natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The results obtained with the reference substances e.g. sodium benzoate, sodium acetate or aniline, should be comparable to results obtained in the ring test (3) (refer to section on “Reference substances”, paragraph 7).
Rezultati dobiveni na temelju referentnih tvari, npr. natrijeva benzoata, natrijeva acetata ili anilina, trebali bi biti usporedivi s rezultatima dobivenima međulaboratorijskim ispitivanjem (3) (vidi odjeljak ‚Referentne tvari’ stavak 7.).
If results obtained with reference substances are atypical, the test should be repeated using another seawater sample.
Ako su rezultati dobiveni na temelju referentnih tvari atipični, ispitivanje je potrebno ponoviti uz upotrebu drugog uzorka morske vode.
Although results of inhibition tests may not always be straightforward to interpret because of the contribution of DOC by the test substance, a significant reduction of the total DOC removal rate, compared with that of the control, is a positive sign of toxic effects.
Iako se rezultati testova inhibicije možda ne mogu uvijek izravno tumačiti zbog doprinosa ispitivane tvari DOC-u, znatno smanjenje brzine uklanjanja ukupnog DOC-a u odnosu na brzinu iz kontrole pozitivan je znak toksičnih učinaka.
Owing to the relatively high test concentrations used as compared with most natural systems (and consequently an unfavourable ratio between the concentrations of test substances and other carbon sources), the method is to be regarded as a preliminary test which can be used to indicate whether or not a substance is easily biodegradable.
Zbog relativno visokih upotrijebljenih ispitnih koncentracija u odnosu na većinu prirodnih sustava (i stoga nepovoljan omjer koncentracija ispitivanih tvari i drugih izvora ugljika) metoda se smatra preliminarnim ispitivanjem koje se može primijeniti kako bi se pokazalo je li tvar lako biorazgradiva ili nije.
Accordingly a low result does not necessarily mean that the test substance is not biodegradable in marine environments, but indicates that more work will be necessary in order for this to be established.
Shodno tome, nizak rezultat ne znači nužno da ispitivana tvar nije biorazgradiva u morskim okolišima, već pokazuje da će za utvrđivanje navedenoga biti potrebno obaviti dodatan posao.
This method is a seawater variant of the Closed Bottle Test (5) and was finalised as a result of a ring test organised for the European Commission (EC) by the Danish Water Quality Institute (3).
Ova je metoda varijanta testa sa zatvorenim bocama (5) i dovršena je kao rezultat međulaboratorijskog ispitivanja koje je za Europsku komisiju (EK) organizirao Danski institut za kakvoću vode (3).
In common with the accompanying marine Shake Flask Method, results of this test are not to be taken as indications of ready biodegradability, but are to be used specifically for obtaining information about the biodegradability of substances in marine environments.
Kao i kod prateće metode protresanja u tikvici za morski okoliš, rezultate ispitivanja ne treba smatrati pokazateljima lake biorazgradivosti, već ih je potrebno primjenjivati isključivo za dobivanje informacija o biorazgradivosti tvari u morskim okolišima.
A pre-determined amount of the test substance is dissolved in the test medium in a concentration of usually 2-10 mg of test substance per litre (one or more concentrations may be used).
Unaprijed određena količina ispitivane tvari otapa se u ispitnom mediju pri uobičajenoj koncentraciji od 2 – 10 mg ispitivane tvari po litri (može se upotrijebiti jedna koncentracija ili više njih).
The solution is kept in a filled closed bottle in the dark in a constant temperature bath or enclosure controlled to ± 1 °C within a range of 15-20 °C.
Otopina se drži u napunjenoj i zatvorenoj boci u mraku u kupelji ili kućištu s konstantnom temperaturom koja se održava unutar ± 1 °C u rasponu od 15- do 20 °C.
In those cases where the objective of the study is to simulate environmental situations, tests may be carried out beyond this normal temperature range providing suitable adjustments are made for temperature control.
U slučajevima u kojima je cilj studije simulacija situacija u okolišu, ispitivanja se mogu provesti izvan uobičajenog temperaturnog područja pod uvjetom da su za održavanje temperature predviđene prikladne prilagodbe.
