natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Member States shall provide, upon request, a written or oral translation of the main elements of decisions related to return, as referred to in paragraph 1, including information on the available legal remedies in a language the third-country national understands or may reasonably be presumed to understand.
Države članice na zahtjev osiguravaju pisani ili usmeni prijevod glavnih dijelova odluke o vraćanju iz stavka 1., uključujući podatke o raspoloživim pravnim lijekovima na jeziku koji državljanin treće zemlje razumije ili se opravdano može pretpostaviti da razumije.
The request to receive a translation may be formulated by the returnee or his/her legal representative.
Zahtjev za prijevod može sastaviti povratnik ili njegov pravni zastupnik.
The Member State is free to choose whether a written or oral translation is provided, while ensuring that the third-country national can understand the context and content.
Država članica može izabrati hoće li osigurati pisani ili usmeni prijevod istodobno osiguravajući da državljanin treće zemlje može razumjeti kontekst i sadržaj.
It is not possible to require a fee for providing a translation since this would undermine the spirit of the provision, which is to provide the returnee with the necessary information to allow him/her to fully understand his/her legal situation and eventually comply with the return decision.
Ne može se tražiti naknada za osiguranje prijevoda jer bi se time ugrozio duh odredbe, odnosno da se povratniku moraju osigurati sve potrebne informacije kako bi u potpunosti mogao razumjeti svoju pravnu situaciju i ispuniti odluku o vraćanju.
It is up to national implementing legislation and administrative practice to decide what language the third-country national is reasonably presumed to understand.
U skladu s nacionalnim provedbenim propisima i upravnom praksom odlučit će se za koji se jezik razumno pretpostavlja da ga državljanin treće zemlje razumije.
This assessment may be done in the same way and according to the same criteria as in asylum procedures (Article 12 of the Asylum Procedures Directive, Article 22 of the recast Qualification Directive and Article 5 of the Reception Conditions Directive), while taking into account that, due to the complexity of asylum procedures, the requirements for translation in this area may be higher than in the area of return.
Ta se procjena može izvršiti na isti način i na temelju istih kriterija kao u postupku azila (članak 12. Direktive o postupcima azila, članak 22. preinačene Direktive o kvalifikaciji i članak 5. Direktive o uvjetima prihvata), istodobno uzimajući u obzir činjenicu da su zbog složenih postupaka azila zahtjevi za prijevod u tom području možda stroži nego u području vraćanja.
The asylum acquis requires Member States to make all reasonable efforts to provide for a translation into a language that the person concerned actually understands and the non-availability of interpreters may only be a valid reason in cases of extremely rare languages for which there is an objective lack of interpreters.
U skladu s pravnom stečevinom o azilu države članice moraju poduzeti sve razumne napore da osiguraju prijevod na jezik koji predmetna osoba stvarno razumije, a nedostupnost prevoditelja može biti valjani razlog samo u slučaju vrlo rijetkih jezika za koje objektivno nema dovoljno prevoditelja.
A situation in which translators into the relevant language exist, but are not available for reasons internal to the administration, is not a justified reason for not providing a translation.
Situacija u kojoj prevoditelji za određeni jezik postoje, ali nisu dostupni zbog unutarnjih razloga uprave, nije opravdan razlog za nepružanje prijevoda.
The possibility to use templates in order to rationalise the work of the administration is not limited to the scope of application of 12(3) (see below).
Mogućnost uporabe predložaka u svrhu racionalizacije rada uprave nije ograničena na područje primjene članka 12. stavka 3. (vidjeti u nastavku).
As long as the template allows providing for an individualised translation of the decision in a language which the person understands or may reasonably be presumed to understand, such translation complies with Article 12(2) of the Return Directive and there is no need to use the derogation of Article 12(3).
