natgillin/translations-raw huggingface dataset:
As explained in recital 15, the Consiglio di Stato appointed two experts to determine the additional compensation owed to Buonotourist by the Region on the basis of Articles 6, 10 and 11 of Regulation (EEC) No 1191/69.
Kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 15., Consiglio di Stato imenovao je dva stručnjaka da utvrde iznos dodatne naknade koji Regija duguje trgovačkom društvu Buonotourist na temelju članaka 6., 10. i 11. Uredbe (EEZ) br. 1191/69.
On 27 September 2012, the two experts each issued their respective reports, but only the second expert was able to calculate the additional compensation due to Buonotourist by the Region (‘the report’).
Dva stručnjaka objavila su svoja izvješća 27. rujna 2012., ali samo je drugi stručnjak uspio izračunati iznos dodatne naknade koju Regija duguje trgovačkom društvu Buonotourist („izvješće”).
In the report, the second expert frequently reiterates that the parties submitted data that did not match or that were not precise enough, constituting only an approximation.
Drugi stručnjak često ponavlja u izvješću da su stranke dostavile podatke koji se ne podudaraju ili koji nisu dovoljno precizni i čine samo okvirne podatke.
In particular, the second expert observes that the parties have provided contradictory documentary evidence regarding the compensation paid in the past.
Drugi stručnjak posebno primjećuje da su stranke dostavile proturječne dokazne materijale o naknadi koja je isplaćena u prošlosti.
In contrast to the claim made by the Italian authorities, the second expert notes that Buonotourist kept separate accounts for its public and private transport activities, but explains that no verification could be made of the correct imputation of some costs to the one or the other sector of activity.
Za razliku od zahtjeva koji su podnijela talijanska nadležna tijela, drugi stručnjak primjećuje da je trgovačko društvo Bonotourist vodilo odvojeno računovodstvo za svoje usluge javnog i privatnog prijevoza, ali objašnjava da nije bilo moguće provjeriti jesu li troškovi točno pripisani djelatnostima u jednom ili drugom sektoru.
The second expert further explains that it was not possible to acquire reliable data on the costs that would not have been incurred in case of termination of the PSO — even using the ‘inductive method’ prescribed by the Consiglio di Stato.
Drugi stručnjak dalje objašnjava da nije bilo moguće prikupiti pouzdane podatke o troškovima koji ne bi nastali da je ukinuta obveza obavljanja javne usluge – čak niti uporabom „induktivne metode” koju je propisao Consiglio di Stato.
Accordingly, the second expert concluded that no additional compensation for the obligation to operate or carry, calculated on the basis of Article 10 of Regulation (EEC) No 1191/69 could be determined.
U skladu s time, drugi stručnjak zaključio je da nije bilo moguće utvrditi dodatnu naknadu za obvezu obavljanja usluge ili prijevoza izračunatu na temelju članka 10. Uredbe (EEZ) br. 1191/69.
As regards additional compensation in relation to tariff obligations — Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69 — the second expert acknowledges that it could not be calculated on the basis of paragraph 1 of that provision, because of missing and/or unreliable data.
U vezi s dodatnom naknadom u pogledu tarifne obveze iz članka 11. Uredbe (EEZ) br. 1191/69 drugi stručnjak potvrđuje da ju nije bilo moguće izračunati na temelju stavka 1. te odredbe jer su podaci bili nepotpuni i/ili nepouzdani.
Therefore, the ‘inductive method’ prescribed by the Consiglio di Stato was applied.
Zato je primijenjena „induktivna metoda” koju je propisao Consiglio di Stato.
Article 11 of Regulation (EEC) No 1191/69 provides, inter alia, that the amount of the compensation must, in the case of a tariff obligation, be equal to the difference between the following two amounts.