The degradation is followed by oxygen analyses over a 28-day period.
Nakon razgradnje slijedi analiza kisika u razdoblju od 28 dana.
The ring test showed that if the test was extended beyond 28 days no useful information could be gathered, in most cases, due to severe interferences.
Međulaboratorijskim se ispitivanjem pokazalo da ako je ispitivanje trajalo dulje od 28 dana, nisu bile prikupljene nikakve korisne informacije, u većini slučajeva zbog jakih interferencija.
The blank biological oxygen demand (BOD) values were excessively high probably due to wall growth, caused by lack of agitation, and to nitrification.
Vrijednosti biološke potrošnje kisika (BPK) u slijepim probama bile su pretjerano visoke vjerojatno zbog rasta na stijenkama prouzročenog izostankom miješanja i zbog nitrifikacije.
Thus, the recommended duration is 28 days, but if the blank BOD value remains within the 30 per cent limit (paragraphs 15 and 40) the test could be prolonged.
Stoga se preporučuje trajanje od 28 dana, ali ako vrijednost BPK-a u slijepim probama ostane unutar granice od 30 posto (stavci 15. i 40.), ispitivanje se može produljiti.
The empirical formula is required so that the theoretical oxygen demand (ThOD) may be calculated (see Appendix 3);
Za izračun teoretske potrošnje kisika (TPK) potrebna je empirijska formula (vidi Dodatak 3.);
otherwise the chemical oxygen demand (COD) of the substance must be determined to serve as the reference value.
u protivnom se kao referentna vrijednost mora odrediti kemijska potrošnja kisika (KPK) tvari.
The use of COD is less satisfactory since some substances are not fully oxidised in the COD test.
Primjena je KPK-a manje zadovoljavajuća jer se neke tvari ne oksidiraju potpuno u ispitivanju KPK-a.
The solubility of the substance should be at least 2 mg/l, though in principle less soluble substances could be tested (e.g. using ultra sonication) as could volatile substances.
Topljivost tvari trebala bi biti najmanje 2 mg/l, iako se u načelu mogu ispitivati i slabije topljive tvari (npr. primjenom ultrazvučne obrade) kao i hlapljive tvari.
Information on the toxicity of the substance to bacteria e.g. as measured in short-term respiration tests (4) may be very useful when selecting appropriate test concentrations and may be essential for the correct interpretation of low biodegradation values.
Informacije o toksičnosti ispitivane tvari za bakterije, npr. dobivene mjerenjima u kratkoročnim testovima disanja (4), mogu biti vrlo korisne za odabir odgovarajućih ispitnih koncentracija te mogu biti ključne za ispravno tumačenje niskih vrijednosti biorazgradnje.
However, such information is not always sufficient for interpreting results obtained in the biodegradation test and the procedure described in paragraph 27 is more suitable.
Međutim, takve informacije nisu uvijek dovoljne za tumačenje rezultata dobivenih ispitivanjem biorazgradnje te je postupak opisan u stavku 27. prikladniji.
Aniline, sodium acetate or sodium benzoate (for example) may be used for this purpose.
U tu se svrhu mogu upotrebljavati (na primjer) anilin, natrijev acetat ili natrijev benzoat.
A degradation of these substances of at least 60 per cent (of their ThOD) must occur within a reasonably short time span, otherwise it is recommended that the test be repeated using another seawater sample.
Do razgradnje navedenih tvari od najmanje 60 posto (njihova TPK-a) mora doći u razumno kratkom roku, a u protivnom se preporučuje ponavljanje ispitivanja s drugim uzorkom morske vode.
In the EC ring-test where seawater samples were taken at different locations and at different times of the year, the lag phase (tL) and the time to achieve 50 per cent degradation (t50), not including the lag phase, were 0 to 2 days and 1 to 4 days respectively for sodium benzoate.
U međulaboratorijskom su ispitivanju za EK, u kojem su se uzorci morske vode uzimali na različitim lokacijama i u različito doba godine, eksponencijalna faza razvoja (tL) i vrijeme potrebno za postizanje 50 %-tne razgradnje (t50), isključujući eksponencijalnu fazu razvoja, iznosili od nula do dva dana odnosno od jednog do četiri dana za natrijev benzoat.
