natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Moreover, it is unclear how a serious disturbance of a Member State economy should be alleviated by granting State aid to only 11 beneficiaries.
Usto nije jasno kako bi se ozbiljan poremećaj u gospodarstvu neke države članice mogao ublažiti dodjeljivanjem državnih potpora samo jedanaestero korisnika.
The argument that a declining non-ferrous metal production in Germany would severely impact downstream industries is to some extent contradicted by a point made by interested parties: one non-ferrous metal producer highlighted the trade intensity of non-ferrous metal production in Germany and Europe by stressing that so far, European producers still had the advantage of customer proximity over their overseas competitors.
Argument da bi pad proizvodnje obojenih metala imao goleme učinke na silazne industrije u određenoj mjeri osporava se tvrdnjom koju su iznijele druge zainteresirane strane: jedan od proizvođača obojenih metala uputio je na intenzitet trgovine proizvođača obojenih metala u Njemačkoj i Europi te je pritom istaknuo da europski proizvođači u usporedbi sa svojim konkurentima iz prekomorskih zemalja zasad još uvijek mogu iskorištavati prednost blizine kupcima.
While the latter had to invest in warehousing to supply the European market, the former could produce on demand, being close to the production sites of their customers.
Dok potonji za opskrbu europskog tržišta moraju preuzeti na sebe ulaganja u skladištenje, europski poduzetnici mogu zbog prostorne blizine poslovnim jedinicama svojih kupaca proizvoditi na upit.
However, the producer who raised this point feared that this advantage could soon be wiped out by rising electricity costs, at relatively low additional costs for customers: Indeed, if electricity costs in Europe were to rise even more, it could become more interesting for customers — rather than to rely on Union-based producers — to purchase non-ferrous metals from overseas producers (who would ship their products to Europe and stock them in warehouses).
Međutim, proizvođač koji je iznio taj argument pribojava se da bi ta prednost već vrlo skoro mogla nestati zbog rastućih cijena električne energije uz istodobno relativno niske dodatne troškove za kupce. Ako cijene električne energije u Europi stvarno budu i dalje rasle, kupci bi se sve više mogli zainteresirati za to da obojene metale ne kupuju više od proizvođača iz Unije, nego od onih iz trećih zemalja (koji bi svoje proizvode transportirali u Europu i tamo ih skladištili).
According to this view, the downstream industries would in principle be able to source from the world market without being threatened in their existence.
U skladu s tim mišljenjem silazne gospodarske djelatnosti načelno imaju mogućnost pribjeći svjetskom tržištu, a da im pritom ne bude ugrožen opstanak.
Rather, the very possibility that upstream producers could relocate shows that downstream industries could perfectly rely on suppliers from outside Germany.
Već iz same mogućnosti premještanja lokacija uzlaznih proizvođača može se prepoznati da bi se silazne industrije itekako mogle osloniti na dobavljače izvan Njemačke.
In any event, the German authorities have not submitted sufficient evidence that the economic difficulties of the three sectors in question are of such a scope or would impact related sectors to such an extent that the situation under investigation would constitute a serious disturbance in the economy of a Member State within the meaning of Article 107(3)(b) TFEU.
Međutim, Njemačka nije navela dovoljne dokaze iz kojih bi se moglo zaključiti da gospodarske teškoće triju predmetnih sektora imaju takav razmjer ili da na svoje povezane sektore utječu u takvoj mjeri da procjenjivana situacija predstavlja ozbiljan poremećaj u gospodarstvu neke države članice u smislu članka 107. stavka 3. točke (b) UFEU-a.
Article 107(3)(c) of the TFEU
6.3.3. Članak 107. stavak 3. točka (c) UFEU-a
Article 107(3)(c) TFEU states that ‘aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest’ may be considered to be compatible with the internal market.
