natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This k2 estimate can be used to estimate an assimilation efficiency according to equation A7.1, substituting the C0,d value in the equation with the measured time zero concentration (C0,m) in cases where C0,d is clearly estimated to be much higher than could have been achievable in the test.
Ta procijenjena vrijednost k2 može se upotrijebiti za procjenu učinkovitosti asimilacije s pomoću jednadžbe A7.1, pri čemu se u toj jednadžbi vrijednost C0,d zamijeni izmjerenom koncentracijom u nultom vremenu (C0,m) u slučajevima kada je prema procjenama C0,d očito puno viši od vrijednosti koju bi bilo moguće dobiti ispitivanjem.
If C0,m was not measureable, then the limit of detection in fish tissue should be used.
Ako se C0,m nije mogao izmjeriti, trebalo bi upotrijebiti granicu detekcije u tkivu ribe.
If, in some cases, this gives a value of α > 1, then the assimilation efficiency is assumed to 1 as a “worst case”.
Ako se, u nekim slučajevima, time dobije vrijednost α > 1, tada se pretpostavlja da je učinkovitost asimilacije od 1 ‚najgori slučaj’.
The maximum BMFK can then be estimated using Equation A7.4, and should be quoted as a “much less than” (<<) value.
Najveći BMFK može se tada procijeniti s pomoću jednadžbe A7.4 te bi ga trebalo navesti kao vrijednost ‚puno manje od’ (<<).
For example, for a study carried out with a feeding rate of 3 % and a depuration half-life less than 3 days, and a “worst case” α of 1, the BMFK is likely to be below about 0,13.
Na primjer, za ispitivanje u kojemu se primjenjuje brzina hranjenja 3 % i poluvijek izlučivanja kraći od tri dana te ‚najgori slučaj’ vrijednosti α od 1, vrijednost BMFK vjerojatno će biti niža od oko 0,13.
Given the purpose of this estimation and the fact that values will be conservative in nature, it is not necessary to correct them for growth dilution or fish and food lipid content.
S obzirom na svrhu ovih procjena i činjenicu da su one oprezne, vrijednosti koje se njima dobiju nije potrebno ispravljati u odnosu na razrjeđenje zbog rasta ili u odnosu na sadržaj lipida u ribi ili hrani.
In some regions it may only be possible to obtain fish food with a lipid concentration that falls far short of this upper limit.
U nekim je regijama možda dostupna samo hrana za ribe u kojoj je koncentracija lipida puno niža od ove gornje granice.
In such cases studies should be run with the lower lipid concentration in the food as supplied, and the feeding rate adjusted appropriately to maintain fish health.
U tim bi slučajevima ispitivanja trebalo provesti s nižom koncentracijom lipida u hrani te u skladu s tim prilagoditi brzinu hranjenja na odgovarajući način kako bi se održalo dobro zdravstveno stanje riba.
Diet lipids should not be artificially increased by the addition of excess oil.
Sadržaj lipida u hrani ne smije se povećavati umjetnim putem dodavanjem previše ulja.
APPROACHES TO ESTIMATE TENTATIVE BCFS FROM DATA COLLECTED IN THE DIETARY EXPOSURE STUDY
PRISTUPI PROCJENJIVANJU PROVIZORNIH BCF-ova NA TEMELJU PODATAKA PRIKUPLJENIH TIJEKOM ISPITIVANJA IZLAGANJEM KROZ HRANU
The dietary method is included in this test method for the bioaccumulation testing of substances that cannot in practice be tested using the aqueous exposure method.
Metoda izlaganja kroz hranu uključena je u ovu ispitnu metodu radi ispitivanja bioakumulacije tvari koje se u praksi ne mogu ispitati metodom vodenog izlaganja.
The aqueous exposure method gives a bioconcentration factor, whereas the dietary method leads directly to information on feeding biomagnification potential.
Metodom vodenog izlaganja dobije se faktor biokoncentracije, dok se metodom izlaganja kroz hranu dobiju izravno informacije o potencijalu biomagnifikacije kroz hranu.
