natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Automated systems that can measure micronucleated erythrocyte frequencies include, but are not limited to, flow cytometers (5), image analysis platforms (6) (7), and laser scanning cytometers (8).
Automatski sustavi kojima se može mjeriti učestalost eritrocita s mikronukleusima uključuju, među ostalim, protočne citometre (5.), platforme za analizu slike (6. i 7.) i citometre s laserskim skeniranjem (8.).
Although not normally done as part of the test, chromosome fragments can be distinguished from whole chromosomes by a number of criteria.
Iako se to uobičajeno ne radi u okviru ispitivanja, fragmenti kromosoma mogu se razlikovati od čitavih kromosoma na temelju niza kriterija.
These include identification of the presence or absence of a kinetochore or centromeric DNA, both of which are characteristic of intact chromosomes.
Oni uključuju utvrđivanje prisutnosti ili odsutnosti kinetohore ili centromernog DNK, koji su oboje svojstveni netaknutim kromosomima.
The absence of kinetochore or centromeric DNA indicates that the micronucleus contains only fragments of chromosomes, while the presence is indicative of chromosome loss.
Odsutnost kinetohore ili centromernog DNK znači da mikronukleus sadržava samo fragmente kromosoma, dok njihova prisutnost znači gubitak kromosoma.
The bone marrow of young adult rodents is the target tissue for genetic damage in this test since erythrocytes are produced in this tissue.
Ciljno je tkivo za genetska oštećenja u ovom ispitivanju koštana srž mladih odraslih glodavaca jer u tom tkivu nastaju eritrociti.
The measurement of micronuclei in immature erythrocytes in peripheral blood is acceptable in other mammalian species for which adequate sensitivity to detect chemicals that cause structural or numerical chromosomal aberrations in these cells has been demonstrated (by induction of micronuclei in immature erythrocytes) and scientific justification is provided.
Mjerenje mikronukleusa u nezrelim eritrocitima u perifernoj krvi prihvatljivo je kod drugih vrsta sisavaca za koje je dokazana odgovarajuća osjetljivost na otkrivanje kemikalija koje uzrokuju strukturne ili numeričke kromosomske aberacije u tim stanicama (nastankom mikronukleusa u nezrelim eritrocitima) i za koje je navedeno znanstveno opravdanje.
The frequency of micronucleated immature erythrocytes is the principal endpoint.
Učestalost nezrelih eritrocita s mikronukleusima glavna je krajnja točka.
The frequency of mature erythrocytes that contain micronuclei in the peripheral blood also can be used as an endpoint in species without strong splenic selection against micronucleated cells and when animals are treated continuously for a period that exceeds the lifespan of the erythrocyte in the species used (e.g. 4 weeks or more in the mouse).
Učestalost zrelih eritrocita s mikronukleusima u perifernoj krvi jednako se tako može primijeniti kao krajnja točka kod vrsta bez snažne selekcije stanica s mikronukleusima u slezeni i u slučajevima kada se životinje neprekidno tretiraju tijekom razdoblja duljeg od životnog vijeka eritrocita kod upotrijebljene vrste (npr. četiri tjedna ili dulje kod miševa).
Animals are exposed to the test chemical by an appropriate route.
Životinje se na odgovarajući način izlažu ispitivanoj kemikaliji.
If bone marrow is used, the animals are humanely euthanised at an appropriate time(s) after treatment, the bone marrow is extracted, and preparations are made and stained (9) (10) (11) (12) (13) (14) (15).
Ako se upotrebljava koštana srž, životinje se humano eutanaziraju u prikladnom trenutku nakon tretiranja, uzima se koštana srž te se pripremaju mikroskopski preparati koji se zatim boje (9., 10., 11., 12., 13., 14. i 15.).
When peripheral blood is used, the blood is collected at an appropriate time(s) after treatment and preparations are made and stained (12) (16) (17) (18).
Kada se upotrebljava periferna krv, u prikladnom trenutku nakon tretiranja uzima se krv te se pripremaju mikroskopski preparati koji se zatim boje (12., 16., 17. i 18.).
