natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Position of the European Parliament of 2 October 2018 (not yet published in the Official Journal) and decision of the Council of 6 November 2018.
Stajalište Europskog parlamenta od 2. listopada 2018. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 6. studenoga 2018.
Council Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities (OJ L 298, 17.10.1989, p. 23).
Direktiva Vijeća 89/552/EEZ od 3. listopada 1989. o koordinaciji određenih odredaba predviđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama u odnosu na obavljanje djelatnosti televizijskog emitiranja (SL L 298, 17.10.1989., str. 23.).
Directive 2007/65/EC of the European Parliament and of the Council of 11 December 2007 amending Council Directive 89/552/EEC on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities (OJ L 332, 18.12.2007, p. 27).
Direktiva 2007/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007. o izmjeni Direktive Vijeća 89/552/EEZ o usklađivanju određenih odredaba utvrđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama u odnosu na obavljanje djelatnosti televizijskog emitiranja (SL L 332, 18.12.2007., str. 27.).
Regulation (EU) 2016/679 of the European Parliament and the Council of 27 April 2016 on the protection of natural persons with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data, and repealing Directive 95/46/EC (General Data Protection Regulation) (OJ L 119, 4.5.2016, p. 1).
Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL L 119, 4.5.2016., str. 1.).
Directive 2000/31/EC of the European Parliament and of the Council of 8 June 2000 on certain legal aspects of information society services, in particular electronic commerce, in the Internal Market (OJ L 178, 17.7.2000, p. 1).
Direktiva 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (SL L 178, 17.7.2000., str. 1.).
Directive 2003/33/EC of the European Parliament and of the Council of 26 May 2003 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States relating to the advertising and sponsorship of tobacco products (OJ L 152, 20.6.2003, p. 16).
Direktiva 2003/33/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o oglašavanju i sponzorstvu duhanskih proizvoda (SL L 152, 20.6.2003., str. 16.).
Commission Decision C(2014) 462 final of 3 February 2014 on establishing the European Regulators Group for Audiovisual Media Services.
Odluka Komisije C (2014) 462 final od 3. veljače 2014. o uspostavi Europske skupine regulatora za audiovizualne medijske usluge.
Directive 2011/93/EU of the European Parliament and of the Council of 13 December 2011 on combating the sexual abuse and sexual exploitation of children and child pornography, and replacing Council Framework Decision 2004/68/JHA (OJ L 335, 17.12.2011, p. 1).’;
Direktiva 2011/93/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o suzbijanju seksualnog zlostavljanja i seksualnog iskorištavanja djece i dječje pornografije te o zamjeni Okvirne odluke Vijeća 2004/68/PUP (SL L 335, 17.12.2011., str. 1.).”;
With a view to ensuring the consistent application of the Union audiovisual regulatory framework across all Member States, the Commission established ERGA by Commission Decision of 3 February 2014.
U cilju osiguravanja usklađene primjene audiovizualnog regulatornog okvira Unije u svim zemljama članicama, Komisija je Odlukom Komisije od 3. veljače 2014. uspostavila ERGA.
ERGA's role is to provide technical expertise to the Commission in its work to ensure a consistent implementation of Directive 2010/13/EU in all Member States and to facilitate cooperation among the national regulatory authorities or bodies, and between the national regulatory authorities or bodies and the Commission.
Uloga je ERGA-e pružanje usluga tehničke stručnosti Komisiji u njezinu radu s ciljem osiguravanja usklađene provedbe Direktive 2010/13/EU u svim državama članicama i olakšavanje suradnje među nacionalnim regulatornim vlastima ili tijelima te između nacionalnih regulatornih vlasti ili tijela i Komisije.
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 19 September 2020.
Države članice stavljaju na snagu zakone i druge propise koji su potrebni radi usklađivanja s ovom Direktivom do 19. rujna 2020.
Commission Directive (EU) 2018/1846
Direktiva Komisije (EU) 2018/1846
amending the Annexes to Directive 2008/68/EC of the European Parliament and of the Council on the inland transport of dangerous goods to take into account scientific and technical progress
o izmjeni Priloga Direktivi 2008/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o kopnenom prijevozu opasnih tvari radi prilagodbe znanstvenom i tehničkom napretku
Having regard to Directive 2008/68/EC of the European Parliament and of the Council of 24 September 2008 on inland transport of dangerous goods, and in particular Article 8(1) thereof,
uzimajući u obzir Direktivu 2008/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o kopnenom prijevozu opasnih tvari, a posebno njezin članak 8. stavak 1.,
The provisions of those international agreements are updated every two years.
