natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The rules on return-related entry bans under the Return Directive leave unaffected entry bans issued for other purposes not related to migration, such as entry bans to third-country nationals who have committed serious criminal offences or for whom there is a clear indication that there is an intention to commit such an offence (see Article 24(2) of Regulation (EC) No 1987/2006 of the European Parliament and of the Council [58] (the ‘SIS II Regulation’)) or entry bans constituting a restrictive measure adopted in accordance with Chapter 2 of Title V TEU, including measures implementing travel bans issued by the United Nations Security Council.
Pravila o zabranama ulaska povezanima s vraćanjem u skladu s na temelju Direktivom o vraćanju ne utječu na zabrane ulaska izdane za druge potrebe koje nisu povezane s migracijom, kao što su zabrane ulaska državljanima trećih zemalja koji su počinili teška kaznena djela ili u vezi s kojima postoji jasna indicija o namjeri počinjenja takvog kaznenog djela (vidjeti članak 24. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1987/2006 Europskog parlamenta i Vijeća [58] („Uredba o SIS-u II”)) ili zabrane ulaska koje čine mjeru ograničavanja koja je donesena u skladu s glavom V. poglavljem 2. UEU-a, uključujući mjere za provođenje zabrana ulaska koje je izdalo Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda.
Victims of trafficking who had been previously granted a residence permit in accordance with Directive 2004/81/EC should not receive an entry ban, unless the person concerned did not comply with an obligation to return within a period for voluntary departure or if the person concerned represents a threat to public policy.
Žrtvama trgovine ljudima kojima je prethodno odobrena dozvola boravka u skladu s Direktivom 2004/81/EZ ne bi se trebala izdati zabrana ulaska, osim ako predmetna osoba nije ispunila obvezu vraćanja u roku za dobrovoljni odlazak ili ako predmetna osoba predstavlja prijetnju javnom poretku.
This rule only applies to periods of illegal stay immediately following a legal stay covered by Directive 2004/81/EC and it does not create a life-long exemption for previous holders of such permits.
To se pravilo primjenjuje samo na razdoblja nezakonitog boravka koja slijede neposredno nakon razdoblja zakonitog boravka obuhvaćenog Direktivom 2004/81/EZ i prethodnim nositeljima dozvola ne daje pravo na „doživotno” izuzeće.
an already issued entry ban may be withdrawn or suspended (Article 11(3-5)),
već izdana zabrana ulaska može se ukinuti ili suspendirati (članak 11. stavci od 3. do 5.),
an already granted period for voluntary departure may be extended (Article 7(2)),
već odobreno vrijeme za dobrovoljni odlazak može se produljiti (članak 7. stavak 2.),
Member States are therefore encouraged to adopt return decisions together with decisions on the ending of a legal stay in one single administrative or judicial act.
Države članice stoga se potiču da odluke o vraćanju donose zajedno s odlukama o prestanku zakonitog boravka u jedinstvenom upravnom ili sudskom aktu.
When this is not possible (for example the authority responsible for the refusing the renewal of a residence permit is not entitled to issue return decisions), Member States should put in place swift and effective procedures involving the competent authorities to ensure that information is swiftly exchanges and return decisions are issued without delay following the decision on the termination of the legal stay — without prejudice to the right to grant an authorisation or right to stay in accordance with Article 6(4) of the Return Directive.
Kada to nije moguće (na primjer, tijelo odgovorno za odbijanje produljenja dozvole boravka nije ovlašteno za izdavanje odluka o vraćanju), države članice trebaju uspostaviti učinkovite i brze postupke koji uključuju nadležna tijela kako bi se osigurala brza razmjena informacija i da se odluke o vraćanju donose bez odgode nakon odluke o prestanku zakonitog boravka – ne dovodeći u pitanje pravo na izdavanje odobrenja ili pravo na boravak u skladu s člankom 6. stavkom 4. Direktive o vraćanju.
The rights of the third-county national to receive linguistic assistance should be granted by Member States in a way which provides the person concerned with a concrete and practical possibility to make use of it (effet utile of the provision).
