natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The investments of hospitals are mainly covered by the State (the Federal government and the Regions each pay a part) and the remaining part is paid from the hospitals' own resources combined with bank loans.
Bolnička ulaganja prvenstveno financira država (savezna vlada i predmetna regija plaćaju po jedan dio), dok se preostali dio financira vlastitim sredstvima bolnica u kombinaciji s bankovnim zajmovima.
The State financing is aimed at the costs of building or renovating a hospital or hospital ward and the costs of the first acquisition of equipment and medical devices [56].
Sredstva financiranja koja odobravaju javne vlasti namijenjena su pokrivanju troškova izgradnje ili obnove bolnice ili službe, kao i troškova prve opreme i prve nabave medicinskih uređaja [56].
Investment subsidies are capped (e.g. a fixed amount per square metre or per unit).
Za subvencije ulaganjima utvrđuju se gornje granice (primjerice, na paušalni iznos po kvadratnom metru ili po jedinici).
The fifth general source of public financing is related to investments and concerns damages payments for studies, the development of building projects, but also costs resulting from the closure or non-usage of a hospital or hospital ward [57].
Peti i posljednji izvor javnog financiranja povezan je s ulaganjima i odnosi se na troškove izrade studija i građevinskih projekata, ali i na troškove zatvaranja i obustave rada bolnice li bolničke službe [57].
In practice, this type of financing is not very commonly awarded.
U praksi ta vrsta financiranja nije uobičajena.
Article 109 of the LCH (now Article 125 of the LCH in the version of the Law of 10 July 2008 [58]) sets out a sixth financing mechanism of which only public hospitals (such as the IRIS-H) can benefit.
Člankom 109. LCH-a (koji je postao članak 125. LCH-a u njegovoj inačici od 10. srpnja 2008. [58]) predviđen je dodatni mehanizam financiranja, koji mogu koristiti samo javne bolnice (kao što su IRIS-H).
According to this provision, public hospitals' deficits arising from their hospital activities have to be covered by the municipalities that control them (i.e. via their CPAS or via a central structure such as IRIS).
Na temelju te odredbe deficite javnih bolnica koji nastaju uslijed provođenja njihovih bolničkih djelatnosti moraju pokriti općine pod čijim su nadzorom (putem njihovog CPAS-a ili središnje strukture, kao što je IRIS).
The principle of this (partial) deficit cover by the municipalities was already included in the Law of 23 December 1963 [59], which preceded the LCH, and was confirmed by Article 34 of the Law of 28 December 1973 [60].
Načelo (djelomičnog) pokrivanja deficita od strane općina već je činilo dio zakona koji je prethodio LCH-u, odnosno Zakona od 23. prosinca 1963. [59], i potvrđeno je člankom 34. Zakona od 28. prosinca 1973.
The criteria to calculate the deficits that the municipalities are obliged to cover are determined in a Royal Decree [61].
Kriteriji koje valja uzeti u obzir prilikom utvrđivanja deficita koje pokrivaju općine definirani su u kraljevskom ukazu [61].
On this basis, the Federal Minister responsible for public health each year determines the deficit that must be covered for each public hospital.
Na temelju navedenoga savezni ministar javnog zdravlja svake godine utvrđuje iznos deficita za svaku javnu bolnicu.
In practice, the Article 109 LCH deficit that must be covered as determined by the Minister is not exactly equal to the deficit reported in the financial accounts of the hospital, since certain cost elements (e.g., the result of the non-hospital activities which in the case of the IRIS-H are purely ancillary to the hospital activities as will be explained in recital 155) [62] contained in the deficit reported in the financial accounts are excluded from the Article 109 LCH deficit.
U praksi deficit koji mora biti pokriven kako je utvrdio ministar nije u potpunosti jednakovrijedan deficitu navedenom u računima za upravljanje bolnicom jer određeni elementi troškova (primjerice, rezultati obavljanja nebolničkih djelatnosti koje su, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 155. [62], u potpunosti povezane u odnosu na bolničke djelatnosti u slučaju IRIS-H( tih računa nisu obuhvaćeni deficitom iz članka 109. LCH-a.
