natgillin/translations-raw huggingface dataset:
According to AEGE, Ferroatlántica and Asturiana de Zinc, an appropriate benchmark would be the minimum price recorded on the pool in 2005, i.e. EUR 18,6/MWh, as this price would reflect the most competitive market conditions on the pool (where generators offer electricity at a price equivalent to their marginal costs).
Prema mišljenju udruženja AEGE i društava Ferroatlántica i Asturiana de Zinc, odgovarajuća bi referentna vrijednost bila najniža cijena koja je zabilježena na veleprodajnom tržištu u 2005., odnosno 18,6 EUR/MWh jer bi se u njoj odražavali najkonkurentniji tržišni uvjeti na veleprodajnom tržištu (pri čemu proizvođači nude električnu energiju po cijeni koja je jednaka njihovim graničnim troškovima).
Large industrial consumers are not in a comparable situation to other end-users, particularly households.
Položaj velikih industrijskih potrošača ne može se usporediti s položajem ostalih krajnjih korisnika, osobito kućanstava.
Therefore, the average pool price would not be the appropriate benchmark.
Stoga prosječna cijena na veleprodajnom tržištu ne bi bila odgovarajuća referentna vrijednost.
According to Alcoa, the Commission should instead compare the contested tariffs with prices contracted bilaterally by large end-users.
Prema mišljenju društva Alcoa, Komisija je umjesto toga trebala usporediti osporene tarife s cijenama koje su veliki krajnji korisnici bilateralno ugovorili.
Alcoa provided one example of a bilateral market price and indicated that its three aluminium plants had always benefited from the G4 tariff.
Alcoa je iznijela jedan primjer bilateralne tržišne cijene i navela da su njezine tri tvornice aluminija uvijek imale koristi od tarife G4.
The three aluminium plants have the same flat consumption profile as the alumina plants.
Tri su tvornice aluminija imale isti paušalni profil potrošnje kao i tvornica aluminijeva oksida.
However, the latter consume considerably lower volumes of electricity (0,35 TWh as against 1,3 TWh at the Avilés and La Coruña plants, and 3,4 TWh for the San Ciprián plant).
Međutim, potonja je trošila znatno manje količine električne energije (0,35 TWh u usporedbi s 1,3 TWh u tvornicama u gradovima Avilés i La Coruña, odnosno 3,4 TWh za tvornicu u gradu San Ciprián).
The average price agreed on the basis of this contract was EUR 34,45/MWh (including the cost of the nuclear moratorium, network access costs and other ancillary costs).
Prosječna je cijena na temelju tog ugovora iznosila 34,45 EUR/MWh (uključujući trošak nuklearnog moratorija, troškove pristupa mreži i ostale popratne troškove).
This price was obtained on the basis of a competitive tender, and suppliers' bids were within EUR 5 of each other.
Cijena je izračunana na temelju natječaja za prikupljanje ponuda na kojem su se razlike u ponudama opskrbljivača kretale unutar 5 EUR.
According to Alcoa, the difference between this bilateral price (EUR 34,45/MWh) and the G4 tariff (EUR 23,9/MWh) can be explained by objective factors.
Prema mišljenju društva Alcoa razliku između te bilateralne cijene (34,45 EUR/MWh) i tarife G4 (23,9 EUR/MWh) moguće je objasniti objektivnim čimbenicima.
In particular, users on the G4 tariff are subject to regulatory restrictions which do not apply to bilateral contracts, such as the obligation to use all the power contracted under the G4 tariff (subject to penalties), the requirement to own voltage control equipment, and the requirement to pay within 20 days (whereas bilateral contracts have better terms of payment).
Točnije, korisnici tarife G4 podliježu regulatornim ograničenjima koja se ne primjenjuju na bilateralne ugovore, poput obveze korištenja cjelokupne snage ugovorene tarifom G4 (podložno kaznama), zahtjeva za vlastitu opremu za praćenje napona te zahtjeva za plaćanju u roku od 20 dana (dok su bilateralnim ugovorima predviđeni dulji rokovi plaćanja).
