natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The declaration annexed to Council Decision 2013/268/EU states that Member States consider that the III Code and the RO Code contain a set of minimum requirements on which States can elaborate and improve as appropriate for the enhancement of maritime safety and the protection of the environment.
U deklaraciji priloženoj Odluci 2013/268/EU navodi se da države članice smatraju da Kodeks III i Kodeks RO sadržavaju minimalne zahtjeve koje države članice mogu na prikladan način razraditi i poboljšati radi unapređenja pomorske sigurnosti i zaštite okoliša.
It also states that nothing in the III Code or RO Code shall be construed to restrict or limit in any way the fulfilment of Member States' obligations under the law of the Union in relation to the definition of ‘statutory certificates’ and ‘class certificates’, the scope of the obligations and criteria laid down for recognised organisations, and the duties of the European Commission as regards the recognition, assessment and, where appropriate, the imposition of corrective measures or sanctions on recognised organisations.
U njoj se navodi i da se ništa u Kodeksu III ili Kodeksu RO ne tumači u smislu bilo kakvog ograničavanja ispunjavanja obveza država članica u skladu s pravom Unije u odnosu na definiciju „statutarnih svjedodžbi” i „svjedodžbi klase”, područje primjene obveza i mjerila utvrđenih za priznate organizacije te dužnosti Europske komisije u pogledu priznavanja i ocjenjivanja priznatih organizacija i, prema potrebi, nametanja korektivnih mjera ili sankcija tim organizacijama.
In the legal order of the Union, the scope of Regulation (EC) No 391/2009 as well as that of Directive 2009/15/EC includes references to the ‘international conventions’ as described in recital 3.
U pravnom poretku Unije područje primjene Uredbe (EZ) br. 391/2009 i Direktive 2009/15/EZ obuhvaća upućivanja na „međunarodne konvencije” kako je opisano u uvodnoj izjavi 3.
In this framework, amendments to IMO conventions are automatically brought into Union law at the same time when they enter into force at the international level, including the related codes of mandatory status such as the III and RO codes, which therefore form part of the IMO instruments relevant for the application of Regulation (EC) No 391/2009.
U okviru toga, izmjene konvencija IMO-a automatski se ugrađuju u pravo Unije u isto vrijeme kada stupaju na snagu na međunarodnoj razini, uključujući povezane kodekse s obvezujućim statusom kao što su Kodeks III i Kodeks RO, koji stoga čine dio instrumenata IMO-a mjerodavnih za primjenu Uredbe (EZ) br. 391/2009.
The Commission evaluated the amendments to the IMO conventions in accordance with Article 5 of Regulation (EC) No 2099/2002 and determined that a number of discrepancies exist between, on the one hand, the III Code and the RO Code, and, on the other hand, Regulation (EC) No 391/2009 and Directive 2009/15/EC.
Komisija je ocijenila izmjene konvencija IMO-a u skladu s člankom 5. Uredbe (EZ) br. 2099/2002 i utvrdila da postoje brojna odstupanja između Kodeksa III i Kodeksa RO s jedne strane te Uredbe (EZ) br. 391/2009 i Direktive 2009/15/EZ s druge strane.
First, paragraph 16.1 of part 2 of the III Code provides for a minimum list of resources and processes which flag States have to establish, including the provision of administrative instructions pertaining, inter alia, to ship class certificates required by the flag State to demonstrate compliance with structural, mechanical, electrical, and/or other requirements of an international convention to which the flag State is a party or compliance with a requirement of the flag State's national regulation.
Prvo, u stavku 16.1. dijela 2. Kodeksa III navodi se popis minimalnih sredstava i postupaka koje države zastave moraju utvrditi, uključujući pružanje administrativnih uputa koje se odnose, među ostalim, na svjedodžbe klase broda koje država zastave zahtijeva radi dokazivanja usklađenosti sa strukturnim, mehaničkim, električnim, i/ili drugim zahtjevima međunarodne konvencije čija je država zastave stranka ili usklađenosti sa zahtjevima nacionalnih propisa države zastave.