U članku 11. Uredbe (EEZ) br. 1191/69 propisano je, između ostalog, da iznos naknade, u slučaju tarifne obveze, mora biti jednak razlici između sljedeća dva iznosa:
The first amount is equal to the difference between, on the one hand, the product of the anticipated number of units of measure of transport and:
Prvi iznos jednak je, s jedne strane, razlici između umnoška predviđenog broja jedinica mjere prijevoza i:
either the most favourable existing rate which might be claimed by users if the obligation in question did not exist,
najpovoljnije postojeće stope koju bi korisnici mogli tražiti da predmetna obveza ne postoji;
or where there is no such rate, the rate which the undertaking, operating on a commercial basis and taking into account both the costs of the operation in question and the state of the market, would have applied,
ili, ako takva stopa ne postoji, stope koju bi primijenio poduzetnik koje posluje u tržišnom gospodarstvu i uzimajući u obzir troškove predmetne operacije i stanje na tržištu;
and, on the other hand, the product of the actual number of units of measure of transport and the rate imposed for the period under consideration.
i, s druge strane, umnoška stvarnog broja jedinica mjere prijevoza i stope određene za razmatrano razdoblje.
The second amount is equal to the difference between the costs which would be incurred applying either the most favourable existing rate or the rate which the undertaking would have applied if operating on a commercial basis and the costs actually incurred under the obligatory rate.
Drugi iznos jednak je razlici između troškova koji bi nastali primjenom najpovoljnije postojeće stope ili stope koju bi poduzetnik primijenio da posluje na tržišnoj osnovi i troškova koji su stvarno nastali u skladu s obveznom stopom.
In the absence of the data required to determine those amounts, the second expert calculated the amount of compensation due as the difference between the two amounts as interpreted below.
Budući da nije bilo podataka potrebnih za utvrđivanje tih iznosa, drugi stručnjak izračunao je iznos naknade kao razliku između prethodna dva iznosa na sljedeći način:
In the absence of the anticipated and the actual number of units of measure of transport, the first amount is equal to the amount necessary to cover the real costs (or the ‘standard costs’ if lower), minus the revenues obtained from the traffic carried.
Ako ne postoji predviđeni i stvarni broj jedinica mjere prijevoza, prvi iznos jednak je iznosu potrebnom za pokrivanje stvarnih troškova (ili „standardnih troškova”, ako su niži) umanjen za prihod ostvaren izvršenim prijevozom.
As regards the second amount, the expert considered that it should be equal to the real costs (or the ‘standard costs’ if lower) minus the difference between the real costs (or the ‘standard costs’ if lower) and the amount of compensation already received.
U odnosu na drugi iznos, stručnjak je smatrao da bi trebao biti jednak stvarnim troškovima (ili „standardnim troškovima”, ako su niži) umanjenim za razliku između stvarnih troškova (ili „standardnih troškova” ako su niži) i iznosa već primljene naknade.
According to the second expert, it follows from those calculations that during the period under review Buonotourist could only claim to have been undercompensated in 1998, 1999, and 2000 as a result of alleged tariff obligations being imposed upon it.
Prema drugom stručnjaku, na temelju tih izračuna može se zaključiti da je u predmetnom razdoblju trgovačko društvo Buonotourist moglo samo tvrditi da je 1998., 1999. i 2000. dobilo prenisku naknadu zbog navodne tarifne obveze koja mu je određena.
The amount of undercompensation for those three years was calculated by the second expert to amount to EUR 838 593,21, to which legal interest of EUR 272 979,13 was added, resulting in additional compensation of EUR 1 111 572. It was this amount which the Consiglio di Stato ordered the Region to pay to Buonotourist, which it actually paid on 21 December 2012.
Drugi stručnjak izračunao je da je preniski iznos naknade za te tri godine iznosio 838 593,21 EUR, kojem su dodane zakonske kamate u iznosu od 272 979,13 EUR i čiji je rezultat bila dodatna naknada u iznosu od 1 111 572 EUR. Consiglio di Stato naredio je Regiji da trgovačkom društvu Buonotourist plati taj iznos koji je i plaćen 21. prosinca 2012.
