natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For all protocols, it is important to demonstrate that cell proliferation has occurred in both the control and treated cultures, and the extent of test chemical-induced cytotoxicity or cytostasis should be assessed in all of the cultures that are scored for micronuclei.
Za sve je protokole važno dokazati da je došlo do proliferacije stanica i u kontrolnim i u tretiranim kulturama, a opseg citotoksičnosti ili citostaze uzrokovane ispitivanom kemikalijom potrebno je ispitati u svim kulturama u kojima se pregledavaju mikronukleusi.
Cultured primary human or other mammalian peripheral blood lymphocytes (7) (20) (46) (47) and a number of rodent cell lines such as CHO, V79, CHL/IU, and L5178Y cells or human cell lines such as TK6 can be used (19) (20) (21) (22) (23) (26) (27) (28) (29) (31) (33) (34) (35) (36) (see paragraph 6).
Mogu se upotrijebiti primarne kulture limfocita iz periferne krvi čovjeka ili drugih sisavaca (7., 20., 46., 47.) i određeni broj staničnih linija glodavaca kao što su CHO, V79, CHL/IU te stanice L5178Y ili ljudske stanične linije poput TK6 (19., 20., 21., 22., 23., 26., 27., 28., 29., 31., 33., 34., 35., 36.) (vidjeti stavak 6.).
Other cell lines such as HT29 (48), Caco-2 (49), HepaRG (50) (51), HepG2 cells (52) (53), A549 and primary Syrian Hamster Embryo cells (54) have been used for micronucleus testing but at this time have not been extensively validated.
Za ispitivanje mikronukleusa upotrebljavane su i druge stanične linije poput HT29 (48.), Caco-2 (49.), HepaRG (50., 51.), HepG2 (52., 53.), A549 te primarnih embrionalnih stanica sirijskog hrčka (54,) ali one još uvijek nisu opsežno validirane.
Therefore the use of those cell lines and types should be justified based on their demonstrated performance in the test, as described in the Acceptability Criteria section.
Stoga je upotrebu tih staničnih linija i vrsta potrebno opravdati na temelju njihove dokazane učinkovitosti u ispitivanju, kako je opisano u odjeljku o kriterijima prihvatljivosti.
Cyto B was reported to potentially impact L5178Y cell growth and therefore is not recommended with this cell line (23).
Zabilježeno je da citohalazin B može utjecati na rast stanica L5178Y pa ga se stoga ne preporučuje upotrebljavati s tom staničnom linijom (23.).
When primary cells are used, for animal welfare reasons, the use of cells from human origin should be considered where feasible and sampled in accordance with the human ethical principles and regulations.
Kada se upotrebljavaju primarne stanice, trebalo bi radi dobrobiti životinja razmotriti upotrebu stanica ljudskog podrijetla, ako je to izvedivo, te takve stanice uzorkovati u skladu s etičkim načelima i propisima.
Human peripheral blood lymphocytes should be obtained from young (approximately 18-35 years of age), non-smoking individuals with no known illness or recent exposures to genotoxic agents (e.g. chemicals, ionising radiation) at levels that would increase the background incidence of micronucleate cells.
Ljudski limfociti iz periferne krvi trebali bi se dobivati od mladih osoba (otprilike u dobi od 18 do 35 godina) koje su nepušači, ne boluju ni od jedne poznate bolesti i nisu nedavno bile izložene genotoksičnim agensima (npr. kemikalije, ionizirajuće zračenje) u razinama zbog kojih bi moglo doći do povećanja osnovne učestalosti stanica s mikronukleusima.
This would ensure the background incidence of micronucleate cells to be low and consistent.
Time bi se osigurala niska i stalna osnovna učestalost stanica s mikronukleusima.
The baseline incidence of micronucleate cells increases with age and this trend is more marked in females than in males (55).
Učestalost stanica s mikronukleusima povećava se s dobi te je taj trend izraženiji kod žena nego kod muškaraca (55.).
Cell cultures are maintained in an exponential growth phase (cell lines) or stimulated to divide (primary cultures of lymphocytes) to expose the cells at different stages of the cell cycle, since the sensitivity of cell stages to the test chemicals may not be known.