As detailed in recital (21) below however, Union law draws a distinction between statutory certificates and class certificates.
Međutim, kako je podrobno navedeno u uvodnoj izjavi 21., u skladu s pravom Unije postoji razlika između statutarnih svjedodžbi i svjedodžbi klase.
The latter are documents of a private nature and are neither acts of a flag State nor issued on any flag State's behalf.
Svjedodžbe klase dokumenti su privatne naravi i nisu akti države zastave niti se izdaju u ime bilo koje države zastave.
Furthermore, when acting in its capacity as class society, a recognised organisation issues ship class certificates in accordance with its own rules, procedures, conditions and private contractual arrangements, to which the flag State is not a party.
Nadalje, kada djeluje u svojstvu klasifikacijskog društva, priznata organizacija izdaje svjedodžbe klase broda u skladu s vlastitim pravilima, postupcima, uvjetima i privatnim ugovornim aranžmanima kojih država zastave nije stranka.
Second, paragraph 18.1 of part 2 of the III Code requires the flag State to determine, ‘with regard only to ships entitled to fly its flag’, that a recognised organisation has adequate resources in terms of technical, managerial and research capabilities to accomplish the duties entrusted to it.
Drugo, u stavku 18.1. dijela 2. Kodeksa III od države se zastave zahtijeva da utvrdi, „isključivo s obzirom na brodove koji plove pod njezinom zastavom”, raspolaže li priznata organizacija odgovarajućim resursima u smislu tehničkih, upravnih i istraživačkih kapaciteta za obavljanje dužnosti koje su joj povjerene.
Should the above provision of the III Code be incorporated into Union law, it would restrict the application of criterion A.3 in Annex I of Regulation (EC) No 391/2009 to the recognised organisation's performance with regard only to ships flying the flag of Member States, in contradiction with the requirements currently in force.
Ako bi se prethodno navedena odredba Kodeksa III ugradila u pravo Unije, primjena mjerila A.3. iz Priloga I. Uredbi (EZ) br. 391/2009 time bi se ograničila na djelovanje priznate organizacije isključivo s obzirom na brodove koji plove pod zastavom država članica, što je u suprotnosti sa zahtjevima koji su trenutačno na snazi.
Third, paragraph 19 of part 2 of the III Code introduces a prohibition for a flag State to mandate its recognised organisations to apply to ships, other than those entitled to fly its flag, any requirements pertaining to, inter alia, their classification rules, requirements or procedures.
Treće, stavkom 19. dijela 2. Kodeksa III uvodi se zabrana za državu zastave da svoje priznate organizacije ovlasti da na brodove, osim onih koji plove pod njezinom zastavom, primjenjuju bilo kakve zahtjeve koji se odnose na, među ostalim, njihova pravila klasifikacije, zahtjeve ili postupke.
Should the above provision of the III Code be incorporated into Union law, it would restrict the application of the existing recognition requirements in Regulation (EC) No 391/2009, inter alia, if they qualify as rules, requirements and procedures to the recognised organisation's performance with regard only to ships flying the flag of Member States.
Ako bi se prethodno navedena odredba Kodeksa III ugradila u pravo Unije, primjena postojećih zahtjeva za priznavanje iz Uredbe (EZ) br. 391/2009, među ostalim ako predstavljaju pravila, zahtjeve i postupke, time bi se ograničila na djelovanje priznate organizacije isključivo s obzirom na brodove koji plove pod zastavom država članica.
Fourth, section 1.1 of part 2 of the RO Code defines a ‘Recognized Organization’ as an organisation assessed by a flag State, and found to comply with part 2 of the RO Code.
Četvrto, u odjeljku 1.1. dijela 2. Kodeksa RO „priznata organizacija” definirana je kao organizacija koju ocjenjuje država zastave i koja je u skladu s dijelom 2. Kodeksa RO.
In contrast, Article 2(e) of Regulation (EC) No 391/2009 provides that a recognised organisation is ‘an organisation recognised in accordance with this Regulation’.