In many chemical safety regimes information on aquatic bioconcentration is required (for example in risk assessment and the Globally Harmonization System of Classification).
U mnogim programima kemijske sigurnosti zahtijevaju se informacije o biokoncentraciji u vodenim vrstama (na primjer u procjeni rizika i Globalno usklađenom sustavu razvrstavanja).
Hence there is a need to use the data generated in a dietary study to estimate a bioconcentration factor that is comparable to tests conducted according to the aqueous exposure method [1].
Stoga postoji potreba da se podaci dobiveni tijekom ispitivanja izlaganjem kroz hranu upotrijebe za procjenu faktora biokoncentracije koji je usporediv s ispitivanjima koja se provode u skladu s metodom vodenog izlaganja [1].
This section explores approaches that may be followed to do this, while recognising the shortcomings that are inherent in the estimations.
U ovom se odjeljku ispituju pristupi koji se mogu primijeniti u tu svrhu, ali navode i nedostaci koji su svojstveni procjenama.
The dietary study measures depuration to give a depuration rate constant, k2.
Pri ispitivanju izlaganjem kroz hranu mjeri se izlučivanje kako bi se dobila konstanta brzine izlučivanja, k2.
If an uptake rate constant can be estimated with the available data for the situation where the fish had been exposed to the test substance via the water, then a kinetic BCF could be estimated.
Ako se konstanta brzine apsorpcije može procijeniti s pomoću raspoloživih podataka za situaciju u kojoj je riba bila izložena ispitivanoj tvari putem vode, tada se može procijeniti kinetički BCF.
The estimation of an uptake rate constant for water exposure of a test substance is reliant on many assumptions, all of which will contribute to the estimate's uncertainty.
Procjena konstante brzine apsorpcije za vodeno izlaganje počiva na mnogim pretpostavkama, a sve one pridonose nesigurnosti procjene.
Furthermore, this approach to estimating a BCF assumes that the overall rate of depuration (including contributory factors like distribution in the body and individual depuration processes) is independent of the exposure technique used to produce a test substance body burden.
Nadalje, u ovom se pristupu procjeni BCF-a pretpostavlja da ukupna brzina izlučivanja (uključujući i faktore koji joj pridonose poput raspodjele u tijelu i pojedinačnih procesa izlučivanja) ne ovisi o tehnici izlaganja koja se primjenjuje da bi se postiglo tjelesno opterećenje ispitivanom tvari.
The main assumptions inherent in the estimation approach can be summarised as follows.
Glavne pretpostavke svojstvene ovoj metodi procjene mogu se sažeti kako slijedi:
Depuration following dietary uptake is the same as depuration following aqueous exposure for a given substance
izlučivanje nakon apsorpcije preko hrane jednako je izlučivanju nakon vodenog izlaganja za određenu tvar,
Uptake from water would follow first order kinetics
pri apsorpciji iz vode vrijedi kinetika prvog reda.
Depending on the method used to estimate uptake:
Ovisno o metodi upotrijebljenoj za procjenu apsorpcije:
uptake can be correlated with fish weight alone
apsorpcija može biti u korelaciji samo s masom ribe,
uptake can be correlated with the substance's octanol-water partition coefficient alone
apsorpcija može biti u korelaciji samo s podjelnim koeficijentom oktanol-voda predmetne tvari,
uptake can be correlated with a combination of fish weight and the substance's octanol-water partition coefficient
apsorpcija može biti u korelaciji s kombinacijom mase ribe i podjelnog koeficijenta oktanol-voda predmetne tvari,
factors that can affect uptake in an aqueous exposure study in practice such as substance bioavailability, adsorption to apparatus, molecular size etc. have little effect
čimbenici koji u praksi mogu utjecati na apsorpciju pri ispitivanju vodenim izlaganjem, kao što su bioraspoloživost tvari, adsorpcija na opremu, molekularna veličina itd., imaju malen učinak,
and, crucially:
i, od ključne važnosti:
The database (“training set”) used to develop the uptake estimation method is representative of the substance under consideration
baza podataka (,set za testiranje') koja se upotrebljavala za razvoj metode procjenjivanja apsorpcije reprezentativna je za tvar koju se razmatra.
