natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is important that the information is provided by a person who acts impartially/independently so as to avoid possible conflicts of interests.
Važno je da informacije daje osoba koja postupa nepristrano/neovisno u cilju izbjegavanja mogućeg sukoba interesa.
This information cannot be provided therefore by the person deciding on or reviewing the case, for instance.
Te informacije stoga, na primjer, ne može davati osoba koja odlučuje o predmetu ili ga preispituje.
A good practice, already in use in some Member States, is to separate between the decision making authorities and those providing legal and procedural information.
Dobra je praksa, koja se već koristi u nekim državama članicama, razlikovati između tijela koja donose odluke i onih koja pružaju pravne informacije i informacije o postupku.
However, should a Member State decide to allocate the latter responsibility to the decision making authorities, a clear separation of tasks should be ensured for the personnel involved, for instance by creating a separate and independent section in charge only of providing legal and procedural information.
Međutim, ako država članica odluči potonju odgovornost dodijeliti tijelima koja donose odluke, potrebno je osigurati jasno razdvajanje zadaća uključenog osoblja, na primjer, uspostavljanjem zasebnog i neovisnog odjela koji će biti zadužen samo za pružanje pravnih informacija i informacija o postupku.
Conditions for free legal assistance/representation — reference to Article 15(3) to (6) of Directive 2005/85/EC: the reference to certain conditions/limitations which Member States may foresee in respect of free legal aid is a dynamic reference and must be read as reference to the current Articles 20 and 21 of the Asylum Procedures Directive currently in force and replacing Directive 2005/85/EC.
Uvjeti za besplatnu pravnu pomoć/zastupanje – upućivanje na članak 15. stavke od 3. do 6. Direktive 2005/85/EZ: upućivanje na određene uvjete/ograničenja koje države članice mogu predvidjeti u odnosu na besplatnu pravnu pomoć predstavlja dinamično upućivanje i mora se tumačiti kao upućivanje na trenutačne članke 20. i 21. Direktive o postupcima azila koja je trenutačno na snazi i zamjenjuje Direktivu 2005/85/EZ.
In accordance with the above-mentioned provisions, Member States may provide that the free legal assistance and representation is only granted:
U skladu s navedenim odredbama, države članice mogu predvidjeti da se besplatna pravna pomoć i zastupanje odobravaju samo u sljedećim slučajevima:
where the appeal is considered by a court or tribunal or other competent authority to have tangible prospect of success,
kada sud ili drugo nadležno tijelo smatra da žalba ima stvarne izglede za uspjeh,
to those who lack sufficient resources,
samo onim osobama koje ne raspolažu dostatnim sredstvima,
through the services provided by legal advisers or other counsellors specifically designated by national law to assist and represent applicants,
putem usluga koje pružaju pravni ili drugi savjetnici za koje je u nacionalnom pravu posebno određeno da pomažu tražiteljima i da ih zastupaju,
in first instance appeal procedures and not for further appeals or reviews.
u prvostupanjskim žalbenim postupcima, ali ne za daljnje žalbe ili preispitivanja.
Member States may also:
Države članice mogu također:
impose monetary and/or time limits on the provision of free legal assistance and representation, provided that such limits do not arbitrarily restrict access to this right,
odrediti novčana i/ili vremenska ograničenja pružanja besplatne pravne pomoći i zastupanja, pod uvjetom da se takvim ograničenjima arbitrarno ne ograničava pristup tom pravu,
provide that, as regards fees and other costs, the treatment of applicants shall not be more favourable than the treatment generally accorded to their nationals in matters pertaining to legal assistance,
predvidjeti da, u pogledu naknada i ostalih troškova, tretman tražitelja ne bude povoljniji u odnosu na tretman koji se obično osigurava vlastitim državljanima u vezi s pravnom pomoći,
demand to be reimbursed wholly or partially for any costs granted if and when the applicant's financial situation has improved considerably or if the decision to grant such costs was taken on the basis of false information supplied by the applicant.
zatražiti cjelokupni ili djelomični povrat odobrenih troškova ako se tražiteljeva financijska situacija znatno popravi ili ako je odluka o odobrenju te pomoći donesena na temelju lažnih informacija koje je tražitelj dao.
Effective remedy against refusal to grant free legal aid: where a decision not to grant free legal assistance and representation is taken by an authority which is not a court or tribunal, Member States shall ensure that the applicant has the right to an effective remedy before a court or tribunal against that decision.