Odredbe tih međunarodnih sporazuma ažuriraju se svake dvije godine.
Consequently, the last amended versions of those agreements shall apply as from 1 January 2019, with a transitional period up to 30 June 2019.
Slijedom toga zadnje izmijenjene verzije tih sporazuma primjenjuju se od 1. siječnja 2019. uz prijelazno razdoblje do 30. lipnja 2019.
In Annex I, Section I.1 is replaced by the following:
u Prilogu I. odjeljak I.1. zamjenjuje se sljedećim:
Annexes A and B to the ADR, as applicable with effect from 1 January 2019, it being understood that ‘contracting party’ is replaced by ‘Member State’ as appropriate.’;
Prilozi A i B ADR-u, kako se primjenjuju od 1. siječnja 2019., s tim da se podrazumijeva da se izraz „ugovorna stranka” zamijeni izrazom „država članica” gdje je to primjereno.”;
In Annex II, Section II.1 is replaced by the following:
u Prilogu II. odjeljak II.1. zamjenjuje se sljedećim:
Annex to the RID, appearing in Appendix C to the COTIF, as applicable with effect from 1 January 2019, it being understood that ‘RID Contracting State’ is replaced by ‘Member State’ as appropriate.’;
Prilog RID-u, koji se nalazi u Dodatku C COTIF-u, kako se primjenjuje od 1. siječnja 2019., s tim da se podrazumijeva da se izraz ‚država ugovornica RID-a’ zamijeni izrazom ‚država članica’ gdje je to primjereno.”;
In Annex III, Section III.1 is replaced by the following:
u Prilogu III. odjeljak III.1. zamjenjuje se sljedećim:
Annexed Regulations to the ADN, as applicable with effect from 1 January 2019, as well as Articles 3(f), 3(h), 8(1), 8(3) of the ADN, it being understood that ‘contracting party’ is replaced by ‘Member State’ as appropriate.’.
Propisi priloženi ADN-u, kako se primjenjuju od 1. siječnja 2019., te članak 3. točka (f), članak 3. točka (h), članak 8. stavak 1. i članak 8. stavak 3. ADN-a, s tim da se izraz ‚ugovorna stranka’ zamjenjuje izrazom ‚država članica’ gdje je to primjereno.”;
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 30 June 2019 at the latest.
Države članice najkasnije do 30. lipnja 2019. donose zakone, propise i administrativne odredbe potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom.
Council Directive (EU) 2018/1910
Direktiva Vijeća (EU) 2018/1910
amending Directive 2006/112/EC as regards the harmonisation and simplification of certain rules in the value added tax system for the taxation of trade between Member States
o izmjeni Direktive 2006/112/EZ u pogledu usklađivanja i pojednostavnjenja određenih pravila sustava poreza na dodanu vrijednost za oporezivanje trgovine među državama članicama
In 1967, when the Council adopted the common system of value added tax (VAT) by means of First Council Directive 67/227/EEC and Second Council Directive 67/228/EEC, the commitment was made to establish a definitive VAT system operating within the European Community in the same way as it would within a single Member State.
Kada je Vijeće 1967. Prvom direktivom Vijeća 67/227/EEZ i Drugom direktivom Vijeća 67/228/EEZ donijelo zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV), preuzeta je obveza uspostave konačnog sustava PDV-a koji bi unutar Europske zajednice funkcionirao na jednak način kao što bi funkcionirao u pojedinačnoj državi članici.
Since the political and technical conditions were not ripe for such a system when the fiscal frontiers between Member States were abolished by the end of 1992, transitional VAT arrangements were adopted.
Budući da politički i tehnički uvjeti za takav sustav nisu još bili dozreli, kada su krajem 1992. ukinute fiskalne granice među državama članicama donesene su prijelazne odredbe o PDV-u.
Council Directive 2006/112/EC provides that those transitional arrangements have to be replaced by definitive arrangements.
Direktivom Vijeća 2006/112/EZ predviđeno je da se te prijelazne odredbe zamijene konačnim odredbama.
