natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The obligation on Member States to issue a return decision to any third-country national staying illegally on their territory is subject to the respect of fundamental rights, including the principle of proportionality (recital 24).
Obveza država članica da izdaju odluku o vraćanju svakom državljaninu treće zemlje koji nezakonito boravi na njihovu državnom području podliježe poštovanju temeljnih prava, uključujući načelo proporcionalnosti (uvodna izjava 24.).
The legitimate aim of fighting illegal migration may be balanced against other legitimate State interests, such as general public health considerations, the interest of the State to fight crime, the interest to have comprehensive birth registration, respect for the best interests of the child (expressly highlighted in recital 22), the Geneva Convention (highlighted in recital 23), as well as other relevant fundamental rights recognised by the CFR.
Zakoniti cilj borbe protiv nezakonite migracije može se uskladiti s drugim legitimnim državnim interesima, kao što su pitanja javnog zdravstva, interes države u borbi protiv zločina, interes za osiguranje sveobuhvatnih prijava rođenja, poštovanje najboljih interesa djeteta (što je izričito istaknuto u uvodnoj izjavi 22.), Ženevska konvencija (istaknuta u uvodnoj izjavi 23.) te druga relevantna temeljna prava priznata Poveljom o temeljnim pravima.
The Commission refers to the considerations set out in the 2012 Fundamental Rights Agency document ‘Apprehension of migrants in an irregular situation — fundamental rights considerations’ (Council document 13847/12) as guidance on how apprehension practices can be carried out in respect of the fundamental rights of the third-country nationals, while ensuring effective return procedures.
Komisija upućuje na pitanja iz dokumenta Agencije za temeljna prava iz 2012. „Uhićenje migranata u nezakonitoj situaciji – pitanja temeljnih prava” (Dokument Vijeća br. 13847/12) kao smjernice o tome kako se prakse uhićenja mogu provoditi uz poštovanje temeljnih prava državljana trećih zemalja, istodobno osiguravajući učinkovite postupke vraćanja.
Member States' practices that respect this guidance can be considered as not affecting the obligation to issue return decisions to third-country nationals staying illegally under Article 6(1) of the Return Directive:
Može se smatrati da prakse država članica koje poštuju te smjernice ne utječu na obvezu izdavanja odluke o vraćanju državljanima trećih zemalja s nezakonitim boravkom u skladu s člankom 6. stavkom 1. Direktive o vraćanju:
Access to health:
Pristup zdravstvenoj skrbi:
Migrants in an irregular situation seeking medical assistance should not be apprehended at or next to medical facilities.
Migrante u nezakonitom položaju koji traže liječničku pomoć ne bi trebalo uhićivati u zdravstvenim ustanovama ili u njihovoj blizini.
Medical establishments should not be required to share migrants' personal data with immigration law enforcement authorities for eventual return purposes.
Zdravstvene ustanove ne bi trebale imati obvezu ustupati osobne podatke migranata tijelima za useljavanje u svrhe eventualnog vraćanja.
Access to education:
Pristup obrazovanju:
Migrants in an irregular situation should not be apprehended at or next to the school which their children are attending.
Migrante u nezakonitom položaju ne bi trebalo uhićivati u školi ili u blizini škole koju pohađaju njihova djeca.
Schools should not be required to share migrants' personal data with immigration law enforcement authorities for eventual return purposes.
Škole ne bi trebale imati obvezu ustupati osobne podatke migranata tijelima za useljavanje u svrhe eventualnog vraćanja.
Freedom of religion:
Sloboda vjeroispovijesti:
Migrants in an irregular situation should not be apprehended at or next to recognised religious establishments when practicing their religion.
Migrante u nezakonitom položaju ne bi trebalo uhićivati u priznatim vjerskim objektima ili njihovoj blizini kada prakticiraju svoju vjeru.
Birth registration:
Matična evidencija rođenih:
Migrants in an irregular situation should be able to register the birth and should be able to obtain a birth certificate for their children without risk of apprehension.
Migranti u nezakonitom položaju trebali bi moći matičnom uredu prijaviti rođenje djeteta i trebali bi moći dobiti rodni list za djecu bez opasnosti od uhićenja.
Civil registries issuing birth certificates should not be required to share migrants' personal data with immigration law enforcement authorities for eventual return purposes.
Matični uredi koji izdaju rodne listove ne bi trebali imati obvezu ustupati osobne podatke migranata tijelima za useljavanje u svrhe eventualnog vraćanja.
Access to justice:
Pristup pravosuđu:
In the interest of fighting crime, Member States may consider introducing possibilities for victims and witnesses to report crime without fear of being apprehended.