Učinkovit pravni lijek protiv odbijanja dodjele besplatne pravne pomoći: ako oduku o odbijanju besplatne pravne pomoći ili zastupanja donese tijelo koje nije sud, država članica osigurava da tražitelj ima pravo na učinkovit pravni lijek protiv te odluke pred sudom.
The right to an effective remedy and to a fair trial is among the fundamental rights forming an integral part of the European Union legal order and observance of those rights is required even where the applicable legislation does not expressly provide for such a procedural requirement.
Pravo na učinkovit pravni lijek i pošteno suđenje jedno je od temeljnih prava koja su sastavni dio pravnog poretka Europske unije i ta se prava moraju poštovati čak i kada u primjenjivom zakonodavstvu nije izričito predviđen takav postupovni zahtjev.
Legal basis: Return Directive — Article 14(1)
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – članak 14. stavak 1.
Member States shall, with the exception of the situation covered in Articles 16 and 17, ensure that the following principles are taken into account as far as possible in relation to third-country nationals during the period for voluntary departure granted in accordance with Article 7 and during periods for which removal has been postponed in accordance with Article 9:
Države članice, osim u slučajevima iz članaka 16. i 17., osiguravaju da se sljedeća načela uzimaju u obzir u najvećoj mogućoj mjeri u pogledu državljana trećih zemalja tijekom razdoblja određenog za dobrovoljni odlazak u skladu s člankom 7. te tijekom vremena za koje je udaljavanje odgođeno u skladu s člankom 9.:
family unity with family members present in their territory is maintained;
jedinstvo obitelji s članovima obitelji koji se nalaze na njihovom državnom području;
emergency healthcare and essential treatment of illness are provided;
da je osigurana hitna zdravstvena zaštita i osnovno liječenje;
minors are granted access to the basic education system subject to the length of their stay;
maloljetnicima se osigurava pristup osnovnom obrazovnom sustavu, ovisno u duljini trajanja njihovog boravka;
special needs of vulnerable persons are taken into account.
uzimaju se u obzir posebne potrebe ranjivih osoba.
Historic reminder/explanation: the Return Directive leaves to Member States the choice of either issuing return decisions to illegally staying third-country nationals or to grant a right to stay.
Povijesni podsjetnik/objašnjenje: u skladu s Direktivom o vraćanju, države članice mogu izabrati hoće li državljanima trećih zemalja s nezakonitim boravkom izdati odluke o vraćanju ili će im odobriti pravo na boravak.
This approach should help reduce grey areas.
Takvim bi se pristupom trebalo pridonijeti uklanjanju sivih područja.
Other important rights under the Reception Conditions Directive, such as access to employment and material reception conditions, were not referred to.
Druga važna prava iz Direktive o uvjetima prihvata, kao što su pristup zapošljavanju i materijalni uvjeti prihvata nisu spomenuta.
Following negotiations, in the course of which concerns were expressed that references to the Reception Conditions Directive might be perceived as an ‘upgrading’ of the situation of irregular migrants and thus send a wrong policy message, a ‘self-standing’ list of rights was established.
Nakon pregovora, tijekom kojih je izražena zabrinutost da bi se upućivanja na Direktivu o uvjetima prihvata mogla protumačiti kao „poboljšanje” položaja nezakonitih migranata i time bi se poslala pogrešna politička poruka, uspostavljen je „neovisan” popis prava.
The scope of situations covered by Article 14(1) is broad: it covers the period for voluntary departure as well as any period for which removal has been formally or de facto postponed in accordance with Article 9 of the Return Directive (for example appeal with suspensive effect, possible violation of non-refoulement principle, health reasons, technical reasons, failure of removal efforts due to lack of identification).
Situacije obuhvaćene člankom 14. stavkom 1. širokog su opsega: njime je obuhvaćeno vrijeme za dobrovoljni odlazak te vrijeme za koje je udaljavanje odgođeno formalno ili de facto u skladu s člankom 9. Direktive o vraćanju (na primjer, žalba sa suspenzivnim učinkom; moguća povreda načela zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja; zdravstveni razlozi; tehnički razlozi, neizvedivost udaljavanja zbog nedostatka identifikacijskih podataka).
Periods spent in detention are expressly excluded, since the related safeguards are regulated elsewhere (see section 15).
Razdoblja zadržavanja izričito su isključena, budući da su povezane zaštitne mjere drugdje uređene (vidjeti odjeljak 15.).
The provision of emergency healthcare and necessary treatment of the illness is a basic minimum right and access to it must not be made dependent on the payment of fees.
Pružanje hitne zdravstvene zaštite i nužno liječenje u slučaju bolesti osnovno je pravo i pristup zdravstvenoj zaštiti ne smije ovisiti o plaćanju naknada.
