natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The Court observed that the objectives pursued in the use of the resources had been determined entirely by the organisation, and that the mandatory nature of the levies in that case was not ‘dependent upon the pursuit of political objectives which are specific, fixed and defined by the public authorities’.
Sud je smatrao da je organizacija samostalno utvrdila svrhu upotrebe sredstava te da obvezatnost doprinosa u tom slučaju nije „ovisila o ostvarenju konkretnih političkih ciljeva koje su utvrdila i definirala tijela javne vlasti”.
The State merely checked the validity and lawfulness of the inter-trade organisations levying of contributions, i.e. the procedural framework, and had no power to influence the administration of the funds.
Država je samo provjeravala valjanost i zakonitost doprinosa koje su nametnule međutrgovinske organizacije, odnosno postupovni okvir, i nije bila ovlaštena utjecati na upravljanje sredstvima.
In the case-law of the Union courts, therefore, a measure is imputable to the State and financed through State resources where a set of indicators show that under the national legislation the State exercises control and influence to ensure that the use of the resources of a private body fulfils a public policy objective with which that body is entrusted.
U sudskoj praksi sudova Unije mjera je pripisiva državi i financira se državnim sredstvima kada skup pokazatelja upućuje na to da država na temelju nacionalnog zakonodavstva provodi nadzor i iskorištava svoj utjecaj kako bi osigurala da privatni subjekt upotrebom svojih sredstava ostvaruje cilj državne politike koji mu je povjeren.
In Stardust Marine the Court of Justice also held that the imputability to the State of an aid measure taken by a body that was prima facie independent, and did not itself form part of the State, could be inferred from a set of indicators arising from the circumstances of the case.
Sud je i u predmetu Stardust Marine presudio da se zaključak o mogućnosti da se mjera potpore koju je poduzeo subjekt koji je prima facie neovisan i sam po sebi nije dio države pripiše državi može izvesti na temelju skupa pokazatelja koji proizlaze iz okolnosti predmeta.
One such indicator would be that the body in question could not take the decision allegedly involving State aid without taking account of the instructions or directives of the public authorities.
Jedan takav pokazatelj bio bi i to da dotični subjekt ne bi mogao donijeti odluku o navodnoj državnoj potpori ne uzimajući u obzir upute ili smjernice tijela javne vlasti.
Other indicators might, in certain circumstances, be relevant in concluding that an aid measure taken by an undertaking was imputable to the State.
U određenim okolnostima, drugi pokazatelji mogli bi biti relevantni za donošenje zaključka o mogućnosti da se mjera potpore koju ju poduzelo neko poduzeće pripiše državi.
With regard to the measures in respect of which the Commission opened the formal investigation procedure in the present case, it should be recalled that in Directive 94/19/EC the Union legislature introduced deposit guarantee schemes with the policy objective of preserving and increasing ‘the stability of the banking system’ [62] and gave them a mandate to protect depositors [63].
U pogledu mjere u odnosu na koju je Komisija pokrenula službeni istražni postupak u ovom predmetu, valja podsjetiti da je zakonodavstvo Unije Direktivom 94/19/EZ uvelo sustave osiguranja depozita u cilju očuvanja i povećanja „stabilnosti bankarskog sustava” [62] te da im je dodijelio zadaću pružanja zaštite deponentima [63].
Directive 94/19/EC requires Member States to introduce one or more deposit guarantee schemes, which are to reimburse depositors in the event that a credit institution fails.
Direktivom 94/19/EZ od država članica zahtijeva se uvođenje jednog ili više sustava osiguranja depozita koji će isplatiti naknadu deponentima u slučaju propasti kreditne institucije.
On the possibility of other forms of intervention Directive 94/19/EC is silent, so that Member States retain discretion on whether to allow deposit guarantee schemes to go beyond a pure reimbursement function and to use the available financial resources in other ways.