First, the Commission questioned whether the four conditions laid down by the Court of Justice of the European Union (‘the CJEU’) in its Altmark case-law had been fulfilled.
Komisija je prvo postavila pitanje jesu li ispunjena četiri uvjeta koja je Sud Europske unije („SEU”) utvrdio u svojoj sudskoj praksi u predmetu Altmark.
Second, the Commission had doubts regarding the exemption from the notification obligation under Regulation (EEC) No 1191/69.
Drugo, Komisija je izrazila sumnje u vezi s izuzećem od obveze prijave u skladu s Uredbom (EEZ) br. 1191/69.
The question of whether Article 17(2) of Regulation (EEC) No 1191/69 indeed exempted the Italian authorities from prior notification in the present case thus depends, first, on whether a PSO was in fact unilaterally imposed on Buonotourist by the Region and, second, on whether the compensation paid pursuant to that obligation complies with the requirements of Regulation (EEC) No 1191/69.
Pitanje jesu li člankom 17. stavkom 2. Uredbe (EEZ) br. 1191/69 talijanska nadležna tijela zaista oslobođena obveze prethodne prijave u ovom slučaju ovisi u prvom redu o tome je li Regija zaista trgovačkom društvu Buonotourist jednostrano odredila obvezu obavljanja javne usluge i, drugo, o tome je li naknada plaćena na temelju te obveze u skladu sa zahtjevima iz Uredbe (EEZ) br. 1191/69.
The Commission could not conclude whether the compensation awarded to Buonotourist fulfilled those conditions.
Komisija nije mogla zaključiti ispunjuje li naknada dodijeljena društvu Buonotourist te uvjete.
If it was confirmed that at least one of the conditions for exemption from notification pursuant to Regulation (EEC) No 1191/69 was not met and an assessment under Regulation (EC) No 1370/2007 had to be conducted, the Commission had doubts whether the conditions of that Regulation were complied with in the present case.
Ako je potvrđeno da nije ispunjen barem jedan od uvjeta za izuzeće od obveze prijave u skladu s Uredbom (EEZ) br. 1191/69 i ako je trebalo provesti ocjenu u skladu s Uredbom (EZ) br. 1370/2007, Komisija je dvojila da su u postojećem slučaju ispunjeni uvjeti iz te Uredbe.
First, the Region submitted documentation meant to show that Buonotourist performed ‘authorised services’ at its own risk, in addition to the services under concession in the period concerned.
Regija je prvo dostavila dokumentaciju kojom je željela pokazati da je trgovačko društvo Buonotourist obavljalo „odobrene usluge” na vlastiti rizik pored usluga obuhvaćenih koncesijom u predmetnom razdoblju.
For example, Buonotourist appears to have provided international and interregional bus transport services in the period under review.
Primjerice, čini se da je trgovačko društvo Buonotourist u predmetnom razdoblju pružalo međunarodne i međuregionalne usluge autobusnog prijevoza.
In addition, the Region explained that Buonotourist only had accounting separation between rental services and bus transport services, without further distinguishing the ‘authorised services’ that the company performed at its own risk.
Osim toga, Regija je objasnila da trgovačko društvo Buonotourist ima odvojeno računovodstvo samo između usluga iznajmljivanja i autobusnog prijevoza te da nisu izdvojene „odobrene usluge” koje trgovačko društvo pruža na vlastiti rizik.
Second, the Region reiterated that no unilateral imposition of PSOs took place during the period under review.
Drugo, Regija je ponovila da u predmetnom razdoblju nije bilo jednostavnog određivanja PSO-ova.
The Region noted that the company, under the rules then in force, requested yearly renewal of the concession services and that none of the concession acts entailed the unilateral imposition of PSOs.
Regija je napomenula da je trgovačko društvo, u skladu s pravilima koja su tada bila na snazi, zatražilo godišnju obnovu koncesijskih usluga i da ni u jednom aktu o koncesiji nije predviđeno jednostrano određivanje obveza obavljanja javne usluge.