U članku 107. stavku 3. točki (c) UFEU-a navedeno je da se „potpore za olakšavanje razvoja određenih gospodarskih djelatnosti ili određenih gospodarskih područja ako takve potpore ne utječu negativno na trgovinske uvjete u mjeri u kojoj bi to bilo suprotno zajedničkom interesu” mogu smatrati spojivima s unutarnjim tržištem.
According to the Court's case-law, the Commission may declare State aid compatible with the internal market if the State aid pursues an objective of common interest [37], if it is necessary to reach this objective [38], and if it does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest.
U skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda Komisija može državne potpore proglasiti spojivima s unutarnjim tržištem ako se potporom slijedi cilj od zajedničkog interesa [37], ako je nužna za ostvarenje tog cilja [38] i ako ne utječe negativno na trgovinske uvjete u mjeri u kojoj bi to bilo suprotno zajedničkom interesu.
It is established Commission practice [39] that measures may be declared compatible directly under Article 107(3)(c) TFEU if they are necessary and proportionate and if the positive effects for the common objective outbalance the negative effects on competition and trade.
U skladu s ustaljenom praksom Komisije [39] mjere se mogu neposredno, na temelju članka 107. stavka 3 točke (c) UFEU-a, proglasiti spojivima s unutarnjim tržištem ako su nužne i primjerene te ako je pozitivan doprinos ostvarenju cilja od zajedničkog interesa u ravnoteži s negativnim posljedicama za trgovinu i tržišno natjecanje.
In this regard, the Commission considers it appropriate to assess the following questions:
Stoga Komisija smatra primjerenim istražiti sljedeća pitanja:
Is the aid measure aimed at a well-defined objective of common interest?
Je li mjera potpore usmjerena na točno određen cilj od zajedničkog interesa?
Is the aid well designed to deliver the objective of common interest?
Je li državna potpora dobro osmišljena za ostvarenje cilja od zajedničkog interesa?
Is the aid measure an appropriate and necessary instrument, i.e. are there other, better-suited instruments?
Je li mjera potpore prikladan i nužan instrument, tj. postoje li drugi, prikladniji instrumenti?
Is there an incentive effect, i.e. does the aid change the behaviour of firms?
Postoji li učinak poticaja, tj. mijenja li se potporom ponašanje poduzetnika?
Is the aid measure proportional, i.e. could the same change in behaviour be obtained with less aid?
Je li mjera razmjerna, odnosno bi li ista promjena ponašanja poduzetnika bila moguća uz manju potporu?
Are the distortions of competition and the effect on trade limited, so that the overall balance is positive?
Jesu li narušavanje tržišnog natjecanja i učinak na trgovinu ograničeni, tako da sveukupno prevladavaju pozitivni učinci?
Germany has relied on two lines of reasoning to justify the compatibility of the aid under Article 107(3)(c) TFEU: First, Germany has argued that the aid was necessary to prevent the closure of plants in Germany due to the relocation to third countries which were not part of the ETS and had no comparable CO2 costs (prevention of carbon leakage).
Kao obrazloženje spojivosti potpore s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a Njemačka je navela dva argumentacijska niza: Prvo, Njemačka je navela da je potpora nužna kako bi se spriječila zatvaranja pogona u Njemačkoj zbog premještanja u treće zemlje, koje nisu u ETS-u i ne moraju snositi usporedive troškove CO2 (sprječavanje istjecanja ugljika).
Secondly, it has argued that the aid was necessary to prevent a relocation of German plants to third countries that would be damaging both in terms of industrial structure and of employment (prevention of loss of employment).
Drugo, izjavila je da je potpora nužna kako bi se spriječilo premještanje lokacija u treće zemlje, što bi bilo nepovoljno i za industrijsku strukturu i za zaposlenost (sprječavanje gubitka radnih mjesta).
The prevention of carbon leakage
Sprječavanje istjecanja ugljika
Environmental protection is recognised to constitute an objective of common interest.
Zaštita okoliša priznata je kao cilj od zajedničkog interesa.