Ako predložak omogućuje davanje prilagođenog prijevoda odluke na jezik koji osoba razumije ili za koji se opravdano pretpostavlja da ga razumije, takav prijevod u skladu je s člankom 12. stavkom 2. Direktive o vraćanju i nema potrebe upotrijebiti odstupanje iz članka 12. stavka 3.
Member States may decide not to apply paragraph 2 to third-country nationals who have illegally entered the territory of a Member State and who have not subsequently obtained an authorisation or a right to stay in that Member State.
Države članice mogu odlučiti da ne primjenjuju stavak 2. na državljane treće zemlje koji su nezakonito ušli na državno područje države članice i koji su potom dobili odobrenje ili pravo boravka u toj državi članici.
In such cases decisions related to return, as referred to in paragraph 1, shall be given by means of a standard form as set out under national legislation.
U tom slučaju odluke u vezi povratka iz stavka 1., izdaju se na standardnom obrascu, sukladno nacionalnom zakonodavstvu.
Member States shall make available generalised information sheets explaining the main elements of the standard form in at least five of those languages which are most frequently used or understood by illegal migrants entering the Member State concerned.
Države članice stavljaju na raspolaganje opće informacije koje objašnjavaju glavne dijelove standardnog obrasca na najmanje pet jezika od onih koje nezakoniti migranti koji ulaze u državu članicu najčešće koriste ili razumiju.
The use of a standard form for return under Article 12(3) of the Return Directive is a derogation to the general rule, which can only be used in those cases in which a third-country national has illegally entered the territory of a Member State.
Uporaba standardnog obrasca za vraćanje iz članka 12. stavka 3. Direktive o vraćanju odstupanje je od općeg pravila koje se može upotrijebiti samo u onim slučajevima u kojima je državljanin treće zemlje nezakonito ušao na državno područje države članice.
The use of a standard form in such cases is an option for Member States.
Uporaba standardnog obrasca u takvim slučajevima moguća je za države članice.
Attention must be paid to the fact that the illegal entry cases covered by Article 12(3) of the Return Directive are not always the same as the ‘border cases’ described in Article 2(2)(a) of that Directive — see section 2.1.
Treba obratiti pažnju na činjenicu da slučajevi nezakonitog ulaska obuhvaćeni člankom 12. stavkom 3. Direktive o vraćanju nisu uvijek isti kao „granični slučajevi” opisani u članku 2. stavku 2. točki (a) te Direktive – vidjeti odjeljak 2.1.
An illegally staying third-country national who is apprehended in the territory of a Member State three months after illegal entry is not covered by the exception of Article 2(2)(a) of the Return Directive but may still be covered by the exception of Article 12(3).
Državljanin treće zemlje s nezakonitim boravkom koji je uhićen na državnom području države članice tri mjeseca nakon nezakonitog ulaska nije obuhvaćen izuzećem iz članka 2. stavka 2. točke (a) Direktive o vraćanju, ali može biti obuhvaćen iznimkom iz članka 12. stavka 3.
Illegal crossing of the internal borders: paragraph 3 applies to third-country nationals ‘who have illegally entered the territory of a Member State and who have not subsequently obtained an authorisation or a right to stay in that Member State’.
Nezakonito prelaženje unutarnjih granica: stavak 3. primjenjuje se na državljane treće zemlje „koji su nezakonito ušli na državno područje države članice i koji su potom dobili odobrenje ili pravo boravka u toj državi članici”.
In the specific context of this provision of the Return Directive, the term ‘illegal entry’ may also cover cases in which an illegally staying third-country national entered from another Member State in non-compliance with the conditions for entry and stay applicable in that Member State.
U posebnom kontekstu te odredbe Direktive o vraćanju, pojam „nezakoniti ulazak” može obuhvaćati i slučajeve u kojima je državljanin treće zemlje s nezakonitim boravkom ušao iz druge države članice protivno uvjetima ulaska i boravka koji se primjenjuju u toj državi članici.
Attention should be paid to the fact that in these specific cases (entry from another Member State) Article 6(2) or 6(3) of the Return Directive may be applicable.