Moreover, following the judgment of the Consiglio di Stato in 2009, the Region repeatedly asked Buonotourist to provide the acts or contracts imposing PSOs on it in order to comply with the judgment.
Osim toga, na temelju presude Consiglio di Stato u 2009., Regija je u nekoliko navrata tražila od trgovačkog društva Buonotourist da dostavi akte ili ugovore kojima mu se određuju obveze obavljanja javne usluge radi postupanja u skladu s presudom.
According to the Region, the company never replied to these requests.
Regija tvrdi da trgovačko društvo nikada nije odgovorilo na te zahtjeve.
Regarding the cap on tariffs, the Region noted that the tariffs indicated by the concession contracts derived from general measures of price policy applied by all companies operating in the same sector.
U pogledu gornje granice za cijene, Regija napominje da su cijene navedene u ugovorima o koncesiji izvedene iz općih mjera o cjenovnoj politici koje primjenjuju sva trgovačka društva koja posluju u istom sektoru.
COMMENTS BY INTERESTED PARTIES
PRIMJEDBE ZAINTERESIRANIH STRANKA
The only third party to submit observations in response to the opening decision was Buonotourist, the beneficiary of the measure.
Trgovačko društvo Buonotourist, koje je korisnik mjere, bilo je jedina treća stranka koja je dostavila primjedbe kao odgovor na odluku o pokretanju postupka.
In its submissions, Buonotourist disagreed with the preliminary positions taken by the Commission in the opening decision.
Trgovačko društvo Buonotourist u svojim se podnescima nije složilo s preliminarnim stajalištima koje je Komisija izrazila u svojoj odluci o pokretanju postupka.
To substantiate its claim that obligations were imposed on it, Buonotourist argued that the PSOs were not set out in the document awarding the concession, which did not exist, but derived solely from internal acts of the Region which predetermined the organisation of the undertaking and the compensation through the ‘standard cost’ mechanism.
Kako bi potkrijepilo svoju tvrdnju da su mu određene obveze, trgovačko društvo Buonotourist tvrdilo je da mu obveze obavljanja javne usluge nisu određene u dokumentu o dodjeli koncesije, koji ne postoji, već su isključivo proizlazile iz unutarnjih akata Regije u kojima je unaprijed utvrđeno ustrojstvo poduzetnika i naknada putem mehanizma „standardnih troškova”.
Buonotourist explained that Italy had regulated the PSOs by means of Law No 151/81, Regional Law No 16/83, Article 4 of Law No 59/97 and Legislative Decree No 422/97.
Trgovačko društvo Buonotourist objasnilo je da je Italija uredila obveze obavljanja javne usluge Zakonom br. 151/81, Regionalnim zakonom br. 16/83, člankom 4. Zakona br. 59/97 i Zakonodavnom odlukom br. 422/97.
the ‘bridging service contract’ signed by Buonotourist and the Region for the year 2003 in compliance with Article 46 of Regional Law No 3/02, recalling and replacing the existing concessions,
„ugovor o usluzi premošćivanja” koji je trgovačko društvo Buonotourist potpisalo s Regijom za 2003. godinu u skladu s člankom 46. Regionalnog zakona br. 3/02 u kojem se podsjeća na postojeće koncesije i u kojem se one zamjenjuju,
decision of the Regional Government (delibera della Giunta Regionale) No 8726 of 30 December 1999, authorising Buonotourist to modify some routes following requests from both the company and other petitioners,
odluka regionalne vlade (delibera della Giunta Regionale) br. 8726 od 30. prosinca 1999. kojom se ovlašćuje Buonotourist da izmijeni neke linije na temelju zahtjeva trgovačkog društva i drugih potpisnika,
decision of the Regional Government No 323 of 4 May 2000, which extended the duration of the suspension of the increase in costs for season tickets for bus transport services in the Region,
odluka regionalne vlade br. 323 od 4. svibnja 2000. kojom je produljeno trajanje obustave povećanja troškova sezonskih karata za usluge autobusnog prijevoza u Regiji,
note 4770/2000 communicating the distinction between how to calculate the tariff for ordinary season tickets and season tickets for ‘work lines’ (linee operaie),
obavijest 4770/2000 kojom se priopćuje razlika između načina izračuna cijena redovnih sezonskih karata i sezonskih karata za „radničke linije”,
decree of the Region’s Assessore di Trasporti No 1609/2001 concerning the change from lira to euros, reminding the service providers that any irregular increase in tariffs was forbidden and that prohibition constituted a ‘concession/contractual obligation’.
