saveznog suda koju je dostavila Njemačka [65] Komisija napominje da se ta presuda, kao i predmet Parking Brixen [66], odnosila na kriterij javne kontrole nad poduzetnikom u smislu pravila Unije o javnoj nabavi.
It does not concern the question of imputability under State aid law.
Ne odnosi se na pitanje mogućnosti pripisivanja u skladu s pravom o državnim potporama.
Furthermore, while it may be that the management board of an Aktiengesellschaft can act independently of its public shareholders when day-to-day business decisions are taken, because of its shareholder structure (with 70 % of its shareholders being public) and the consortium agreement between its public shareholders Fraport nevertheless considers itself as a ‘dependent, publicly held undertaking’ [67] (as reported in each annual financial report between 2001 and 2006).
Nadalje, iako pri donošenju odluka o svakodnevnom poslovanju uprava njemačkog dioničkog društva može djelovati neovisno od njegovih javnih dioničara, Fraport se zbog svoje strukture dioničara (od kojih su 70 % njegovih dioničara javni) i ugovora o konzorciju između njegovih javnih dioničara ipak smatra „ovisnim poduzećem u državnom vlasništvu” [67] (kako je iskazano u svim godišnjim financijskim izvještajima od 2001. do 2006.).
Moreover, several factors indicate that the 2001 capital increase is in fact imputable to the State.
Osim toga, nekoliko čimbenika upućuje na to da se povećanje kapitala iz 2001. de facto može pripisati državi.
First of all, the Commission considers that the 2001 capital increase cannot be considered out of context, but must be viewed in the light of the political and legal situation of Fraport at that time.
Kao prvo, Komisija smatra da se povećanje kapitala iz 2001. ne može razmatrati izvan konteksta, nego da se mora tumačiti s obzirom na političku i pravnu situaciju u društvu Fraport u to vrijeme.
Those circumstances and facts clearly indicate that the measure would not have been adopted but for the involvement of the State.
Tim se okolnostima i činjenicama jasno upućuje na to da se mjera nikad ne bi donijela da država nije bila uključena.
According to the minutes of Fraport's supervisory board meeting on 26 September 1997, the authorities of Land Rhineland-Palatinate offered Fraport to become involved in Frankfurt Hahn airport, since ‘Land Rhineland-Palatinate wished, through the involvement of [Fraport] in [FFHG] to strengthen the development of employment opportunities, and since it expected an increase in air traffic’.
Prema zapisniku sa sastanka Nadzornog odbora društva Fraport od 26. rujna 1997. nadležna tijela savezne pokrajine Porajnje-Falačka ponudila su društvu Fraport da se uključi u Zračnu luku Frankfurt Hahn jer je „savezna pokrajina Porajnje-Falačka željela uključivanjem [društva Fraport] u [FFHG] poboljšati mogućnosti zapošljavanja i jer je očekivala povećanje zračnog prometa”.
After Fraport had become a shareholder in FFHG with a share of 64 % on 1 January 1998, according to the minutes of the supervisory board meeting of 10 May 1999, ‘the government of Land Rhineland-Palatinate [has] turned to the prime minister of Land Hesse with the request for a stronger commitment of [Fraport] at Hahn [airport]’.
Nakon što je Fraport 1. siječnja 1998. postao član društva FFHG s udjelom od 64 %, prema zapisniku sa sastanka Nadzornog odbora od 10. svibnja 1999., „savezna pokrajina Porajnje-Falačka obratila se predsjedniku vlade savezne pokrajine Hessen sa zahtjevom za povećanje obveze [društva Fraport] u [Zračnoj luci] Hahn”.
For this purpose, Fraport was to take over the shares which Holding Hahn and Weiss and Freytag still held in the airport (see recital 17).
U tu je svrhu Fraport trebao preuzeti udjele koje su Holding Hahn i Weiss & Freytag još uvijek držali u Zračnoj luci (vidjeti uvodnu izjavu 17.).
The minutes state furthermore that Fraport should not be penalised ‘if it does not reach regional political goals, e.g. number of employment opportunities’ and that ‘the negotiations between Fraport and the Land about points of discussion have begun’.