Treba obratiti pozornost na činjenicu da će se u tim posebnim slučajevima (ulazak iz druge države članice) možda primjenjivati članak 6. stavak 2. ili 3. Direktive o vraćanju.
Article 12(3) contains no derogation regarding the applicable legal remedies.
Članak 12. stavak 3. ne sadržava odstupanja u vezi s primjenjivim pravnim lijekovima.
The legal remedies mentioned in Article 13(1) of the Return Directive therefore have to be provided for also when the standard form mentioned in Article 12(3) is used.
Pravni lijekovi iz članka 13. stavka 1. Direktive o vraćanju stoga moraju biti predviđeni i kada se upotrebljava standardni obrazac iz članka 12. stavka 3.
Legal basis: Return Directive — Article 13(1) and (2)
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – članak 13. stavci 1. i 2.
The third-country national concerned shall be afforded an effective remedy to appeal against or seek review of decisions related to return, as referred to in Article 12(1), before a competent judicial or administrative authority or a competent body composed of members who are impartial and who enjoy safeguards of independence.
Konkretni državljanin treće zemlje ima pravo na učinkovit pravni lijek žalbe ili preispitivanja odluke u vezi povratka, kako je navedeno u članku 12. stavku 1., pred nadležnim sudskim ili upravnim tijelom ili nadležnim tijelom koje je sastavljeno od članova koji su nepristrani i nezavisni.
Effective remedies should be provided as regards all decisions related to return.
Trebalo bi osigurati učinkovite pravne lijekove za sve odluke povezane s vraćanjem.
The term ‘decisions related to return’ should be understood broadly, covering decisions on all issues regulated by the Return Directive, including return decisions, decisions granting or extending a period for voluntary departure, removal decisions, decisions on postponement of removal, decisions on entry bans as well as on suspension or withdrawal of entry bans (see section 12.2).
Izraz „odluke u vezi povratka” trebalo bi shvaćati široko kao da obuhvaća odluke o svim pitanjima uređenima Direktivom o vraćanju, uključujući odluke o vraćanju, odluke o odobravanju ili produljenju vremena za dobrovoljni odlazak, odluke o udaljavanju, odluke o odgodi udaljavanja, odluke o zabranama ulaska te suspenziji ili ukidanju zabrana ulaska (vidjeti odjeljak 12.2.).
The remedies applicable in case of detention decisions as well as prolongation of detention are regulated in more detail in Article 15 of the Return Directive concerning detention (see section 14).
Pravni lijekovi primjenjivi u slučaju odluka o zadržavanju i produljenja zadržavanja detaljnije su uređeni člankom 15. Direktive o vraćanju koji se odnosi na zadržavanje (vidjeti odjeljak 14.). Priroda tijela koje preispituje odluke: u skladu s člancima 6. i 13.
Nature of reviewing body: in line with Article 6 and 13 ECHR and Article 47 CFR, the appeal body must in substance be an independent and impartial tribunal.
EKLJP-a i člankom 47. Povelje o temeljnim pravima, žalbeno tijelo mora u osnovi biti neovisan i nepristran sud.
Article 13(1) of the Return Directive is closely inspired by CoE Guideline 5.1 and it should be interpreted in accordance with relevant European Court of Human Rights (‘ECtHR’) case-law.
Članak 13. stavak 1. Direktive o vraćanju temelji se na Smjernici Vijeća Europe br. 5.1. i trebalo bi ga tumačiti u skladu s odgovarajućom sudskom praksom Europskog suda za ljudska prava (ESLJP).
In line with this case-law, the reviewing body can also be an administrative authority provided that this authority is composed of members who are impartial and who enjoy safeguards of independence and that national provisions provide for the possibility to have the decision reviewed by a judicial authority, in line with the standards set by Article 47 CFR on the right to an effective remedy.