Alcoa thus concludes that a hypothetical market price applicable to its three aluminium plants would be well below EUR 34,45/MWh because of the higher consumption level of these plants.
Alcoa stoga zaključuje da bi hipotetska tržišna cijena primjenjiva na njezine tri tvornice aluminija bila znatno niža od 34,45 EUR/MWh zbog njihove više razine potrošnje.
Furthermore, if an average marketing margin of EUR 10/MWh was considered, the net cost of supply of the alumina plant would be EUR 24,25/MWh, which is very close to the G4 integral tariff.
Nadalje, razmatra li se prosječna marža za stavljanje na tržište od 10 EUR/MWh, neto trošak opskrbe tvornice aluminijeva oksida iznosio bi 24,25 EUR/MWh, što je vrlo blizu integralnoj tarifi G4.
Ferroatlántica pointed out that the opening decision misrepresented the 3,4 regulated tariff used in 2005 by wrongly including discounts in the basic tariff and comparing it with an access charge ten times higher than the one applicable (and that of very large consumers).
Ferroatlántica je naglasila da je u odluci o pokretanju postupka regulirana tarifa 3.4. koja se primjenjivala u 2005. pogrešno navedena zbog uključivanja popusta u osnovnu tarifu i njezine usporedbe s naknadom za pristup koja je deseterostruko veća od one koja se primjenjuje (i koja se odnosi na velike potrošače).
Ferroatlántica also provided evidence that, while the monthly average market price in 2004 for forward contracts for electricity supply in 2005 was EUR 31,68/MWh, this price was EUR 31,05/MWh in December 2004.
Ferroatlántica je dostavila i dokaze da je, iako je prosječna mjesečna tržišna cijena terminskih ugovora za opskrbu električnom energijom u 2005. iznosila 31,68 EUR/MWh 2004., ta cijena u prosincu 2004. iznosila 31,05 EUR/MWh.
It would follow that a company would have obtained its basic electricity supply in 2005 at that price at the time when the regulated tariffs were set.
Iz toga slijedi da bi društvo bilo ostvarilo osnovnu opskrbu električnom energijom u 2005. po toj cijeni u trenutku utvrđivanja reguliranih tarifa.
After adding ‘additional services’ (EUR 3,92/MWh) and the relevant access tariff (EUR 1,70/MWh), an industrial user would have obtained a market price of EUR 36,67/MWh, which is below the amount of EUR 56,11/MWh of the 3,4 tariff applicable to energy-intensive users.
Nakon dodavanja „dodatnih usluga” (3,92 EUR/MWh) i odgovarajućih tarifa za pristup (1,70 EUR/MWh) industrijski bi korisnik ostvario tržišnu cijenu od 36,67 EUR/MWh, što je manje od 56,11 EUR/MWh prema tarifi 3.4. koja se primjenjuje na energetski intenzivne korisnike.
In fact, other discounts on that tariff remunerated the capacity to provide demand management services and the acceptance of these services for the benefit of the system.
Zapravo, ostali su popusti prema toj tarifi predstavljali naknadu za sposobnost pružanja usluga upravljanja potražnjom i njihovo prihvaćanje u korist sustava.
In this respect, Ferroatlántica adds that the discount on the tariff reflected various services supplied, namely, hourly discrimination (with night and weekend consumption), interruptibility (acceptance of supply upon request of the network operator), seasonality (with concentration of supply in low-demand months) and management of reactive energy.
U tom pogledu Ferroatlántica dodaje da se u popustu prema toj tarifi odražavaju različite pružene usluge, odnosno razlika prema satu potrošnje (uz potrošnju tijekom noći i vikenda), upravljivost potrošnje (prihvaćanje opskrbe na zahtjev mrežnog operatora), sezonski karakter (uz koncentraciju opskrbe u mjesecima niže potražnje) te upravljanje reaktivnom energijom.
It is only these discounts, which were variable and set by regulation from 1995, and not the regulated tariff level, that explain and, in the view of Ferroatlántica, justify the lower average electricity price paid in 2005.