Direktiva 94/19/EZ ne sadržava odredbe o mogućnosti drugih oblika intervencije, tako da države članice imaju diskrecijsko pravo odlučivanja o tome hoće li sustavima osiguranja depozita dopustiti djelovanje izvan okvira funkcije isplate naknade i upotrebu raspoloživih financijskih sredstva na druge načine.
The situation remains unchanged under Directive 2014/49/EU, which is, however, more explicit as to the nature of such alternative measures.
To je ostalo nepromijenjeno i u Direktivi 2014/49/EU, koja je, međutim, izričitija u pogledu prirode takvih alternativnih mjera.
They must have the aim of preventing the failure of the credit institution with a view to avoiding not only ‘the costs of reimbursing depositors’, but also ‘the costs of the failure of a credit institution to the economy as a whole’ and ‘other adverse impacts’, such as an ‘adverse impact on financial stability and the confidence of depositors’ [64].
Njihova svrha mora biti sprječavanje propasti kreditne institucije u cilju izbjegavanja ne samo „troškova plaćanja naknade deponentima”, nego i „troškova propasti kreditne institucije za gospodarstvo u cjelini” te „ostalih štetnih utjecaja”, kao što je „štetan utjecaj na financijsku stabilnost i povjerenje deponenata” [64].
Under Directive 2014/49/EU Member States may allow deposit guarantee schemes to be used in order to preserve the access of depositors to the deposits covered, both in an initial, going-concern phase and in the context of domestic insolvency proceedings [65].
U skladu s Direktivom 2014/49/EU, države članice mogu dopustiti upotrebu sustava osiguranja depozita radi očuvanja pristupa osiguranim depozitima za deponente, kako u početnoj fazi trajnog poslovanja, tako i u kontekstu nacionalnog stečajnog postupka [65].
The Commission would point out that, contrary to the position of the other interested parties mentioned in recital 79, alternative measures taken by a deposit guarantee scheme may constitute aid irrespective of whether they are aimed at preventing the failure of a credit institution or whether they are taken in connection with a liquidation.
Komisija ističe da se, suprotno stajalištu drugih zainteresiranih strana navedenom u uvodnoj izjavi 79., alternativne mjere sustava osiguranja depozita mogu smatrati potporom bez obzira na to je li im svrha sprječavanje propasti kreditne institucije ili su povezane s likvidacijom.
The protection of savings and depositors has a specific position in Italian national law: under Article 47 of the Italian Constitution, ‘The Republic … shall protect savings in all their forms’ [66].
U talijanskom nacionalnom pravu zaštita štednje i deponenata ima poseban položaj: na temelju članka 47. talijanskog Ustava, „Republika … štiti štednju u svim njezinim oblicima” [66].
The Banca d'Italia is a body established under public law, and for that reason alone its behaviour is imputable to the Member State, and does not fall outside the scope of Article 107 of the Treaty on the ground that it is constitutionally independent [67]; it has the task of safeguarding the stability of the Italian banking system [68] and protecting depositors [69].
Banka Italije jest tijelo osnovano u skladu s javnim pravom i samo je stoga njezino postupanje pripisivo državi, no ona nije izvan područja primjene članka 107. Ugovora na temelju svoje ustavne neovisnosti [67]; njezina je zadaća zaštita stabilnosti talijanskog bankarskog sustava [68] i zaštita deponenata [69].
In view of the foregoing, Article 96-bis of the Banking Act has to be read as a specific definition of the public mandate of protecting depositors that applies to deposit guarantee schemes recognised in Italy.
S obzirom na prethodno navedeno, članak 96.-bis Zakona o bankama treba tumačiti kao posebnu definiciju javnih ovlasti pružanja zaštite deponentima, koje se primjenjuju na sustave osiguranja depozita priznate u Italiji.
By including the last sentence in Article 96-bis(1), according to which deposit guarantee schemes ‘may engage in other types and forms of intervention’ in addition to repayment of depositors, the Italian authorities have chosen to allow their recognised deposit guarantee schemes to use the resources collected from member banks for different types of action.