Suprotno tome, člankom 2. točkom (e) Uredbe (EZ) br. 391/2009 propisuje se da je priznata organizacija „organizacija priznata u skladu s ovom Uredbom”.
In contrast, the definitions set out in Article 2(g) and (i) of Regulation (EC) No 391/2009 draw a clear distinction between ‘statutory certificates’, which are those certificates issued by or on behalf of a flag State in accordance with the international conventions, and ‘class certificates’, which are those documents issued by a recognised organisation, in its capacity as class society, certifying the fitness of a ship for a particular use or service in accordance with the rules and procedures laid down and made public by that recognised organisation.
Suprotno tome, u definicijama iz članka 2. točaka (g) i (i) Uredbe (EZ) br. 391/2009 navodi se jasna razlika između „statutarnih svjedodžbi”, odnosno potvrda koje izdaje država zastava ili koje se izdaju u njezino ime u skladu s međunarodnim konvencijama, i „svjedodžbi klase”, odnosno isprava koje izdaje priznata organizacija, u svojstvu klasifikacijskog društva, a kojima se potvrđuje sposobnost broda za određenu namjenu ili plovidbu u skladu s pravilima i postupcima koje je utvrdila i objavila ta priznata organizacija.
It follows that, under Union law, statutory and class certificates are distinct and have different natures.
Iz toga proizlazi da se, u skladu s pravom Unije, statutarne svjedodžbe i svjedodžbe klase razlikuju te su različite prirode.
Namely, statutory certificates have a public nature, while class certificates have a private nature, being issued by the class society in accordance with its own rules, procedures and conditions.
Naime, statutarne svjedodžbe javne su prirode, dok su svjedodžbe klase privatne prirode zato što ih izdaje klasifikacijsko društvo u skladu sa svojim pravilima, postupcima i uvjetima.
It follows that classification certificates issued by a recognised organisation for a ship in order to attest compliance with classification rules and procedures, including when verified by a flag State as proof of compliance with SOLAS Chapter II-I, Part A-1, Regulation 3-1, are documents of a strictly private nature which are neither acts of a flag State nor carried out on any flag State's behalf.
Iz toga proizlazi da su svjedodžbe klase koje za brod izdaje priznata organizacija u svrhu potvrđivanja sukladnosti s klasifikacijskim pravilima i postupcima isprave strogo privatne prirode koje nisu akti države zastave niti se izdaju u ime bilo koje države zastave, čak i kada ih je država zastave provjerila da bi ustanovila sukladnost s poglavljem II-I, dijelom A-1, uredbom 3-1 Konvencije SOLAS.
In the RO Code however, ‘statutory certification and services’ are systematically referred to as being performed by the RO ‘on behalf of the flag State’, contradicting the legal distinction established in Union law.
Međutim, u Kodeksu RO sustavno se spominje da „statutarnu certifikaciju i statutarne usluge” priznata organizacija vrši „u ime države zastave”, što proturječi pravnoj razlici utvrđenoj u pravu Unije.
Sixth, section 3.9.3.1 of part 2 of the RO Code provides for a mechanism of cooperation between recognised organisations under the sole framework established by the flag State with the view to standardising processes concerning statutory certification and services for the flag State, as appropriate;
Šesto, u odjeljku 3.9.3.1. dijela 2.
whereas section 3.9.3.2 of part 2 of the same Code establishes a framework by a flag State or ‘a group of flag States’ to regulate cooperation among their recognised organisations on technical and safety-related aspects of ‘statutory certification and services of ships […] on behalf of the said flag State(s)’.
Kodeksa RO propisuje se mehanizam suradnje između priznatih organizacija unutar jedinstvenog okvira koji je uspostavila država zastave u cilju standardizacije procesa povezanih sa statutarnom certifikacijom i statutarnim uslugama za državu zastave prema potrebi, dok se u odjeljku 3.9.3.2. dijela 2. istog Kodeksa utvrđuje okvir za „državu zastave ili skupinu država zastave” u cilju uređivanja suradnje među njihovim priznatim organizacijama u području tehničkih i sigurnosnih aspekata „statutarne certifikacije i statutarnih usluga za brodove […] u ime predmetne države članice/predmetnih država članica”.