Prava državljanina treće zemlje na jezičnu pomoć države članice trebale bi odobriti na način kojim se predmetnoj osobi osigurava konkretna i praktična mogućnost da iskoristi to pravo (effet utile odredbe).
It may, however, also increase in practice the absolute number of cases in which Member States issue return decisions which cannot be enforced due to practical or legal obstacles for removal (for example delays in obtaining the necessary papers from third countries and non-refoulement cases).
Međutim, njime se u praksi može povećati apsolutni broj slučajeva u kojima države članice izdaju odluke o vraćanju koje se ne mogu izvršiti zbog praktičnih ili pravnih prepreka za udaljavanje (na primjer, kašnjenje u prikupljanju nužnih isprava od trećih zemalja i slučajevi zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja (non-refoulment)).
In order to avoid a legal vacuum for these persons, the Commission had proposed to provide for a minimum level of conditions of stay for those illegally staying third-country nationals for whom the enforcement of the return decision has been postponed or who cannot be removed, by referring to the substance of a set of conditions already laid down in Articles 7 to 10, Article 15 and Articles 17 to 20 of Council Directive 2003/9/EC [71] (Reception Conditions Directive), covering — in essence — four basic rights: (1) family unity; (2) healthcare; (3) schooling and education for minors; and (4) respect for special needs of vulnerable persons.
Kako bi se izbjegao pravni vakuum za te osobe, Komisija je predložila osiguravanje minimalne razine uvjeta za boravak državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom u odnosu na koje je izvršenje odluke o vraćanju odgođeno ili koje nije moguće udaljiti upućivanjem na bit niza uvjeta već propisanih u člancima od 7. do 10., članku 15. i člancima od 17. do 20. Direktive Vijeća 2003/9/EZ [71] (Direktiva o uvjetima prihvata) kojima su, u osnovi, obuhvaćena četiri temeljna prava: 1. ujedinjenje obitelji; 2. zdravstvena zaštita; 3. školovanje i obrazovanje maloljetnika i 4. poštovanje posebnih potreba ranjivih osoba.
The legitimate aim to protect the society should be addressed by other pieces of legislation, in particular criminal law, criminal administrative law and legislation covering the ending of legal stay for public order reasons.
Zakoniti cilj zaštite društva trebalo bi obuhvatiti drugim propisima, posebno u području kaznenog prava, kaznenog upravnog prava i zakonodavstva kojim je obuhvaćen kraj zakonitog boravka iz razloga javnog poretka.
If removal becomes unlikely (for instance because of a likely permanent non-refoulement issue), third-country nationals must be released in accordance with Article 15(4) of the Return Directive.
Ako udaljavanje nije vjerojatno (na primjer, zbog vjerojatno trajnog pitanja zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja) državljani trećih zemalja moraju biti pušteni u skladu s člankom 15. stavkom 4. Direktive o vraćanju.
If the non-refoulement issue is only of limited and temporary nature (for instance a credible diplomatic assurance from the country of return is likely to be issued shortly or the returnee is temporarily in need for vital medical treatment which is not available in country of return), detention may be maintained if there is still a reasonable prospect of removal.
Ako je pitanje zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja samo ograničene i privremene prirode (na primjer, postoji vjerojatnost da će ubrzo biti izdana potvrda zemlje vraćanja ili je povratniku potrebno nužno liječenje koje nije dostupno u zemlji vraćanja), zadržavanje je moguće nastaviti ako i dalje postoji razumna mogućnost za udaljavanje.
United Nations, General comment No 6 (2005): Treatment of Unaccompanied and Separated Children Outside their Country of Origin, 2005, available at: http://www.refworld.org/docid/42dd174b4.html
Ujedinjeni narodi, Opći komentar br. 6 (2005.): Postupanje s maloljetnicima bez pratnje ili razdvojenima od obitelji izvan njihove države podrijetla, 2005., dostupno na: http://www.refworld.org/docid/42dd174b4.html.
Judgment of the Court of Justice of 5 June 2014, Mahdi, Case C-146/14 PPU, ECLI:EU:C:2014:1320.
Presuda Suda od 5. lipnja 2014., Mahdi, predmet C-146/14 PPU, ECLI:EU:C:2014:1320.