Stanične kulture održavaju se u fazi eksponencijalnog rasta (stanične linije) ili ih se stimulira na diobu (primarne kulture limfocita) kako bi se izložile stanice u različitim fazama staničnog ciklusa jer možda nije poznato koliko su pojedine stanične faze osjetljive na ispitivane kemikalije.
The primary cells that need to be stimulated with mitogenic agents in order to divide are generally no longer synchronised during exposure to the test chemical (e.g. human lymphocytes after a 48-hour mitogenic stimulation).
Primarne stanice koje treba stimulirati mitogenim agensima kako bi došlo do diobe obično više nisu sinkronizirane tijekom izlaganja ispitivanoj kemikaliji (npr. ljudski limfociti nakon mitogenske stimulacije u trajanju od 48 sati).
The use of synchronised cells during treatment with the test chemical is not recommended, but can be acceptable if justified.
Ne preporučuje se upotreba sinkroniziranih stanica tijekom tretiranja ispitivanom kemikalijom, ali ona može biti prihvatljiva u opravdanim slučajevima.
Appropriate culture medium and incubation conditions (culture vessels, humidified atmosphere of 5 % CO2 if appropriate, temperature of 37 °C) should be used for maintaining cultures.
Za održavanje kultura trebalo bi upotrebljavati odgovarajuće hranjive podloge za uzgoj kulture i uvjete inkubacije (posude za kulture, prema potrebi vlažni atmosferski uvjeti s 5 % CO2, temperatura od 37 °C).
Cell lines should be checked routinely for the stability of the modal chromosome number and the absence of Mycoplasma contamination, and cells should not be used if contaminated or if the modal chromosome number has changed.
Rutinski bi trebalo provjeravati stabilnost modalnog broja kromosoma staničnih linija te odsutnost kontaminacije mikoplazmom, a stanice ne bi trebalo upotrebljavati ako su kontaminirane ili ako je došlo promjene u modalnom broju kromosoma.
The normal cell cycle time of cell lines or primary cultures used in the testing laboratory should be established and should be consistent with the published cell characteristics.
Treba utvrditi uobičajeno trajanje staničnog ciklusa staničnih linija ili primarnih kultura koje se upotrebljavaju u ispitnom laboratoriju i ono treba biti u skladu s objavljenim značajkama stanica.
Lymphocytes: whole blood treated with an anti-coagulant (e.g. heparin), or separated lymphocytes, are cultured (e.g. for 48 hours for human lymphocytes) in the presence of a mitogen (e.g. phytohaemagglutinin (PHA) for human lymphocytes) in order to induce cell division prior to exposure to the test chemical and cytoB.
Limfociti: puna krv tretirana antikoagulansom (npr. heparinom) ili izolirani limfociti uzgajaju se (npr. tijekom 48 sati ako je riječ o ljudskim limfocitima) u prisutnosti mitogena (npr. fitohemaglutinina (PHA) ako je riječ o ljudskim limfocitima) kako bi se izazvala dioba stanica prije izlaganja ispitivanoj kemikaliji i citohalazinu B.
Exogenous metabolising systems should be used when employing cells with inadequate endogenous metabolic capacity.
Kada se upotrebljavaju stanice s neodgovarajućom endogenom metaboličkom sposobnošću, potrebno je upotrijebiti egzogene sustave metaboliziranja.
The most commonly used system that is recommended by default, unless another system is justified is a co-factor-supplemented post-mitochondrial fraction (S9) prepared from the livers of rodents (generally rats) treated with enzyme-inducing agents such as Aroclor 1254 (56) (57) or a combination of phenobarbital and b-naphthoflavone (58) (59) (60).
Postmitohondrijska frakcija s dodanim kofaktorom (S9) pripravljena iz jetre glodavaca (obično štakora), koja je bila tretirana sredstvima za enzimsku indukciju, kao što je Aroclor 1254 (56., 57.), ili smjesom fenobarbitala i b-naftoflavona (58., 59., 60.) najčešće je upotrebljavani sustav koji se u pravilu i preporučuje, osim ako je opravdana primjena nekog drugog sustava.
The latter combination does not conflict with the Stockholm Convention on Persistent Organic Pollutants (61) and has been shown to be as effective as Aroclor 1254 for inducing mixed-function oxidases (58) (59) (60).