For aniline the tL and t50 values were 0 to 7 and 2 to 12 days respectively.
Za anilin vrijednosti tL i t50 iznosile su od nula do sedam odnosno od dva do 12 dana.
The reproducibility of the methods was established in the EC ring test (3).
Mjerna obnovljivost metoda utvrđena je međulaboratorijskim ispitivanjem za EK (3).
Normal laboratory equipment and:
Uobičajena laboratorijska oprema i:
250-300 ml BOD bottles with glass stoppers or narrow neck 250 ml bottle with glass stoppers may be used;
mogu se upotrijebiti staklene boce BPK sa staklenim čepovima od 250 – 300 ml ili boce uskog vrata od 250 ml sa staklenim čepovima;
Several 2-, 3- and 4- litre bottles with litre marks for the preparation of the experiment and for the filling of the BOD bottles;
nekoliko boca od dvije, tri ili četiri litre s označenim litrama za pripremu pokusa i za punjenje boca BPK;
Waterbath or constant temperature room for keeping the bottles at constant temperature (± 1 °C) with the exclusion of light.
vodena kupelj ili prostorija s konstantnom temperaturom (± 1 °C) bez svjetla;
Equipment for analysis of dissolved oxygen;
oprema za analizu otopljenog kisika;
Membrane filters, 0,2-0,45 μm (optional);
membranski filtri, 0,2–0,45 μm;
Equipment for specific analysis (optional).
oprema za specifičnu analizu (po izboru).
Collect a seawater sample in a thoroughly cleansed container and transport to the laboratory, preferably within one or two days of collection.
Uzorak morske vode uzima se temeljito očišćenim spremnikom i prenosi u laboratorij, po mogućnosti u roku od jednog ili dva dana od skupljanja.
During transport do not allow the temperature of the sample to exceed significantly the temperature to be used in the test.
Tijekom prijenosa temperatura uzorka ne smije znatno prijeći temperaturu koja će se primjenjivati tijekom ispitivanja.
Identify the sampling location precisely and describe it in terms of its pollutional and nutritional status.
Lokacija uzorkovanja precizno se određuje i opisuje s obzirom na status u pogledu onečišćenja i nutrijenata.
Especially for coastal or polluted waters, include in this characterisation a heterotrophic microbial colony count and the determination of concentrations of dissolved nitrate, ammonium and phosphate.
Posebno se za obalne ili onečišćene vode u navedeni opis uključuje i broj heterotrofnih kolonija mikroba i određivanje koncentracija otopljenog nitrata, amonijaka i fosfata.
appearance of sample — turbid etc.;
izgled uzorka, zamućenost itd.,
dissolved organic carbon (DOC);
otopljeni organski ugljik (DOC),
If the DOC content of the sample is found to be high or if it is thought that the blank BOD after 28 days would be more than 30 per cent of that of the reference substances, it is recommended that the seawater be aged for about a week prior to use.
Ako se utvrdi da je sadržaj DOC-a u uzorku visok ili ako se smatra da bi BPK u slijepim probama nakon 28 dana bio viši od 30 posto od postotka referentne tvari, preporučuje se starenje morske vode u trajanju od približno tjedan dana prije upotrebe.
Age the sample by storing it under aerobic conditions at the test temperature and in the dark or in diffuse light.
Starenje uzorka provodi se u aerobnim uvjetima na sobnoj temperaturi u mraku ili pod difuznom rasvjetom.
In the ring-test (3), no difference was revealed between the degradation potential of aged and freshly collected seawater samples.
Međulaboratorijskim ispitivanjem (3) nije utvrđena nikakva razlika između potencijala razgradnje uzoraka starije i svježe skupljene morske vode.
Prior to use, pretreat the seawater to remove coarse particles e.g. by filtration through a nylon filter or a coarse paper filter (not membrane or GF-C filters), or by sedimentation and decanting.
Prije upotrebe morska se voda prethodno obrađuje kako bi se uklonile grube čestice, npr. filtracijom kroz najlonski filtar ili grubi papirni filtar (ne kroz membranski filtar ili GF-C filtar) ili taloženjem i pretakanjem.