Several publications in the open literature have derived equations relating uptake from water in fish via the gills to a substance's octanol-water partition coefficient, fish weight (1) (2) (3) (4), volume and/or lipid content, membrane permeation/diffusion (5) (6), fish ventilation volume (7) and by a fugacity/mass balance approach (8) (9) (10).
U više radova objavljenih u literaturi izvedene su jednadžbe kojima se apsorpcija iz vode putem škrga riba povezuje s podjelnim koeficijentom oktanol-voda koji se odnosi na tvar, masom ribe (1., 2., 3., 4.), volumenom i/ili sadržajem lipida, prodiranjem/difuzijom kroz membranu (5., 6.), volumenom disanja ribe (7.) te primjenom pristupa koji se temelji na fugacitetu/bilanci mase (8., 9., 10.).
A detailed appraisal of such methods in this context is given in Crookes & Brooke (11).
Te metode, primijenjene u ovom kontekstu, detaljno su ocijenili Crookes i Brooke (11.).
A publication by Barber (12) focussed on modelling bioaccumulation through dietary uptake is also useful in this context as it includes contributions from gill uptake rate models.
Rad koji je objavio Barber (12.), koji se usredotočuje na modeliranje bioakumulacije povezane s apsorpcijom kroz hranu, isto je tako koristan u ovom kontekstu jer sadržava podatke dobivene modelima brzine apsorpcije preko škrga.
A section of the background document to the 2004 dietary protocol (13) was also devoted to this aspect.
Toj problematici posvećen je i dio referentnog dokumenta za protokol iz 2004. (13.).
Most of these models seem to have been derived using limited databases.
Čini se da je većina tih modela izrađena na temelju ograničenih baza podataka.
For models where details of the database used to build the model are available, it appears that the types of substances used are often of a similar structure or class (in terms of functionality, e.g. organochlorines).
Kod modela za koje su dostupne pojedinosti o bazi podataka upotrijebljenoj za njegovu izradu, čini se da su vrste upotrijebljenih tvari često slične strukture ili razreda (u smislu djelovanja, npr. organoklorini).
This adds to the uncertainty in using a model to predict an uptake rate constant for a different type of substance, in addition to test-specific considerations like species, temperature, etc.
To pridonosi nesigurnosti u pogledu primjene modela za predviđanje konstante brzine apsorpcije za različite vrste stvari, a da ne govorimo o razmatranjima koja su specifična za pojedino ispitivanje, poput ispitne vrste, temperature itd.
A review of available techniques (11) highlighted that no one method is “more correct” than the others.
U pregledu raspoloživih tehnika (11.) istaknuto je da nijedna metoda nije,ispravnija' od drugih.
Therefore, a clear justification should be given for the model used.
Stoga bi trebalo dati jasno obrazloženje za upotrijebljeni model.
Where several methods are available for which the use can be justified, it may be prudent to present several estimates of k1 (and so BCF) or a range of k1 values (and BCF) according to several uptake estimation methods.
Ako postoji više metoda čija upotreba može biti opravdana, bilo bi razborito predočiti više procjena vrijednosti k1 (pa tako i vrijednosti BCF-a) ili raspon vrijednosti k1 (i BCF-a) prema više metoda procjene apsorpcije.
However, given the differences in model types and datasets used to develop them, taking a mean value from estimates derived in different ways would not be appropriate.
Međutim, s obzirom na razlike u vrstama modela i bazama podataka upotrijebljenih za njihovu izradu, ne bi bilo primjereno uzimati srednju vrijednost iz procjena dobivenih na različite načine.
Some researchers have postulated that BCF estimates of this sort require a bioavailability correction to account for a substance's adsorption to dissolved organic carbon (DOC) under aqueous exposure conditions, to bring the estimate in line with results from aqueous exposure studies (e.g. (13) (14)).