U skladu s tom sudskom praksom, tijelo koje preispituje odluke može biti i upravno tijelo pod uvjetom da je sastavljeno od članova koji su nepristrani i čija je neovisnost zaštićena i da je u nacionalnim odredbama predviđena mogućnost da odluku preispita pravosudno tijelo, u skladu sa standardima iz članka 47. Povelje o temeljnim pravima o pravu na učinkovit pravni lijek.
Several safeguards exist to counter the risk of an eventual abuse of the possibility to appeal: Article 13 does not provide for an automatic suspensive effect in all circumstances (paragraph 2) and free legal assistance may be limited if the appeal is unlikely to succeed (paragraph 4).
Postoji nekoliko zaštitnih mjera za borbu protiv rizika od eventualne zlouporabe mogućnosti žalbe: u članku 13. nije predviđen automatski suspenzivni učinak u svim okolnostima (stavak 2.) i besplatna pravna pomoć može biti ograničena ako nije vjerojatno da će žalba biti uspješna (stavak 4.).
Attention should also be paid to the general principle of Union law of res judicata.
Treba posvetiti pozornost i općem načelu prava Unije res judicata.
The deadlines for lodging appeals against decisions related to return must be set by national law.
Rokovi za podnošenje žalbi na odluke povezane s vraćanjem moraju se uspostaviti nacionalnim pravom.
The Commission recommends that, to avoid possible misuse of rights and procedures, in particular appeals lodged shortly before the scheduled date of removal, Member States provide for the shortest deadline for lodging appeals against return decisions established by national law in comparable situations, provided that it does not represent a disproportionate interference with the right to an effective remedy.
Kako bi se izbjegle moguće zlouporabe prava i postupaka, a posebno podnošenje žalbi netom prije dogovorenog datuma udaljavanja, Komisija preporučuje da države članice osiguraju najkraći mogući rok za podnošenje žalbi na odluke o vraćanju utvrđen nacionalnim pravom u usporedivim situacijama, pod uvjetom da se njime nerazmjerno ne ugrožava pravo na učinkovit pravni lijek.
Judicial decisions should intervene without undue delays.
Sudske odluke trebale bi se primjenjivati bez neopravdanih odgađanja.
The authority or body mentioned in paragraph 1 shall have the power to review decisions related to return, as referred to in Article 12(1), including the possibility of temporarily suspending their enforcement, unless a temporary suspension is already applicable under national legislation.
Tijelo iz stavka 1. ima ovlaštenje preispitati odluke u vezi s povratkom, kako je navedeno u članku 12. stavku 1., uključujući mogućnosti privremene suspenzije njezinog izvršenja, osim ako je privremena suspenzija već u tijeku prema nacionalnom zakonodavstvu.
Suspensive effect: the appeal body must have the power to suspend the enforcement of a return decision in individual cases.
Suspenzivni učinak: žalbeno tijelo mora imati ovlasti suspendirati izvršenje odluke o vraćanju u pojedinačnim slučajevima.
It should be clearly provided for in national legislation that the reviewing body itself (the body reviewing the decision related to return) has the power to suspend the enforcement within the frame of one procedure.
U nacionalnom zakonodavstvu mora biti jasno predviđeno da samo tijelo za preispitivanje (tijelo koje preispituje odluku koja se odnosi na vraćanje) ima ovlasti suspenzije izvršenja u okvirima jednog postupka.
Obligation to grant automatic suspensive effect in case of risk of refoulement: ECtHR case-law requires automatic suspensive effect in cases in which there are substantial grounds for believing that the person, if returned, will be exposed to a real risk of ill-treatment contrary to Article 3 ECHR (risk of torture or inhuman or degrading treatment upon return) — see Rule 39, Rules of the ECtHR.