U interesu borbe protiv zločina, države članice mogu razmotriti mogućnost omogućavanja žrtvama i svjedocima da prijave kazneno djelo bez straha od uhićenja.
To this end, the following good practices may be considered:
U tu svrhu mogu se uzeti u obzir sljedeće dobre prakse:
introducing possibilities for anonymous, or semi-anonymous, or other effective reporting facilities,
uvođenje mogućnosti za anonimno ili poluanonimno prijavljivanje, odnosno drugih djelotvornih mogućnosti prijavljivanja,
offering victims and witnesses of serious crimes the possibility to turn to the police via third parties (such as a migrants ombudsman, specially designated officials; or entities providing humanitarian and legal assistance),
omogućavanje žrtvama i svjedocima teških kaznenih djela da se obrate policiji putem trećih osoba (kao što su pravobranitelj za migrante, posebni imenovani službenici; ili tijela koja pružaju humanitarnu ili pravnu pomoć),
defining conditions under which victims or witnesses of crime, including domestic violence, could be granted residence permits building upon standards included in Council Directive 2004/81/EC [26] and Directive 2009/52/EC,considering the need for delinking the immigration status of victims of violence from the main permit holder, who is at the same time the perpetrator,
definiranje uvjeta pod kojima bi se žrtvama ili svjedocima kaznenih djela, uključujući obiteljskog nasilja, mogle izdati dozvole boravka na temelju standarda iz Direktive Vijeća 2004/81/EZ [26] i Direktive 2009/52/EZ,razmatranje mogućnosti odvajanja useljeničkog statusa žrtava nasilja od statusa glavnog nositelja dozvole koji je istodobno i počinitelj,
developing leaflets in cooperation with labour inspectorates or other relevant entities to systematically and objectively inform migrants apprehended at their work places of existing possibilities to lodge complaints against their employers, building upon Directive 2009/52/EC, and in this context taking steps to safeguard relevant evidence.
priprema letaka u suradnji s inspektoratima rada ili drugim relevantnim tijelima u cilju sustavnog i objektivnog informiranja migranata uhićenih na njihovu radnom mjestu o postojećim mogućnostima podnošenja žalbi protiv poslodavaca, u skladu s Direktivom 2009/52/EZ, i, u tom kontekstu, poduzimanje koraka za zaštitu relevantnih dokaza.
Migrants in an irregular situation who seek legal aid should not be apprehended at or next to trade unions, or other entities offering such support.
Nezakonite migrante koji traže pravnu pomoć ne bi trebalo uhićivati u sindikatima ili drugim tijelima koja nude takvu potporu ili u njihovoj blizini.
In addition, the Commission recommends that third-country nationals in an irregular situation who wish to access public services premises which register international protection applications or applications for statelessness status should not be apprehended at or next to such facilities.
Nadalje, Komisija preporučuje da državljane trećih zemalja koji su u nezakonitom položaju i koji žele pristupiti uredima javnih službi u kojima se podnose zahtjevi za međunarodnu zaštitu ili zahtjevi za status osobe bez državljanstva ne bi trebalo uhićivati u takvim objektima ili u njihovoj blizini.
Legal basis: Return Directive — Article 6
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – članak 6.
A return decision may in certain circumstances also be adopted if an illegally staying third-country national is apprehended at the EU external border when leaving the EU territory, following a case-by-case analysis and taking into account the principle of proportionality.
Oduka o vraćanju može se u određenim okolnostima donijeti ako je državljanin treće zemlje s nezakonitim boravkom uhićen na vanjskoj granici EU-a u trenutku napuštanja područja EU-a na temelju analize svakog pojedinog slučaja i uzimajući u obzir načelo proporcionalnosti.
This could be justified in cases in which a significant overstay or illegal stay is detected during exit checks.
To bi moglo biti opravdano u slučajevima kada se tijekom izlazne kontrole utvrdi prekoračenje trajanja dozvoljenog boravka ili nezakoniti boravak.
In such cases, Member States could launch a return procedure when acquiring knowledge about the illegal stay and continue the procedure leading to the issuing of a return decision accompanied by an entry-ban in an ‘in absentia’ procedure, respecting the procedural safeguards set out in sections 11.3 and 12 below.
U takvim slučajevima, države članice mogu pokrenuti postupak vraćanja kada dobiju saznanja o nezakonitom boravku te nastaviti postupak izdavanja odluke o vraćanju popraćene zabranom ulaska u okviru postupka in absentia, poštujući postupovne zaštitne mjere utvrđene u odjeljcima 11.3. i 12. u nastavku.
