natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Samples of bone marrow are taken at least twice (from independent groups of animals), starting not earlier than 24 hours after treatment, but not extending beyond 48 hours after treatment with appropriate interval(s) between samples, unless a test chemical is known to have an exceptionally long half-life.
Uzorci koštane srži uzimaju se najmanje dva puta (od nezavisnih skupina životinja), prvi put najranije 24 sata nakon tretiranja, ali najkasnije 48 sati nakon tretiranja, uz odgovarajuće intervale između uzorkovanja, osim ako je poznato da ispitivana kemikalija ima iznimno dug poluraspad.
The use of sampling times earlier than 24 hours after treatment should be justified.
Ako se prvi uzorak uzme prije isteka 24 sata nakon tretiranja, to bi trebalo opravdati.
Samples of peripheral blood are taken at least twice (from the same group of animals), starting not earlier than 36 hours after treatment, with appropriate interval(s) following the first sample, but not extending beyond 72 hours.
Uzorci periferne krvi uzimaju se najmanje dva puta (od iste skupine životinja), prvi put najranije 36 sati nakon tretiranja i nakon toga u odgovarajućme intervalu / odgovarajućim intervalima, ali najkasnije 72 sata.
When a positive response is detected at one sampling time, additional sampling is not required unless quantitative dose-response information is needed.
Ako se pri jednom od uzorkovanja otkrije pozitivan odgovor, dodatno uzorkovanje nije potrebno, osim ako su potrebne kvantitativne informacije o odgovoru na dozu.
The described harvest times are a consequence of the kinetics of appearance and disappearance of the micronuclei in these 2 tissue compartments.
Opisana vremena izdvajanja stanica posljedica su kinetike pojave i nestanka mikronukleusa u tim dvama dijelovima tkiva.
If 2 daily treatments are used (e.g. two treatments at 24 hour intervals), samples should be collected once between 18 and 24 hours following the final treatment for the bone marrow or once between 36 and 48 hours following the final treatment for peripheral blood (30).
b. Ako se tretman primjenjuje dva puta dnevno (npr. dva tretmana u intervalima od 24 sata), uzorke bi trebalo uzeti jedanput u razdoblju između 18 sati i 24 sata nakon posljednjeg tretiranja kada je u pitanju koštana srž i jedanput u razdoblju između 36 i 48 sati nakon posljednjeg tretiranja kada je u pitanju periferna krv (30.).
If three or more daily treatments are used (e.g. three or more treatments at approximately 24 hour intervals), bone marrow samples should be collected no later than 24 hours after the last treatment and peripheral blood should be collected no later than 40 hours after the last treatment (31).
c. Ako se tretman primjenjuje tri ili više puta dnevno (npr. tri ili više tretmana u približnim intervalima od 24 sata), uzorke koštane srži trebalo bi uzeti u roku od 24 sata nakon posljednjeg tretiranja, dok bi uzorke periferne krvi trebalo uzeti u roku od 40 sati nakon posljednjeg tretiranja (31.).
This treatment option accommodates combination of the comet assay (e.g. sampling 2-6 hours after the last treatment) with the micronucleus test, and integration of the micronucleus test with repeated-dose toxicity studies.
Tom se opcijom tretiranja omogućuju kombiniranje komet-testa (npr. uzorkovanja u roku od dva sata do šest sati nakon posljednjeg tretiranja) s mikronukleus-testom i uključivanje mikronukleus-testa u istraživanja toksičnosti s ponovljenim dozama.
Accumulated data suggested that micronucleus induction can be observed over these wider timeframes when 3 or more administrations have occurred (15).
U prikupljenim je podacima navedeno da se nastanak mikronukleusa može zapaziti unutar tih širih okvira u slučaju tri primjene ili više njih (15.).
Other dosing or sampling regimens may be used when relevant and scientifically justified, and to facilitate integration with other toxicity tests.
Ako je to relevantno i znanstveno opravdano te u cilju lakšeg uključivanja u druga ispitivanja toksičnosti, mogu se upotrebljavati drugi postupci primjene doza ili uzimanja uzoraka.