Neki su istraživači postulirali da je kod ovakvih procjena vrijednosti BCF-a potreban ispravak u odnosu na bioraspoloživost kako bi se uzela u obzir adsorpcija tvari na otopljeni organski ugljik (DOC) u uvjetima vodenog izlaganja i time procjena uskladila s rezultatima ispitivanja u kojima je primijenjeno vodeno izlaganje (npr. 13., 14.).
Howeverl this correction may not be appropriate given the low levels of DOC required in an aqueous exposure study for a ‘worst case’ estimate (i.e. ratio of bioavailable substance to substance as measured in solution).
Međutim, taj ispravak možda nije primjeren s obzirom na niske razine DOC-a koje su potrebne u ispitivanju vodenim izlaganjem za procjenu u,najgorem slučaju' (tj. omjer bioraspoložive tvari i tvari izmjerene u otopini).
For highly hydrophobic substances uptake at the gill may become limited by the rate of passive diffusion near the gill surface; in this case it is possible that the correction may be accounting for this effect rather than what it was designed for.
U slučaju vrlo hidrofobnih tvari, apsorpciju preko škrga može ograničavati brzina pasivne difuzije blizu površine škrga; u tom je slučaju moguće da se ispravkom više uzima u obzir taj učinak nego ono za što je ispravak bio namijenjen.
It is advised to focus on methods that require inputs for which data will be readily available for substances tested according to the dietary study described here (i.e. log KOW, fish weight).
Savjetuje se usredotočiti se na metode koje zahtijevaju lako dostupne podatke o tvarima koje se ispituju izlaganjem kroz hranu kako je ovdje opisano (tj. log KOW, masa ribe).
Other methods that require more complex inputs may be applied, but may need additional measurements in the test or detailed knowledge on the test substance or fish species that may not be widely available.
Mogu se primijeniti druge metode za koje su izvori podataka složeniji, ali će za njih možda trebati dodatna mjerenja tijekom ispitivanja ili detaljni podaci o ispitivanoj tvari ili ribljoj vrsti koji možda nisu lako dostupni.
In addition, choice of model may be influenced by the level of validation and applicability domain (see (11) for a review and comparison of different methods).
Osim toga, na izbor modela može utjecati razina validacije i domena primjenjivosti (vidjeti 11. za pregled i usporedbu različitih metoda).
It should be borne in mind that the resulting k1 estimate, and estimated BCF, are uncertain and may need to be treated in a weight-of-evidence approach along with the derived BMF and substance parameters (e.g. molecular size) for an overall picture of a substance's bioaccumulation potential.
Trebalo bi imati na umu da procijenjena vrijednost k1 i procijenjeni BCF nisu sigurni te će ih možda trebati podvrgnuti analizi snage dokaza zajedno s dobivenim BMF-om i parametrima koji se odnose na tvar (npr. molekularna veličina) kako bi se dobila ukupna slika o bioakumulacijskom potencijalu tvari.
Interpretation and use of these parameters may depend on the regulatory framework.
Tumačenje i upotreba tih parametara mogu ovisiti o regulatornom okviru.
Sijm D.T.H.M., Verberne M.E., de Jonge W.J., Pärt P. and Opperhuizen A. (1995), Allometry in the uptake of hydrophobic chemicals determined in vivo and in isolated perfused gills.
Sijm D.T.H.M., Verberne M.E., de Jonge W.J., Pärt P. and Opperhuizen A. (1995), Allometry in the uptake of hydrophobic chemicals determined in vivo and in isolated perfused gills.
In the wild the route leading to greatest exposure in aqueous environments is likely to be through ingestion for very hydrophobic substances and so an estimated BCF is not strictly representative of such a substance's bioaccumulation potential.
U prirodi se najveća izloženost u vodenom okolišu najčešće postiže konzumacijom kad je riječ o vrlo hidrofobnim tvarima, pa tako procijenjeni BCF nije strogo reprezentativan za bioakumulacijski potencijal takve tvari.
In Part C, Chapter C.20 is replaced by the following:
U dijelu C poglavlje C.20. zamjenjuje se sljedećim:
Daphnia magna Reproduction Test
Ispitivanje reproduktivne toksičnosti na vrsti Daphnia magna
This test method is equivalent to OECD test guideline (TG) 211 (2012).