When treatment is administered acutely, it is important to select bone marrow or blood harvest times at which the treatment-related induction of micronucleated immature erythrocytes can be detected.
Ako se tretiranje provodi akutno, važno je odabrati vrijeme uzimanja koštane srži i krvi u koje se može otkriti nastanak nezrelih eritrocita s mikronukleusima koji je povezan s tretiranjem.
In the case of peripheral blood sampling, enough time must also have elapsed for these events to appear in circulating blood.
U slučaju uzorkovanja periferne krvi, mora proći dovoljno vremena kako bi došlo do pojave tih događaja u cirkulirajućoj krvi.
Preparations are analysed for the presence of micronuclei, either by visualisation using a microscope, image analysis, flow cytometry, or laser scanning cytometry.
Prisutnost mikronukleusa u preparatima analizira se vizualizacijom uz uporabu mikroskopa, analizom slike, protočnom citometrijom ili citometrijom s laserskim skeniranjem.
In order to establish sufficient experience with the conduct of the assay prior to using it for routine testing, the laboratory should have demonstrated the ability to reproduce expected results from published data (17) (19) (20) (21) (22) for micronucleus frequencies with a minimum of two positive control chemicals (including weak responses induced by low doses of positive controls), such as those listed in Table 1 and with compatible vehicle/solvent controls (see paragraph 26).
Kako bi se utvrdilo dostatno iskustvo u provedbi testa prije njegove uporabe za rutinsko ispitivanje, laboratorij bi trebao dokazati sposobnost stvaranja očekivanih rezultata na temelju objavljenih podataka (17., 19., 20., 21. i 22.) za učestalosti mikronukleusa s najmanje dvije kemikalije pozitivnih kontrola (uključujući slabe odgovore izazvane niskom dozom pozitivnih kontrola), kao što su one navedene u tablici 1., i s kompatibilnim kontrolama s nosačem/otapalom (vidjeti stavak 26.).
These experiments should use doses that give reproducible and dose-related increases and demonstrate the sensitivity and dynamic range of the test system in the tissue of interest (bone marrow or peripheral blood) and using the scoring method to be employed within the laboratory.
U tim bi se pokusima trebale upotrebljavati doze na temelju kojih se dobivaju ponovljiva povećanja povezana s dozom i dokazuju osjetljivost i dinamički raspon ispitnog sustava u pogledu ciljnog tkiva (koštane srži ili periferne krvi) uz uporabu metode vrednovanja koja će se upotrebljavati u laboratoriju.
This requirement is not applicable to laboratories that have experience, i.e. that have a historical database available as defined in paragraphs 14-18.
Taj se zahtjev ne odnosi na laboratorije s iskustvom, odnosno laboratorije s bazom ranijih podataka koja je stavljena na raspolaganje u skladu s definicijom iz stavaka od 14. do 18.
Laboratories should use quality control methods, such as control charts (e.g. C-charts or X-bar charts (23)), to identify how variable their data are, and to show that the methodology is ‘under control’ in their laboratory.
Laboratoriji bi trebali primjenjivati metode za kontrolu kvalitete, kao što su kontrolni dijagrami (npr. C-dijagrami ili X-stupčasti dijagrami (23.)), kako bi utvrdili koliko su promjenjivi njihovi podaci i dokazali da je u njihovom laboratoriju metodologija ‚pod kontrolom’.
Further recommendations on how to build and use the historical data (i.e. criteria for inclusion and exclusion of data in historical data and the acceptability criteria for a given experiment) can be found in the literature (24).
Daljnje preporuke o tome kako uspostaviti i upotrebljavati ranije podatke (npr. kriterije za uključivanje podataka u ranije podatke i za isključivanje iz njih i kriterije prihvatljivosti za određeni pokus) mogu se pronaći se u literaturi (24.).
Where the laboratory does not complete a sufficient number of experiments to establish a statistically robust negative control distribution (see paragraph 15) during the proficiency investigations (described in paragraph 13), it is acceptable that the distribution can be built during the first routine tests.