Even though in such a specific situation the person is anyhow about to leave the EU, the issuing of a return decision can make sense, since it allows Member States to also issue an entry ban and thus prevent further entry and possible risk of illegal stay.
Iako će u takvoj posebnoj situaciji osoba ionako napustiti EU, izdavanje odluke o vraćanju moglo bi imati smisla jer na temelju te odluke države članice mogu izdati i zabranu ulaska i tako spriječiti daljnje ulaske i mogući rizik od nezakonitog boravka.
The Commission calls on Member States to establish procedures for issuing return decisions and — if applicable — entry bans directly at the airport, at other external border crossing points or, for entry bans, in absentia (see section 11.3) for such specific cases.
Komisija poziva države članice da uspostave postupke za izdavanje odluka o vraćanju i, ako je primjenjivo, zabrana ulaska izravno u zračnoj luci, ili na drugom graničnom prijelazu, ili za zabrane ulaska u postupku in absentia (vidjeti odjeljak 11.3.) za takve posebne slučajeve.
If a third-country national has overstayed his/her visa or permit in a first Member State and leaves the Union via a second/transit Member State, the return decision and entry ban will have to be issued by the second Member State (the ‘overstayer’ will normally also be ‘illegally staying’ within the meaning of the Return Directive in the second Member State).
Ako je državljanin treće zemlje ostao u prvoj državi članici dulje od roka dopuštenog u vizi ili dozvoli te napusti Uniju putem druge/tranzitne države članice, druga država članica morat će izdati odluku o vraćanju i zabranu ulaska (osoba koja je prekoračila dopušteno trajanje boravka također će „nezakonito boraviti” u drugoj/tranzitnoj državi članici u smislu Direktive o vraćanju).
Legal basis: Council Directive 2001/40/EC [27]Reminder/explanation: The effect of a return decision issued by one Member State in another Member State had been subject of a separate chapter V of the 2005 Commission proposal for the Return Directive (‘Apprehension in other Member States’).
Pravna osnova: Direktiva Vijeća 2001/40/EZ [27]Podsjetnik/objašnjenje: Učinak odluke o vraćanju koju je izdala jedna država članica u drugoj državi članici predmet je zasebnog poglavlja V. prijedloga Komisije iz 2005. o Direktivi o vraćanju („Uhićenje u drugim državama članicama”).
This chapter, as well as Article 20 of the Commission proposal which foresaw to delete Directive 2001/40/EC was, however, removed during negotiations and Directive 2001/40/EC remained in force.
Ovo poglavlje i članak 20. prijedloga Komisije kojim se predviđa poništavanje Direktive 2001/40/EZ uklonjeni su tijekom pregovora i Direktiva 2001/40 ostala je na snazi.
Directive 2001/40/EC expressly enables the recognition of a return decision issued by a competent authority in one Member State against a third-country national present within the territory of another Member State.
Direktivom 2001/40/EZ izričito je omogućeno priznavanje odluke o vraćanju koju je izdalo nadležno tijelo u jednoj državi članici državljaninu treće zemlje koji se nalazi na državnom području druge države članice.
Article 6 of the Return Directive does not expressly mention the case that a second Member State recognises a return decision issued by a first Member State in accordance with Directive 2001/40/EC.
U članku 6. Direktive o vraćanju nije izričito spomenut slučaj da druga država članica priznaje odluku o vraćanju koju je izdala prva država članica u skladu s Direktivom 2001/40/EZ.
A literal interpretation of Article 6 which would require in such a case the recognising Member State to also issue a full second return decision in accordance with Directive 2008/115/EC would deprive Directive 2001/40/EC of any added value.
Doslovnim tumačenjem članka 6., u skladu s kojim bi u tom slučaju država članica koja priznaje odluku morala, u skladu s Direktivom 2008/115/EZ, izdati i potpunu drugu odluku o vraćanju, Direktiva 2001/40/EZ lišila bi se bilo kakve dodane vrijednosti.
In order to give an effet utile to the continued existence of Directive 2001/40/EC, it was necessary to look for an interpretation which gives a useful meaning to the continued co-existence of the two Directives.
Kako bi se osigurao effet utile daljnjeg postojanja Direktive 2001/40/EZ, bilo je nužno tražiti tumačenje kojim se osigurava korisno značenje trajnog istodobnog postojanja dviju direktiva.