Uključivanjem zadnje rečenice u članak 96.-bis stavak 1., u skladu s kojom sustavi osiguranja depozita „mogu sudjelovati u drugim vrstama i oblicima intervencije” uz plaćanje naknade deponentima, talijanska nadležna tijela odlučila su odobriti svojim priznatim sustavima osiguranja depozita upotrebu sredstava prikupljenih od banaka članica za različite vrste mjera.
Article 96-bis of the Banking Act is therefore the basis for recognition of the FITD as a mandatory deposit guarantee scheme in Italy, and at the same time grants the FITD the power to take support measures.
Stoga je članak 96.-bis Zakona o bankama temelj za priznavanje FITD-a kao obveznog sustava osiguranja depozita u Italiji, a istodobno se njime FITD-u dodjeljuje ovlast za poduzimanje mjera podrške.
From that perspective the fact that the FITD is organised as a consortium under private law [70] is irrelevant, as the mere fact that a body is constituted under ordinary law cannot be regarded as sufficient to exclude the possibility of an aid measure taken by such a body being imputable to the State, as the Court of Justice held in Stardust Marine.
Iz te perspektive, činjenica da je FITD ustrojen kao konzorcij u skladu s privatnim pravom [70] nije relevantna jer sama činjenica da je neko tijelo osnovano na temelju redovnog prava ne može se smatrati dovoljnom za isključenje mogućnosti da se mjera potpore koju takvo tijelo poduzme pripiše državi, kao što je Sud presudio u predmetu Stardust Marine.
The FITD's objectives — pursuit of the common interests of its members by strengthening the safety of deposits and the protection of the reputation of the banking system — clearly coincide with the public interest.
FITD-ovi ciljevi – ostvarenje zajedničkih interesa njegovih članica jačanjem sigurnosti depozita i zaštitom ugleda bankarskog sustava – jasno se podudaraju s javnim interesima.
But that does not necessarily mean that the undertaking could have taken its decision without taking into account the requirements of the public authorities.
Ali to nužno ne znači da je poduzeće moglo donijeti svoju odluku ne uzimajući u obzir zahtjeve tijela javne vlasti.
Moreover, it is not necessary that the State's influence should result from a legally binding act of a public authority.
Štoviše, nije nužno da utjecaj države proizlazi iz zakonski obvezujućeg akta tijela javne vlasti.
The autonomy that the undertaking in principle enjoys does not prevent the practical involvement of the State.
Autonomija koju poduzeće u načelu uživa ne sprječava praktično sudjelovanje države.
In any event, Union and Italian legislation gives the Banca d'Italia the authority and the means to ensure that all actions taken by the FITD as a deposit guarantee scheme recognised under the Banking Act comply with that public policy mandate and contribute to the protection of depositors.
U svakom slučaju, zakonodavstvo Unije i Italije daje Banci Italije ovlasti i sredstva kako bi se osiguralo da sve mjere koje poduzima FITD, kao sustav osiguranja depozita priznat na temelju Zakona o bankama, budu u skladu sa zadaćom javne politike te da pridonose zaštiti deponenata.
This is made clear in the introductory sentence of Article 96-ter(1) of the Banking Act, where the list of all the powers exercised by the Banca d'Italia with respect to Italian deposit guarantee schemes is preceded by a statement that those powers are to be exercised ‘having regard to the protection of depositors and the stability of the banking system’.
To je jasno navedeno u uvodnoj rečenici članka 96.b stavka 1. Zakona o bankama, u kojoj je prije popisa svih ovlasti Banke Italije u pogledu talijanskih sustava osiguranja depozita navedeno da se te ovlasti izvršavaju „uzimajući u obzir zaštitu deponenata i stabilnost bankarskog sustava”.
In view of that evidence, and by contrast with Doux Élevage, where the object of the ex post approval by the public administration was purely procedural in nature, the Banca d'Italia has to approve every intervention by the FITD on its merits, assessing whether it complies with the FITD's public mandate under the Banking Act.