In contrast, cooperation between recognised organisations under Union law is governed by Article10(1) of Regulation (EC) No 391/2009, which requires recognised organisations to consult with each other with a view to maintaining equivalence and aiming for harmonisation of their rules and procedures and the implementation thereof, and sets out a framework for the mutual recognition, in appropriate cases, of class certificates for materials, equipment and components.
Suprotno tome, suradnja između priznatih organizacija u okviru prava Unije uređena je člankom 10. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 391/2009, u kojem se od priznatih organizacija zahtijeva da se međusobno savjetuju radi održavanja istovjetnosti i usklađivanja pravila i postupaka te njihove provedbe te se njime utvrđuje okvir za međusobno priznavanje, u odgovarajućim slučajevima, svjedodžbi klase za materijale, opremu i sastavne dijelove.
Those two cooperation processes under Article 10(1) pertain to the private activities of the recognised organisations, in their capacity as classification societies, and therefore apply without distinction based on flag.
Ta dva procesa suradnje iz članka 10. stavka 1. odnose se na privatne aktivnosti priznatih organizacija u svojstvu klasifikacijskih društava i stoga se primjenjuju bez razlikovanja na temelju zastave.
The cooperation mechanisms provided for in the RO Code, if incorporated into Union law, would therefore limit the scope of the cooperation framework established by Regulation (EC) No 391/2009 to the recognised organisations' activities with regard only to ships flying the flag of Member States, in contradiction with the requirements currently in force.
Ako bi se mehanizmi suradnje navedeni u Kodeksu RO ugradili u pravo Unije, područje primjene okvira za suradnju utvrđenog Uredbom (EZ) br. 391/2009 time bi se ograničilo na aktivnosti priznate organizacije koje se odnose isključivo na brodove koji plove pod zastavom država članica, što je u suprotnosti sa zahtjevima koji su trenutačno na snazi.
therefore the considerations made in recital 19 are equally relevant to this provision of the RO Code.
Kodeksa III te su obrazloženja iznesena u uvodnoj izjavi 19. jednako mjerodavna za tu odredbu Kodeksa RO.
The scheme for the mutual recognition of class certificates for materials, equipment and components laid down by Article 10(1) of Regulation (EC) No 391/2009 is only enforceable within the Union in respect of ships flying the flag of a Member State.
Program za međusobno priznavanje svjedodžbi klase za materijale, opremu i sastavne dijelove utvrđen člankom 10. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 391/2009 provediv je samo unutar Unije u odnosu na brodove koji plove pod zastavom države članice.
Based on its evaluation, the Commission determined that the provisions of the III Code and of the RO Code referred to in the preceding recitals are incompatible with Regulation (EC) No 391/2009 and should be excluded from the scope of that Regulation.
Na temelju svoje ocjene Komisija je utvrdila da odredbe Kodeksa III i Kodeksa RO navedene u prethodnim uvodnim izjavama nisu u skladu s Uredbom (EZ) br. 391/2009 i da ih treba isključiti iz područja primjene te Uredbe.
Therefore Article 2(b) of Regulation (EC) No 391/2009 should be amended accordingly.
Članak 2. točku (b) Uredbe (EZ) br. 391/2009 stoga treba na odgovarajući način izmijeniti.
As the RO Code enters into force on 1 January 2015, this Regulation should enter into force as soon as possible after its date of publication.
Budući da Kodeks RO stupa na snagu 1. siječnja 2015., ova bi Uredba trebala stupiti na snagu što prije nakon datuma objave.
The Committee on Safe Seas and the Prevention of Pollution from Ships (COSS) did not deliver an opinion on the measures provided for in this Regulation.
Odbor za sigurnost na moru i sprečavanje onečišćenja s brodova (COSS) nije donio mišljenje o mjerama predviđenima u ovoj Uredbi.