In conclusion, the IRIS-H thus enjoy a comprehensive financing mechanism that ensures coverage of any deficit they may generate.
Zaključno, na IRIS-H sada se primjenjuje mehanizam potpunog financiranja kojim se jamči pokrivanje čitavog deficita koji mogu stvoriti.
The five general financing measures foreseen by the LCH (see recital 46) cover the majority of the hospitals' operating and investment costs.
Pet općih mjera financiranja predviđenih LCH-om (vidjeti uvodnu izjavu 46.) pokriva većinu troškova rada bolnice i ulaganja u bolnicu.
To the extent that these sources are insufficient to cover the costs arising from the hospitals' activities, Article 46 of the bylaws of the IRIS-H obliges the municipalities to fully cover any deficit generated by the IRIS-H (see recitals 44-45).
U slučaju da ti izvori nisu dostatni za pokrivanje troškova povezanih s djelatnostima bolnice, člankom 46. statuta IRIS-a predviđena je obveza općina da u potpunosti pokriju sav manjak IRIS-H (vidjeti uvodne izjave 44. i 45.).
The accounting deficit addressed by Article 46 of the bylaws necessarily includes the ‘Article 109 LCH deficit’ [63] (see recital 47) and by fully covering the accounting deficit, the municipalities also fulfil their obligation under Article 109 LCH.
Obračunski deficit iz članka 46. statuta obavezno obuhvaća „deficit iz članka 109. LCH-a” [63] (vidjeti uvodnu izjavu 47.). Pokrivajući čitavi obračunski deficit općine također ispunjavaju svoju obvezu na temelju članka 109. LCH-a.
The payment modalities of this deficit compensation mechanism will be described below (see Section 7.3.5).
Načini plaćanja tog mehanizma za naknadu deficita opisani su u nastavku (vidjeti odjeljak 7.3.5.).
Accounting requirements
Računovodstvene obveze
All hospitals (i.e. public and private) are subject to accounting and transparency requirements.
Sve bolnice (javne i privatne) podliježu obvezama u području računovodstva i transparentnosti.
In particular, each hospital must keep a set of accounts that allow determining the cost of each service and that respect certain elements of the Law of 17 July 1975 [64] on accounting [65].
Svaka bolnica mora imati odvojeni računovodstveni sustav iz kojeg je vidljiva cijena svake usluge te koji poštuje određene elemente Zakona od 17. srpnja 1975. [64] o računovodstvu i godišnjim računima poduzeća [65].
It is mandatory to record non-hospital activities on separate accounts.
Nebolničke djelatnosti moraju se bilježiti u zasebnim računima.
Hospitals are also obliged to appoint an auditor who certifies the hospital's accounts and financial statements [66].
Bolnice također moraju imenovati revizora, koji provodi certifikaciju njihovog računovodstva i godišnjih računa [66].
Finally, hospitals are required to submit certain (financial) information to the Federal Minister responsible for public health [67] and its Federal Public Service also monitors compliance with the LCH [68].
Konačno, bolnice moraju dostavljati određene (financijske) informacije saveznom ministru za javno zdravlje [67], čija je savezna javna služba za javno zdravlje zadužena za provođenje nadzora nad poštivanjem odredaba LCH-a [68].
DESCRIPTION OF THE MEASURES TARGETED BY THE COMPLAINT
OPIS MJERA OBUHVAĆENIH PRITUŽBOM
According to the complainants, the Brussels Capital Region has chosen to de facto take up the role of the relevant Brussels municipalities for the compensation of the deficits of the IRIS-H.
Kako tvrde podnositelji pritužbe, regija glavnog grada Bruxellesa odlučila je de facto preuzeti ulogu predmetnih briselskih općina u pogledu naknade deficita IRIS-H-a.
In particular, the complaint mentions interventions by the Fonds Régional Bruxellois de Refinancement des Trésoreries Communales (or FRBRTC) which was created by the Brussels Capital Region [69].