U zapisniku se navodi da Fraport ne bi trebalo kazniti „ako ne postigne ciljeve regionalne politike, npr. broj mogućih radnih mjesta” i da su „počeli pregovori između društva Fraport i savezne pokrajine o točkama koje su predmet rasprave”.
Finally, the minutes express that ‘public funds should be used as much as possible’ for the development of the airport and that, in order to speed up the process of collecting these funds, ‘Land Rhineland-Palatinate has already established a working group in the Ministry of Economy, of which Fraport is also a member’.
Konačno, u zapisniku je navedeno da bi „javna sredstva trebalo upotrebljavati što je više moguće” za razvoj Zračne luke, a kako bi se ubrzao postupak prikupljanja tih sredstava „savezna pokrajina Porajnje-Falačka već je osnovala radnu skupinu u Ministarstvu gospodarstva, čiji je član i Fraport”.
Those minutes show that Fraport was being used as a vehicle by Land Rhineland-Palatinate and Land Hessen in order to pursue regional and structural political goals, such as creating more jobs in the region.
Iz tog je zapisnika vidljivo da savezna pokrajina Porajnje-Falačka i savezna pokrajina Hessen Fraport upotrebljavaju za postizanje ciljeva regionalne i strukturne politike, kao što je otvaranje više radnih mjesta u regiji.
Since Fraport was still a publicly held undertaking at that time, its supervisory board, whose members were nominated to a large extent (at least half of the supervisory board) by the public shareholders, had the power to approve the basic agreement of 31 August 1999 (‘Grundlagenvereinbarung’) [68] and to authorise the management board to conclude the 2001 PLTA [69].
Budući da je Fraport u to vrijeme još uvijek bio poduzetnik u državnom vlasništvu, njegov Nadzorni odbor, čije su članove u velikoj mjeri (najmanje polovinu Nadzornog odbora) imenovali javni dioničari, imao je ovlast odobriti Osnovni ugovor od 31. kolovoza 1999. (njem. Grundlagenvereinbarung [68]) te ovlastiti Upravu da sklopi Ugovor o prijenosu dobiti i gubitka iz 2001. [69].
Land Rhineland-Palatinate also made its support and public funding conditional upon the conclusion of the 2001 PLTA, as can be seen from the basic agreement of 31 August 1999 [70].
Osim toga, savezna pokrajina Porajnje-Falačka uvjetovala je svoju potporu i javno financiranje sklapanjem Ugovora o prijenosu dobiti i gubitka iz 2001., kao što se može vidjeti iz Osnovnog ugovora od 31. kolovoza 1999. [70].
Therefore, through the political involvement of the two Länder, directly on a political level and indirectly through the supervisory board and as the public shareholders of Fraport, Fraport was involved with FFHG and signed the 2001 PLTA for taking over the losses of FFHG until at least 2005.
Stoga se zbog političkog uključivanja dviju saveznih pokrajina, izravno na političkoj razini i neizravno preko Nadzornog odbora i javnih dioničara društva Fraport, Fraport uključio u FFHG i potpisao Ugovor o prijenosu dobiti i gubitka iz 2001. radi preuzimanja gubitaka FFHG-a najmanje do 2005.
Furthermore, §13 of FFHG's articles of association [71] stated that until 31 December 2027 any sale of shares by one of the shareholders would have to be authorised in writing by the other shareholders.
Nadalje, u članku 13. Društvenog ugovora [71] FFHG-a navedeno je da do 31. prosinca 2027. svaku prodaju udjela jednog od članova društva moraju odobriti ostali članovi društva u pisanom obliku.
Since FFHG only had two shareholders at that time, Fraport and Land Rhineland-Palatinate, this meant that Fraport needed the agreement in writing from Land Rhineland-Palatinate in order to sell its shares.
Budući da je FFHG u to vrijeme imao samo dva člana društva, Fraport i saveznu pokrajinu Porajnje-Falačka, to je značilo da je društvu Fraport za prodaju svojih udjela trebala pisana suglasnost savezne pokrajine Porajnje-Falačka.
This effectively meant that the Land could hinder Fraport from leaving the FFHG project.
To je stvarno značilo da je savezna pokrajina mogla spriječiti izlazak društva Fraport iz projekta FFHG-a.