Prema mišljenju društva Ferroatlántica samo ti popusti, koji su bila varijabilni i utvrđeni uredbom iz 1995., a ne razina regulirane tarife predstavljaju obrazloženje za nižu prosječnu cijenu električne energije koja se plaćala u 2005.
Energy-intensive users contest the statement in the opening decision that the advantage was not proportional to the volumes consumed, and tended to increase for large consumers.
Energetski intenzivni korisnici osporavaju izjavu iz odluke o pokretanju postupka da prednost nije bila razmjerna potrošenim količinama te da je bilo planirano njezino povećanje za velike potrošače.
On this point, energy-intensive users claim, for example, that the CNE itself confirmed that the level of the G4 tariff should have been even lower.
U pogledu tog pitanja energetski intenzivni korisnici tvrde, primjerice, da je sam CNE potvrdio da bi razina tarife G4 trebala biti i niža.
Energy-intensive users note that large consumers under the G4 or 3,4 tariff consumed several thousand times more electricity than average high-voltage consumers, while paying three times less than them.
Energetski intenzivni korisnici naglašavaju da su veliki potrošači u tarifi G4 ili tarifi 3.4. trošili nekoliko tisuća puta više električne energije nego prosječni potrošači na visokom naponu i plaćali tri puta manje u usporedbi s njima.
Furthermore, it would be normal for large consumers to obtain a higher unit discount on the price.
Osim toga, veliki korisnici u pravilu ostvaruju veće jedinične popuste na cijenu.
On this basis, energy-intensive users claim that the conclusion that the industrial tariffs involved an advantage is debatable.
Na toj osnovi energetski intenzivni korisnici tvrde da je zaključak da industrijske tarife uključuju prednost dvojben.
They point out that in any event it is for the Commission to provide conclusive proof of the existence of such an advantage.
Oni naglašavaju da je u svakom slučaju zadaća Komisije osigurati dovoljno dokaza o postojanju takve prednosti.
Alcoa also indicated that the price paid by Alcoa in Spain was almost identical to the average weighted price paid by aluminium plants in the EU, and was even higher than the average weighted price paid in the EEA.
Alcoa je isto tako navela da je cijena koju je plaćala u Španjolskoj bila gotovo jednaka prosječnoj ponderiranoj cijeni koju plaćaju tvornice aluminija u EU-u, ali i veća od prosječne ponderirane cijene u EGP-u.
No state resources
Nepostojanje državnih sredstava
Energy-intensive users submit that it was they who paid industrial tariffs directly to distributors, without the funds coming under the control of the State, and therefore, in line with the PreussenElektra case law, such an arrangement did not involve state resources.
Energetski intenzivni korisnici tvrde da su oni plaćali industrijske tarife izravno distributerima, bez sredstava pod kontrolom države pa stoga, u skladu sa sudskom praksom u predmetu PreussenElektra, ta mjera nije uključivala državna sredstva.
Energy-intensive users argue that there was a time lapse between the setting of the tariffs, which took place at the end of 2004, and the adoption of the mechanism to recover the deficit from consumers, which did not take place until June 2006.
Energetski intenzivni korisnici tvrde da je došlo do vremenskog odmaka od utvrđivanja tarifa do kojeg je došlo krajem 2004. do donošenja mehanizma za podmirivanje deficita od potrošača do kojeg je došlo u lipnju 2006.
In the opening decision, the Commission argued that state resources were involved because of the introduction of the surcharge in users' bills, which was qualified as a parafiscal charge.
Komisija je u odluci o pokretanju postupka tvrdila da su državna sredstva uključena zbog uvođenja dodatne naknade na računima korisnika koja je kvalificirana kao parafiskalna naknada.
Energy-intensive users point out that the classification of a measure as aid depends only on the circumstances existing at the time of its adoption, and cannot depend on future events, particularly when they are not reasonably predictable.