Obveza odobravanja automatskog suspenzivnog učinka u slučaju opasnosti od prisilnog udaljenja ili vraćanja: u sudskoj praksi ESLJP-a propisan je automatski suspenzivni učinak u slučajevima u kojima postoji materijalna osnova za pretpostavku da će osoba, ako bude vraćena, biti izložena stvarnoj opasnosti od neprimjerenog postupanja iz članka 3. EKLJP-a (opasnost od mučenja ili nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja nakon vraćanja) – vidjeti pravilo 39., Pravila ESLJP-a.
Article 13 of the Return Directive — interpreted in conjunction with Articles 5 and 9 of the Return Directive — thus obliges the reviewing body to grant ipso jure suspensive effect in line with this requirement if the principle of non-refoulement is at stake.
Prema članku 13. Direktive o vraćanju – koji se tumači zajedno s člancima 5. i 9. Direktive o vraćanju – tijelo koje preispituje odluku mora odobriti ipso jure suspenzivni učinak u skladu s tim zahtjevom ako je u pitanju načelo zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja (non-refoulement).
Obligation to grant automatic suspensive effect in case of risk of grave and irreversible deterioration of state of health: in its judgement in Case C-562/13, Abdida [68] (paragraph 53), the ECJ confirmed: ‘Articles 5 and 13 of Directive 2008/115/EC, taken in conjunction with Articles 19(2) and 47 of the Charter, must be interpreted as precluding national legislation which does not make provision for a remedy with suspensive effect in respect of a return decision whose enforcement may expose the third-country national concerned to a serious risk of grave and irreversible deterioration in his state of health’.
Obveza odobravanja automatskog suspenzivnog učinka u slučaju opasnosti od teškog i nepopravljivog pogoršanja zdravstvenog stanja: u presudi u predmetu C-562/13, Abdida [68] (točka 53.), Sud EU-a potvrdio je sljedeće: „članke 5. i 13. Direktive 2008/115/EZ, u vezi s člankom 19. stavkom 2. i člankom 47. Povelje, treba tumačiti tako da im je protivno nacionalno zakonodavstvo koje ne predviđa žalbu sa suspenzivnim učinkom protiv odluke o vraćanju čije bi izvršenje moglo izložiti dotičnog državljanina treće zemlje ozbiljnoj opasnosti od naglog i nepovratnog pogoršanja njegova zdravstvenog stanja”.
The Commission recommends granting automatic suspensive effect to appeals against return decision only in the compulsory cases mentioned above, to strike the right balance between the right to an effective remedy and the need to ensure the effectiveness of return procedures.
Komisija preporučuje da se žalbama na odluke o vraćanju odobri automatski suspenzivni učinak samo u prethodno navedenim obveznim slučajevima kako bi se postigla odgovarajuća ravnoteža između prava na učinkovit pravni lijek i potrebe osiguravanja učinkovitosti postupaka vraćanja.
When the appeal refers to other reasons (for example procedural shortcomings, respect of family unity, protection of other rights or interests) and when irreparable damage to life or serious risk of grave and irreversible deterioration of the state of health are not at stake, Member State can decide not to grant automatic suspensive effect to appeals.
Kada se žalba odnosi na druge razloge (na primjer, nedostaci u postupku, poštovanje ujedinjenja obitelji, zaštita drugih prava ili interesa) i nema nepopravljive štete za život ili opasnosti od teškog i nepopravljivog pogoršanja zdravstvenog stanja, država članica može odlučiti da žalbama nije odobren automatski suspenzivni učinak.
However, the competent national authorities or bodies must in any case retain the power to decide to temporarily suspend the enforcement of a decision in individual cases where deemed necessary for other reasons (for example family life, healthcare or best interests of the child).
Međutim, nadležna nacionalna tijela u svakom slučaju moraju zadržati ovlast za donošenje odluke o privremenoj suspenziji izvršenja odluke u pojedinačnim slučajevima kada se to smatra potrebnim iz drugih razloga (na primjer, obiteljski život, zdravstvena skrb ili najbolji interesi djeteta).