Report the procedure used.
Primijenjeni se postupak bilježi.
Pretreat after ageing, if used.
Prethodna se obrada provodi nakon starenja ako je provedeno.
Prepare the following stock solutions using analytical grade reagents:
Pripremaju se sljedeće radne otopine s analitički čistim reagensima:
Add per litre of pre-treated seawater 1 ml of each of the above stock solutions.
Po litri prethodno obrađene morske vode dodaje se 1 ml svake od prethodno navedenih radnih otopina.
The saturated concentration of dissolved oxygen as a function of salinity and temperature may be read from the nomogram enclosed with this test method (Appendix 4).
Zasićena koncentracija otopljenog kisika kao funkcija saliniteta i temperature može se očitati iz nomograma priloženog ovoj ispitnoj metodi (Dodatak 4.).
Determine (optionally) the number of colony-forming heterotrophs in the seawater test medium (and preferably also in the original seawater sample), e.g. by plate count using a marine agar.
Određuje se (po izboru) broj heterotrofa koji tvore kolonije u ispitnom mediju morske vode (po mogućnosti i u izvornom uzorku morske vode), npr. određivanjem broja na pojedinačnim pločicama primjenom morskog agara.
Preparation of test bottles
Priprema ispitnih boca
Perform all necessary manipulations including ageing and pre-treatment of the seawater at the chosen test temperature between 15 to 20 °C, ensuring cleanliness, but not sterility of all glassware.
Provode se sve potrebne manipulacije uključujući starenje i prethodnu obradu morske vode na odabranoj ispitnoj temperaturi između 15 i 20 °C kako bi se osigurala čistoća, ali ne i sterilnost cjelokupne staklene opreme.
Prepare groups of BOD bottles for the determination of the BOD of the test and reference substances in simultaneous experimental series.
Pripremaju se skupine boca BPK za određivanje BPK-a ispitivane i referentne tvari u simultanim pokusnim nizovima.
Perform all analyses on duplicate bottles (blanks, reference and test substances), i.e. prepare two bottles for each determination.
Sve se analize provode u dvjema paralelnim bocama (slijepe probe, referentna i ispitivana tvar), odnosno pripremom dviju boca za svako određivanje.
Perform analyses at least on days 0, 5, 15 and 28 (four determinations).
Analize se provode najmanje 0., 5., 15. i 28. dana (četiri određivanja).
For oxygen analyses, four determinations require a total of 3 × 2 × 4 = 24 bottles (blank, reference and test substance), and thus about 8 litres of test medium (for one concentration of test substance).
Pri analizi kisika za četiri je određivanja potrebno ukupno 3 × 2 × 4 = 24 boce (slijepe probe, referentna i ispitivana tvar) i oko osam litara ispitnog medija (za jednu koncentraciju ispitivane tvari).
Prepare separate solutions of test and reference substances in large bottles of sufficient volume (paragraph 11) by first adding test and reference substances either directly or by using a concentrated stock solution to the partly filled large bottles.
U velikim bocama dostatnog volumena zasebno se pripremaju otopine ispitivane i referentne tvari (stavak 11.) tako da se prvo doda ispitivana i referentna tvar izravno ili upotrebom koncentrirane radne otopine u djelomično napunjene velike boce.
Add further test medium to give the final desired concentrations.
Dodaje se još ispitnog medija kako bi se dobila konačna željena koncentracija.
If stock solutions of test and/or reference substances are used, ensure that the salinity of the seawater medium is not significantly altered.
Ako se upotrebljavaju radne otopine ispitivane i/ili referentne tvari, treba osigurati da ne dođe do znatne promjene saliniteta morske vode.
Select concentrations of test and reference substances by taking into account:
Koncentracije ispitivane i referentne tvari odabiru se uzimajući u obzir:
the solubility of dissolved oxygen in seawater at the prevailing test temperature and salinity (see the enclosed nomogram — Appendix 4);
topljivost otopljenog kisika u morskoj vodi pri prevladavajućoj ispitnoj temperaturi i salinitetu (vidi priloženi nomogram u Dodatku 4.);
the expected biodegradability of the test substance.
očekivanu biorazgradivost ispitivane tvari.