Energetski intenzivni korisnici naglašavaju da klasifikacija mjere kao potpore ovisi isključivo o okolnostima u trenutku njezina donošenja te da ona ne može ovisiti o budućim događajima, osobito kad ih nije moguće objektivno predvidjeti.
They quote Advocate General Jacobs in the Van Calster case [14]:
Oni navode riječi nezavisnog odvjetnika Jacobsa u predmetu Van Calster [14]:
‘the situation should be assessed on the date of the initial introduction of the charges, and cannot be altered retroactively’.
„okolnosti je potrebno procijeniti na dan prvog uvođenja naknada te ih nije moguće mijenjati retroaktivno”.
Energy-intensive users submit that the 2005 regulated tariffs did not constitute state aid in 2005.
Energetski intenzivni korisnici tvrde da u 2005. regulirane tarife iz 2005. nisu predstavljale državnu potporu.
Since the tariffs did not include aid, energy-intensive users take the view that the Commission cannot rely on the surcharge to come to the opposite conclusion.
Budući da tarife nisu uključivale državnu potporu, energetski intenzivni korisnici smatraju da Komisija ne može upotrijebiti dodatnu naknadu za suprotni zaključak.
Energy-intensive users further submit that, in the case of parafiscal taxes, the mode of financing of a measure is in any event only relevant to the state aid assessment where the tax is ‘hypothecated to the aid’, i.e. when there is a direct and immediate link between the measure and its financing [15].
Nadalje, energetski intenzivni korisnici tvrde da je u slučaju parafiskalnih poreza način financiranja mjere u svakom slučaju važan samo pri ocjeni državne potpore u kojoj je „porez hipotetski pretpostavljen potpori”, odnosno kad postoji izravna i neposredna veza između mjere i njezina financiranja [15].
Energy-intensive users deny the existence of such a link, as the surcharge was designed to cover a deficit which arose during the settlement of regulated activities, which concerned not only the provision of electricity at regulated tariffs, but also other system costs.
Energetski intenzivni korisnici opovrgavaju postojanje te veze jer je dodatna naknada namijenjena za podmirivanje deficita koji je nastao pri namiri reguliranih djelatnosti, koje su uključivale ne samo opskrbu električne energije po reguliranim tarifama, već i ostale troškove sustava.
The surcharge was therefore not specifically allocated to cover losses arising from the supply at regulated tariffs.
Dodatna naknada stoga nije bila posebno namijenjena za podmirivanje gubitaka nastalih pri opskrbi po reguliranim tarifama.
Secondly, there was no direct or indirect link between the level of the tariffs and the surcharge applied, since the tariff set in 2004 was unconditional (not subject to further adjustments in later years).
Kao drugo, nisu postojale ni izravna ni neizravna veza između razine tarifa i primijenjene dodatne naknade jer je tarifa utvrđena u 2004. bila bezuvjetna (nije podlijegala daljnjim usklađivanjima u kasnijim godinama).
Energy-intensive users also submit that the surcharge did not constitute a parafiscal charge or levy, because it was not of a fiscal nature under Spanish law.
Energetski intenzivni korisnici isto tako tvrde da dodatna naknada nije predstavljala parafiskalnu naknadu ili namet jer prema španjolskom pravu nije bila fiskalnog karaktera.
Fiscal measures are used to finance public expenditure, whereas in this case the aim of the surcharge was to recover a deficit that had been incurred by private operators (distributors) which carried out regulated activities within the electricity system.
Fiskalne se mjere upotrebljavaju za financiranje javnih rashoda, dok je u ovom slučaju cilj dodatne naknade bilo podmirivanje deficita koji su ostvarili privatni operatori (distributeri) koji su obavljali regulirane djelatnosti unutar elektroenergetskog sustava.
According to the Spanish Constitution, a new fiscal measure can only be introduced by a law (not by a Royal Decree).
Prema španjolskom Ustavu novu je fiskalnu mjeru moguće uvesti samo zakonom, a ne Kraljevskim dekretom.
The settlement process is fully automatic, and the CNE has no margin of discretion, autonomy or control over the destination or the amount of the funds to be settled for the various players.