odluka regionalnog tijela Assessore di Trasporti br. 1609/2001 o pretvaranju lire u euro kojom su se podsjećali davatelji usluga da je zabranjeno redovito povećanje cijena i da zabrana predstavlja „koncesiju/ugovornu obvezu”.
Moreover, Buonotourist argued that since the Region repeatedly reduced the amount of the standard cost and applied that cost unevenly across the different routes and concessions, some operators decided to close certain bus routes consistently operated at a loss.
Osim toga, trgovačko društvo Buonotourist tvrdilo je da su, budući da je Regija u više navrata smanjivala iznos standardnih troškova i taj trošak neravnomjerno primjenjivala na različite linije i koncesije, neki operateri odlučili ukinuti određene autobusne linije koje su poslovale s gubitkom.
The Region allegedly replied that the operators were duty bound to operate the routes under the PSOs and that legal action would be taken against them for interrupting a public service if indeed they did stop providing their activity.
Regija je navodno odgovorila da su operateri bili dužni obavljati usluge na linijama obuhvaćenima obvezom obavljanja javne usluge i da će protiv njih biti pokrenut sudski postupak zbog prekida obavljanja javne usluge ako zaista prestanu obavljati tu djelatnost.
According to Buonotourist, this showed that PSOs were imposed upon it.
Prema trgovačkom društvu Buonotourist, na temelju toga može se zaključiti da su mu bile određene obveze obavljanja javne usluge.
However, Buonotourist did not provide evidence to support this claim.
Međutim, trgovačko društvo Buonotourist nije dostavilo dokaze kojima bi potvrdilo tu tvrdnju.
Buonotourist also claimed that it mainly operated as a local public transport service provider (80 % of its activity).
Trgovačko društvo Buonotourist također je tvrdilo da uglavnom posluje kao pružatelj usluge lokalnog javnog prijevoza (80 % njegove djelatnosti).
For the remaining diversified economic activity, it maintained separate accounts.
Za ostatak diversificirane gospodarske djelatnosti vodilo je odvojeno računovodstvo.
After having recalled the final national ruling by the Consiglio di Stato, Buonotourist challenged the following arguments put forward by the Region:
Podsjetivši na konačnu nacionalnu presudu suda Consiglio di Stato, trgovačko društvo Buonotourist osporilo je sljedeće argumente koje je izjavila Regija:
the calculation was not supported by separate management accounts by cost centres such as to distinguish the activities subject to PSOs,
izračun nije potvrđen zasebnim izvješćima troškovnih centara o upravljanju u cilju razlikovanja djelatnosti podložnih obvezama obavljanja javne usluge,
given the absence of accounting data allowing the identification of the specific elements to be calculated pursuant to Articles 10 and 11 of Regulation (EEC) No 1191/69, the calculation had been performed inductively, with a method the Region termed as ‘abstruse and aberrant’.
u nedostatku računovodstvenih podataka na temelju kojih bi se mogli utvrditi posebni elementi koje treba izračunati u skladu s člancima 10. i 11. Uredbe (EEZ) br. 1191/1969, izračun je izvršen induktivno primjenom metode koju je Regija opisala kao „nejasnu i neuobičajenu”.
Buonotourist explained that the applicable rules simply required the accounting data relating to the public transport service operated under a PSO to be supplied separately from those of any other business activities, but did not require any further accounting breakdown showing separately the costs and revenue for each route covered.