Podnositelji pritužbe osobito spominju intervencije Regionalnih briselskih fondova za refinanciranje općinskih blagajni (u daljnjem tekstu: FRBRTC), koje je osnovala regija glavnog grada Bruxellesa [69].
In addition, the complaint adds that since 2003 the Brussels Capital Region itself also allegedly granted special subsidies to the municipalities [70] (i.e. up to EUR 10 million annually), which were allegedly intended to be passed on as aid for the IRIS-H.
Među ostalim navode da je sama regija glavnog grada Bruxellesa također odobrila općinama posebne subvencije [70] (u iznosu do 10 milijuna EUR godišnje od 2003.), koje su, kako tvrde, isplaćene bolnicama mreže IRIS na ime potpore.
While the complainants do not put into doubt the competence of the Brussels Capital Region towards these municipalities they consider that what they qualify as regional financing of the IRIS-H goes beyond what is envisaged by the deficit cover as specified by Article 109 of the LCH (see also recital 47).
Iako podnositelji pritužbe ne osporavaju nadležnost regije glavnog grada Bruxellesa u pogledu općina, smatraju da ono što nazivaju regionalnim financiranjem IRIS-H-a nadilazi ono što je predviđeno pod pokrivanjem deficita, kako je utvrđeno člankom 109. LCH-a (također vidjeti uvodnu izjavu 47.).
The complainants argue that the IRIS-H benefited significantly from regional financing awarded to the municipalities in which they are located and that this financing cannot be justified on the basis of the provisions of the LCH.
Podnositelji pritužbe tvrde da su IRIS-H imale korist od sredstava regionalnog financiranja odobrenih općinama u kojima se nalaze, pri čemu se to financiranje ne može opravdati na temelju odredaba LCH-a.
The complainants did not refer to the deficit cover obligation in Article 46 of the bylaws of the IRIS-H.
Podnositelji pritužbe ne pozivaju se na obvezu pokrivanja deficita predviđenu člankom 46. statuta IRIS-H-a.
Finally, the complainants referred to approximately EUR 100 million being awarded via the FRBRTC in the context of the restructuring of the Brussels public hospitals which led to the creation of the IRIS-H (see also Section 2.2).
Konačno, podnositelji pritužbe navode dodjeljivanje oko 100 milijuna EUR putem FRBRTC-a u kontekstu restrukturiranja javnih briselskih bolnica, što je dovelo do stvaranja IRIS-H-a (također vidjeti odjeljak 2.2.).
The complainants allege that this operation would have resulted in overcompensation of the IRIS-H.
Podnositelji pritužbe tvrde da je ta radnja dovela do prekomjernih nadoknada IRIS-H.
The Commission's 2009 decision
4.1. Odluka Komisije iz 2009.
As recalled above (see recital 5), on 28 October 2009, the Commission adopted a no objections decision [71], concluding that the public financing of the IRIS-H in the Brussels Capital Region constituted State aid compatible with the internal market as compensation for the provision of services of general economic interest.
Kako je prethodno navedeno (vidjeti uvodnu izjavu 5.), 28. listopada 2009. Komisija je donijela odluku da neće iznijeti prigovore [71], tvrdeći pritom da javno financiranje IRIS-H-a u regiji glavnog grada Bruxellesa predstavlja državnu potporu spojivu s unutarnjim tržištem jer se radi o nadoknadi za pružanje usluga od općeg gospodarskog interesa.
The Commission based this decision on the 2005 SGEI Decision as well as directly on Article 86(2) EC Treaty (now Article 106(2) TFEU).
Komisija je tu odluku utemeljila na Odluci o uslugama od općeg gospodarskog interesa iz 2005., kao i, izravno, na članku 86. stavku 2. Ugovora o EZ-u (sadašnjem članku 106. stavku 2. UFEU-a).