UNHCR, Options paper 2: Options for governments on open reception and alternatives to detention, 2015, available at: http://www.unhcr.org/protection/detention/5538e53d9/unhcr-options-paper-2-options-governments-open-reception-alternatives-detention.html
UNHCR, Dokument o mogućnostima 2.: Mogućnosti za vlade u pogledu otvorenog primanja i alternativa zadržavanju, 2015., dostupno na: http://www.unhcr.org/protection/detention/5538e53d9/unhcr-options-paper-2-options-governments-open-reception-alternatives-detention.html.
Judgment of the Court of Justice of 30 May 2013, Arslan, Case C-534/11, ECLI:EU:C:2013:343.
Presuda Suda od 30. svibnja 2013., Arslan, predmet C-534/11, ECLI:EU:C:2013:343.
Judgment of the Court of Justice of 17 July 2014, Pham, Case C-474/13, ECLI:EU:C:2014:2096.
Presuda Suda od 17. srpnja 2014., Pham, predmet C-474/13, ECLI:EU:C:2014:2096.
UNHCR, Options paper 1: Options for governments on care arrangements and alternatives to detention for children and families, 2015, available at: http://www.unhcr.org/553f58509.pdf
UNHCR, Dokument o mogućnostima 1.: Mogućnosti za vlade u pogledu pružanja skrbi i alternativa zadržavanju za djecu i obitelji, 2015., dostupno na: http://www.unhcr.org/553f58509.pdf.
Contrary to the definition of vulnerable persons used in the asylum acquis (see for instance Article 21 of Directive 2013/33/EU of the European Parliament and of the Council [14] (the ‘Reception Conditions Directive’) or Article 20(3) of Directive 2011/95/EU of the European Parliament and of the Council [15] (the ‘Qualification Directive’), the definition in the Return Directive is drafted as an exhaustive list. The need to pay specific attention to the situation of vulnerable persons and their specific needs in the return context is, however, not limited to the categories of vulnerable persons expressly enumerated in Article 3(9).
Za razliku od definicije ranjivih osoba iz pravne stečevine o azilu (vidjeti na primjer: članak 21. Direktive 2013/33/EU Europskog parlamenta i Vijeća [14] (Direktiva o uvjetima prihvata) ili članak 20. stavak 3. Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća [15] (Direktiva o kvalifikaciji)), definicija u Direktivi o vraćanju sastavljena je kao iscrpan popis.Potreba posvećivanja posebne pozornosti situaciji ranjivih osoba i njihovim posebnim potrebama u kontekstu vraćanja, međutim, nije ograničena na kategorije ranjivih osoba koje su izričito navedene u članku 3. stavku 9.
Member States may decide to reflect at least the average costs of return in the financial sanctions. Immediate expulsion under national criminal law (in cases which are not excluded from the scope of the Return Directive under Article 2(2)(b) — see section 2.3 above): this is only allowed in so far as the judgement stating this penalty complies with all safeguards of the Return Directive (including on the form of return decisions, legal safeguards and advance consideration of the possibility of voluntary departure) (see judgment of the ECJ in Case C-430/11, Sagor).
Države članice mogu odlučiti da će financijske sankcije odražavati barem prosječne troškove vraćanja.Neposredno protjerivanje u skladu s nacionalnim kaznenim pravom (u slučajevima koji nisu isključeni iz područja primjene Direktive o vraćanju u skladu s člankom 2. stavkom 2. točkom (b) – vidjeti prethodni odjeljak 2.3.): ovo je dopušteno samo ako je presuda kojom je određena ta kazna u skladu sa svim zaštitnim mjerama Direktive o vraćanju (uključujući o obliku odluka o vraćanju, zakonskim zaštitnim mjerama i razmatranju mogućnosti dobrovoljnog odlaska unaprijed) (vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-430/11, Sagor).
It is up to Member States to decide which approach (withdrawal or suspension of the return decision) should be applied, taking into account the nature and likely duration of the permit or right to stay which was granted, and the need to ensure effective return procedures.