Upotreba navedene smjese nije u suprotnosti sa Stockholmskom konvencijom o postojanim organskim onečišćujućim tvarima (61.) i dokazano je da je za nastanak oksidaza s miješanom funkcijom jednako učinkovita kao Aroclor 1254 (58., 59., 60.).
The use of products that reduce the mitotic index, especially calcium complexing products (62), should be avoided during treatment.
Tijekom tretiranja trebalo bi izbjegavati proizvode koji smanjuju mitotski indeks, posebno proizvode koji kompleksiraju kalcij (62.).
Solid test chemicals should be prepared in appropriate solvents and diluted, if appropriate, prior to treatment of the cells.
Prije tretiranja stanica krute ispitivane kemikalije trebalo bi pripremiti u odgovarajućim otapalima i prema potrebi razrijediti.
Gaseous or volatile test chemicals should be tested by appropriate modifications to the standard protocols, such as treatment in sealed vessels (63) (64) (65).
Plinovite ili hlapljive kemikalije ispituju se nakon što se prikladno izmijene standardni protokoli, kao što je tretiranje u hermetički zatvorenim posudama (63., 64., 65.).
The solvent should be chosen to optimise the solubility of the test chemicals without adversely impacting the conduct of the assay, i.e. changing cell growth, affecting integrity of the test chemical, reacting with culture vessels, impairing the metabolic activation system.
Otapalo bi trebalo odabrati tako da se optimizira topljivost ispitivanih kemikalija, a da ono pri tom nema negativnih učinaka na izvođenje pokusa, tj. ne mijenja rast stanica, ne utječe na cjelovitost ispitivane kemikalije, ne reagira s posudama za uzgoj kultura, ne ugrožava sustav metaboličke aktivacije.
Well established solvents are water or dimethyl sulfoxide (DMSO).
Uobičajena su otapala voda ili dimetil sulfoksid (DMSO).
Generally organic solvents should not exceed 1 % (v/v).
Organska otapala općenito ne bi smjela premašiti 1 % (v/v).
If cytoB is dissolved in DMSO, the total amount of organic solvent used for both the test chemical and cytoB should not exceed 1 % (v/v); otherwise, untreated controls should be used to ensure that the percentage of organic solvent has no adverse effect.
Ako se citohalazin B otapa u DMSO-u, ukupna količina organskog otapala upotrijebljenog za ispitivanu kemikaliju i za citohalazin B ne bi smjela premašiti 1 % (v/v); u protivnom je potrebno upotrijebiti netretirane kontrole kako bi se osiguralo da postotak organskog otapala nema štetnih učinaka.
Aqueous solvents (saline or water) should not exceed 10 % (v/v) in the final treatment medium.
Vodena otapala (fiziološka otopina ili voda) ne bi smjela premašiti 10 % (v/v) u konačnom mediju za tretiranje.
If other than well-established solvents are used (e.g. ethanol or acetone), their use should be supported by data indicating their compatibility with the test chemical, the test system and their lack of genetic toxicity at the concentration used.
Upotrebu neuobičajenih otapala (npr. etanola ili acetona) potrebno je opravdati podacima koji govore da su ta otapala kompatibilna s ispitivanom kemikalijom i ispitnim sustavom te da ne djeluju genotoksično pri upotrijebljenoj koncentraciji.
In the absence of that supporting data, it is important to include untreated controls (see Appendix 1), as well as solvent controls to demonstrate that no deleterious or chromosomal effects (e.g. aneuploidy or clastogenicity) are induced by the chosen solvent.
U nedostatku takvih podataka važno je uključiti netretirane kontrole (vidjeti Dodatak 1.) te kontrole s otapalom kako bi se dokazalo da odabrano otapalo ne proizvodi nikakve štetne ili kromosomske učinke (npr. aneuploidiju ili klastogenost).
Use of cytoB as a cytokinesis blocker
Upotreba citohalazina B kao blokatora citokineze
One of the most important considerations in the performance of the MNvit test is ensuring that the cells being scored have completed mitosis during the treatment or the post-treatment incubation period, if one is used.