Already in 2001, when the 2001 capital increase was discussed, it appeared that the management of FFHG was in direct negotiations with Land Hesse and Land Rhineland-Palatinate [72].
Već se 2001., kad se raspravljalo o povećanju kapitala iz 2001., činilo da je Uprava FFHG-a u izravnim pregovorima sa saveznom pokrajinom Hessen i saveznom pokrajinom Porajnje-Falačka [72].
It should be noted that Land Hesse was at that point in time not yet FFHG's shareholder, but a shareholder of Fraport (with a 45,2 % shareholding).
Trebalo bi napomenuti da u tom trenutku savezna pokrajina Hessen još nije bila član društva FFHG, ali je bila dioničar društva Fraport (s 45,2 % dionica).
Against that political and legal background, it then became evident in January 2001 [73] that further investments into FFHG were urgently needed in order to allow FFHG to become profitable.
S obzirom na taj politički i pravni kontekst tada je u siječnju 2001. [73] postalo jasno da su hitno potrebna dodatna ulaganja u FFHG kako bi FFHG postao profitabilan.
In that regard, the committee on the acquisitions of Fraport's supervisory board noted in a meeting on the 2001 capital increase, dating from 23 November 2001, so less than a month before the supervisory board approved the 2001 capital increase, that Fraport could not disengage itself from FFHG at that time, since it was ‘not to be expected that Land Rhineland-Palatinate would agree to that’ [74].
U tom je pogledu Pododbor za akvizicije Nadzornog odbora društva Fraport na sastanku o povećanju kapitala iz 2001. od 23. studenoga 2001., odnosno manje od mjesec dana prije nego što je Nadzorni odbor odobrio povećanje kapitala iz 2001., napomenuo da se u tom trenutku Fraport nije mogao isključiti iz FFHG-a jer se „nije moglo očekivati da bi savezna pokrajina Porajnje-Falačka na to pristala” [74].
Consequently, the Commission considers that the 2001 capital increase is imputable to the State.
Stoga Komisija smatra da se povećanje kapitala iz 2001. može pripisati državi.
An advantage within the meaning of Article 107(1) of the Treaty is any economic benefit which an undertaking would not have obtained under normal market conditions, that is to say, in the absence of State intervention [75].
Prednost, u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora svaka je gospodarska korist koju poduzetnik ne bi ostvario u uobičajenim tržišnim uvjetima, odnosno bez intervencije države [75].
Only the effect of the measure on the undertaking is relevant, not the cause nor the objective of the State intervention [76].
Važan je jedino učinak mjere na poduzetnika, a ne uzrok i cilj intervencije države [76].
Furthermore, ‘capital placed directly or indirectly at the disposal of an undertaking by the State in circumstances which correspond to normal market conditions cannot be regarded as State aid’ [77].
Nadalje, „kapital koji je država izravno ili neizravno stavila na raspolaganje poduzetniku u okolnostima koje odgovaraju uobičajenim tržišnim uvjetima ne mogu se smatrati državnom potporom” [77].
In this case, in order to determine whether the 2001 capital increase grants an advantage to FFHG that it would not have received under normal market conditions, the Commission has to compare the conduct of the public authorities providing the direct investment grants and capital injections to that of a MEO who is guided by prospects of profitability in the long-term [78].
U ovom slučaju, kako bi odredila dodjeljuje li se povećanjem kapitala iz 2001. FFHG-u prednost koju ne bi primio u uobičajenim tržišnim uvjetima, Komisija mora usporediti postupanje tijela javnih vlasti koja pružaju izravna bespovratna sredstva i injekcije kapitala s postupanjem subjekta u tržišnom gospodarstvu koji postupa u skladu s izgledima dugoročne profitabilnosti [78].
The assessment should leave aside any positive repercussions on the economy of the region in which the airport is located, since the Court has clarified that the relevant question for applying the Market Economy Operator ('MEO') principle is whether ‘in similar circumstances a private shareholder, having regard to the foreseeability of obtaining a return and leaving aside all social, regional-policy and sectoral considerations, would have subscribed the capital in question’ [79].