Access to education: the limitation of ‘subject to the length of their stay’ should be interpreted restrictively.
Pristup obrazovanju: ograničenje „ovisno u duljini trajanja njihovog boravka” trebalo bi tumačiti restriktivno.
In cases of doubt about the likely length of stay before return, access to education should be granted rather than not.
U slučaju dvojbe o vjerojatnom trajanju boravka prije vraćanja, uvijek treba radije odobriti pristup obrazovanju nego ga ne odobriti.
A national practice where access to the education system is normally only established if the length of the stay is more than fourteen days may be considered acceptable.
Prihvatljivom se može smatrati nacionalna praksa u kojoj se pristup obrazovnom sustavu odobrava samo ako je boravak dulji od 14 dana.
As regards practical problems, such as cases in which the minor does not have a document proving the education already obtained in other countries or cases in which the minor does not speak any language in which education can be provided in the Member State, appropriate answers need to be found at national level, taking into account the spirit of the Directive and relevant international law instruments such as the 1989 Convention on the Rights of the Child and General Comment No 6 thereto [72].
Kad je riječ o praktičnim problemima kao što su slučajevi u kojima maloljetnik nema dokument kojim može dokazati obrazovanje koje je već stekao u drugim državama ili slučajevi u kojima maloljetnik ne govori ni jedan jezik na kojem je obrazovanje dostupno u državi članici, potrebno je pronaći odgovarajuća rješenja na nacionalnoj razini uzimajući u obzir duh Direktive i odgovarajuće instrumente međunarodnog prava kao što su Konvencija o pravima djeteta iz 1989. i Opći komentar br. 6 uz Konvenciju [72].
Inspiration may also be drawn from the asylum acquis (in particular Article 14 of the Reception Conditions Directive 2013/33/EU). Other basic needs: in its judgement in Case C-562/13, Abdida, the ECJ found that Member States are obliged to also cover other basic needs to ensure that emergency healthcare and essential treatment of illness are in fact made available during the period in which that Member State is required to postpone removal.
Pravna stečevina o azilu (posebno članak 14. Direktive o uvjetima prihvata 2013/33/EU) može poslužiti kao temelj za takva rješenja.Ostale osnovne potrebe: u presudi u predmetu C-562/13, Abdida, Sud EU-a utvrdio je da države članice moraju pokriti i druge osnovne potrebe, kako bi se mogla osigurati dostupnost hitne zdravstvene zaštite i osnovnog liječenja tijekom razdoblja u kojem država članica mora odgoditi udaljavanje.
It is for the Member States to determine the form in which such provision for the basic needs of the third-country national concerned is to be made.
Države članice mogu utvrditi oblik u kojem će se osigurati zadovoljavanje osnovnih potreba predmetnog državljanina treće zemlje.
The logic upon which the ECJ relied to establish this obligation was that the requirement to provide emergency healthcare and essential treatment of illness under Article 14(1)(b) of the Return Directive may be rendered meaningless if there were not also a concomitant requirement to make provision for the basic needs of the third-country national concerned.
Argument na koji se Sud EU-a oslonio pri utvrđivanju te obveze jest da bi zahtjev za pružanje hitne zdravstvene zaštite i osnovnog liječenja u skladu s člankom 14. stavkom 1. točkom (b) Direktive o vraćanju mogao postati besmislen ako nema usporednog zahtjeva za osiguranje zadovoljavanja osnovnih potreba predmetnog državljanina treće zemlje.
Based on this logic developed by the ECJ, and in light of the indications provided for in relevant case-law of the ECtHR, it can be derived that enjoyment of the other rights enumerated in Article 14(1) of the Return Directive (such as in particular access to education and taking into account needs of vulnerable persons) also give rise to a concomitant requirement to make provision for the basic needs of the third-country national concerned.
Na temelju te logike koju je razvio Sud EU-a, i u svjetlu naznaka iz odgovarajuće sudske prakse ESLJP-a, može se zaključiti da uživanje drugih prava navedenih u članku 14. stavku 1. Direktive o vraćanju (kao što su posebno pristup obrazovanju i uzimanje u obzir potreba ranjivih osoba) uzrokuje i usporedni zahtjev za zadovoljavanje osnovnih potreba predmetnog državljanina treće zemlje.
Even though there is no general legal obligation under Union law to make provision for the basic needs of all third-country nationals pending return, the Commission encourages Member States to do so under national law, in order to assure humane and dignified conditions of life for returnees.