Ako laboratorij ne provede dovoljan broj pokusa za utvrđivanje statistički čvrste distribucije negativnih kontrola (vidjeti stavak 15.) tijekom istraživanja osposobljenosti (kako je opisano u stavku 13.), prihvatljiva je uspostava distribucije tijekom prvih rutinskih ispitivanja.
This approach should follow the recommendations set out in the literature (24) and the negative control results obtained in these experiments should remain consistent with published negative control data.
Taj bi pristup trebao biti u skladu s preporukama iz literature (24.), a rezultati dobiveni negativnim kontrolama u tim pokusima trebali bi biti u skladu s objavljenim podacima o negativnim kontrolama.
Only major inconsistencies should result in the establishment of a new historical control database where expert judgement determines that it differs from the previous distribution (see paragraph 15).
Samo veće neusklađenosti trebale bi za posljedicu imati uspostavljanje nove baze podataka o prijašnjim kontrolama, pri čemu se na temelju stručne prosudbe utvrđuje da je riječ o razlici u odnosu na prijašnju distribuciju (vidjeti stavak 15.).
Negative control data should consist of the incidence of micronucleated immature erythrocytes in each animal.
Podaci o negativnim kontrolama trebali bi uključivati pojavnost nezrelih eritrocita s mikronukleusima kod svake životinje.
Where concurrent negative control data fall outside the 95 % control limits, they may be acceptable for inclusion in the historical control distribution as long as these data are not extreme outliers and there is evidence that the test system is ‘under control’ (see paragraph 15) and no evidence of technical or human failure.
Ako su podaci o paralelnim negativnim kontrolama izvan kontrolnih granica od 95 %, njihovo je uključivanje u distribuciju prijašnjih kontrola prihvatljivo sve dok ti podaci nisu ekstremne netipične vrijednosti i ako postoje dokazi o tome da je ispitni sustav ‚pod kontrolom’ (vidjeti stavak 15.) i ako nema dokaza o tehničkoj ili ljudskoj pogrešci.
Mice, rats, or another appropriate mammalian species may be used.
Mogu se upotrebljavati miševi, štakori ili bilo koja druga prikladna vrsta sisavaca.
When peripheral blood is used, it must be established that splenic removal of micronucleated cells from the circulation does not compromise the detection of induced micronuclei in the species selected.
Ako se upotrebljava periferna krv, mora se utvrditi da se uklanjanjem stanica s mikronukleusima iz krvotoka u slezeni ne ugrožava otkrivanje nastalih mikronukleusa kod odabranih vrsta.
This has been clearly demonstrated for mouse and rat peripheral blood (2).
To je jasno dokazano za perifernu krv miševa i štakora (2.).
If species other than rodents are used, it is recommended that the measurement of induced micronuclei be integrated into another appropriate toxicity test.
Ako se upotrebljavaju druge vrste osim glodavaca, preporučuje se uvrštavanje mjerenja nastalih mikronukleusa u drugo prikladno ispitivanje toksičnosti.
The solvent/vehicle should not produce toxic effects at the dose levels used, and should not be capable of chemical reaction with the test chemicals.
Pri visinama doza koje se primjenjuju otapalo/nosač ne bi trebali imati toksične učinke i ne bi trebala postojati sumnja da bi mogli kemijski reagirati s ispitivanim kemikalijama.
In the absence of historical or published control data showing that no micronuclei and other deleterious effects are induced by a chosen atypical solvent/vehicle, an initial study should be conducted in order to establish the acceptability of the solvent/vehicle control.
Ako ne postoje raniji ili objavljeni podaci o kontrolama kojima se dokazuje da odabranim atipičnim otapalom/nosačem nije izazvana pojava mikronukleusa ili drugi štetni učinci, trebalo bi provesti početno istraživanje kako bi se utvrdila prihvatljivost kontrole s otapalom/nosačem.
When a concurrent positive control group is not included, scoring controls (fixed and unstained slides or cell suspension samples, as appropriate for the method of scoring) should be included in each experiment.
Ako nije uključena istodobna pozitivna kontrolna skupina, u svaki bi pokus trebalo uključiti kontrole vrednovanja (fiksirana i nebojena predmetna stakalca ili uzorke suspenzije stanica, ovisno o tome što je prikladno za metodu vrednovanja).