Za učinkovitost analize mikronukleusa in vitro vrlo je važno osigurati da u stanicama na kojima se izvodi test mitoza bude dovršena tijekom tretiranja ili u razdoblju inkubacije nakon tretiranja, ako je takvo razdoblje predviđeno testom.
Micronucleus scoring, therefore, should be limited to cells that have gone through mitosis during or after treatment.
Brojenje mikronukleusa trebalo bi stoga ograničiti na stanice u kojima je došlo do mitoze tijekom tretiranja ili nakon njega.
CytoB is the agent that has been most widely used to block cytokinesis because it inhibits actin assembly, and thus prevents separation of daughter cells after mitosis, leading to the formation of binucleate cells (6) (66) (67).
Citohalazin B je agens koji se najčešće upotrebljava za blokadu citokineze jer sprječava sastavljanje aktina i time onemogućuje odvajanje stanica kćeri nakon mitoze, zbog čega nastaju stanice s dvjema jezgrama (6., 66., 67.).
The effect of the test chemical on cell proliferation kinetics can be measured simultaneously, when cytoB is used.
Kada se upotrebljava citohalazin B, istodobno se može mjeriti i učinak ispitivane kemikalije na kinetiku proliferacije stanica.
CytoB should be used as a cytokinesis blocker when human lymphocytes are used because cell cycle times will be variable among donors and because not all lymphocytes will respond to PHA stimulation.
Citohalazin B potrebno je upotrijebiti kao blokatora citokineze kada se upotrebljavaju ljudski limfociti jer se trajanje staničnih ciklusa razlikuje od darivatelja do darivatelja i svi limfociti neće reagirati na stimulaciju fitohemaglutininom.
CytoB is not mandatory for other cell types if it can be established they have undergone division as described in paragraph 27.
Citohalazin B nije obvezan za druge vrste stanica ako se može utvrditi da je u tim stanicama došlo do diobe kako je opisano u stavku 27.
Moreover CytoB is not generally used when samples are evaluated for micronuclei using flow cytometric methods.
Osim toga, citohalazin B općenito se ne upotrebljava ako se stvaranje mikronukleusa u uzorcima ocjenjuje metodama protočne citometrije.
The appropriate concentration of cytoB should be determined by the laboratory for each cell type to achieve the optimal frequency of binucleate cells in the solvent control cultures and should be shown to produce a good yield of binucleate cells for scoring.
Laboratorij bi trebao za svaku vrstu stanica odrediti prikladnu koncentraciju citohalazina B za postizanje optimalne učestalosti dvojezgrenih stanica u kontrolnim kulturama s otapalom te dokazati da se njome omogućuje stvaranje dovoljnog broja dvojezgrenih stanica za analizu.
The appropriate concentration of cytoB is usually between 3 and 6 μg/ml (19).
Prikladna koncentracija citohalazina B obično je od 3 do 6 μg/ml (19.).
When determining the highest test chemical concentration, concentrations that have the capability of producing artifactual positive responses, such as those producing excessive cytotoxicity (see paragraph 29), precipitation in the culture medium (see paragraph 30), or marked changes in pH or osmolality (see paragraph 9), should be avoided.
Kod određivanja najviše koncentracije ispitivane kemikalije potrebno je izbjegavati koncentracije koje imaju sposobnost izazivanja lažno pozitivnih odgovora, kao što su koncentracije koje izazivaju pretjeranu citotoksičnost (vidjeti stavak 29.), precipitaciju u hranjivoj podlozi za uzgoj kulture (vidjeti stavak 30.) ili znatne promjene pH-vrijednosti ili osmolalnosti (vidjeti stavak 9.).
Measurements of cell proliferation are made to assure that sufficient treated cells have undergone mitosis during the test and that the treatments are conducted at appropriate levels of cytotoxicity (see paragraph 29).
Proliferacija stanica mjeri se kako bi se osiguralo da je u dovoljnom broju tretiranih stanica došlo do mitoze tijekom ispitivanja te da se stanice tretiraju na odgovarajućim razinama citotoksičnosti (vidjeti stavak 29.).
Cytotoxicity should be determined in the main experiment with and without metabolic activation using an appropriate indication of cell death and growth (see paragraphs 26 and 27).