All animals should be weighed at study initiation, at least once a week during repeated dose studies, and at euthanasia.
Sve bi životinje trebalo izvagati na početku istraživanja, najmanje jednom tjedno tijekom istraživanja s ponovljenim dozama i pri eutanaziji.
Animals exhibiting non-lethal indicators of excessive toxicity should be humanely euthanised prior to completion of the test period (28).
Životinje u kojih su vidljivi nesmrtonosni pokazatelji prekomjerne toksičnosti trebalo bi humano eutanazirati prije završetka ispitnog razdoblja (28.).
Under certain circumstances, animal body temperature could be monitored, since treatment-induced hyper- and hypothermia have been implicated in producing spurious results (32) (33) (34).
U određenim okolnostima mogla bi se pratiti tjelesna temperatura životinja jer se navodi da su hipertermija i hipotermija izazvane tretiranjem dovele do netočnih rezultata (32., 33. i 34.).
A blood sample should be taken at appropriate time(s) in order to permit investigation of the plasma levels of the test chemicals for the purposes of demonstrating that exposure of the bone marrow occurred, where warranted and where other exposure data do not exist (see paragraph 48).
Uzorak krvi trebalo bi uzeti u prikladnom trenutku / prikladnim trenucima kako bi se omogućilo istraživanje razina plazme ispitivane kemikalije u cilju dokazivanja da je došlo do izlaganja koštane srži, ako je to opravdano i ako ne postoje drugi podaci o izlaganju (vidjeti stavak 48.).
Bone marrow / blood preparation
Preparati koštane srži / krvi
Bone marrow cells are usually obtained from the femurs or tibias of the animals immediately following humane euthanasia.
Stanice koštane srži uobičajeno se uzimaju iz femura ili tibije životinja odmah nakon humane eutanazije.
Commonly, cells are removed, prepared and stained using established methods.
Stance se uobičajeno uklanjaju, pripremaju i boje primjenom utvrđenih metoda.
Small volumes of peripheral blood can be obtained, according to adequate animal welfare standards, either using a method that permits survival of the test animal, such as bleeding from the tail vein or other appropriate blood vessel, or by cardiac puncture or sampling from a large vessel at animal euthanasia.
Male količine periferne krvi mogu se uzeti, u skladu s odgovarajućim standardima dobrobiti životinja, primjenom metode kojom se omogućuje preživljavanje ispitne životinje, kao što je krvarenje iz repne vene ili druge prikladne krvne žile, ili punkcijom srca ili uzorkovanjem iz velike žile pri eutanaziji životinje.
For both bone marrow or peripheral blood-derived erythrocytes, depending on the method of analysis, cells may be immediately stained supravitally (16) (17) (18), smear preparations are made and then stained for microscopy, or fixed and stained appropriately for flow cytometric analysis.
Ovisno o metodi analize, za eritrocite dobivene iz koštane srži ili periferne krvi, stanice se mogu odmah supravitalno obojiti (16., 17. i 18.), nakon čega se preparati razmaza pripremaju i boje za mikroskopiju ili se fiksiraju i boje na prikladan način za analizu protočnom citometrijom.
The use of a DNA specific stain [e.g. acridine orange (35) or Hoechst 33258 plus pyronin-Y (36)] can eliminate some of the artifacts associated with using a non-DNA specific stain.
Uporabom boja specifičnih za DNK [kao što su npr. akridin oranž (35.) ili Hoechst 33258 i pironin-Y (36.)] mogu se ukloniti neki od artefakta povezanih s uporabom boja koje nisu specifične za DNK.
This advantage does not preclude the use of conventional stains (e.g. Giemsa for microscopic analysis).
Ta prednost ne isključuje uporabu konvencionalnih boja (kao što je npr. Giemsa za mikroskopsku analizu).
Additional systems [e.g. cellulose columns to remove nucleated cells (37) (38)] also can be used provided that these systems have been demonstrated to be compatible with sample preparation in the laboratory.