These can be obtained by including within the scoring of the study appropriate reference samples that have been obtained and stored from a separate positive control experiment conducted periodically (e.g. every 6-18 months); for example, during proficiency testing and on a regular basis thereafter, where necessary.
Njih se može dobiti uključivanjem u vrednovanje istraživanja prikladnih referentnih uzoraka koji su dobiveni i pohranjeni iz zasebnog pozitivnog kontrolnog pokusa koji se provodi periodično (npr. svakih šest do 18 mjeseci); na primjer, tijekom ispitivanja osposobljenosti laboratorija i redovito nakon toga, ako je to potrebno.
Positive control chemicals should reliably produce a detectable increase in micronucleus frequency over the spontaneous level.
Kemikalije pozitivne kontrole trebale bi pouzdano izazvati zamjetno povećanje učestalosti mikronukleusa iznad spontane razine.
When employing manual scoring by microscopy, positive control doses should be chosen so that the effects are clear but do not immediately reveal the identity of the coded samples to the scorer.
Kada se primjenjuje ručna analiza mikroskopom, doze pozitivnih kontrola trebalo bi odabrati tako da učinci budu jasni, ali da analitičar ne može odmah vidjeti identitet kodiranih uzoraka.
Chemicals and CASRN
Kemikalije i CAS br.
Ethyl methanesulphonate [CASRN 62-50-0]
Etil metansulfonat [CAS br. 62-50-0]
Methyl methanesulphonate [CASRN 66-27-3]
Metil metansulfonat [CAS br. 66-27-3]
Ethyl nitrosourea [CASRN 759-73-9]
Etil-nitrozourea [CAS br. 759-73-9]
Mitomycin C [CASRN 50-07-7]
Mitomicin C [CAS br. 50-07-7]
Cyclophosphamide (monohydrate) [CASRN 50-18-0 (CASRN 6055-19-2)]
Ciklofosfamid (monohidrat) [CAS br. 50-18-0 (CAS br. 6055-19-2)]
Triethylenemelamine [CASRN 51-18-3]
Trietilenmelamin [CAS br. 51-18-3]
Colchicine [CASRN 64-86-8] or Vinblastine [CASRN 865-21-4] — as aneugens
Kolhicin [CAS br. 64-86-8] ili vinblastin [CAS br. 865-21-4] – kao aneugeni
However, if consistent inter-animal variability and frequencies of cells with micronuclei are demonstrated by historical negative control data at each sampling time for the testing laboratory, only a single sampling for the negative control may be necessary.
Međutim, ako se podacima o prijašnjim negativnim kontrolama dokažu dosljedna varijabilnost među životinjama i učestalost stanica s mikronukleusima za svako vrijeme uzorkovanja za ispitni laboratorij, za negativnu kontrolu može biti potrebno samo jedno uzorkovanje.
If peripheral blood is used, a pre-treatment sample is acceptable instead of a concurrent negative control for short-term studies when the resulting data are consistent with the historical control database for the testing laboratory.
Ako se upotrebljava periferna krv, za kratkotrajna istraživanja prihvatljiv je uzorak uzet prije tretiranja umjesto istodobne negativne kontrole ako su dobiveni podaci u skladu s bazom podataka o prijašnjim kontrolama za ispitni laboratorij.
It has been shown for rats that pre-treatment sampling of small volumes (e.g. below 100 μl/day) has minimal impact on micronucleus background frequency (25).
Za štakore je dokazano da uzorkovanje malih volumena prije tretiranja (npr. manje od 100 μl/dan) ima minimalan učinak na osnovnu učestalost mikronukleusa (25.).
In general, the micronucleus response is similar between male and female animals and, therefore, most studies could be performed in either sex (26).
Općenito, odgovor mikronukleusa sličan je kod mužjaka i ženki i stoga se većina istraživanja može provesti na bilo kojem spolu (26.).
Data demonstrating relevant differences between males and females (e.g. differences in systemic toxicity, metabolism, bioavailability, bone marrow toxicity, etc. including e.g. in a range-finding study) would encourage the use of both sexes.