Ova ispitna metoda odgovara Smjernici OECD-a za ispitivanje 211 (2012.).
OECD test guidelines are periodically reviewed in the light of scientific progress.
Smjernice OECD-a za ispitivanje periodično se preispituju uzimajući u obzir znanstveni napredak.
The reproduction test guideline 211 originates from test guideline 202, Part II, Daphnia sp. reproduction test (1984).
Smjernica za ispitivanje reproduktivne toksičnosti 211 razvijena je iz Smjernice za ispitivanje 202 dijela II., Ispitivanje reproduktivne toksičnosti na rodu Daphnia sp. (1984.).
It had generally been acknowledged that data from tests performed according to that TG 202 could be variable.
Bilo je opće priznato da podaci iz ispitivanja provedenih u skladu sa Smjernicom za ispitivanje 202 mogu varirati.
This led to considerable effort being devoted to the identification of the reasons for this variability with the aim of producing a better test method.
Zbog toga su uloženi znatni napori u utvrđivanje razloga te varijabilnosti s ciljem izrade bolje ispitne metode.
Test guideline 211 is based on the outcome of these research activities, ring-tests and validation studies performed in 1992 (1), 1994 (2) and 2008 (3).
Smjernica za ispitivanje 211 temelji se na ishodu tih aktivnosti istraživanja, međulaboratorijskih ispitivanja i validacijskih istraživanja provedenih 1992. (1.), 1994. (2.) i 2008. (3.).
The main differences between the initial version (TG 202, 1984), and second version (TG 211, 1998) of the reproduction test guideline are:
Glavne su razlike između početne verzije (Smjernica za ispitivanje 202, 1984.) i druge verzije (Smjernica za ispitivanje 211, 1998.) Smjernice za ispitivanje reproduktivne toksičnosti sljedeće:
the recommended species to be used is Daphnia magna;
za uporabu se preporučuje vrsta Daphnia magna,
the test duration is 21 days;
ispitivanje traje 21 dan,
for semi-static tests, the number of animals to be used at each test concentration has been reduced from at least 40, preferably divided into four groups of 10 animals, to at least 10 animals held individually (although different designs can be used for flow-through tests);
u polustatičkim ispitivanjima broj životinja koje treba upotrijebiti pri svakoj ispitnoj koncentraciji smanjen je s najmanje 40, po mogućnosti podijeljenih u četiri skupine od po deset životinja, na najmanje deset životinja koje se drže pojedinačno (iako se za protočna ispitivanja mogu primjenjivati i drukčiji planovi),
more specific recommendations have been made with regard to test medium and feeding conditions.
dane su detaljnije preporuke za ispitni medij i uvjete hranjenja.
the main differences between the second version of the reproduction test guideline (TG 211, 1998) and this version are:
glavne su razlike između druge verzije Smjernice za ispitivanje reproduktivne toksičnosti (TG 211, 1998.) i ove verzije sljedeće:
appendix 7 has been added to describe procedures for the identification of neonate sex if required.
dodan je Dodatak 7. u kojem su opisani postupci za utvrđivanje spola novorođenih životinja ako je to potrebno.
In line with previous versions of this test method sex ratio is an optional endpoint;
U skladu s prijašnjim verzijama ove ispitne metode, omjer životinja prema spolu fakultativna je krajnja točka,
the response variable number of living offspring produced per surviving parental animal has been supplemented with an additional response variable for Daphnia reproduction, i.e. the total number of living offspring produced at the end of the test per parent daphnia at the start of the test excluding from the analysis parental accidental and/or inadvertent mortality.
varijabla odgovora broj živih potomaka po preživjeloj roditeljskoj životinji dopunjena je dodatnom varijablom odgovora za reprodukciju dafnija, a to je ukupni broj živih potomaka na kraju ispitivanja po roditeljskoj dafniji na početku ispitivanja, isključujući pritom iz analize slučajnu i/ili nenamjernu smrtnost roditeljskih životinja.