Mogu se upotrebljavati i dodatni sustavi [npr. celulozne kolone za uklanjanje stanica s nukleusom (37. i 38.)], pod uvjetom da je dokazano da su ti sustavi usklađeni s pripremom uzoraka u laboratoriju.
Where these methods are applicable, anti-kinetochore antibodies (39), FISH with pancentromeric DNA probes (40), or primed in situ labelling with pancentromere-specific primers, together with appropriate DNA counterstaining (41), can be used to identify the nature of the micronuclei (chromosome/chromosomal fragment) in order to determine whether the mechanism of micronucleus induction is due to clastogenic and/or aneugenic activity.
Ako su te metode primjenjive, za utvrđivanje naravi mikronukleusa (kromosoma / fragmenata kromosoma) mogu se upotrebljavati antikinetohorna antitijela (39.), fluorescentna in situ hibridizacija (FISH) pancentromernim sondama DNK (40.) ili primarno in situ označavanje početnicama specifičnima za pancentromere, zajedno s prikladnim protubojenjem DNK (41.), kako bi se utvrdilo je li mehanizam nastajanja mikronukleusa posljedica klastogenog i/ili aneugenog djelovanja.
Other methods for differentiation between clastogens and aneugens may be used if they have been shown to be effective.
Za razlikovanje između klastogena i aneugena mogu se primjenjivati i druge metode ako su dokazano učinkovite.
Analysis (manual and automated)
Analiza (ručna i automatska)
All slides or samples for analysis, including those of positive and negative controls, should be independently coded before any type of analysis and should be randomised so the manual scorer is unaware of the treatment condition; such coding is not necessary when using automated scoring systems which do not rely on visual inspection and cannot be affected by operator bias.
Sva predmetna stakalca ili uzorke za analizu, uključujući i one za pozitivne i negativne kontrole, trebalo bi prije bilo kakve vrste analize neovisno kodirati i pregledati nasumično tako da analitičar ne zna za uvjete tretiranja; kodiranje nije nužno ako se primjenjuju sustavi za automatsko očitavanje koji se ne temelje na vizualnom pregledu i na koje ne može utjecati pristranost ispitivača.
The proportion of immature among total (immature + mature) erythrocytes is determined for each animal by counting a total of at least 500 erythrocytes for bone marrow and 2000 erythrocytes for peripheral blood (42).
Za svaku se životinju utvrđuje udio nezrelih eritrocita u ukupnom broju (nezrelih + zrelih) eritrocita tako da se ukupno prebroji najmanje 500 eritrocita kada je u pitanju koštana srž i 2000 eritrocita kada je u pitanju periferna krv (42.).
At least 4000 immature erythrocytes per animal should be scored for the incidence of micronucleated immature erythrocytes (43).
Za utvrđivanje pojavnosti nezrelih eritrocita s mikronukleusima za svaku bi životinju trebalo pregledati najmanje 4000 nezrelih eritrocita (43.).
If the historical negative control database indicates the mean background micronucleated immature erythrocyte frequency is < 0,1 % in the testing laboratory, consideration should be given to scoring additional cells.
Ako je u bazi podataka o prijašnjim negativnim kontrolama navedeno da je prosječna učestalost osnovne pojavnosti nezrelih eritrocita s mikronukleusima < 0,1 % u ispitnom laboratoriju, trebalo bi razmotriti vrednovanje dodatnih stanica.
When analysing samples, the proportion of immature erythrocytes to total erythrocytes in treated animals should not be less than 20 % of the vehicle/solvent control proportion when scoring by microscopy and not less than approximately 5 % of the vehicle/solvent control proportion when scoring CD71+ immature erythrocytes by cytometric methods (see paragraph 31) (29).
Prilikom analize uzoraka, udio nezrelih eritrocita u ukupnom broju eritrocita tretiranih životinja ne bi trebao biti manji od 20 % udjela u kontroli s nosačem/otapalom pri očitavanju mikroskopijom i ne bi trebao biti manji od približno 5 % udjela u kontroli s nosačem/otapalom pri očitavanju nezrelih eritrocita pozitivnih na CD71 citometrijskim metodama (vidjeti stavak 31.) (29.).