Države članice moraju odlučiti koji pristup (povlačenje ili suspenzija odluke o vraćanju) treba primijeniti, uzimajući u obzir prirodu i vjerojatno trajanje izdane dozvole ili prava na boravak te potrebu za osiguravanjem učinkovitog postupaka vraćanja.
However, according to the judgment of the ECJ in Case C-601/15, J.N.
Međutim, u skladu s presudom Suda EU-a u predmetu C-601/15, J.N.
Legal basis: Directive 2014/66/EU of the European Parliament and of the Council [35] (the ‘Intra-Corporate Transfers Directive’) — Article 23; Council Directive 2003/109/EC [36] (the ‘LTR Directive’) (amended by Council Directive 2011/51/EU [37]) — Articles 12 and 22; Council Directive 2009/50/EC [38] (the ‘Blue Card Directive’) — Article 18 The above-quoted Directives contain special rules on readmission between Member States in cases of intra-EU mobility of certain categories of third-country nationals (intra-corporate transfers, holders of EU Blue Cards, long-term residents).
Pravna osnova: Direktiva 2014/66/EU Europskog parlamenta i Vijeća [35] (Direktiva o premještaju unutar društva) – članak 23.; Direktiva Vijeća 2003/109/EZ [36] (Direktiva o osobama s dugotrajnim boravištem) (izmijenjena Direktivom Vijeća 2011/51/EU [37]) – članak 12. i članak 22.; Direktiva Vijeća 2009/50/EZ [38] (Direktiva o plavoj karti) – članak 18.Prethodno navedene direktive sadržavaju posebna pravila o ponovnom prihvatu između država članica u slučajevima mobilnosti unutar EU-a određenih kategorija državljana trećih zemalja (premještaji unutar društva, nositelji plavih karata EU-a, osobe s dugotrajnim boravištem).
In this respect, the ECJ stated in its judgment on Case C-357/09, Kadzoev [74] (paragraph 70): ‘The possibility of detaining a person on grounds of public order and public safety cannot be based on Directive 2008/115/EC. None of the circumstances mentioned by the referring court (aggressive conduct; no means of support; no accommodation) can therefore constitute in itself a ground for detention under the provisions of that directive’.
U tom je pogledu Sud EU-a naveo u presudi u predmetu C-357/09, Kadzoev [74], (točka 70.): „Mogućnost zadržavanja osobe iz razloga javnog poretka i javne sigurnosti ne može se temeljiti na Direktivi 2008/115/EZ. Ni jedna od okolnosti koje je spomenuo sud koji upućuje predmet (agresivno ponašanje; nedovoljna sredstava za život; nepostojanje smještaja) ne može stoga sama po sebi činiti osnovu za zadržavane u skladu s odredbama te direktive”.
Judgment of 15 February 2016, J.N.
Presuda od 15. veljače 2016., J.N.
(C-601/15 PPU), ECLI:EU:C:2016:84 (enforcement of return decision following a rejection of an application for international protection — NL)
(C-601/15 PPU), ECLI:EU:C:2016:84 (izvršenje odluke o vraćanju nakon što je zahtjev za međunarodnu zaštitu odbijen – NL)
Effective complaints and inspection procedures are basic safeguards against ill-treatment in all places of detention, including detention centres for juveniles. Juveniles (as well as their parents or legal representatives) should have avenues of complaint open to them within the establishments' administrative system and should be entitled to address complaints — on a confidential basis — to an independent authority.
Osnovne mjere predostrožnosti protiv zlostavljanja u svim ustanovama za zadržavanje uključujući one za maloljetnike uključuju učinkovite postupke ulaganja pritužbi i postupke inspekcije Maloljetnici (i njihovi roditelji ili zakonski zastupnici) trebali bi u okviru upravnog sustava ustanove imati mogućnost ulaganja pritužbi te pravo da pritužbe upute neovisnom tijelu na povjerljivoj osnovi.