The purpose of the added response variable is to align this response variable with other reproduction test methods on invertebrates.
Cilj je dodane varijable odgovora usklađivanje te varijable odgovora s drugim metodama ispitivanja reproduktivne toksičnosti na beskralježnjacima.
Furthermore, in relation to this response variable, it is possible, in this test method, to remove a source of error, namely the effect of inadvertent and/or accidental parental mortality, should that occur during the exposure period.
Nadalje, u vezi s tom varijablom odgovora moguće je u ovoj ispitnoj metodi ukloniti izvor pogreške, odnosno učinak nenamjerne i/ili slučajne smrtnosti roditeljskih životinja ako do toga dođe tijekom razdoblja izlaganja,
additional statistical guidance for test design and for treatment of results has been included both for ECx (e.g. EC10 or EC50) and for NOEC/LOEC approach.
dodatne statističke smjernice za plan ispitivanja i obradu rezultata uključene su u pristup ECx (npr. EC10 ili EC50) i pristup NOEC-a/LOEC-a,
a limit test is introduced.
uvedeno je granično ispitivanje.
The primary objective of the test is to assess the effect of chemicals on the reproductive output of Daphnia magna.
Primarni je cilj ovog ispitivanja ocijeniti učinak kemikalija na reproduktivnu uspješnost vrste Daphnia magna.
To this end, young female Daphnia (the parent animals), aged less than 24 hours at the start of the test, are exposed to the test chemical added to water at a range of concentrations.
S tim se ciljem mlade ženke dafnije (roditeljske životinje), koje su na početku ispitivanja mlađe od 24 sata, izlažu ispitivanoj kemikaliji dodanoj u vodu u određenom rasponu koncentracija.
The test duration is 21 days.
Ispitivanje traje 21 dan.
At the end of the test, the total number of living offspring produced is assessed.
Na kraju ispitivanja ocjenjuje se ukupni broj živih potomaka.
Reproductive output of the parent animals can be expressed in other ways (e.g. number of living offspring produced per animal per day from the first day offspring were observed) but these should be reported in addition to the total number of living offspring produced at the end of the test.
Reproduktivna uspješnost roditeljskih životinja može se i drukčije izraziti (npr. kao broj živih potomaka po životinji i danu od prvog dana kad je zapaženo potomstvo), ali to bi trebalo dokumentirati dodatno uz ukupni broj živih potomaka na kraju ispitivanja.
Because of the particular design of the semi-static test compared to other invertebrate reproduction test methods, it is also possible to count the number of living offspring produced by each individual parent animal.
Zbog posebnog plana polustatičkog ispitivanja u usporedbi s drugim metodama ispitivanja reproduktivne toksičnosti na beskralježnjacima, moguće je prebrojati i broj živih potomaka po svakoj pojedinačnoj roditeljskoj životinji.
This enables that, contrary to other invertebrate reproduction test methods, if the parent animal dies accidentally and/or inadvertently during the test period, its offspring production can be excluded from data assessment.
Time se, za razliku od drugih metoda ispitivanja reproduktivne toksičnosti na beskralježnjacima, omogućuje da se iz ocjenjivanja podataka isključe potomci roditeljske životinje koja je slučajno i/ili nenamjerno uginula tijekom razdoblja ispitivanja.
Hence, if parental mortality occurs in exposed replicates, it should be considered whether or not the mortality follows a concentration-response pattern, e.g. if there is a significant regression of the response versus concentration of the test chemical with a positive slope (a statistical test like the Cochran-Armitage trend test may be used for this).
Stoga, ako se u izloženim ponovljenim uzorcima pojavi smrtnost roditeljskih životinja, trebalo bi razmotriti je li smrtnost povezana s obrascem odgovora na koncentraciju ili nije, npr. postoji li značajna regresija odgovora u odnosu na koncentraciju ispitivane kemikalije s pozitivnim nagibom (za tu se namjenu može primijeniti statističko ispitivanje kao što je Cochran-Armitageov test trenda).