Imajući u vidu taj dokaz, i za razliku od predmeta Doux Élevage, u kojem je predmet ex post odobrenja javne uprave bio samo postupovne naravi, Banka Italije mora odobriti svaku FITD-ovu intervenciju na temelju njezinih prednosti, uz ocjenu njezine usklađenosti s FITD-ovim javnim ovlastima na temelju Zakona o bankama.
Italy has affirmed that if this line of reasoning were to be followed prudential supervision of banks would have to be considered to be the exercise of public control, and the banks' resources would consequently have to be considered public resources (recital 53); this is clearly immaterial.
Italija je potvrdila da bi se, slijedi li se ta logika, bonitetni nadzor banaka morao smatrati izvršenjem javnog nadzora, a sredstva banaka stoga bi se morala smatrati javnim sredstvima (uvodna izjava 53.); to je očito od neznatne važnosti za ovaj predmet.
The Commission will merely observe that the supervision of banks carried out by the Banca d'Italia does not serve to verify compliance with a public policy mandate that is entrusted to the supervised banks.
Komisija samo primjećuje da svrha nadzora banaka koji Banka Italije provodi nije provjera usklađenosti s ovlastima javne politike koje su povjerene bankama pod nadzorom.
The precedence of the public mandate and the related public controls are recognised in the constitution of the FITD [71], according to which all support measures must comply with the concurrent conditions that there must be a reasonable prospect of recovery and that the cost to the Fund may be presumed to be less than would be incurred by measures taken in the event of liquidation (the ‘least-cost principle’).
Prednost javnih ovlasti i povezanog javnog nadzora priznata je u FITD-ovu statutu [71], u skladu s kojim sve mjere podrške moraju ispunjavati kumulativne uvjete, odnosno moraju postojati razumni izgledi za povrat te se može pretpostaviti da će trošak Fonda biti manji nego što bi bio da se poduzimaju mjere u slučaju likvidacije („načelo najnižeg troška”).
Those concurrent conditions mean that a decision to take support measures is permissible only if it allows the FITD to fulfil its public mandate of protecting depositors.
Navedeni kumulativni uvjeti znače da se odluka o poduzimanju mjera podrške može odobriti samo ako se njome FITD-u omogućuje izvršenje njegovih javnih ovlasti u pogledu zaštite deponenata.
That precedence is corroborated by the requirement of approval by the Banca d'Italia in accordance with the Banking Act.
Navedena prednost popraćena je zahtjevom za odobrenje Banke Italije u skladu sa Zakonom o bankama.
In addition, the Banking Act provides the Banca d'Italia with wide-ranging powers over deposit guarantee schemes:
Osim toga, u skladu sa Zakonom o bankama, Banka Italije ima široke ovlasti nad sustavima osiguranja depozita:
point (d) of Article 96-ter(1) of the Banking Act, provides that the Banca d'Italia must ‘authorise the interventions of the guarantee schemes’;
člankom 96-ter stavkom 1. točkom (d) Zakona o Bankama predviđeno je da Banka Italije mora „odobriti intervencije sustava osiguranja depozita”;
point (b) of Article 96-ter(1) of the Banking Act provides that the Banca d'Italia is to ‘coordinate the activity of the guarantee schemes with the rules governing banking crises and with its own supervisory activity’ [72];
člankom 96-ter stavkom 1. točkom (b) Zakona o Bankama predviđeno je da Banka Italije „usklađuje poslovanje sustava osiguranja depozita s pravilima o bankarskim krizama kao i sa svojom nadzornom aktivnošću” [72];
point (a) of Article 96-ter(1), of the Banking Act provides that the Banca d'Italia is to ‘recognise guarantee schemes, approving their constitutions, provided that the schemes do not have characteristics which could lead to an unbalanced distribution of insolvency risks in the banking system’ [73];
člankom 96-ter stavkom 1. točkom (a) Zakona o Bankama predviđeno je da Banka Italije „priznaje sustave osiguranja depozita, odobravanjem njihovih statuta, ako ti sustavi nemaju obilježja koja bi mogla dovesti do neuravnotežene raspodjele rizika nesolventnosti u bankarskom sustavu” [73];
point (h) of Article 96-ter(1) of the Banking Act provides that the Banca d'Italia ‘can make rules implementing the rules set out’ in Section IV of the Banking Act, on deposit guarantee schemes [74].