For example, for a bone marrow assay scored by microscopy, if the control proportion of immature erythrocytes in the bone marrow is 50 %, the upper limit of toxicity would be 10 % immature erythrocytes.
Na primjer, kod testa koštane srži u kojem se za analizu primjenjuje mikroskop, ako je kontrolni udio nezrelih eritrocita u koštanoj srži 50 %, gornja granična vrijednost toksičnosti bila bi 10 % nezrelih eritrocita.
Because the rat spleen sequesters and destroys micronucleated erythrocytes, to maintain high assay sensitivity when analysing rat peripheral blood, it is preferable to restrict the analysis of micronucleated immature erythrocytes to the youngest fraction.
Budući da se kod štakora eritrociti s mikronukleusima odvajaju i uništavaju u slezeni, za održavanje visoke razine osjetljivosti pri testu periferne krvi štakora poželjno je ograničiti analizu nezrelih eritrocita s mikronukleusima na najmlađi dio.
When using automated analysis methods, these most immature erythrocytes can be identified based on their high RNA content, or the high level of transferrin receptors (CD71+) expressed on their surface (31).
Kada se primjenjuju metode automatske analize, najnezreliji eritrociti mogu se utvrditi na temelju njihova visokog sadržaja RNK ili visoke razine transferinskih receptora (CD71+) izraženih na njihovoj površini (31.).
However, direct comparison of different staining methods has shown that satisfactory results can be obtained with various methods, including conventional acridine orange staining (3) (4).
Međutim, izravnom usporedbom različitih metoda bojenja pokazalo se da se zadovoljavajući rezultati mogu dobiti različitim metodama, uključujući konvencionalno bojenje akridin oranžom (3. i 4.).
The number of immature erythrocytes scored, the number of micronucleated immature erythrocytes, and the proportion of immature among total erythrocytes should be listed separately for each animal analysed.
Za svaku bi analiziranu životinju trebalo posebno navesti broj pregledanih nezrelih eritrocita, broj nezrelih eritrocita s mikronukleusima i udio nezrelih eritrocita u ukupnom broju eritrocita.
When mice are treated continuously for 4 weeks or more, the data on the number and proportion of micronucleated mature erythrocytes also should be given if collected.
Ako se miševi neprekidno tretiraju četiri tjedna ili dulje, trebalo bi navesti i podatke o broju i udjelu zrelih eritrocita s mikronukleusima ako su prikupljeni.
The concurrent negative control data are considered acceptable for addition to the laboratory historical control database (see paragraphs 15-18).
a. smatra se da je podatke o istodobnim negativnim kontrolama prihvatljivo dodati u bazu podataka laboratorija o prijašnjim kontrolama (vidjeti stavke 15. – 18.);
The concurrent positive controls or scoring controls should induce responses that are compatible with those generated in the historical positive control database and produce a statistically significant increase compared with the concurrent negative control (see paragraphs 24-25).
b. istodobnim pozitivnim kontrolama ili kontrolama vrednovanja trebalo bi izazvati odgovore koji su u skladu s onima generiranima u bazi podataka o prijašnjim pozitivnim kontrolama i dovesti do statistički značajnog povećanja u odnosu na negativnu kontrolu (vidjeti stavke 24. i 25.);
The appropriate number of doses and cells has been analysed.
c. analiziran je prikladan broj doza i stanica;
The criteria for the selection of highest dose are consistent with those described in paragraphs 30-33.
d. kriteriji za odabir najviše doze u skladu su s kriterijima opisanima u stavcima 30. – 33.
At least one of the treatment groups exhibits a statistically significant increase in the frequency of micronucleated immature erythrocytes compared with the concurrent negative control,
a. ako je najmanje u jednoj tretiranoj skupini zapaženo statistički značajno povećanje učestalosti nezrelih eritrocita s mikronukleusima u odnosu na istodobnu negativnu kontrolu;
Recommendations for the most appropriate statistical methods can be found in the literature (44) (45) (46) (47).