Podacima kojima se dokazuju relevantne razlike između mužjaka i ženki (npr. razlike u sustavnoj toksičnosti, metabolizmu, bioraspoloživosti, toksičnosti za koštanu srž itd., uključujući npr. istraživanje o utvrđivanju raspona) potaknula bi se uporaba obaju spolova.
As a guide to maximum typical animal requirements, a study in bone marrow conducted according to the parameters established in paragraph 37 with three dose groups and concurrent negative and positive controls (each group composed of five animals of a single sex) would require between 25 and 35 animals.
Kao smjernica za maksimalne uobičajene zahtjeve u pogledu životinja, za istraživanje koštane srži koje se provodi u skladu s parametrima utvrđenima u stavku 37. s tri skupine koje primaju dozu i paralelnim negativnim i pozitivnim kontrolnim skupinama (pri čemu se svaka skupina sastoji od pet životinja istog spola) bilo bi potrebno od 25 do 35 životinja.
If a preliminary range-finding study is performed because there are no suitable data already available to aid in dose selection, it should be performed in the same laboratory, using the same species, strain, sex, and treatment regimen to be used in the main study (27).
Ako se provodi preliminarno istraživanje o utvrđivanju raspona jer nisu već na raspolaganju prikladni podaci kao pomoć u odabiru doza, ono bi se trebalo provesti u istom laboratoriju uz uporabu iste vrste, soja, spola i postupaka tretiranja kao i u glavnom istraživanju (27.).
The study should aim to identify the maximum tolerated dose (MTD), defined as the highest dose that will be tolerated without evidence of study-limiting toxicity, relative to the duration of the study period (for example, by inducing body weight depression or hematopoietic system cytotoxicity, but not death or evidence of pain, suffering or distress necessitating humane euthanasia (28)).
Cilj istraživanja trebao bi biti utvrđivanje maksimalne doze tolerancije (MTD), koja je definirana kao najviša doza koja će se tolerirati bez dokaza o toksičnosti, povezane s ograničavanjem istraživanja (na primjer izazivanjem smanjenja tjelesne mase ili hematopoetske sustavne citotoksičnosti, isključujući smrt ili dokaze o boli, patnji ili stresu zbog kojih se zahtijeva humana eutanazija (28.).
The highest dose may also be defined as a dose that produces toxicity in the bone marrow (e.g. a reduction in the proportion of immature erythrocytes among total erythrocytes in the bone marrow or peripheral blood of more than 50 %, but to not less than 20 % of the control value).
Najviša doza može biti definirana i kao doza koja izaziva toksičnost za koštanu srž (npr. smanjenje udjela nezrelih eritrocita u ukupnom broju eritrocita u koštanoj srži ili perifernoj krvi za više od 50 %, ali ne manje od 20 % kontrolne vrijednosti).
However, when analysing CD71-positive cells in peripheral blood circulation (i.e., by flow cytometry), this very young fraction of immature erythrocytes responds to toxic challenges more quickly than the larger RNA-positive cohort of immature erythrocytes.
Međutim, pri analizi stanica pozitivnih na CD71 u perifernoj krvi (npr. u protočnoj citometriji), taj vrlo mladi dio nezrelih eritrocita odgovara na toksične izazove brže od veće kohorte nezrelih eritrocita pozitivnih na RNK.
Therefore, higher apparent toxicity may be evident with acute exposure designs examining the CD71-positive immature erythrocyte fraction as compared to those that identify immature erythrocytes based on RNA content.
Stoga viša prividna toksičnost može biti vidljiva kod modela akutnog izlaganja u okviru kojih se ispituje dio nezrelih eritrocita pozitivnih na CD71 u usporedbi s modelima u kojima se utvrđuju nezreli eritrociti na temelju sadržaja RNK.
For this reason, when experiments utilise five or fewer days of treatment, the highest dose level for test chemicals causing toxicity may be defined as the dose that causes a statistically significant reduction in the proportion of CD71-positive immature erythrocytes among total erythrocytes but not to less than 5 % of the control value (29).