At 15 °C and 20 °C and 32 parts per thousand salinity (ocean water), the solubility of dissolved oxygen is about 8,1 and 7,4 mg/l respectively.
Na 15 °C i 20 °C te pri salinitetu od 32 promila (oceanska voda) topljivost je otopljenog kisika oko 8,1 odnosno 7,4 mg/l.
The oxygen consumption of the seawater itself (blank respiration) may be 2 mg O2/l or more, if the seawater is not aged.
Potrošnja kisika morske vode (disanje u slijepim probama) može biti 2 mg O2/l ili više ako morska voda nije bila podvrgnuta starenju.
Therefore in order to ensure a significant oxygen concentration remaining after oxidation of the test substance, use a starting concentration of test substance of about 2-3 mg/l (depending on the ThOD) for the substances that are expected to become completely degraded under the conditions of the test (such as reference substances).
Stoga, kako bi se osiguralo da nakon oksidacije ispitivane tvari ostane znatna koncentracija kisika, primjenjuje se početna koncentracija ispitivane tvari od oko 2–3 mg/l (ovisno o TPK-u) za tvari za koje se očekuje da će se potpuno razgraditi u uvjetima ispitivanja (kao što su referentne tvari).
Test less degradable substances at higher concentrations, up to about 10 mg/l, provided that toxic effects do not occur.
Slabije razgradive tvari ispituju se pri višim koncentracijama, do oko 10 mg/l, pod uvjetom da nema toksičnih učinaka.
It can be advantageous to run parallel tests with a low (about 2 mg/l) and a high (about 10 mg/l) concentration of test substance.
Provedba paralelnih ispitivanja s niskom (oko 2 mg/l) i visokom (oko 10 mg/l) koncentracijom ispitivane tvari može biti korisna.
An oxygen blank must be determined in parallel in bottles containing neither test or reference substance.
Kisik u slijepoj probi mora se odrediti paralelno u bocama koje ne sadržavaju ispitivanu ili referentnu tvar.
If inhibitory effects are to be determined, prepare the following series of solutions in separate large bottles (paragraph 13):
Ako se određuju inhibitorni učinci, priprema se sljedeći niz otopina u zasebnim velikim bocama (stavak 13.):
2 mg per litre of an easily-degradable substance, e.g. any of the reference substances mentioned;
2 mg po litri lako razgradive tvari, npr. bilo koje od navedenih referentnih tvari;
x mg per litre of test substance (x is usually 2);
x mg po litri ispitivane tvari (x je obično 2);
2 mg per litre of the easily-degradable substance plus x mg per litre of test substance.
2 mg po litri lako razgradive tvari plus x mg po litri ispitivane tvari.
If the option of using specific analyses is used, a physical-chemical experiment may be performed in order to check whether the test substance is removed by abiotic mechanisms, such as hydrolysis or adsorption.
Ako se upotrebljava opcija primjene specifične analize, može se provesti fizikalno-kemijski pokus kako bi se provjerilo je li ispitivana tvar uklonjena abiotičkim mehanizmima poput hidrolize ili adsorpcije.
A physical-chemical control test may be performed by adding mercury (II) chloride (HgCl2) [11] (50-100 mg/l) to duplicate flasks with test substance in order to stop microbial activity.
Fizikalno-kemijsko kontrolno ispitivanje može se provesti dodavanjem živina (II) klorida (HgCl2) [11] (50–100 mg/l) dvjema paralelnim tikvicama s ispitivanom tvari kako bi se prekinulo djelovanje mikroba.
A significant decrease in specific substance concentration in the course of the test indicates abiotic removal mechanisms.
Znatnim smanjenjem koncentracije specifične tvari tijekom ispitivanja ukazuje se na abiotičke mehanizme uklanjanja.