Citotoksičnost bi trebalo utvrditi s metaboličkom aktivacijom i bez nje u glavnom pokusu uz uporabu prikladnih pokazatelja smrti i rasta stanica (vidjeti stavke 26. i 27.).
While the evaluation of cytotoxicity in an initial preliminary test may be useful to better define the concentrations to be used in the main experiment, an initial test is not mandatory.
Iako preliminarno ocjenjivanje citotoksičnosti može biti korisno za bolje određivanje koncentracija koje će se upotrijebiti u glavnom pokusu, takvo ispitivanje nije obvezno.
Treatment of cultures with cytoB and measurement of the relative frequencies of mononucleate, binucleate, and multi-nucleate cells in the culture provides an accurate method of quantifying the effect on cell proliferation and the cytotoxic or cytostatic activity of a treatment (6), and ensures that only cells that divided during or after treatment are microscopically scored.
Tretiranje kultura citohalazinom B i mjerenje relativne učestalosti stanica s jednom, dvije ili više jezgri u kulturi precizna je metoda kvantificiranja učinka na proliferaciju stanica i citotoksično ili citostatično djelovanje tretiranja (6.) te se njime osigurava da se mikroskopski pregledaju samo one stanice u kojima je došlo do diobe tijekom ili nakon tretiranja.
The cytokinesis-block proliferation index (CBPI) (6) (27) (68) or the Replication Index (RI) from at least 500 cells per culture (see Appendix 2 for formulas) are recommended to estimate the cytotoxic and cytostatic activity of a treatment by comparing values in the treated and control cultures.
Preporučuje se izmjeriti indeks proliferacije stanica s blokiranom citokinezom (cytokinesis-block proliferation index, CBPI) (6., 27., 68.) ili indeks ponavljanja (Replication Index, RI) na temelju najmanje 500 stanica po kulturi (vidjeti Dodatak 2. za formule) kako bi se usporedbom vrijednosti dobivenih za tretirane i kontrolne kulture procijenilo citotoksično i citostatično djelovanje tretiranja.
Assessment of other indicators of cytotoxicity (e.g. cell integrity, apoptosis, necrosis, metaphase counting, cell cycle) could provide useful information, but should not be used in place of CBPI or RI.
Ocjenjivanjem drugih pokazatelja citotoksičnosti (kao što su cjelovitost stanica, apoptoza, nekroza, brojanje stanica u metafazi, stanični ciklus) mogli bi se dobiti korisni podaci, ali to se ocjenjivanje ne smije upotrijebiti kao zamjena za CBPI ili RI.
In studies without cytoB, it is necessary to demonstrate that the cells in culture have divided, so that a substantial proportion of the cells scored have undergone division during or following treatment with the test chemical, otherwise false negative responses may be produced.
U istraživanjima u kojima se ne primjenjuje citohalazin B potrebno je dokazati da je u stanicama u kulturi došlo do diobe, tako da je tijekom ili nakon tretiranja ispitivanom kemikalijom kod znatnog udjela stanica koje se pregledavaju došlo do stanične diobe jer se u suprotnome mogu dobiti lažno negativni rezultati.
The measurement of Relative Population Doubling (RPD) or Relative Increase in Cell Count (RICC) is recommended to estimate the cytotoxic and cytostatic activity of a treatment (17) (68) (69) (70) (71) (see Appendix 2 for formulas).
Za procjenu citotoksičnog i citostatičnog djelovanja tretiranja preporučuje se izmjeriti relativno udvostručenje populacije (Relative Population Doubling, RPD) ili relativno povećanje broja stanica (engl. Relative Increase in Cell Count, RICC) (17., 68., 69., 70., 71.) (vidjeti Dodatak 2. za formule).
At extended sampling times (e.g. treatment for 1,5-2 normal cell cycle lengths and harvest after an additional 1,5-2 normal cell cycle lengths, leading to sampling times longer than 3-4 normal cell cycle lengths in total as described in paragraphs 38 and 39), RPD might underestimate cytotoxicity (71).