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the appeal committee,
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem žalbenog odbora,
In Article 2 of Regulation (EC) No 391/2009, point (b) is replaced by the following:
Članak 2. točka (b) Uredbe Komisije (EZ) br. 391/2009 zamjenjuje se sljedećim:
“international conventions” means the International Convention for the Safety of Life at Sea of 1 November 1974 (SOLAS 74) with the exception of chapter XI-2 of the Annex thereto, the International Convention on Load Lines of 5 April 1966 and the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships of 2 November 1973 (MARPOL), together with the protocols and amendments thereto, and the related codes of mandatory status in all Member States, with the exception of paragraphs 16.1, 18.1 and 19 of part 2 of the IMO Instruments Implementation Code, and of sections 1.1, 1.3, 3.9.3.1, 3.9.3.2 and 3.9.3.3 of part 2 of the IMO Code for Recognized Organizations, in their up-to-date version.’
,međunarodne konvencije' znači Međunarodna konvencija o zaštiti ljudskog života na moru od 1. studenoga 1974. (SOLAS 74) izuzimajući poglavlje XI-2 njezina Priloga, Međunarodna konvencija o teretnim linijama od 5. travnja 1966. i Međunarodna konvencija o sprečavanju onečišćenja s brodova od 2. studenoga 1973. (MARPOL), zajedno s njihovim protokolima i izmjenama te pripadajućim kodeksima s obvezujućim statusom u svim državama članicama, s iznimkom stavaka 16.1., 18.1. i 19. dijela 2. Kodeksa o provedbi instrumenata IMO-a te stavaka 1.1., 1.3., 3.9.3.1., 3.9.3.2., i 3.9.3.3. dijela 2. Kodeksa IMO-a o priznatim organizacijama, u ažuriranoj verziji;” .
Directive 2009/15/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on common rules and standards for ship inspection and survey organisations and for the relevant activities of maritime administration (OJ L 131, 28.5.2009, p. 47).
Direktiva 2009/15/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o zajedničkim pravilima i normama organizacije za pregled i nadzor brodova te za odgovarajuće djelatnosti pomorskih uprava (SL L 131, 28.5.2009., str. 47.).
Council Decision 2013/268/EU of 13 May 2013 on the position to be taken on behalf of the European Union within the International Maritime Organization (IMO) with regard to the adoption of certain Codes and related amendments to certain conventions and protocols (OJ L 155, 7.6.2013, p. 3).
Odluka Vijeća 2013/268/EU od 13. svibnja 2013. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Međunarodne pomorske organizacije (IMO) s obzirom na donošenje određenih kodeksa i povezanih izmjena određenih konvencija i protokola (SL L 155, 7.6.2013., str. 3.).
Commission Implementing Regulation (EU) No 1356/2014
Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1356/2014
Given the need to ensure that this measure applies as soon as possible after the updated data have been made available, this Regulation should enter into force on the day of its publication,
Budući da je potrebno osigurati što skoriju primjenu ove mjere nakon što ažurirani podaci postanu dostupni, ova bi Uredba trebala stupiti na snagu na dan objave,
Commission Regulation (EU) No 1357/2014
Uredba Komisije (EU) br. 1357/2014
replacing Annex III to Directive 2008/98/EC of the European Parliament and of the Council on waste and repealing certain Directives
o zamjeni Priloga III. Direktivi 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o otpadu i stavljaju izvan snage određenih direktiva
Having regard to Directive 2008/98/EC of the European Parliament and of the Council on waste and repealing certain Directives [1], and in particular Article 38(2) thereof,
uzimajući u obzir Direktivu 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva [1], a posebno njezin članak 38. stavak 2.,
Annex III to Directive 2008/98/EC lists properties of waste which render it hazardous.
U Prilogu III. Direktivi 2008/98/EZ navode se svojstva otpada koja ga čine opasnim.
Directive 2008/98/EC states that the classification of waste as hazardous should be based, inter alia, on the Union legislation on chemicals, in particular concerning the classification of preparations as hazardous, including concentration limit values used for that purpose.