Number of BOD bottles in a typical run
Broj boca BPK u tipičnom ispitivanju
In a typical run the following bottles are used:
U tipičnom ispitivanju upotrebljavaju se sljedeće boce:
at least 8 containing test substance;
najmanje osam boca koje sadržavaju ispitivanu tvar,
at least 8 containing nutrient-fortified seawater only;
najmanje osam boca koje sadržavaju samo morsku vodu ojačanu nutrijentima,
at least 8 containing reference substance, and when necessary
najmanje osam boca koje sadržavaju referentnu tvar i po potrebi
6 bottles containing test and reference substances (toxicity control).
šest boca koje sadržavaju ispitivanu i referentnu tvar (kontrola toksičnosti).
After preparation, immediately siphon each solution, from the lower quarter (not from the bottom) of the appropriate large bottle, to fill the respective group of BOD bottles.
Odmah nakon pripreme svaka se otopina ispušta iz donje četvrtine (ne s dna) odgovarajuće velike boce kako bi se napunila odgovarajuća skupina boca BPK.
Immediately analyse the zero controls (time zero) for dissolved oxygen (paragraph 33) or preserve them for later chemical analysis by precipitation with MnCl2 (manganese (II) chloride) and NaOH (sodium hydroxide).
Nulte se kontrole (u nultom vremenu) odmah analiziraju u pogledu otopljenog kisika (stavak 33.) ili se čuvaju za kasniju kemijsku analizu taloženjem s MnCl2 (manganovim (II) kloridom) i NaOH (natrijevim hidroksidom).
Incubate the remaining parallel BOD bottles at the test temperature (15-20 °C), keep in the dark, and remove from the incubation area at appropriate time intervals, (e.g. after 5, 15 and 28 days as a minimum) and analyse for dissolved oxygen (paragraph 33).
Preostale se paralelne boce BPK inkubiraju na ispitnoj temperaturi (15–20 °C), drže u mraku i uklanjaju iz prostora inkubacije u odgovarajućim vremenskim intervalima (npr. minimalno nakon 5., 15. i 28. dana) te analiziraju u pogledu otopljenog kisika (stavak 33.).
Membrane filter (0,2-0,45 μm) or centrifuge, for 15 minutes, samples for specific analyses (optional).
Uzorci za specifičnu analizu filtriraju se kroz membranski filtar (0,2–0,45 μm) ili centrifugiraju 15 minuta (po izboru).
Store for up to 48 hours at 2-4 °C, or for longer periods at – 18 °C, if not analysed immediately (if it is known that the test substance will remain unaffected, acidify to pH 2 before storing).
Ako se ne analiziraju odmah, pohranjuju se do 48 sati na 2–4 °C ili dulje na – 18 °C (ako je poznato da to neće imati učinka na ispitivanu tvar, ona se acidifira na pH-vrijednost 2 prije pohranjivanja).
Dissolved oxygen determination
Određivanje otopljenog kisika
Determine the concentration of dissolved oxygen using a chemical or electrochemical method which is recognised nationally or internationally.
Koncentracija otopljenog kisika određuje se kemijskom ili elektro-kemijskom metodom priznatom na nacionalnoj ili međunarodnoj razini.
Record analytical results on the attached data sheets (Appendix 5).
Analitički rezultati bilježe se u priložene obrasce za dostavu podataka (Dodatak 5.).
Calculate the BOD as the difference of the oxygen depletion between a blank and a solution of test substance under the conditions of the test.
BPK se izračunava kao razlika u potrošnji kisika između slijepe probe i otopine ispitivane tvari u uvjetima ispitivanja.
Divide the net oxygen depletion by the concentration (w/v) of the substance in order to express the BOD as mg BOD/mg test substance.
Neto potrošnja kisika dijeli se s koncentracijom (w/v) tvari kako bi se BPK izrazio kao mg BPK/mg ispitivane tvari.
The degradation is defined as the ratio of the biochemical oxygen demand to either, preferably, the theoretical oxygen demand (ThOD) or the chemical oxygen demand (COD) and expressed as a percentage (see paragraph 36).
Razgradnja je definirana kao omjer biokemijske potrošnje kisika i po mogućnosti teoretske potrošnje kisika (TPK) ili kemijske potrošnje kisika (KPK) i izražena kao postotak (vidi stavak 36.).