Kada se primjenjuju produljena vremena uzorkovanja (npr. ako razdoblje tretiranja odgovara duljini od 1,5 do 2 normalna stanična ciklusa, a izdvajanje se provodi po isteku dodatnog razdoblja koje odgovara duljini od 1,5 do 2 normalna stanična ciklusa, što dovodi do uzorkovanja s vremenskim odmakom duljim od 3 do 4 normalna stanična ciklusa kako je opisano u stavcima 38. i 39.) može se dogoditi da se RPD-om podcijeni citotoksičnost (71.).
Under these circumstances RICC might be a better measure or the evaluation of cytotoxicity after a 1,5-2 normal cell cycle lengths would be a helpful estimate.
U tim bi okolnostima RICC mogao biti bolja mjera, ali bi i ocjena citotoksičnosti nakon 1,5 do 2 normalna stanična ciklusa bila korisna procjena.
Assessment of other markers for cytotoxicity or cytostasis (e.g. cell integrity, apoptosis, necrosis, metaphase counting, Proliferation index (PI), cell cycle, nucleoplasmic bridges or nuclear buds) could provide useful additional information, but should not be used in place of either the RPD or RICC.
Ocjenjivanjem drugih pokazatelja citotoksičnosti ili citostaze (kao što su cjelovitost stanica, apoptoza, nekroza, brojanje stanica u metafazi, indeks proliferacije (PI), stanični ciklus, nukleoplazmatski mostovi ili nuklearni pupovi) mogli bi se dobiti korisni dodatni podaci, ali to se ocjenjivanje ne smije upotrijebiti kao zamjena za RPD ili RICC.
The use of single cultures is particularly relevant when more than 3 concentrations are assessed (see paragraphs 44-45).
Upotreba jedne kulture posebno je relevantna kada se ocjenjuje više od tri koncentracije (vidjeti stavke 44. – 45.).
The results obtained from the independent replicate cultures at a given concentration can be pooled for the data analysis.
Rezultati dobiveni iz neovisnih ponovljenih kultura pri određenoj koncentraciji mogu se objediniti radi analize podataka.
Where cytotoxicity occurs, the test concentrations selected should cover a range from that producing cytotoxicity as described in paragraph 29 and including concentrations at which there is moderate and little or no cytotoxicity.
Ako se pojavi citotoksičnost, odabranim bi ispitnim koncentracijama trebalo obuhvatiti raspon od one koja uzrokuje citotoksičnost kako je opisano u stavku 29. te uključiti koncentracije pri kojima se javlja umjerena citotoksičnost i one pri kojima je citotoksičnost mala ili je nema.
Many test chemicals exhibit steep concentration response curves and in order to obtain data at low and moderate cytotoxicity or to study the dose response relationship in detail, it will be necessary to use more closely spaced concentrations and/or more than three concentrations (single cultures or replicates) in particular in situations where a repeat experiment is required (see paragraph 60).
Mnoge ispitivane kemikalije imaju oštre krivulje odgovora na koncentraciju te će za dobivanje podataka pri niskoj ili umjerenoj citotoksičnosti ili za detaljno istraživanje odnosa između doze i odgovora biti potrebno upotrijebiti bliže raspoređene koncentracije i/ili više od tri koncentracije (za jednu ili ponovljene kulture), posebno u situacijama u kojima je potrebno ponavljanje pokusa (vidjeti stavak 60.).
If the maximum concentration is based on cytotoxicity, the highest concentration should aim to achieve 55 ± 5 % cytotoxicity using the recommended cytotoxicity parameters (i.e. reduction in RICC and RPD for cell lines when cytoB is not used, and reduction in CBPI or RI when cytoB is used to 45± 5 % of the concurrent negative control) (72).
Ako se najviša koncentracija temelji na citotoksičnosti, najjača bi koncentracija trebala proizvesti 55 ± 5 % citotoksičnosti prema preporučenim parametrima citotoksičnosti (tj. smanjenje RICC-a i RPD-a za stanične linije kada se ne upotrebljava citohalazin B te smanjenje CBPI-ja ili RI-ja kada se upotrebljava citohalazin B na 45 ± 5 % istodobne negativne kontrole) (72.).
Care should be taken in interpreting positive results only found in the higher end of this 55 ± 5 % cytotoxicity range (71).
Trebalo bi s oprezom tumačiti pozitivne rezultate koji se nalaze samo u gornjem dijelu navedenog raspona citoksičnosti od 55 ± 5 % (71.).