U okviru procjene trebalo bi zanemariti sve pozitivne posljedice na gospodarstvo u regiji u kojoj se nalazi Zračna luka jer je Sud objasnio da je relevantno pitanje za primjenu načela subjekta u tržišnom gospodarstvu „bi li privatni dioničar u sličnim okolnostima, uzimajući u obzir predvidljivost ostvarivanja povrata i ako se stave sa strane sva socijalna, regionalna i sektorska pitanja, upisao predmetni kapital” [79].
In Stardust Marine the Court stated that, ‘[…] in order to examine whether or not the State has adopted the conduct of a prudent investor operating in a market economy, it is necessary to place oneself in the context of the period during which the financial support measures were taken in order to assess the economic rationality of the State's conduct, and thus to refrain from any assessment based on a later situation.’ [80].
U predmetu Stardust Marine Sud je izjavio sljedeće „[…] u cilju ispitivanja ponaša li se država kao razumni ulagač u tržišnom gospodarstvu, nužno je staviti se u kontekst razdoblja u kojem su poduzete mjere financijske potpore radi ocjene gospodarske razumnosti postupanje države i tako se suzdržati od ocjenjivanja utemeljenog na kasnijoj situaciji” [80].
Furthermore, the Court declared in the EDF case that, ‘[…] for the purposes of showing that, before or at the same time as conferring the advantage, the Member State took that decision as a shareholder, it is not enough to rely on economic evaluations made after the advantage was conferred, on a retrospective finding that the investment made by the Member State concerned was actually profitable, or on subsequent justifications of the course of action actually chosen.’ [81].
Nadalje, u predmetu EDF Sud je izjavio sljedeće „[…] u svrhu dokazivanja da je država članica, prije ili istodobno s davanjem prednosti, donijela tu odluku kao dioničar, nije dovoljno osloniti se na gospodarske ocjene nakon davanja prednosti, na retrospektivni nalaz da je ulaganje predmetne države članice bilo profitabilno ili na naknadna obrazloženja o odabranom tijeku postupaka” [81].
In order to be able to apply the MEO principle, the Commission has to place itself at the time when the decision to increase the capital of FFHG was taken.
Kako bi mogla primijeniti načelo subjekta u tržišnom gospodarstvu, Komisija se mora vratiti u vrijeme kad je donesena odluka o povećanju kapitala FFHG-a.
Also, the Commission must in principle base its assessment on the information and assumptions which were at the disposal of FFHG's public shareholders at the time when the decision regarding the financial arrangements at stake was taken.
Osim toga, Komisija mora u načelu temeljiti svoju procjenu na informacijama i pretpostavkama koje su članovima društva FFHG koji su tijela javne vlasti bile dostupne u trenutku donošenja odluke o predmetnim financijskim dogovorima.
The Commission recognises that it may be difficult for the relevant Member State and for the operators concerned to provide full contemporaneous evidence in respect of financial arrangements concluded many years ago and will take that into account when applying the criterion at stake in the present case.
Komisija priznaje da bi relevantnoj državi članici i predmetnim upraviteljima moglo biti teško dostaviti potpune istovremene dokaze o financijskim dogovorima koji su sklopljeni prije mnogo godina i to će uzeti u obzir kod primjene predmetnog kriterija na ovaj slučaj.
Germany argues that FFHG's shareholders based their decision to inject additional capital on several documents drawn up by FFHG, Fraport and external advisers, showing that the decision was justified.
Njemačka tvrdi da su članovi društva FFHG svoju odluku o dokapitalizaciji temeljili na nekoliko dokumenata koje su sastavili FFHG, Fraport i vanjski savjetnici, čime se dokazuje opravdanost odluke.
This report concluded that, even though the preliminary goals which Fraport had set itself for FFHG had been reached swiftly and the passenger numbers were increasing, the overall economic situation was declining dramatically since two of FFHG's major clients (Malaysian Airlines Cargo and MNG Airlines) shifted their activities from, or reduced their activities at, Frankfurt Hahn airport.
U izvješću je zaključeno da se, iako su privremeni ciljevi koje si je Fraport odredio za FFHG brzo dostignuti i broj se putnika povećavao, ukupno gospodarsko stanje znatno pogoršalo jer su dva velika klijenta FFHG-a (Malaysian Airlines Cargo i MNG Airlines) premjestili svoje aktivnosti iz Zračne luke Frankfurt Hahn ili su ih smanjili.