Preporuke za najprikladnije statističke metode nalaze se u literaturi (44., 45., 46. i 47.).
Positive results in the micronucleus test indicate that a test chemical induces micronuclei, which are the result of chromosomal damage or damage to the mitotic apparatus in the erythroblasts of the test species.
Pozitivni rezultati u mikronukleus-testu znače da ispitivana kemikalija uzrokuje nastanak mikronukleusa, koji su posljedica oštećenja kromosoma ili oštećenja mitotskog aparata eritroblasta ispitne vrste.
In the case where a test was performed to detect centromeres within micronuclei, a test chemical that produces centromere-containing micronuclei (centromeric DNA or kinetochore, indicative of whole chromosome loss) is evidence that the test chemical is an aneugen.
Ako je ispitivanje provedeno radi otkrivanja centromera unutar mikronukleusa, ispitivana kemikalija koja uzrokuje nastanak mikronukleusa s centromerima (centromernim DNK ili kinetohorom koji ukazuju na gubitak čitavog kromosoma) dokaz je da je ispitivana kemikalija aneugen.
Providing that all acceptability criteria are fulfilled, a test chemical is considered clearly negative if, in all experimental conditions examined:
Pod uvjetom da su ispunjeni svi kriteriji prihvatljivosti, ispitivana kemikalija smatra se jasno negativnom ako u svim ispitanim pokusnim uvjetima:
None of the treatment groups exhibits a statistically significant increase in the frequency of micronucleated immature erythrocytes compared with the concurrent negative control,
a. ni kod jedne tretirane skupine nije zapaženo statistički značajno povećanje učestalosti nezrelih eritrocita s mikronukleusima u odnosu na istodobnu negativnu kontrolu;
Evidence of exposure of the bone marrow to a test chemical may include a depression of the immature to mature erythrocyte ratio or measurement of the plasma or blood levels of the test chemical.
Dokaz o izlaganju koštane srži ispitivanoj kemikaliji može uključivati smanjenje omjera nezrelih i zrelih eritrocita ili mjerenje razina plazme ili krvi ispitivane kemikalije. U slučaju intravenozne primjene, nije potreban dokaz o izlaganju.
Negative results indicate that, under the test conditions, the test chemical does not produce micronuclei in the immature erythrocytes of the test species.
Negativni rezultati znače da ispitivana kemikalija u ispitnim uvjetima ne uzrokuje nastanak mikronukleusa u nezrelim eritrocitima ispitne vrste.
source, lot number, limit date for use, if available;
izvor, broj serije, rok uporabe, ako su dostupni,
solubility and stability of the test chemical in the solvent/vehicle, if known;
topljivost i stabilnost ispitivane kemikalije u otapalu/nosaču, ako su poznate,
methods for verifying that the test chemical(s) reached the general circulation or target tissue;
metode kojima se provjerava je li ispitivana kemikalija dospjela u krvotok ili ciljno tkivo,
criteria for scoring micronucleated immature erythrocytes;
kriteriji za vrednovanje nezrelih eritrocita s mikronukleusima,
number of cells analysed per animal in determining the frequency of micronucleated immature erythrocytes and for determining the proportion of immature to mature erythrocytes;
broj analiziranih stanica po životinji pri utvrđivanju učestalosti nezrelih eritrocita s mikronukleusima i za utvrđivanje omjera nezrelih i zrelih eritrocita,
methods, such as use of anti-kinetochore antibodies or centromere-specific DNA probes, to characterise whether micronuclei contain whole or fragmented chromosomes, if applicable.
metode, kao što su uporaba antikinetohornih antitijela ili sonda DNK specifičnih za centromere, kojima se određuje sadržavaju li mikronukleusi čitave ili fragmentirane kromosome, ako je to primjenjivo.