If Member State A apprehends a person who is already subject of a return decision issued by Member State B, Member State A has the choice of either:
Ako država članica A uhiti osobu koja je već predmetom odluke o vraćanju koju je izdala država članica B, država članica A može izabrati hoće li:
issuing a new return decision under Article 6(1) of the Return Directive; or
izdati novu odluku o vraćanju u skladu s člankom 6. stavkom 1. Direktive o vraćanju; ili
passing back the person to Member State B under an existing bilateral agreement in compliance with Article 6(3) of the Return Directive; or
prepustiti osobu državi članici B na temelju postojećeg bilateralnog sporazuma u skladu s člankom 6. stavkom 3. Direktive o vraćanju; ili
recognising the return decision issued by Member State B in accordance with Directive 2001/40/EC.
priznati odluku o vraćanju koju je izdala država članica B u skladu s Direktivom 2001/40/EZ.
If Member State A recognises the return decision issued by Member State B in accordance with Directive 2001/40/EC, it is still obliged to apply the safeguards related to enforcement of return (removal) foreseen in the Return Directive when enforcing the recognised return decision.
Ako država članica A prizna odluku o vraćanju koju je izdala država članica B u skladu s Direktivom 2001/40/EZ, ona i dalje ima obvezu da pri izvršenju priznate odluke o vraćanju primjenjuje zaštitne mjere povezane s izvršenjem vraćanja (udaljavanja) predviđene u Direktivi o vraćanju.
The mutual recognition of return decisions may provide for significant added value in certain constellations — notably in the context of transit of returnees by land (see section 6.4 below).
Uzajamnim priznavanjem odluka o vraćanju može se osigurati znatna dodana vrijednost u određenim situacijama – posebno u kontekstu prijevoza povratnika kopnom (vidjeti odjeljak 6.4. u nastavku).
The Commission encourages Member States to make use of the option of mutual recognition, whenever it helps to speed up return procedures and to reduce administrative burden.
Komisija potiče države članice da iskoriste mogućnost uzajamnog priznavanja, kad god će se time pridonijeti ubrzanju postupaka vraćanja i smanjenju administrativnog opterećenja.
Legal basis: Regulation (EU) No 604/2013 of the European Parliament and of the Council [28] (the ‘Dublin Regulation’) — Articles 19 and 24 Article 6 of the Return Directive does not expressly mention the case in which a second Member State makes use of the possibility offered under the Dublin Regulation to ask a first Member State to take back an illegally staying third-country national.
Pravna osnova: Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamentai Vijeća [28] (Dublinska uredba) – članci 19. i 24.U članku 6. Direktive o vraćanju nije izričito spomenut slučaj u kojem druga država članica koristi mogućnost koja se nudi u okviru Dublinske uredbe da zatraži prvu državu članicu da preuzme državljanina treće zemlje s nezakonitim boravkom.
A literal interpretation of Article 6 which would require in such a case that the requesting (second) Member State also issue a full return decision in accordance with Directive 2008/115/EC would deprive the relevant Dublin rules of their added value.
Doslovnim tumačenjem članka 6. u skladu s kojim bi u tom slučaju (druga) država članica moliteljica, u skladu s Direktivom 2008/115/EZ, morala izdati potpunu odluku o vraćanju, relevantna pravila iz Dublinske uredbe lišila bi se svake dodane vrijednosti.
The wording of the Dublin Regulation expressly addresses this issue and provides for clear rules articulating the application of the Return Directive and the Dublin Regulation.
U tekstu Dublinske uredbe izričito se spominje to pitanje i predviđaju se jasna pravila kojima se opisuje primjena Direktive o vraćanju i Dublinske uredbe.
The cases in which the third-country national has applied for asylum and obtained a right to stay as asylum seeker in the second Member State fall outside the scope of the Return Directive, since the third-country national has a right to stay as asylum seeker and cannot therefore be considered as staying illegally in the second Member State.
U slučajevima u kojima je državljanin treće zemlje podnio zahtjev za azil i ostvario pravo na boravak kao tražitelj azila u drugoj državi članici ne primjenjuje se Direktiva o vraćanju jer državljanin treće zemlje ima pravo ostati kao tražitelj azila i stoga se ne može smatrati da nezakonito boravi u drugoj državi članici.
On the other hand, the cases in which the third-country national has not applied for asylum and has not obtained a right to stay as asylum seeker in the second Member State fall within the scope of the Return Directive.
S druge strane, u slučajevima u kojima državljanin treće zemlje nije podnio zahtjev za azil i nije ostvario pravo na boravak kao tražitelj azila u drugoj državi članici primjenjuje se Direktiva o vraćanju.