In accordance with its communication of 7 April 2016 on an action plan on VAT, the Commission put forward a proposal setting out the elements for a definitive VAT system for cross-border business-to-business (B2B) trade between Member States that would be based on the principle of taxation of cross-border supplies of goods in the Member State of destination.
Komisija je u skladu s komunikacijom od 7. travnja 2016. o akcijskom planu o PDV-u predstavila prijedlog kojim se utvrđuju elementi konačnog sustava PDV-a za prekograničnu trgovinu među poduzećima među državama članicama koji bi se temeljio na načelu oporezivanja prekograničnih isporuka robe u državi članici odredišta.
The Council, in its conclusions of 8 November 2016, invited the Commission to make certain improvements to the Union VAT rules for cross-border transactions with regard to the role of the VAT identification number in the context of the exemption for intra-Community supplies, call-off stock arrangements, chain transactions and the proof of transport for the purposes of the exemption for intra-Community transactions.
Vijeće je u zaključcima od 8. studenoga 2016. pozvalo Komisiju da provede određena poboljšanja pravilâ Unije o PDV-u za prekogranične transakcije u odnosu na ulogu identifikacijskog broja za PDV u kontekstu izuzeća za isporuke unutar Zajednice, aranžmane za premještanja dobara, lančane transakcije i dokaz o prijevozu za potrebe izuzeća transakcija unutar Zajednice.
In light of the request made by the Council and that it will take several years for the definitive VAT system for intra-Community trade to be implemented, these specific measures, intended to harmonise and simplify certain arrangements for businesses, are appropriate.
Imajući u vidu zahtjev Vijeća i činjenicu da će za provedbu konačnog sustava PDV-a za trgovinu unutar Zajednice biti potrebno nekoliko godina primjerene su te posebne mjere namijenjene usklađivanju i pojednostavnjenju određenih aranžmana za poduzeća.
Call-off stock refers to the situation where, at the time of the transport of goods to another Member State, the supplier already knows the identity of the person acquiring the goods, to whom these goods will be supplied at a later stage and after they have arrived in the Member State of destination.
Premještanje dobara odnosi se na situaciju u kojoj je dobavljaču u trenutku prijevoza robe u drugu državu članicu već poznat identitet osobe koja stječe robu i kojoj će ta roba biti isporučena u kasnijoj fazi te nakon dolaska robe u državu članicu odredišta.
This currently gives rise to a deemed supply (in the Member State of departure of the goods) and a deemed intra-Community acquisition (in the Member State of arrival of the goods), followed by a ‘domestic’ supply in the Member State of arrival, and requires the supplier to be identified for VAT purposes in that Member State.
Prema sadašnjoj situaciji time dolazi do pretpostavljene isporuke (u državi članici otpreme robe) i pretpostavljenog stjecanja unutar Zajednice (u državi članici dolaska robe), nakon čega slijedi „domaća” isporuka u državi članici dolaska te se time zahtijeva identifikacija dobavljača za potrebe PDV-a u toj državi članici.
To avoid this, such transactions, where they take place between two taxable persons should be, under certain conditions, considered to give rise to one exempt supply in the Member State of departure and one intra-Community acquisition in the Member State of arrival.
Kako bi se izbjegla ta situacija, za takve bi transakcije, ako se odvijaju između dva porezna obveznika, trebalo pod određenim uvjetima smatrati da njima dolazi do jedne isporuke izuzete od PDV-a u državi članici otpreme i jednog stjecanja unutar Zajednice u državi članici dolaska.
Chain transactions refer to successive supplies of goods which are subject to a single intra-Community transport.
Lančane transakcije odnose se na uzastopne isporuke robe koje su predmetom jedinstvenog prijevoza unutar Zajednice.
The intra-Community movement of the goods should only be ascribed to one of the supplies, and only that supply should benefit from the VAT exemption provided for the intra-Community supplies.
Premještanje robe unutar Zajednice trebalo bi pripisati samo jednoj od isporuka i samo bi za tu isporuku trebalo omogućiti pogodnosti izuzeća od PDV-a predviđenog za isporuke unutar Zajednice.
The other supplies in the chain should be taxed and could require the VAT identification of the supplier in the Member State of supply.
Ostale isporuke u lancu trebalo bi oporezivati i za njih bi mogla biti potrebna identifikacija dobavljača za potrebe PDV-a u državi članici isporuke.