Trgovačko društvo Buonotourist objasnilo je da se u skladu s primjenjivim pravilima računovodstveni podaci koji se odnose na uslugu javnog prijevoza koja se obavlja u okviru obveze obavljanja javne usluge moraju dostavljati odvojeno od podataka koji se odnose na bilo koju drugu poslovnu djelatnost, ali da nije potrebna daljnja računovodstvena podjela troškova i prihoda svake obuhvaćene linije.
Buonotourist claimed to keep separate accounts for the accounting data concerning public service activities and those concerning the business activities, and it added that the reliability of such accounting data was never questioned by the Region, which on the contrary used them correctly as the basis for calculating and paying out the annual contributions.
Trgovačko društvo Buonotourist tvrdilo je da vodi zasebne poslovne knjige za računovodstvene podatke koji se odnose na djelatnosti javne usluge i za one koje se odnose na poslovne djelatnosti i dodalo je da Regija nikada nije dovela u pitanje pouzdanost takvih računovodstvenih podataka i ispravno ih je upotrijebila kao osnovu za izračun i plaćanje godišnjih doprinosa.
Buonotourist further disputed that the accounting documents supplied were insufficient to support the compensation claim merely because they consisted of annual financial statements and ‘E forms’ and were not accompanied by full copies of the underlying accounting and administrative entries (accounting register, ledgers, invoices issued and received, ticket receipts, etc.).
Trgovačko društvo Buonotourist dalje je osporavalo činjenicu da dostavljena računovodstvena dokumentacija nije dovoljna za podupiranje zahtjeva za naknadu jer se sastoji od godišnjih financijskih izvješća i „e-obrazaca” i nije popraćena potpunim preslikama povezane računovodstvene i administrativne dokumentacije (računovodstveni upisnik, poslovne knjige, ulazni i izlazni računi, računi za karte itd.).
According to Buonotourist, this argument could be easily countered by noting that the Region had accepted the same data during the period under review, considering them reliable at the time.
Prema trgovačkom društvu Buonotourist, taj bi se argument mogao jednostavno pobiti navodeći da je Regija prihvatila iste podatke u predmetnom razdoblju i tada ih je smatrala pouzdanima.
Furthermore, the requirement to keep full accounting and administrative documentation for the period under review has now expired and it is, therefore, objectively difficult to demand copies at present.
Nadalje, zahtjev za čuvanje potpune računovodstvene i administrativne dokumentacije za predmetno razdoblje sada je istekao i stoga je objektivno teško sada tražiti preslike.
It is therefore appropriate to reconstruct the amount of compensation due via an inductive approach, as prescribed by the Consiglio di Stato.
Stoga je primjereno induktivnim pristupom rekonstruirati iznos dugovanja za naknadu, kako je propisao Consiglio di Stato.
Finally, the financial statements had been duly certified and their correctness and truthfulness had never been called into question.
Naposljetku, financijska su izvješća ovjerena i njihova točnost i istinitost nikada nije dovedena u pitanje.
In conclusion, the accounts submitted by Buonotourist are clearly sufficient for calculating the compensation in full compliance with the requirements of Regulation (EEC) No 1191/69.
Zaključno, izvješća koja je dostavilo trgovačko društvo Buonotourist jamačno su dovoljna za izračun naknade u skladu sa zahtjevima iz Uredbe (EEZ) br. 1191/1969.
Concerning the correctness of the calculation method and its consistency with Union law, Buonotourist considered that the company had to be compensated for the disadvantage incurred in terms of the difference between lower revenue and greater costs as a consequence of its PSOs.
U pogledu točnosti načina izračuna i njegove usklađenosti s pravom Unije, trgovačko društvo Buonotourist smatralo je da trgovačko društvo mora dobiti naknadu za nepovoljni položaj nastao u smislu razlike između nižih prihoda i većih troškova uslijed obveze obavljanja javne usluge.