The following situations [29] could be envisaged:
Moguće je predvidjeti sljedeće situacije [29]:
The third-country national has a status as asylum seeker in the first Member State (on-going procedure, not yet a final decision): the Dublin Regulation applies on the basis of the underlying principle that every third-country national lodging an application for asylum in one of the Member States should have his/her needs for international protection fully assessed by one Member State.
Državljanin treće zemlje ima status tražitelja azila u prvoj državi članici (postupak u tijeku, ali još nije donesena konačna odluka): primjenjuje se Dublinska uredba na temelju načela da bi svakom državljaninu treće zemlje koji podnosi zahtjev za azil u nekoj od država članica jedna država članica trebala u potpunosti procijeniti potrebe za međunarodnom zaštitom.
A Member State cannot return that third-country national to a third country; instead, it may send him/her to the Member State responsible under Dublin Regulation in order to have his/her claim examined.
Država članica ne može vratiti tog državljanina treće zemlje u treću zemlju; ona ga umjesto toga može, u skladu s Dublinskom uredbom, poslati u odgovornu državu članicu radi razmatranja njegova/njezina zahtjeva.
The third-country national has withdrawn his/her asylum application in the first Member State: if the withdrawal of the application has led to a rejection of the application (on the basis of Article 27 or 28 of the recast Asylum Procedures Directive), the rules described below under point (c) (choice between applying Dublin rules or the Return Directive) can be applied.
Državljanin treće zemlje povukao je svoj zahtjev za azil u prvoj državi članici: ako je zbog povlačenja zahtjeva taj zahtjev odbijen (na temelju članka 27. ili 28. preinačene Direktive o postupcima azila), mogu se primijeniti pravila opisana u nastavku pod točkom (c) (izbor između primjene pravila iz Dublinske uredbe i pravila iz Direktive o vraćanju).
If the withdrawal of the application has not led to a rejection of the application, the Dublin Regulation applies (as lex specialis), on the basis of the underlying principle that every third-country national lodging an application for asylum in one of the Member States should have his/her needs for international protection fully assessed by one Member State.
Ako zahtjev zbog povlačenja nije odbijen, primjenjuje se Dublinska uredba (kao lex specialis), na temelju načela da bi svakom državljaninu treće zemlje koji podnosi zahtjev za azil u nekoj od država članica jedna država članica trebala u potpunosti procijeniti potrebe za međunarodnom zaštitom.
The third-country national has a final decision in the first Member State, rejecting his/her asylum application: a choice can be made between applying the Dublin Regulation or the Return Directive.
Državljanin treće zemlje posjeduje konačnu odluku u prvoj državi članici kojom se odbija njegov zahtjev za azil: može se birati između primjene Dublinske uredbe ili Direktive o vraćanju.
In the Dublin Regulation, this choice is clearly stipulated in Article 24(4) and the clarification is added that from the moment in which authorities decide to make a Dublin request, the application of the Return Directive and return procedures are suspended and only Dublin rules apply (this also affects rules on detention and on legal remedies).
U Dublinskoj uredbi taj je izbor jasno naveden u članku 24. stavku 4. i dodaje se pojašnjenje da se, od trenutka kada nadležna tijela odluče podnijeti zahtjev iz Dublinske uredbe, obustavlja primjena Direktive o vraćanju i postupci vraćanja te se primjenjuju samo pravila iz Dublinske uredbe (to utječe i na pravila o zadržavanju ili o pravnim lijekovima).
The third-country national had already been subject to successful return/removal (following rejection or withdrawal of an asylum application) from the first Member State to a third country: should the third-country national re-enter EU territory, the Dublin Regulation stipulates at Article 19(3) that the first Member State can no longer be responsible for the third-country national — therefore no transfer can be foreseen to this Member State.
Državljanin treće zemlje već je bio podvrgnut uspješnom vraćanju/udaljavanju (nakon odbacivanja ili povlačenja zahtjeva za azil) iz prve države članice u treću zemlju: ako državljanin treće zemlje ponovno uđe na područje EU-a, u članku 19. stavku 3. Dublinske uredbe propisano je da prva država članica više ne može biti odgovorna za državljanina treće zemlje i stoga ne može biti predviđen transfer u tu državu članicu.
The Return Directive will therefore apply.
Stoga će se primjenjivati Direktiva o vraćanju.
Practical examples:
Praktični primjeri:
An applicant for international protection in Member State A travels without an entitlement to a neighbouring Member State B (crossing internal borders) where he/she is apprehended by the police.
Podnositelj zahtjeva za međunarodnu zaštitu u državi članici A putuje bez prava u susjednu državu članicu B (prelazi unutarnje granice) i ondje ga uhićuje policija.