In order to avoid different approaches amongst Member States, which may lead to double taxation or non-taxation, and in order to enhance legal certainty for operators, a common rule should be established that, provided certain conditions are met, the transport of the goods should be attributed to one supply within the chain of transactions.
Kako bi se izbjegli različiti pristupi među državama članicama, što može dovesti do dvostrukog oporezivanja ili neoporezivanja, te kako bi se povećala pravna sigurnost za gospodarske subjekte, zajedničkim pravilom trebalo bi utvrditi da bi se, ako su ispunjeni određeni uvjeti, prijevoz robe trebao pripisati jednoj isporuci u lancu transakcija.
As regards the VAT identification number in relation to the exemption for the supply of goods in the intra-Community trade, it is proposed that the inclusion of the VAT identification number of the person acquiring the goods in the VAT Information Exchange System (VIES), assigned by a Member State other than that in which the transport of the goods begins, become, in addition to the condition of transport of the goods outside the Member State of supply, a substantive condition for the application of exemption rather than a formal requirement.
Kada je riječ o identifikacijskom broju za PDV u odnosu na izuzeće za isporuku robe u trgovini unutar Zajednice, predlaže se da uvrštavanje u sustav razmjene informacija o PDV-u (VIES) identifikacijskog broja za PDV osobe koja stječe robu, a koji je dodijelila država članica koja nije država članica u kojoj prijevoz robe počinje, postane, dodatno uz uvjet prijevoza robe izvan države članice isporuke, materijalni uvjet za primjenu izuzeća, a ne samo formalni uvjet.
Furthermore, the VIES listing is essential for informing the Member State of arrival of the presence of goods in its territory and is therefore a key element in the fight against fraud in the Union.
Nadalje, uvrštavanje u VIES ključno je za obavješćivanje države članice dolaska o prisutnosti robe na njezinu državnom području te je stoga ključni element u borbi protiv prijevara u Uniji.
For that reason, Member States should ensure that, where the supplier does not comply with his VIES listing obligations, the exemption should not apply except where the supplier is acting in good faith, that is to say, where he can duly justify before the competent tax authorities any of his shortcomings relating to the recapitulative statement, which could also include at that time the provision by the supplier of the correct information as required under Article 264 of Directive 2006/112/EC.
Zbog toga bi države članice trebale osigurati da se u slučajevima u kojima dobavljač ne poštuje svoje obveze u pogledu uvrštavanja u VIES ne bi trebalo primjenjivati izuzeće, osim kada dobavljač postupa u dobroj vjeri, tj. kada pred nadležnim poreznim tijelima može propisno opravdati sve svoje propuste u vezi sa zbirnom prijavom, što bi u tom trenutku također moglo uključivati pružanje, od strane dobavljača, točnih informacija kao što se zahtijeva u skladu s člankom 264. Direktive 2006/112/EZ.
Since the objective of this Directive, namely the improved operation of VAT arrangements in the context of cross-border B2B trade, cannot be sufficiently achieved by the Member States, but can rather, by reason of its scale and effect, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union.
S obzirom na to da cilj ove Direktive, odnosno poboljšanje funkcioniranja odredaba o PDV-u u kontekstu prekogranične trgovine među poduzećima ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog njegova opsega i učinka on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji.
The transfer by a taxable person of goods forming part of his business assets to another Member State under call-off stock arrangements shall not be treated as a supply of goods for consideration.
Prijenos robe koji provodi porezni obveznik, a koja čini dio njegove poslovne imovine, u drugu državu članicu na temelju aranžmanâ za premještanje dobara ne smatra se isporukom robe uz naknadu.