člankom 96-ter stavkom 1. točkom (h) Zakona o Bankama predviđeno je da Banka Italije „može donositi pravila o provedbi pravila utvrđenih” u odjeljku IV. Zakona o bankama o sustavima osiguranja depozita [74].
In addition to the powers over the FITD thus given to the Banca d'Italia by the Banking Act, only banks under special administration qualify for FITD support measures [75].
Osim ovlasti nad FITD-om koje su Banci Italije dodijeljene Zakonom o bankama, samo banke koje su pod posebnom upravom mogu se kvalificirati za FITD-ove mjere podrške [75].
A bank is put into special administration, on a proposal from the Banca d'Italia, by an order made by the Ministry of Economic Affairs and Finance.
Banka se stavlja pod posebnu upravu na prijedlog Banke Italije, po nalogu Ministarstva gospodarstva i financija.
At that stage, according to the FITD's constitution, ‘the Fund shall intervene … in cases of special administration of member banks authorised to do business in Italy’ [76].
U toj fazi, u skladu s FITD-ovim statutom, „Fond intervenira … u slučajevima posebne uprave banaka članica koje imaju odobrenje za rad u Italiji” [76].
Only the special administrator of the bank can send the FITD a request for intervention, and the request must then be approved by a meeting of the bank's shareholders.
Samo posebni upravitelj banke može poslati FITD-u zahtjev za intervenciju, a taj zahtjev mora zatim biti odobren na sastanku dioničara banke.
The special administrator is a public official, who represents the public interest and is appointed and supervised by the Banca d'Italia.
Posebni upravitelj državni je službenik koji zastupa javni interes, a imenuje ga i nadzire Banka Italije.
The Banca d'Italia also has the power to recall or replace the special administrator [77], and to give instructions imposing specific safeguards and limitations on the management of the bank [78].
Banka Italije ima ovlasti i za opoziv ili zamjenu posebnog upravitelja [77], kao i za davanje uputa za uvođenje posebnih zaštitnih mjera i ograničenja u pogledu upravljanja bankom [78].
Intervention on the part of the FITD is thus initiated by a public official under the control of the Banca d'Italia.
Intervenciju FITD-a tako pokreće državni službenik pod nadzorom Banke Italije.
Regarding the power to authorise action by deposit guarantee schemes, the Commission observes that the concept of authorisation calls for an administrative act which necessarily precedes the entry into force of the measure to be authorised.
U pogledu ovlasti za odobravanje djelovanja sustava osiguranja depozita, Komisija primjećuje da je za odobrenje potreban upravni akt koji nužno prethodi stupanju na snagu mjere za koju se traži odobrenje.
Otherwise the exercise of the Banca d'Italia's powers in respect of FITD measures to ensure the stability of the financial system and the protection of depositors would be ineffective.
U protivnom bi izvršenje ovlasti Banke Italije u pogledu FITD-ovih mjera radi osiguranja stabilnosti financijskog sustava i zaštite deponenata bilo neučinkovito.
In practice, authorisation has to occur at a stage where the FITD can still reconsider and amend the proposed measure if the Banca d'Italia objects to it.
Odobrenje se, u praksi, daje u fazi u kojoj FITD još uvijek može ponovno razmotriti i izmijeniti predloženu mjeru, u slučaju prigovora Banke Italije.
Authorisation cannot be considered as occurring after the FITD's decision to intervene (as suggested by Italy, the FITD, Tercas and BPB [79]).
Ne može se smatrati da se odobrenje daje nakon FITD-ove odluke o intervenciji (kao što su iznijeli Italija, FITD i BPB [79]).