U Direktivi 2008/98/EZ navodi se da se klasifikacija otpada kao opasnog treba, među ostalim, temeljiti na zakonodavstvu Unije o kemikalijama, posebno s obzirom na klasifikaciju određenih pripravaka kao opasnih tvari, uključujući granične vrijednosti koncentracija koje se upotrebljavaju u tu svrhu.
Furthermore, it is necessary to maintain the system by which waste and hazardous waste have been classified in accordance with the list of the types of waste as last established by Commission Decision 2000/532/EC [2], in order to encourage a harmonised classification of waste and ensure the harmonised determination of hazardous waste within the Union.
Nadalje, nužno je održavati sustav u kojem se otpad i opasni otpad klasificiraju u skladu s popisom vrsta otpada kako je posljednji put uspostavljen Odlukom Komisije 2000/532/EZ [2] kako bi se potaknulo usklađena klasifikacija otpada i osiguralo usklađeno određivanje opasnog otpada u Uniji.
Annex III to Directive 2008/98/EC provides that the attribution of the hazardous properties H 4 (‘irritant’), H 5 (‘harmful’), H 6 (‘toxic’ and ‘very toxic’), H 7 (‘carcinogenic’), H 8 (‘corrosive’), H 10 (‘toxic for reproduction’), H 11 (‘mutagenic’) and H 14 (‘ecotoxic’) is to be made on the basis of the criteria laid down by Annex VI to Council Directive 67/548/EEC [3].
U Prilogu III. Direktivi 2008/98/EZ navodi se da opasna svojstva H 4 („nadražujuće”), H 5 („štetno”), H 6 („toksično” i „vrlo toksično”), H 7 („karcinogeno”), H 8 („nagrizajuće”), H 10 („reproduktivno toksično”), H 11 („mutageno”) H 14 („ekotoksično”) treba dodjeljivati na temelju kriterija utvrđenih Prilogom VI. Direktivi Vijeća 67/548/EEZ [3].
Annex III to Directive 2008/98/EC provides that, where relevant, the limit values listed in Annex II and III to Directive 1999/45/EC of the European Parliament and of the Council [4] shall apply.
Prilogom III. Direktivi 2008/98/EZ predviđena je, prema potrebi, primjena graničnih vrijednosti navedenih u Prilogu II. i Prilogu III. Direktivi 1999/45/EZ Europskog parlamenta i Vijeća [4].
Directive 67/548/EEC and Directive 1999/45/EC are to be repealed with effect of 1 June 2015 and replaced by Regulation (EC) No 1272/2008 [5], which reflects technical and scientific progress.
Direktivu 67/548/EEZ i Direktivu 1999/45/EZ treba staviti izvan snage s učinkom od 1. lipnja 2015. i zamijeniti Uredbom (EZ) br. 1272/2008 [5], čime se odražava tehnološki i znanstveni napredak.
By way of derogation, both directives may apply to some mixtures until 1 June 2017, in case they were classified, labelled and packaged in accordance with Directive 1999/45/EC and already placed on the market before 1 June 2015.
Odstupajući od navedenog, obje se direktive mogu primjenjivati na neke smjese do 1. lipnja 2017. ako su razvrstane, označene i pakirane u skladu s Direktivom 1999/45/EZ i stavljene na tržište prije 1. lipnja 2015.
It is necessary to amend Annex III to Directive 2008/98/EC to adapt the definitions of the hazardous properties accordingly aligning them with Regulation (EC) No 1272/2008, where appropriate and replacing the references to Directive 67/548/EEC and to Directive 1999/45/EC by references to Regulation (EC) No 1272/2008.
Treba izmijeniti Prilog III. Direktivi 2008/98/EZ radi odgovarajuće prilagodbe definicija opasnih svojstava njihovim usklađivanjem, prema potrebi, s Uredbom (EZ) br. 1272/2008 i zamjenom upućivanja na Direktivu 67/548/EEZ i Direktivu 1999/45/EZ upućivanjima na Uredbu (EZ) br. 1272/2008.