In its decision, the Commission considered that the IRIS-H were entrusted with three hospital public service missions: first, the general hospital mission of all hospitals (public and private) under the LCH [72]; second, the obligation to treat any patient in all circumstances, including post-emergency [73]; and third the obligation to provide complete multi-site hospital care [74].
Komisija je u svojoj odluci ocijenila da IRIS-H imaju tri zadaće bolnica javne službe: prvo, opću zadaću bolnice svojstvenu svim bolnicama (kako javnim, tako i privatnim) na temelju LCH-a [72]; drugo, obvezu liječenja svih pacijenata u svim okolnostima, čak i kada nije potrebna hitna medicinska skrb [73]; i treće, obvezu pružanja punog opsega bolničkih usluga na različitim lokacijama [74].
In addition, the Commission concluded that the IRIS-H were entrusted with the non-hospital public service mission of providing social assistance together with medical care [75].
Osim toga, Komisija je zaključila da su IRIS-H zadužene za nebolničku zadaću javne službe koja se sastoji u pružanju socijalne pomoći osim medicinske skrbi [75].
Finally, reference was also made to a bilingualism obligation [76].
Konačno, u odluci se također spominje obveza dvojezičnosti [76].
These missions were considered to have been entrusted to the IRIS-H via the LCH, the Loi CPAS, the IRIS strategic plans, and finally a convention signed by the IRIS-H and the CPAS.
Procijenjeno je da su te zadaće povjerene bolnicama IRIS na temelju LCH-a, Zakona o CPAS-u, strateških planova mreže IRIS i konvencije potpisane između IRIS-H-a i CPAS-a.
The Commission further considered that the compensation parameters were established ex ante [77] and that sufficient procedures for preventing and correcting overcompensation were in place [78].
Komisija je također ocijenila da su parametri dodjeljivanja nadoknade utvrđeni ex ante [77] i da se primjenjuju primjereni postupci za sprječavanje i ispravljanje prekomjernih nadoknada [78].
Finally, the Commission was also satisfied that the IRIS-H kept separate accounts for hospital and non-hospital activities [79], which in turn ensured the absence of cross-subsidisation of commercial non-SGEI activities of the IRIS-H [80].
Konačno, Komisija je također sa zadovoljstvom primijetila da IRIS-H vode odvojene račune za svoje bolničke djelatnosti i nebolničke djelatnosti [79], čime je zajamčeno nepostojanje unakrsnog subvencioniranja komercijalnih djelatnosti (osim usluga od općeg gospodarskog interesa) IRIS-H-a [80].
The Commission also assessed whether the IRIS-H had been overcompensated in the past (i.e. between 1996 and 2007) [81], reaching the conclusion that this had not been the case [82].
Komisija je također ispitala jesu li IRIS-H u prošlosti (u razdoblju između 1996. i 2007. godine) primale prekomjerne nadoknade [81] i zaključila je da to nije bio slučaj [82].
Apart from assessing the financing measures as a whole, the Commission also examined an alleged mechanism of advances.
Osim procjene ukupnih mjera financiranja, Komisija je također ispitala navodni mehanizam predujmova.
Since the deficit compensation pursuant to Article 109 LCH was regularly only paid out with a long delay of up to 10 years, the IRIS-H allegedly received an advance on these outstanding payments through the FRBRTC.
Budući da je redovito dolazilo do toga da se nadoknada na temelju članka 109. LCH-a isplaćuje s velikim zakašnjenjem, koje je nekad iznosilo i do 10 godina, IRIS-H primale su predujam za ta dugovanja putem FRBRTC-a.
The Commission concluded that since these alleged advances would in any event have to be repaid once the deficit compensation pursuant to Article 109 LCH was paid, they could not lead to overcompensation of the IRIS-H [83].
Komisija je zaključila da, budući da su ti navodni predujmovi ionako morali biti nadoknađeni nakon plaćanja nadoknade deficita u skladu s člankom 109. LCH-a, nisu mogu dovesti do prekomjerne nadoknade za IRIS-H [83].
The 2012 annulment judgment of the General Court
Presuda Općeg suda o poništenju iz 2012.