Given that environmental legislation in the Union could result in a relocation of CO2 emissions to other parts of the world where they would still constitute an environmental risk, the prevention of such carbon leakage can be considered as being part of the objective of environmental protection.
Budući da bi propisi Unije o zaštiti okoliša mogli dovesti do istjecanja ugljika u drugim dijelovima svijeta, gdje bi ono i nadalje predstavljalo opasnost za okoliš, prevencija takvog istjecanja ugljika može se smatrati dijelom cilja zaštite okoliša.
This has been made clear by Union legislation, namely the Directive 2009/29/EC [40], which states, in its recital 27:
To je nedvojbeno naglašeno u pravnim propisima Unije, posebno u Direktivi 2009/29/EZ [40], u čijoj je uvodnoj izjavi 27. utvrđeno sljedeće:
‘Member States may deem it necessary to temporarily compensate certain installations which have been determined to be exposed to a significant risk of carbon leakage for costs related to greenhouse gas emissions passed on in electricity prices. Such support should only be granted where it is necessary and proportionate and should ensure that the Community scheme incentives to save energy and to stimulate a shift in demand from “grey” to “green” electricity are maintained.’
„Države članice mogu smatrati potrebnim da nekim postrojenjima za koja je utvrđeno da su izložena znatnom riziku od istjecanja ugljika privremeno nadoknađuju troškove vezane uz emisije stakleničkih plinova, koji su uključeni u cijenu električne energije. Takvu bi potporu trebalo dodjeljivati samo u slučajevima kad je to nužno i razmjerno i ona bi trebala osigurati očuvanje inicijativa sustava Zajednice za štednju energije i poticanje promjene potražnje za „sivom” u potražnju za „zelenom” električnom energijom.”
Moreover, the prevention of carbon leakage has been acknowledged as an environmental objective in the ETS Guidelines [41], and in particular in points 7 and 8:
Usto je sprječavanje istjecanja ugljika priznato kao ekološki cilj u Smjernicama o ETS-u [41], posebno u točkama 7. i 8.:
Under Article 10a(6) of the ETS Directive, Member States may grant State aid in favour of sectors or subsectors deemed to be exposed to a significant risk of carbon leakage due to costs relating to greenhouse gas emissions passed on in electricity prices (hereinafter referred to as “indirect emission costs”), in order to compensate for those costs in accordance with State aid rules.
U skladu s člankom 10.a točkom 6. Direktive o ETS-u države članice mogu u korist sektora odnosno podsektora za koje se pretpostavlja da su izloženi znatnom riziku od istjecanja ugljika zbog troškova povezanih s emisijama stakleničkih plinova i ugrađenih u cijene električne energije (dalje u tekstu „neizravni troškovi CO2”) dodjeljivati državne potpore u svrhu kompenzacije tih troškova ako je to spojivo s pravilima o državnim potporama.
For the purposes of these Guidelines, “carbon leakage” describes the prospect of an increase in global greenhouse gas emissions when companies shift production outside the Union because they cannot pass on the cost increases induced by the EU ETS to their customers without significant loss of market share.
Za potrebe ovih Smjernica pojam „istjecanje ugljika” označava očekivano povećanje globalnih emisija stakleničkih plinova uzrokovano time što poduzetnici premještaju proizvodnju na lokaciju izvan Unije zato što povišenje troškova uzrokovano ETS-om EU-a ne mogu prenijeti na svoje kupce bez bitnog gubitka tržišnih udjela.
Addressing the risk of carbon leakage serves an environmental objective, since the aid aims to avoid an increase in global greenhouse gas emissions due to shifts of production outside the Union, in the absence of a binding international agreement on reduction of greenhouse gas emissions.
Suzbijanjem opasnosti od istjecanja ugljika nastoji se ostvariti cilj zaštite okoliša jer potpore, u nedostatku obvezujućeg međunarodnog sporazuma o smanjenju emisija stakleničkih plinova, imaju za cilj spriječiti povišenje globalnih emisija stakleničkih plinova uzrokovano premještanjem proizvodnih djelatnosti na lokacije izvan Unije.