The fact that the Banca d'Italia participates as an observer in all meetings of the Board and the Executive Committee of the FITD [80] is material in that connection (contrary to claims of Italy, the FITD, Tercas and BPB [81]), as it can be supposed to enable the Banca d'Italia to voice any concerns about planned intervention at an early stage.
S tim u vezi, bitna je činjenica da Banka Italije sudjeluje kao promatrač na svim sastancima Upravnog i Izvršnog odbora FITD-a [80] (suprotno tvrdnjama Italije, FITD-a i BPB-a [81]), jer se može pretpostaviti da se time Banci Italije omogućuje iznošenje pitanja o planiranoj intervenciji u ranoj fazi.
In summary, the public authorities have the power to initiate action at their request, and by virtue of their power to authorise the substance of the action they influence the action before it is actually decided.
Ukratko, tijela javne vlasti imaju ovlast za pokretanje djelovanja na njihov zahtjev, a na temelju svoje ovlasti za odobravanje suštine djelovanja ona utječu na djelovanje i prije donošenja odluke o djelovanju.
Their influence is procedurally embedded further by their presence in all decision-making meetings, where they are able to voice any concerns.
Njihov je utjecaj dodatno prisutan i tijekom postupka i to zbog njihova sudjelovanja na svim sastancima na kojima se donose odluke i na kojima mogu izraziti dvojbe.
Nonetheless, and even though the Banca d'Italia's authorisation must in principle be considered to be ex ante rather than ex post [82], the Commission points out that even ex post control can be considered among the set of indicators of imputability referred to in Stardust Marine.
Neovisno o tome, čak i ako se odobrenje Banke Italije u načelu mora smatrati odobrenjem ex ante, a ne ex post [82], Komisija ističe da se čak i ex post nadzor može smatrati jednim od pokazatelja pripisivosti mjere državi iz predmeta Stardust Marine.
The powers available to the public authorities were in fact exercised in connection with the adoption of the support measures at issue:
Ovlasti kojima tijela javne vlasti raspolažu u biti su izvršene u vezi s donošenjem predmetnih mjera podrške:
The negotiations between BPB and the special administrator of Tercas were conducted ‘in coordination with the Bank of Italy’ [84].
pregovori između BPB-a i posebnog upravitelja Tercasa vođeni su „u koordinaciji s Bankom Italije” [84];
The Banca d'Italia ‘invited’ the FITD ‘to look for a balanced agreement with BPB’ to cover Tercas's negative equity, taking account of the possible negative impact of the liquidation of Tercas and its subsidiary Caripe [85].
Banka Italije „pozvala” je FITD „na pronalaženje uravnoteženog dogovora s BPB-om” radi pokrića Tercasova negativnog kapitala, uzimajući u obzir mogući negativan utjecaj na likvidaciju Tercasa i njegova društva kćeri Caripe [85].
The Commission concludes that in contrast to the situation in Doux Élevage, where the Court found that the aims and purposes of intervention were determined entirely by the organisation, in this case the aims and purposes of the intervention are certainly not determined entirely by the FITD.
Komisija zaključuje da u ovom predmetu, za razliku od situacije u predmetu Doux Élevage u kojem je Sud utvrdio da je organizacija u cijelosti odredila ciljeve i svrhe intervencije, FITD zasigurno nije u cijelosti odredio ciljeve i svrhe intervencije.
They are laid down in detail by its public mandate under the Banking Act, and in substance they are controlled by the public authorities.
Oni su podrobno utvrđeni na temelju njegovih javnih ovlasti u skladu sa Zakonom o bankama i u suštini ih nadziru tijela javne vlasti.
The FITD is indeed free not to intervene, but that does not affect the Commission's conclusion regarding the action actually taken by the FITD.
FITD jest slobodan odlučiti da neće intervenirati, ali to ne utječe na zaključak Komisije u pogledu stvarnoga djelovanja FITD-a.