Council Directive (EU) 2017/738
Direktiva Vijeća (EU) 2017/738
amending, for the purpose of adapting to technical progress, Annex II to Directive 2009/48/EC of the European Parliament and of the Council on the safety of toys, as regards lead
o izmjeni, radi prilagodbe tehničkom napretku, Priloga II. Direktivi 2009/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o sigurnosti igračaka u pogledu olova
Directive 2009/48/EC lays down migration limits for toys or components of toys, for a range of elements, including lead, in dry, liquid and scraped-off toy material.
U Direktivi 2009/48/EZ utvrđuju se migracijske granične vrijednosti za igračke ili sastavne dijelove igračaka, za niz elemenata, uključujući olovo, u suhom i tekućem materijalu te u materijalu ostruganom s površine igračke.
The limits for lead are 13,5 mg/kg, 3,4 mg/kg and 160 mg/kg in each toy material, respectively.
Granične vrijednosti za olovo iznose 13,5 mg/kg, 3,4 mg/kg odnosno 160 mg/kg u tim materijalima za igračke.
Those limits were based on the recommendations of the Dutch National Institute for Public Health and the Environment (RIVM) in a 2008 report entitled ‘Chemicals in Toys. A general methodology for assessment of chemical safety of toys with a focus on elements’.
Te su granične vrijednosti utemeljene na preporukama nizozemskog Nacionalnog instituta za javno zdravstvo i okoliš (RIVM) iz izvješća iz 2008. pod nazivom „Kemikalije u igračkama. Opća metodologija za ocjenu kemijske sigurnosti igračaka s naglaskom na elementima”.
The RIVM recommendations were based on the conclusion that exposure of children to lead may not exceed a certain level, called ‘tolerable daily intake’.
Preporuke RIVM-a temeljile su se na zaključku da izloženost djece olovu ne smije prelaziti određenu razinu koja se naziva „prihvatljivi dnevni unos”.
In that report, a tolerable daily intake of 3,6 microgram per kilogram body weight per day was determined as the toxicological reference value for lead.
U tom izvješću prihvatljivi dnevni unos od 3,6 mikrograma po kilogramu tjelesne mase dnevno utvrđen je kao toksikološka referentna vrijednost za olovo.
Since children are also exposed to lead from sources other than toys, only a certain percentage of the toxicological reference value should be allocated to toys.
Budući da su djeca izložena olovu i iz drugih izvora osim igračaka, samo bi se određeni postotak toksikološke referentne vrijednosti trebao dodijeliti igračkama.
In its opinion on the ‘Assessment of the bioavailability of certain elements in toys’, adopted on 22 June 2004, the Scientific Committee on Toxicity, Ecotoxicity and Environment recommended that 10 % of the maximum tolerable intake of lead should be allowed as the maximum contribution from toys.
U svojem mišljenju o „Procjeni biološke raspoloživosti određenih elemenata u igračkama”, donesenom 22. lipnja 2004., Znanstveni odbor za toksičnost, ekotoksičnost i okoliš preporučio je da se maksimalni doprinos igračaka ograniči na 10 % maksimalnog prihvatljivog unosa olova.
In its opinion on the ‘Evaluation of the Migration Limits for Chemical Elements in Toys’, adopted on 1 July 2010, the Scientific Committee for Health and Environmental Risks (SCHER) concurred with the approach that the uptake of lead from toys should not exceed 10 % of a toxicology-based reference value.
U svojem mišljenju o „Procjeni migracijskih graničnih vrijednosti za kemijske elemente u igračkama”, donesenom 1. srpnja 2010., Znanstveni odbor za rizike za zdravlje i okoliš (SCHER) složio se s pristupom da unos olova iz igračaka ne bi smio prelaziti 10 % toksikološke referentne vrijednosti.
Furthermore, since lead is considered particularly toxic, its limits in Directive 2009/48/EC were set at half the level considered safe according to the criteria of the relevant Scientific Committee, in order to ensure that only traces of lead that are compatible with good manufacturing practice should be present.
Nadalje, budući da se olovo smatra osobito toksičnim, njegove granične vrijednosti u Direktivi 2009/48/EZ određene su na polovinu one razine koja se, prema mjerilima odnosnog znanstvenog odbora, smatra sigurnom kako bi se osigurala prisustnost samo onih tragova olova koji su u skladu s dobrom proizvodnom praksom.