Legal basis: Return Directive — Article 13(3) and (4); Directive 2013/32/EU (the ‘Asylum Procedures Directive’) — Articles 20 and 21, replacing Article 15(3) to (6) of Council Directive 2005/85/EC [69]3.
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – članak 13. stavci 3. i 4.; Direktiva 2013/32/EU (Direktiva o postupcima azila ) – članci 20. i 21. kojima se zamjenjuje članak 15. stavci od 3. do 6. Direktive Vijeća 2005/85/EZ [69]3.
The third-country national concerned shall have the possibility to obtain legal advice, representation and, where necessary, linguistic assistance.
Konkretni državljanin treće zemlje ima pravo na pravni savjet, zastupanje te, ako je potrebno, pomoć prevođenja.
Linguistic assistance implies not only an obligation to provide for a translation of a decision (already covered by Article 12(2) of the Return Directive) but also an obligation to make available assistance by interpreters in order to allow the third-country national to exercise the procedural rights afforded to him/her under Article 13 of the Directive.
Jezična pomoć podrazumijeva ne samo obvezu pružanja prijevoda odluke (već obuhvaćenu člankom 12. stavkom 2. Direktive o vraćanju) već i obvezu omogućavanja pomoći usmenih prevoditelja kako bi državljanin treće zemlje mogao ostvariti postupovna prava koja su mu odobrena u skladu s člankom 13. Direktive.
It should be recalled that in the case Conka v Belgium [70], the ECtHR identified the availability of interpreters as one of the factors which affect the accessibility of an effective remedy.
Treba podsjetiti da je u predmetu Conka protiv Belgije [70], ESLJP naveo da je dostupnost usmenih prevoditelja jedan od čimbenika koji utječu na dostupnost učinkovitog pravnog lijeka.
Member States shall ensure that the necessary legal assistance and/or representation is granted on request free of charge in accordance with relevant national legislation or rules regarding legal aid, and may provide that such free legal assistance and/or representation is subject to conditions as set out in Article 15(3) to (6) of Directive 2005/85/EC.
Države članice osiguravaju da je omogućena potrebna pravna pomoć i/ili zastupanje na zahtjev i bez naknade u skladu s mjerodavnim nacionalnim zakonodavstvom, ili pravilima o pravnoj pomoći, te mogu odrediti da za takvu besplatnu pravnu pomoć i/ili zastupanje vrijede uvjeti iz članka 15. stavaka od 3. do 6. Direktive 2005/85/EZ.
Legal assistance and legal representation: paragraph 4 specifies in which cases and under which conditions Member States have to cover the costs for legal advice and representation — referring in essence to the conditions enumerated in the Asylum Procedures Directive.
Pravna pomoć i pravno zastupanje: u stavku 4. navedeno je u kojim slučajevima i pod kojim uvjetima države članice moraju pokriti troškove pravnog savjetovanja i zastupanja – čime se u osnovi upućuje na uvjete navedene u Direktivi o postupcima azila.
Member States must provide both legal assistance and legal representation free of charge if the conditions foreseen in the Directive and national implementing legislation are met.
Države članice moraju osigurati besplatnu pravnu pomoć i pravno zastupanje ako su ispunjeni uvjeti predviđeni u Direktivi i nacionalnom provedbenom zakonodavstvu.
The request for free legal assistance and/or legal representation can be made by the returnee or his/her representative at any appropriate moment of the procedure.
Zahtjev za besplatnu pravnu pomoć i/ili pravno zastupanje može podnijeti povratnik ili njegov zastupnik u bilo kojem primjerenom trenutku u postupku.
Provision of legal advice by administrative authorities: legal advice may in principle be offered also by the administrative authorities responsible for issuing the return decisions, if the information provided for is objective and unbiased (effet utile).
Pravno savjetovanje koje pružaju upravna tijela: pravno savjetovanje u načelu mogu nuditi i upravna tijela odgovorna za izdavanje odluka o vraćanju, ako su informacije koje daju objektivne i nepristrane (effet utile).