Postupak namire u potpunosti je automatski, a CNE nema diskrecijsko pravo, samostalnost ili kontrolu pri određivanju primatelja ili iznosa sredstava za različite čimbenike.
According to energy-intensive users, this was recognized by the Commission in its Decision on the Spanish Stranded Costs [16], which stated that ‘the transfer of the amounts via the CNE is essentially for accounting purposes’ and does not conclude that the measure involved state resources.
Prema mišljenju energetski intenzivnih korisnika Komisija je to prepoznala u Odluci o španjolskim naslijeđenim troškovima [16], u kojoj se navodi da „prijenos sredstava CNE-om služi samo u računovodstvene svrhe” i zaključila da mjera ne uključuje državna sredstva.
Energy-intensive users submit that this situation is identical to the ‘stranded costs’ scenario, since in both cases the government introduced a surcharge aimed at compensating a permanent cost of the system.
Energetski intenzivni korisnici tvrde da je to stanje jednako scenariju „naslijeđenih troškova” jer je država u oba slučaja uvela dodatnu naknadu radi kompenzacije stalnog troška sustava.
This line appeared to be confirmed also in a case involving the United Kingdom [17].
Čini se da je to stajalište potvrđeno i u predmetu koji uključuje Ujedinjenu Kraljevinu [17].
No impact on competition and trade
Nepostojanje utjecaja na tržišno natjecanje i trgovinu
Asturiana de Zinc and Alcoa contend that, due to the specific characteristics of the aluminium and zinc markets, a measure concerning the price of electricity used in the production of these metals can have no impact on EU trade, since metals are commodities and their prices are set at world level on the London Metal Exchange.
Društva Asturiana de Zinc i Alcoa tvrdila su da, zbog posebnih karakteristika tržišta cinka i aluminija, mjera koja se odnosi na cijenu električne energije koja se upotrebljava u proizvodnji tih metala ne može utjecati na trgovinu EU-a jer su metali roba čije se cijene utvrđuju na svjetskoj razini na Londonskoj burzi metala.
In these circumstances, variations in local production costs do not translate into differences in world prices.
U tim okolnostima razlike u troškovima lokalne proizvodnje ne znače razlike u cijenama na svjetskoj razini.
The two companies submit that there is a growing production deficit in the EU for aluminium and zinc, while demand is increasingly being met by exports from non-EU states.
Dva društva navode da u EU-u postoji rastući deficit proizvodnje aluminija i cinka pa se potražnja ubrzano zadovoljava izvozom iz država koje nisu članice EU-a.
If the aluminium and zinc industries disappeared in Spain, no new EU entrant would step in, as EU (aluminium) plants are already working at full capacity, and no new entrant or existing producer would have an incentive to increase capacity, given that long-term prospects are uncertain as regards future availability of affordable power.
U slučaju nestanka industrija metala i cinka u Španjolskoj ne bi ih zamijenile industrije iz nove države članice EU-a jer tvornice (aluminija) u EU-u već rade punim kapacitetom pa novi ili postojeći proizvođač ne bi imao poticaja za povećanje kapaciteta s obzirom na to da su dugoročni izgledi nesigurni u pogledu buduće dostupnosti pristupačne snage.
The deficit would therefore be covered by imports alone.
Taj bi se deficit stoga pokrivao isključivo uvozom.
Moreover, Alcoa claims that the interests of other European producers are not threatened by the tariffs, since they offer electricity at a price which is identical to the average price paid by other aluminium producers in EU-25.
Osim toga, Alcoa tvrdi da interesi ostalih europskih proizvođača nisu ugroženi tarifama jer oni nude električnu energiju po cijeni koja je jednaka prosječnoj cijeni koju plaćaju ostali proizvođači aluminija u EU 25.
Even if the industrial interruptible tariffs constituted aid, it would be ‘existing aid’
Čak i da industrijske tarife za upravljanu potrošnju predstavljaju potporu, to bi bila „postojeća potpora”
Energy-intensive users claim that the contested tariffs already existed before the accession of Spain to the EU.