For the purposes of this Article, call-off stock arrangements shall be deemed to exist where the following conditions are met:
Za potrebe ovog članka smatra se da aranžmani za premještanje dobara postoje ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
goods are dispatched or transported by a taxable person, or by a third party on his behalf, to another Member State with a view to those goods being supplied there, at a later stage and after arrival, to another taxable person who is entitled to take ownership of those goods in accordance with an existing agreement between both taxable persons;
porezni obveznik, ili treća osoba za njegov račun, otprema ili prevozi robu u drugu državu članicu s namjerom da tu robu ondje u kasnijoj fazi i nakon dolaska isporuči drugom poreznom obvezniku koji ima pravo preuzeti vlasništvo nad tom robom u skladu s postojećim dogovorom između obaju poreznih obveznika;
the taxable person dispatching or transporting the goods has not established his business nor has a fixed establishment in the Member State to which the goods are dispatched or transported;
porezni obveznik koji otprema ili prevozi robu nema sjedište svojeg poslovanja ni stalni poslovni nastan u državi članici u koju se roba ili usluge otpremaju ili prevoze;
the taxable person to whom the goods are intended to be supplied is identified for VAT purposes in the Member State to which the goods are dispatched or transported and both his identity and the VAT identification number assigned to him by that Member State are known to the taxable person referred to in point (b) at the time when the dispatch or transport begins;
porezni obveznik kojem je namijenjena isporuka robe identificiran je za potrebe PDV-a u državi članici u koju se roba otprema ili prevozi te su i njegov identitet i identifikacijski broj za PDV koji mu je ta država članica dodijelila poznati poreznom obvezniku iz točke (b) u trenutku kada otprema ili prijevoz započinju;
the taxable person dispatching or transporting the goods records the transfer of the goods in the register provided for in Article 243(3) and includes the identity of the taxable person acquiring the goods and the VAT identification number assigned to him by the Member State to which the goods are dispatched or transported in the recapitulative statement provided for in Article 262(2).
porezni obveznik koji otprema ili prevozi robu bilježi prijevoz robe u evidenciju predviđenu u članku 243. stavku 3. te u zbirnu prijavu previđenu u članku 262. stavku 2. unosi identitet poreznog obveznika koji stječe robu i identifikacijski broj za PDV koji mu je dodijelila država članica u koju se roba otprema ili prevozi.
Where the conditions laid down in paragraph 2 are met, the following rules shall apply at the time of the transfer of the right to dispose of the goods as owner to the taxable person referred to in point (c) of paragraph 2, provided that the transfer occurs within the deadline referred to in paragraph 4:
Ako su ispunjeni uvjeti utvrđeni u stavku 2. te pod uvjetom da se prijenos obavlja u roku iz stavka 4., u trenutku prijenosa prava na raspolaganje robom u svojstvu vlasnika na poreznog obveznika iz stavka 2. točke (c) primjenjuju se sljedeća pravila:
a supply of goods in accordance with Article 138(1) shall be deemed to be made by the taxable person that dispatched or transported the goods either by himself or by a third party on his behalf in the Member State from which the goods were dispatched or transported;
smatra se da je isporuku robe u skladu s člankom 138. stavkom 1. obavio porezni obveznik koji je sâm otpremio ili prevezao robu u državi članici iz koje je roba otpremljena ili prevezena ili je to za njegov račun obavila treća osoba;
an intra-Community acquisition of goods shall be deemed to be made by the taxable person to whom those goods are supplied in the Member State to which the goods were dispatched or transported.
smatra se da je stjecanje robe unutar Zajednice obavio porezni obveznik kojem se ta roba isporučuje u državi članici u koju je roba otpremljena ili prevezena.
If, within 12 months after the arrival of the goods in the Member State to which they were dispatched or transported, the goods have not been supplied to the taxable person for whom they were intended, referred to in point (c) of paragraph 2 and paragraph 6, and none of the circumstances laid down in paragraph 7 have occurred, a transfer within the meaning of Article 17 shall be deemed to take place on the day following the expiry of the 12-month period.
Ako tijekom 12 mjeseci nakon dolaska robe u državu članicu u koju je otpremljena ili prevezena, roba nije isporučena poreznom obvezniku iz stavka 2. točke (c) i stavka 6. kojem je namijenjena, a nije nastupila nijedna od okolnosti utvrđenih u stavku 7., smatra se da je prijenos u smislu članka 17. obavljen na dan koji slijedi nakon isteka razdoblja od 12 mjeseci.
No transfer within the meaning of Article 17 shall be deemed to take place where the following conditions are met:
Ne smatra se da je prijenos u smislu članka 17. obavljen ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
the right to dispose of the goods has not been transferred, and those goods are returned to the Member State from which they were dispatched or transported within the time limit referred to in paragraph 4; and
pravo na raspolaganje robom nije preneseno, a ta je roba, u roku iz stavka 4., vraćena u državu članicu iz koje je otpremljena ili prevezena; i
the taxable person who dispatched or transported the goods records their return in the register provided for in Article 243(3).
porezni obveznik koji je otpremio ili prevezao robu bilježi vraćanje robe u evidenciju predviđenu u članku 243. stavku 3.