Iako u skladu s pravom Unije ne postoji opća zakonska obveza da se zadovolje osnovne potrebe svih državljana trećih zemalja prije vraćanja, Komisija potiče države članice da to učine u skladu s nacionalnim pravom, u cilju pružanja humanih i dostojanstvenih uvjeta života svim povratnicima.
Legal basis: Return Directive — Article 14(2)
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – članak 14. stavak 2.
Member States shall provide the persons referred to in paragraph 1 with a written confirmation in accordance with national legislation that the period for voluntary departure has been extended in accordance with Article 7(2) or that the return decision will temporarily not be enforced.
Države članice izdaju osobama iz stavka 1. pisanu potvrdu u skladu s nacionalnim zakonodavstvom da se vrijeme za dobrovoljni odlazak produljuje u skladu s člankom 7. stavkom 2. ili da se odluka o vraćanju privremeno neće izvršiti.
Recital 12 of the Return Directive specifies: ‘In order to be able to demonstrate their specific situation in the event of administrative controls or checks, such persons should be provided with written confirmation of their situation. Member States should enjoy wide discretion concerning the form and format of the written confirmation and should also be able to include it in decisions related to return adopted under this Directive’.
U uvodnoj izjavi 12. Direktive o vraćanju navedeno je sljedeće: „Takve bi osobe trebale dobiti pisanu potvrdu kako bi mogle u slučaju upravnih kontrola ili provjera dokazati svoj poseban položaj. Države bi članice trebale imati široku slobodu u odlučivanju u pogledu obrasca i oblika potvrde te bi trebale moći uključiti ga u odluke koje se odnose na povratak prema ovoj Direktivi”.
Form of the written confirmation: Member States enjoy wide discretion.
Oblik pisane potvrde: Države članice imaju veliku slobodu odlučivanja.
The confirmation can either be a separate paper issued by the national authorities or part of a formal decision related to return.
Potvrda može biti zaseban dokument koji su izdala nacionalna tijela ili dio formalne odluke povezane s vraćanjem.
It is important that it allows the returnee to clearly demonstrate — in case of a police control — that he/she is already subject of a pending return decision and that he/she benefits from a period for voluntary departure, a formal postponement of removal or that he/she is subject of a return decision which can temporarily not be enforced.
Važno je da se njome povratniku omogućuje da dokaže – u slučaju policijske kontrole – da je za njega već donesena odluka o vraćanju i da mu je odobreno vrijeme za dobrovoljni odlazak, službena odgoda udaljavanja ili da je za njega donesena odluka o vraćanju koja se privremeno ne može izvršiti.
The confirmation should specify, if possible, the length of the period for voluntary departure or the postponement.
U potvrdi bi trebala biti navedena, ako je moguće, duljina vremena za dobrovoljni odlazak ili odgoda.
In Member States in which data exchange systems allow for the quick verification of the status of irregular migrants in case of police controls on the basis of certain personal data or reference numbers, the written confirmation requirement can be considered as fulfilled if the person is provided with (or already owns) documents or papers containing these personal data or reference numbers.
U državama članicama u kojima je zahvaljujući sustavima razmjene podataka omogućena brza provjera statusa nezakonitih migranata u slučaju policijskih kontrola na temelju određenih osobnih podataka ili referentnih brojeva, zahtjev pisane potvrde može se smatrati ispunjenim ako su osobi izdani (ili ona već posjeduje) dokumenti ili isprave s tim osobnim podacima ili referentnim brojevima.
No obligation to grant a permit to non-removable returnees: Member States are not obliged to grant a permit to returnees once it becomes clear that there is no more reasonable prospect of removal, although they may decide to do so in application of Article 6(4) of the Return Directive (see section 5.6).
Nema obveze izdavanja dozvole povratnicima koje nije moguće udaljiti: Države članice nemaju obvezu izdati dozvolu povratnicima ako je postalo jasno da više nema razumnih izgleda za udaljavanje, iako mogu odlučiti to učiniti u skladu s člankom 6. stavkom 4. Direktive o vraćanju (vidjeti odjeljak 5.6.).
In this regard, the ECJ expressly clarified in the judgment of Case C-146/14, Mahdi [73] (paragraphs 87 and 88): ‘[…] the purpose of the directive is not to regulate the conditions of residence on the territory of a Member State of third-country nationals who are staying illegally and in respect of whom it is not, or has not been, possible to implement a return decision. […] However, Article 6(4) of Directive 2008/115/EC enables the Member States to grant an autonomous residence permit or other authorisation offering a right to stay for compassionate, humanitarian or other reasons to a third-country national staying illegally on their territory’.