At the same time, aid for indirect emission costs may have a negative impact on the efficiency of the EU ETS.
Međutim, potpore za neizravne troškove CO2 mogle bi ujedno negativno utjecati na učinkovitost ETS-a EU-a.
If poorly targeted, the aid would relieve the beneficiaries of the cost of their indirect emissions, thereby limiting incentives for emission reductions and innovation in the sector.
Loše usmjerenim potporama primatelji bi se oslobodili svojih neizravnih troškova CO2, čime bi se ograničili poticaji za smanjenje emisija i inovacije u sektoru.
As a result, the costs of reducing emissions would have to be borne mainly by other sectors of the economy.
Uslijed toga, troškove za smanjenje emisija uglavnom bi morali snositi drugi gospodarski sektori.
Furthermore, such State aid may result in significant distortions of competition in the internal market, in particular whenever undertakings in the same sector are treated differently in different Member States due to different budgetary constraints.
Nadalje, takve državne potpore dovele bi do znatnog narušavanja tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu, posebno ako se poduzetnici jednog te istog sektora tretiraju različito zbog različitih prisilnih proračunskih pravila u pojedinim državama članicama.
Therefore, these Guidelines need to address three specific objectives: minimising the risk of carbon leakage, preserving the EU ETS objective to achieve cost-efficient decarbonisation and minimising competition distortions in the internal market.’
Stoga se ovim Smjernicama moraju slijediti tri specifična cilja: smanjenje opasnosti od istjecanja ugljika na najmanju moguću razinu, održavanje cilja ETS-a EU-a da se postigne troškovno učinkovito smanjenje emisija CO2 i smanjenje narušavanja tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu na najmanju moguću razinu.”
The prevention of carbon leakage can therefore be related to the objective of common interest of preserving the environment and in particular the climate.
Stoga se sprječavanje istjecanja ugljika može dovesti u vezu s očuvanjem okoliša, a posebno sa zaštitom klime kao ciljem od zajedničkog interesa.
Necessity and appropriateness
Prikladno i nužno sredstvo
The aid granted must be an appropriate and necessary instrument to achieve the envisaged objective.
Dodijeljena potpora mora biti prikladno i nužno sredstvo za ostvarenje željenog cilja.
An instrument is appropriate and necessary if there are no other less distortive instruments to achieve the same results.
Sredstvo je prikladno i nužno ako ne postoje druga sredstva kojima se manje narušava tržišno natjecanje, a kojima bi se mogli ostvariti isti ciljevi.
In the case at hand, in order to determine whether the aid to be paid out under the notified scheme is necessary and appropriate, it must first be established that the eligible sectors (German aluminium, copper and zinc production) were, in the second half of 2009, subject to a risk of carbon leakage.
Kako bi se u predmetnom slučaju moglo utvrditi je li isplata potpora u okviru prijavljene mjere nužna i primjerena, najprije se mora dokazati da je u sektorima prihvatljivima za potporu (proizvodnja aluminija, bakra i cinka u Njemačkoj) u drugom polugodištu 2009. stvarno postojala opasnost od istjecanja ugljika.
Germany has argued that the carbon leakage risk for 2009 had already been established, notably by Decision 2010/2/EU [42].
Njemačka je navela da je opasnost od istjecanja ugljika za 2009. već priznata, i to Odlukom 2010/2/EU [42].
The risk is said to have been present already in the second ETS trading period (2008-2012, ‘ETS-2’), with the transition to the third ETS trading period not constituting, according to Germany, a ‘qualitative leap’.
Ta je opasnost postojala već u drugom razdoblju trgovine ETS-a (2008. – 2012., „ETS-2”), a prelazak na treće razdoblje trgovine nije predstavljao „kvalitativni skok”.
In addition, the Commission noted that the debate on the carbon leakage risk during the second ETS trading period (2008-2012) was not conclusive as to the extent of such a risk.