Zbog toga se u slučaju pokusa u kojima tretiranje traje pet ili manje dana najviša doza za ispitivane kemikalije koje uzrokuju toksičnost može definirati kao doza koja uzrokuje statistički značajno smanjenje udjela nezrelih eritrocita pozitivnih na CD71 u ukupnom broju eritrocita, ali koja nije manja od 5 % kontrolne vrijednosti (29.).
Chemicals that exhibit saturation of toxicokinetic properties, or induce detoxification processes that may lead to a decrease in exposure after long-term administration may be exceptions to the dose-setting criteria and should be evaluated on a case-by-case basis.
Kemikalije koje pokazuju zasićenost toksikokinetičkih svojstava ili koje izazivaju postupke detoksifikacije koji mogu dovesti do smanjene izloženosti nakon dugotrajne primjene mogu se izuzeti iz kriterija u pogledu određivanja doza i trebalo bi ih ocijeniti od slučaja do slučaja.
If the test chemical does not produce toxicity in a range-finding study or based on existing data, the highest dose for an administration period of 14 days or more should be 1000 mg/kg body weight/day, or for administration periods of less than 14 days, 2000 mg/kg/body weight/day.
Ako ispitivana kemikalija ne izaziva toksičnost u okviru istraživanja o utvrđivanju raspona ili na temelju postojećih podataka, najviša doza u razdoblju primjene od 14 dana ili više trebala bi biti 1000 mg/kg tjelesne mase dnevno, a ako je razdoblje primjene kraće od 14 dana, 2000 mg/kg/ tjelesne mase dnevno.
When administration occurs for 14 days or more, the limit dose is 1000 mg/kg body weight/day.
Za razdoblje primjene od 14 dana ili više granična je doza 1000 mg/kg tjelesne mase dnevno.
For administration periods of less than 14 days, the limit dose is 2000 mg/kg/body weight/day.
Za razdoblje primjene od 14 dana ili manje granična je doza 2000 mg/kg tjelesne mase dnevno.
Therefore, routes of exposure such as dietary, drinking water, topical subcutaneous, intravenous, oral (by gavage), inhalation, intratracheal, or implantation may be chosen as justified.
Stoga se, ako je to opravdano, mogu odabrati načini izlaganja kao što su unos hrane, unos vode za piće, lokalno potkožno, intravenozno, oralno (sondom), inhalacija, primjena u dušnik ili implantacija.
If the test chemical is admixed in diet or drinking water, especially in case of single dosing, care should be taken that the delay between food and water consumption and sampling should be sufficient to allow detection of the effects (see paragraph 37).
Ako se ispitivana kemikalija dodaje hrani ili vodi za piće, posebno u slučaju primjene jedne doze, trebalo bi voditi računa o tome da se osigura dostatno vrijeme od unosa hrane i vode do uzorkovanja kako bi se omogućilo otkrivanje učinaka (vidjeti stavak 37.).
Preferably, 2 or more treatments are performed, administered at 24-hour intervals, especially when integrating this test into other toxicity studies.
Poželjna je primjena dvaju ili više tretmana u intervalima od 24 sata, posebno ako je ovo ispitivanje sastavni dio drugih ispitivanja toksičnosti.
In the alternative, single treatments can be administered, if scientifically justified (e.g. test chemicals known to block cell cycle).
Druga je mogućnost primjena jednog tretmana ako je to znanstveno opravdano (npr. ako je poznato da ispitivane kemikalije blokiraju stanični ciklus).
Test chemicals also may be administered as a split dose, i.e., two or more treatments on the same day separated by no more than 2-3 hours, to facilitate administering a large volume.
Ispitivane kemikalije mogu se primjenjivati i u podijeljenoj dozi, odnosno kao dva ili više tretmana u istom danu u razmaku od najviše dva do tri sata, kako bi se olakšalo davanje velikog volumena.
The test may be performed in mice or rats in one of three ways:
Ispitivanje se može provoditi na miševima ili štakorima na jedan od sljedeća tri načina.
Animals are treated with the test chemical once.
a. Životinje se ispitivanom kemikalijom tretiraju jedanput.