U tom je pogledu Sud EU-a izričito objasnio u presudi u predmetu C-146/14, Mahdi [73], (točke 87. i 88.): „[…] njena svrha nije uređivati uvjete boravka na području države članice državljana treće zemlje s nezakonitim boravkom prema kojima se odluka o vraćanju ne može ili se nije mogla izvršiti. […] Međutim, članak 6. stavak 4. Direktive 2008/115/EZ državama članicama omogućuje da izdaju neovisnu boravišnu dozvolu ili drugo odobrenje kojim se omogućuje pravo na boravak zbog suosjećanja, humanitarnih ili drugih razloga državljaninu treće zemlje koji nezakonito boravi u njihovom području”.
Criteria to take into account for granting permits: as highlighted above, there is no legal obligation to issue permits to non-removable returnees and Member States enjoy broad discretion.
Kriteriji koje treba uzeti u obzir pri izdavanju dozvola: kako je prethodno navedeno, države članice nemaju pravnu obvezu izdavanja dozvola povratnicima koje nije moguće udaljiti i one u tome imaju široku diskreciju.
In this context, it is recommended that the assessment criteria that could be taken into account by Member States include both individual (case-related) as well as horizontal (policy-related) elements such as in particular:
U tom kontekstu, preporučuje se da kriteriji za procjenu koje bi države članice mogle uzeti u obzir uključuju individualne (povezane sa slučajem) i horizontalne (povezane s politikom) elemente, kao što su posebno:
the cooperative/non-cooperative attitude of the returnee,
kooperativni/nekooperativni stav povratnika,
the length of factual stay of the returnee in the Member State,
duljina stvarnog boravka povratnika u državi članici,
integration efforts made by the returnee,
integracijski napori povratnika,
personal conduct of the returnee,
osobno ponašanje povratnika,
family links,
obiteljske veze,
humanitarian considerations,
humanitarna pitanja,
the likelihood of return in the foreseeable future,
vjerojatnost vraćanja u skoroj budućnosti,
need to avoid rewarding irregularity,
potreba za izbjegavanjem nagrađivanja nezakonitog boravka,
impact of regularisation measures on migration pattern of prospective (irregular) migrants,
učinak mjera regularizacije na migracijski uzorak mogućih (nezakonitih) migranata,
likelihood of secondary movements within Schengen area.
vjerojatnost sekundarnih kretanja u schengenskom području. 14. ZADRŽAVANJE
The procedural safeguards listed in Articles 12 (form and translation) and Article 13 (effective remedy and free legal aid) of the Return Directive are express manifestations of the fundamental rights to good administration, to be heard, to an effective remedy and to a fair trial, all forming an integral part of the European Union legal order.
(obrazac i prijevod) i članka 13. (učinkovit pravni lijek i besplatna pravna pomoć) Direktive o vraćanju izričite su manifestacije temeljnih prava na dobru upravu, na saslušanje, na učinkovit pravni lijek i pošteno suđenje, koja su sva sastavni dio pravnog poretka Europske unije.
Observance of those rights is thus required also with regard to detention decisions.
Ta se prava moraju poštovati i u vezi s odlukama o zadržavanju.
On top of these general requirements, Article 15 of the Return Directive sets out certain requirements specifically applicable in relation to detention decisions.
Pored tih općih zahtjeva, u članku 15. Direktive o vraćanju utvrđeni su određeni zahtjevi koji se posebno primjenjuju na odluke o zadržavanju.
Legal basis: Return Directive — Article 15(1)
Pravna osnova: Direktiva o vraćanju – članak 15. stavak 1.
Unless other sufficient but less coercive measures can be applied effectively in a specific case, Member States may only keep in detention a third-country national who is the subject of return procedures in order to prepare the return and/or carry out the removal process, in particular when:
Ako u konkretnom slučaju nije moguće primijeniti dostatne a manje prisilne mjere, države članice mogu samo zadržati državljanina treće zemlje u pogledu kojeg se provodi postupak vraćanja kako bi pripremile povratak i/ili provele postupak vraćanja, posebno kada:
there is a risk of absconding; or
postoji opasnost od bijega; ili
the third-country national concerned avoids or hampers the preparation of return or the removal process.
konkretni državljanin treće zemlje izbjegava ili ometa pripreme postupka za vraćanje ili udaljavanje.
Any detention shall be for as short a period as possible and only maintained as long as removal arrangements are in progress and executed with due diligence.
Svako zadržavanje može trajati ono vrijeme koje je najmanje potrebno, a trajati tako dugo koliko traje postupak udaljavanja, a treba se provesti uz dužnu pozornost.