Energetski intenzivni korisnici tvrde da su osporavane tarife već postojale prije nego što je Španjolska pristupila EU-u.
Even though the denomination ‘G4 tariff’ was formally introduced by the Ministerial Order of 6 March 1986, it existed de facto already before 1 January 1986, the date of Spain's accession to the EU, since it corresponds to the former ‘long-use industrial tariff I’ established by Ministerial Order of 14 October 1983, i.e. before Spain's accession.
Iako je oznaka „tarifa G4” formalno uvedena Odlukom ministra od 6. ožujka 1986., ona je de facto već postojala prije 1. siječnja 1986., datuma pristupanja Španjolske EU-u, jer ona odgovara prijašnjoj „industrijskoj tarifi I. za dugotrajnu upotrebu” utvrđenoj Odlukom ministra od 14. listopada 1983., odnosno prije pristupanja Španjolske.
All electricity end-users benefiting from industrial tariff I were automatically switched to the G4 tariff, which was de facto the same tariff under a new name.
Svi krajnji korisnici električne energije koji su imali koristi od industrijske tarife I. automatski su prebačeni na tarifu G4, koja je de facto bila ista tarifa s različitim nazivom.
The other interruptible tariffs are also explicitly provided for in the 1983 Ministerial Order.
Ostale tarife za upravljanu potrošnju isto su tako izrijekom predviđene Odlukom ministra iz 1983.
Furthermore, according to energy-intensive users, the measure would constitute existing aid on the basis of Article 15 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union [18], owing to the expiry of the 10-year limitation period.
Nadalje, prema energetski intenzivnim korisnicima, mjera bi predstavljala postojeću potporu na temelju članka 15. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije [18], zbog isteka desetogodišnjeg roka zastare.
Recovery would be precluded by legitimate expectations
Povrat bi bio onemogućen opravdanim očekivanjima
Energy-intensive users submit that, even assuming that the tariffs could not be deemed to constitute existing aid, recovery would be precluded by the principle of legitimate expectation.
Energetski intenzivni korisnici tvrde da bi, čak i uz pretpostavku da se ne može smatrati da tarife predstavljaju postojeću potporu, povrat bio onemogućen opravdanim očekivanjima.
Throughout 2005, the tariffs were a direct payment between private operators.
Tijekom 2005. tarife su predstavljale izravno plaćanje između privatnih operatora.
Therefore, users had a legitimate expectation that their tariffs did not involve state aid.
Stoga su korisnici opravdano očekivali da njihove tarife ne uključuju državnu potporu.
COMMENTS FROM THE REGIONAL GOVERNMENTS OF GALICIA AND ASTURIAS
PRIMJEDBE REGIONALNIH VLADA GALICIJE I ASTURIJE
As regards possible aid to energy-intensive users, the Regional Government of Galicia submits that the Commission was wrong to use the pool price as a substitute for the market price, since energy-intensive users normally enter into long-term contracts on considerably better terms.
Kad je riječ o mogućoj potpori energetski intenzivnim korisnicima, regionalna vlada Galicije smatra da je Komisija pogrešno upotrijebila cijenu na veleprodajnom tržištu kao zamjenu za tržišnu cijenu jer energetski intenzivni korisnici u pravilu sklapaju dugoročne ugovore po znatno boljim uvjetima.
Given that the liberalisation of the Spanish market has not yet been completed, and given in particular the absence of bilateral contracts between producers and large consumers, the Regional Government of Galicia considers that it would make sense to use as a benchmark the actual costs paid by producers to supply these customers.
S obzirom na to da liberalizacija španjolskog tržišta još nije dovršena i osobito s obzirom na nepostojanje bilateralnih ugovora između proizvođača i velikih potrošača, regionalna vlada Galicije smatra da bi bilo dobro kao referentnu vrijednost upotrijebiti stvarne troškove koje proizvođači plaćaju pri opskrbi tih kupaca.