Osim toga, Komisija je utvrdila da rasprava o opasnosti od istjecanja ugljika u drugom razdoblju trgovine ETS-a (2008. – 2012.) nije iznjedrila uvjerljiv rezultat u pogledu razmjera te opasnosti.
One more recent study suggests the possibility of existence of carbon leakage in 2009 in the aluminium sector, but not for copper and zinc production.
U novijoj studiji upućuje se na mogućnost postojanja istjecanja ugljika u sektoru aluminija za 2009., ali ne i za proizvodnju bakra i cinka.
In any event, it seemed appropriate to establish coherent Union-wide criteria for such aid [45].
Svakako se činilo primjerenim postaviti jedinstvene kriterije za takve potpore u čitavoj Uniji [45].
For the third ETS trading period, such criteria can be found in the ETS Guidelines.
Za treće razdoblje trgovine ETS-a takvi se kriteriji mogu pronaći u Smjernicama o ETS-u.
Interested parties have made the same argument as Germany, namely that the carbon leakage risk for the non-ferrous metal industries had already been recognised both by Article 10a(6) of Directive 2009/29/EC and by Decision 2010/2/EU.
Zainteresirane su strane poput Njemačke argumentirale da je opasnost od istjecanja ugljika u industriji obojenih metala već priznata člankom 10.a stavkom 6. Direktive 2009/29/EZ i Odlukom 2010/2/EU.
They therefore questioned the need for a separate assessment as outlined by the Commission in its opening decision.
Stoga je dovedena u pitanje nužnost zasebne procjene na koju je Komisija uputila u svojoj Odluci o pokretanju postupka.
Some of the interested parties have also insisted that the assessment should not be too strict: given that the Commission had found, in its opening decision, that the major beneficiaries had been profitable throughout the whole period covered by the scheme [46], some of these non-ferrous metal producers highlighted that the profitability of their German operations was actually relatively low, sometimes below the rate of return that was acceptable for this kind of industry, and that it would be too restrictive to say that aid would only be necessary and have an incentive effect if the beneficiary was on the verge of insolvency proceedings.
Nadalje, neke od zainteresiranih strana izričito su naglasile da procjenu ne bi trebalo provoditi odveć strogo: u pogledu toga što je Komisija u Odluci o pokretanju postupka utvrdila da su najvažniji korisnici tijekom planiranog razdoblja upotrebe potpore i dalje poslovali isplativo [46] neki od proizvođača obojenih metala istaknuli su da su njihove njemačke podružnice u stvarnosti imale relativno nisku isplativost i da neke od njih nisu ostvarivale povrat koji je prihvatljiv za tu vrstu gospodarske djelatnosti, zbog čega bi bilo odveć restriktivno priznavati nužnost potpore i njezin učinak poticaja samo ako korisniku neposredno predstoji stečaj.
Moreover, some of the producers, such as […], […], […] and […], stated that carbon leakage was not limited to the question of whether a plant would eventually close down and relocate outside the Union.
Osim toga, neki od proizvođača, primjerice […], […], […] i […] izjavili su da u pogledu istjecanja ugljika nije riječ samo o tome hoće li u konačnici doći do zatvaranja lokacije i njezina premještanja u državu izvan EU-a.
Rather, the issue was whether beneficiaries would consider investing in their German operations or to abstain from any investment.
Štoviše, pravo pitanje glasi jesu li korisnici spremni na ulaganja u svoje njemačke podružnice ili će odustati od njih.
They claimed that the notified scheme had the effect of encouraging such investments and that it was the prospect of receiving the aid that incentivised them to keep production going and to undertake significant investments in the plants in Germany.
Prijavljena mjera ima učinak poticaja na ulaganja, a upravo je mogućnost potpore poticaj za očuvanje proizvodnje i znatna ulaganja u proizvodne jedinice u Njemačkoj.
These arguments however are unconvincing.