In response to the Commission's 2009 decision, the complainants launched an action for annulment of that decision in front of the General Court [84].
Kao odgovor na odluku Komisije iz 2009., podnositelji pritužbe pokrenuli su tužbu za poništenje te odluke pred Općim sudom [84].
The complainants argued that the Commission violated the complainant's procedural rights by not opening the formal investigation procedure, as the Commission should have noted serious difficulties in the examination at issue [85].
Podnositelji pritužbe tvrdili su da je Komisija povrijedila njihova postupovna prava kad nije pokrenula formalni postupak ispitivanja jer je Komisija trebala utvrditi postojanje ozbiljnih poteškoća u okviru predmetnog ispitivanja [85].
In its judgment of 7 November 2012 in case T-137/10, the General Court annulled the Commission's 2009 decision, concluding that the Commission was obliged to open the formal investigation procedure [86].
U svojoj presudi od 7. studenoga 2012. u predmetu T-137/10 Opći sud poništio je odluku Komisije iz 2009. i zaključio da Komisija mora pokrenuti formalni postupak ispitivanja [86].
The General Court first considered whether the IRIS-H had been entrusted with clearly-defined public service missions [87].
Opći se sud prvo usredotočio na pitanje jesu li IRIS-H promijenile jasno definirane zadaće javne usluge [87].
At the outset, the General Court noted that all parties agreed that the LCH entrusted all hospitals, public and private, with a general hospital public service mission [88].
Prvo je naveo da su se sve strane složile da sve javne i privatne bolnice na temelju LCH-a imaju opću javnu zadaću bolnica [88].
It was thus only in doubt whether the Commission had erred in finding, in the preliminary examination, that the IRIS-H were entrusted with additional hospital and non-hospital public service missions [89].
Stoga je jedini izvor sumnje predstavljalo pitanje je li Komisija počinila pogrešku kada je u svojem prethodnom ispitivanju zaključila da IRIS-H imaju zadaće pružanja javnih usluga bolnice i dodatne nebolničke zadaće [89].
The General Court concluded that there were doubts whether the provisions relied on by the Commission in its decision were sufficient to entrust the IRIS-H with the additional missions to treat all patients in all circumstances [90], to provide multi-site hospital care [91], and to provide additional social services [92].
Opći je sud zaključio da postoje sumnje u pogledu pitanja jesu li odredbe na kojima je Komisija utemeljila svoju odluku bile dostatne kako bi se bolnicama IRIS dodijelile dodatne zadaće liječenja svih pacijenata u svim okolnostima [90], pružanja bolničkih usluga na različitim mjestima [91] i pružanja dodatnih socijalnih usluga [92].
In addition, with respect to the alleged mission to provide multi-site hospital care, the General Court pointed out that it was not clear how that mission differed from the general programming and operational requirements applicable to all hospitals subject to the LCH [93].
Nadalje, što se tiče navodne zadaće koja se sastoji u pružanja bolničkih usluga na različitim lokacijama, Opći je sud primijetio da je teško utvrditi po čemu se ta zadaća razlikuje od općih u pogledu planiranja i funkcioniranja koji se primjenjuju na sve bolnice koje podliježu LCH-u [93].
Secondly, the General Court examined whether the Commission had demonstrated the existence of clear compensation parameters [94].
Nadalje, Opći se sud posvetio pitanju je li Komisija dokazala postojanje jasnih zahtjeva za isplatu nadoknade [94].
As regards the hospital missions, the General Court addressed the deficit compensation mechanism under Article 109 LCH [95] — while noting that this mechanism was explicitly not challenged by the complainant [96] — and the alleged regional financing mechanism through the FRBRTC established in order to advance temporarily the amounts needed to make up the deficits of the IRIS-H before the deficit cover under Article 109 LCH takes effect [97].