Accordingly, the limits for lead were set in that Directive at 5 % of the tolerable daily intake, determined as the migration of lead from toys.
Granične vrijednosti za olovo stoga su u toj direktivi određene na 5 % prihvatljivog dnevnog unosa, definiranog kao migracija olova iz igračaka.
The European Food Safety Authority (EFSA) concluded that for lead, as a toxic metal, there is no threshold below which the exposure to lead has no critical health effects.
Europska agencija za sigurnost hrane (EFSA) zaključila je da za olovo, kao toksični metal, ne postoji prag ispod kojeg izloženost olovu ne bi imala kritične učinke na zdravlje.
Even low-level exposure to lead may cause neurotoxicity, namely damage to the nervous system and brain, in particular learning deficits.
Čak i izloženost niskoj razini olova može uzrokovati neurotoksičnost, to jest oštećenje živčanog sustava i mozga, osobito poteškoće u učenju.
Therefore, according to that new scientific knowledge published by EFSA, the tolerable daily intake should no longer be used as the toxicological reference value.
Stoga, prema tim novim znanstvenim saznanjima koja je objavila EFSA, prihvatljivi dnevni unos više ne bi trebalo upotrebljavati kao toksikološku referentnu vrijednost.
According to EFSA, the new toxicological reference to be used for establishing lead limits is the BMDL01 (benchmark dose limit) relating to neurodevelopmental effects.
Prema EFSA-i, nova toksikološka referentna vrijednost koja se treba primjenjivati za utvrđivanje graničnih vrijednosti za olovo je BDML01 (benchmark dose limit – granična referentna doza) povezana s učincima na neurorazvoj.
The BMDL01 is the lower confidence limit (95th percentile) of the benchmark dose of a 1 % extra risk of intellectual deficits in children measured by the Full Scale IQ score, that is a decrease in IQ by 1 point on that scale.
BDML01 je donja granica pouzdanosti (95. percentil) referentne doze od 1 % dodatnog rizika od intelektualnih poteškoća u djece koja se mjeri vrijednošću kvocijenta inteligencije na punoj ljestvici, to jest smanjenje kvocijenta inteligencije za 1 bod na toj ljestvici.
The BMDL01 is equivalent to a lead intake of 0,5 microgram per kilogram body weight per day.
BMDL01 jednak je unosu olova od 0,5 mikrograma po kilogramu tjelesne mase dnevno.
The Committee for Risk Assessment established under the European Chemicals Agency agreed with EFSA that the BMDL01 is the highest tolerable exposure for lead.
Odbor za procjenu rizika osnovan u okviru Europske agencije za kemikalije složio se s EFSA-om da je BDML01 najviša prihvatljiva razina izloženosti za olovo.
Since the current average blood lead levels in European children are up to four times higher than the highest tolerable exposure level, and since no threshold for the neurodevelopmental effects can be established, any additional exposure must be avoided as far as possible.
Budući da je trenutačna prosječna razina olova u krvi europske djece do četiri puta viša od najviše prihvatljive razine izloženosti i s obzirom na to da se ne može utvrditi prag u odnosu na učinke na neurorazvoj, potrebno je izbjegavati svako dodatno izlaganje koliko god je to moguće.
Applying the latest scientific developments to the methodology in the 2008 RIVM report to calculate safe limits for elements in toys and applying the approach of Directive 2009/48/EC in managing the risks of particularly toxic elements such as lead, the limits for lead in toys laid down in Directive 2009/48/EC should be reviewed, and should be set at a 5 % allocation of the BMDL01 for the protection of children's health.
Uzmu li se u obzir najnovije znanstvene spoznaje u metodologiji navedenoj u izvješću RIVM-a iz 2008. za izračun sigurnih graničnih vrijednosti za elemente u igračkama i pristup iz Direktive 2009/48/EZ upravljanju rizicima od posebno toksičnih elemenata kao što je olovo, trebalo bi revidirati granične vrijednosti za olovo u igračkama utvrđene u Direktivi 2009/48/EZ te ih odrediti na 5 % iznosa BDML01 radi zaštite zdravlja djece.