Međutim, ti argumenti nisu uvjerljivi. Najprije, neistinit je iskaz da je opasnost od istjecanja ugljika za drugo polugodište 2009. već priznata Direktivom 2009/29/EZ.
To begin with, the claim that the carbon leakage risk for the second half of 2009 has already been established in the ETS Directive is erroneous.
Člankom 10.a stavkom 6. Direktive 2009/29/EZ određeno je sljedeće: „Države članice isto tako mogu donijeti financijske mjere u korist sektora ili podsektora za koje se utvrdi da su izloženi znatnom riziku od istjecanja ugljika, zbog troškova vezanih uz emisije stakleničkih plinova ugrađenih u cijenu električne energije, u svrhu kompenzacije tih troškova te u slučajevima kad su takve financijske mjere u skladu s pravilima o državnim potporama koja su u primjeni ili koja na tom području tek treba biti donesena”.
Article 10a(6) of Directive 2009/29/EC states that ‘Member States may also adopt financial measures in favour of sectors or subsectors determined to be exposed to a significant risk of carbon leakage due to costs relating to greenhouse gas emissions passed on in electricity prices, in order to compensate for those costs and where such financial measures are in accordance with state aid rules applicable and to be adopted in this area.’ Article 10a(6) therefore does not establish the carbon leakage risk, but merely states that State aid may be an option if and where such a risk has been determined.
Dakle, članak 10.a stavak 6. nije dokaz za rizik od istjecanja ugljika, nego u njemu stoji samo to da je državna potpora moguća ako se takav rizik utvrdi.
In any case, Directive 2009/29/EC only addresses ETS-3, i.e. the period after 2013.
Uostalom, Direktiva 2009/29/EZ odnosi se samo na ETS-3, tj. na razdoblje poslije 2013.
Similarly, Decision 2010/2/EU [47] contains a list of sectors and subsectors that are deemed to be exposed to a significant risk of carbon leakage only as of 2013 when the third phase of the ETS enters into force.
Isto vrijedi i za Odluku 2010/2/EU [47], koja sadržava popis sektora i podsektora koji se smatraju izloženima znatnom riziku od istjecanja ugljika, ali tek od 2013. stupanjem na snagu treće faze ETS-a.
In view of its underlying assumptions, it does not establish the existence of a carbon leakage risk for 2009.
S obzirom na to polazište njome se ne dokazuje da je 2009. postojao rizik od istjecanja ugljika.
More importantly, the objective of Decision 2010/2/EU is to determine the list of sectors and subsectors which shall benefit from the allocation of EU-ETS allowances free of charge.
Međutim, Odluka 2010/2/EU imala je za cilj sastavljanje popisa onih sektora i podsektora kojima će se emisijske jedinice ETS-a EU-a dodjeljivati besplatno.
This allocation of free allowances is provided for in Article 10a(12) of Directive 2009/29/EC.
Takva besplatna dodjela emisijskih jedinica predviđena je člankom 10.a stavkom 12. Direktive 2009/29/EZ.
Decision 2010/2/EU is based on Article 10a(13) of Directive 2009/29/EC which in turn clearly refers to Article 10a(12).
Odluka 2010/2/EU temelji se na članku 10.a stavku 13 Direktive 2009/29/EZ, u kojem se pak nedvosmisleno upućuje na članak 10.a stavak 12.
As the allocation of allowances free of charge is a remedy for tackling the direct CO2 costs incurred by the industrial sectors concerned (e.g. through their own production activity), the decision cannot be relied on to determine which sectors and subsectors might need compensation for indirect CO2 costs [48].
Budući da je besplatna dodjela emisijskih jedinica mjera za sniženje izravnih troškova CO2 koji nastaju za pogođene industrijske sektore (npr. zbog njihove vlastite proizvodne djelatnosti), ta Odluka ne može poslužiti za određivanje sektora i podsektora kojima je eventualno nužna naknada za neizravne troškove CO2 [48].