Što se tiče zadaća bolnice, Opći sud bavio se mehanizmom pokrivanja deficita utemeljenim na članku 109. LCH-a [95], ističući pritom da podnositelji pritužbe nisu osporili taj mehanizam [96], kao i pretpostavljenim mehanizmom regionalnog financiranja putem FRBRTC-a, koji je osnovan kako bi se isplaćivali privremeni predujmovi iznosa potrebni za pokrivanje deficita IRIS-H-a prije stupanja na snagu pokrivanja deficitâ predviđenog člankom 109. LCH-a [97].
With respect to Article 109, the General Court found that the complainants had not put forward any arguments affecting the Commission's positive assessment thereof [98].
Što se tiče članka 109., Opći je sud presudio da podnositelji pritužbe nisu iznijeli argumente koji utječu na pozitivnu ocjenu tog članka od strane Komisije [98].
Regarding the alleged advances paid out via the FRBRTC mechanism, however, the General Court concluded that the Commission had not identified any parameters for the calculation of those advances [99], thus evincing an incomplete examination of these advances [100].
S druge strane, što se tiče navodnih predujmova isplaćenih putem mehanizma FRBRTC, Opći sud zaključio je da Komisija nije utvrdila zahtjeve za izračun tih predujmova [99] i da stoga nije pristupila provođenju potpunog ispitivanja tih predujmova [100].
The General Court added that the Commission contradicted its decision when it claimed, in the hearings, that the FRBRTC was only a mechanism by which the Brussels Capital Region financed the Brussels communes, but not the IRIS-H [101].
Opći sud dodao je da je Komisija osporila vlastitu odluku kada je na raspravama ustvrdila da je FRBRTC tek mehanizam kojim regija glavnog grada Bruxellesa financira briselske općine, a ne IRIS-H [101].
With regards to the public financing in favour of the IRIS-H's alleged additional social mission [102], the General Court observed that this financing apparently again originated from the FRBRTC, which had concluded an agreement with the relevant Brussels communes to grant them a special subsidy with a view to enabling the communes to finance the social missions performed by the IRIS-H [103].
Što se tiče javnog financiranja u korist navodne dodatne socijalne zadaće IRIS-H-a [102], Opći sud naveo je da je i u ovom slučaju financiranje izvršeno putem FRBRTC-a, koji je sklopio ugovor s predmetnim briselskim općinama kako bi im dodijelio posebno subvencioniranje u svrhu njihova financiranja socijalnih zadaća koje pružaju IRIS-H [103].
The General Court concluded that this agreement did not specify the prior compensation parameters relating to the alleged additional social missions of the IRIS-H [104].
Opći je sud zaključio da u tom ugovoru nisu utvrđeni prethodni kriteriji za isplatu nadoknade povezani s navodnim dodatnim socijalnim zadaćama IRIS-H-a [104].
Next, the General Court considered whether the Commission had demonstrated the existence of procedures for avoiding overcompensation and the absence of overcompensation [105].
Nadalje, Opći sud posvetio se pitanju je li Komisija dokazala postojanje postupka čija je svrha sprječavanje prekomjernih nadoknada i nepostojanje takvih prekomjernih nadoknada [105].
The General Court first found that the LCH provides for sufficient safeguards to ensure that the procedure pursuant to Article 109 LCH does not lead to overcompensation [106].
Opći je sud najprije zaključio da su LCH-om predviđena dovoljna jamstva da postupak predviđen njegovim člankom 109. neće dovesti do prekomjernih nadoknada [106].
It concluded further that the Commission had not established that with respect to the alleged advance payments by the municipalities that a similar mechanism existed [107], pointing in particular to the apparent lack of a legal obligation of the IRIS-H to repay these advances once the Article 109 LCH deficit-financing was received [108].
Također je zaključio da Komisija nije dokazala postojanje sličnog mehanizma koji se odnosi na navodnu isplatu predujmova od strane općina [107] i osobito je istaknuo nepostojanje zakonske obveze nametnute bolnicama IRIS prema kojoj bi vratile te predujmove nakon što prime sredstva kojima se financiraju njihovi deficiti na temelju članka 109. LCH-a [108].