proportion of immature erythrocytes among total erythrocytes;
udio nezrelih eritrocita u ukupnom broju eritrocita,
number of micronucleated immature erythrocytes, given separately for each animal;
broj nezrelih eritrocita s mikronukleusima naveden zasebno za svaku životinju,
mean ± standard deviation of micronucleated immature erythrocytes per group;
srednja izmjerena vrijednost ± standardno odstupanje nezrelih eritrocita s mikronukleusima za svaku skupinu,
concurrent negative and positive control data with ranges, means and standard deviations;
podaci o istodobnim negativnim i pozitivnim kontrolama s rasponima, srednjim izmjerenim vrijednostima i standardnim odstupanjima,
historical negative and positive control data with ranges, means, standard deviations and 95 % control limits for the distribution, as well as the time period covered and the number of data points;
podaci o prijašnjim negativnim i pozitivnim kontrolama s rasponima, srednjim izmjerenim vrijednostima, standardnim odstupanjima te kontrolne granice od 95 % za distribuciju, kao i razdoblje te broj točaka podataka,
characterisation data indicating whether micronuclei contain whole or fragmented chromosomes, if applicable;
opisni podaci u kojima se navodi sadržavaju li mikronukleusi čitave ili fragmentirane kromosome, ako je to primjenjivo,
criteria for a positive or negative response that are met.
ispunjeni kriteriji u pogledu pozitivnog ili negativnog odgovora.
OECD (2016).
OECD (2016).
OECD (2000), “Guidance Document on the Recognition, Assessment and Use of Clinical Signs as Humane Endpoints for Experimental Animals Used in Safety Evaluation”, OECD Environment, Health and Safety Publications (EHS), Series on Testing and Assessment, No. 19, OECD Publishing, Paris.
OECD (2000), ‚Guidance Document on the Recognition, Assessment and Use of Clinical Signs as Humane Endpoints for Experimental Animals Used in Safety Evaluation’, OECD Environment, Health and Safety Publications (EHS), Series on Testing and Assessment, No. 19, OECD Publishing, Paris.
Higashikuni, N., S. Sutou (1995), An optimal, generalized sampling time of 30 +/– 6 h after double dosing in the mouse peripheral blood micronucleus test, Mutagenesis, Vol. 10/4, pp. 313-319.
Higashikuni, N., S. Sutou (1995), An optimal, generalized sampling time of 30 +/- 6 h after double dosing in the mouse peripheral blood micronucleus test, Mutagenesis, Vol. 10/4, str. 313. – 319.
OECD (2014), “Statistical analysis supporting the revision of the genotoxicity Test Guidelines”, OECD Environment, Health and Safety Publications (EHS), Series on Testing and Assessment, No. 198, OECD Publishing, Paris.
OECD (2014), ‚Statistical analysis supporting the revision of the genotoxicity Test Guidelines’, OECD Environment, Health and Safety Publications (EHS), Series on Testing and Assessment, No. 198, OECD Publishing, Paris.
Erythroblast
Eritroblast
An early stage of erythrocyte development, immediately preceding the immature erythrocyte, where the cell still contains a nucleus.
rani stadij razvoja eritrocita, koji neposredno prethodi stadiju nezrelog eritrocita, gdje stanica još uvijek sadržava nukleus.
Kinetochore
Kinetohor
The protein structure that forms on the centromere of eukaryotic cells, which links the chromosome to microtubule polymers from the mitotic spindle during mitosis and meiosis and functions during cell division to pull sister chromatids apart.
proteinska struktura koja nastaje na centromeri eukariotskih stanica s pomoću koje se kromosom povezuje s mikrotubulnim polimerima iz mitotskog diobenog vretena tijekom mitoze i mejoze i koja tijekom diobe stanica razdvaja sestrinske kromatide.
Micronuclei
Mikronukleusi
Small nuclei, separate from and additional to the main nuclei of cells, produced during telophase of mitosis (meiosis) by lagging chromosome fragments or whole chromosomes.
maleni nukleusi (jezgre), koji se nalaze uz glavne stanične jezgre i od njih su odvojeni, koje tijekom telofaze mitoze ili mejoze proizvode zaostali fragmenti kromosoma ili čitavi kromosomi.
Normochromatic or mature erythrocyte
Normokromatski ili zreli eritrocit