natgillin/translations-raw huggingface dataset:
16/04/2008, T181/05, Citi The General Court held that the use of the trade mark Citi in just one EU Member State (Spain) could not constitute due cause because, first, the extent of geographical protection of the national trade mark did not correspond to the territory covered by the trade mark applied for, and, second, the legal validity of that national registration was subject to dispute before the national courts.
16/04/2008, T181/05, Citi Opći sud utvrdio je da uporaba žiga „Citi” u samo jednoj državi članici EU-a (Španjolskoj) ne može biti opravdani razlog jer, kao prvo, opseg zemljopisne zaštite nacionalnog žiga nije odgovarao državnom području obuhvaćenom žigom za koji je podnesena prijava i, kao drugo, pravna valjanost te nacionalne registracije bila je predmet spora pred nacionalnim sudovima.
By the same token, the ownership of the domain ‘citi.es' was held to be irrelevant.
U skladu s istim načelom, vlasništvo nad domenom „citi.es” smatralo se nebitnim.
10/05/2007, T47/06, Nasdaq; confirmed 12/03/2009, C320/07 P, Nasdaq The Court held that the only argument put forward before the Board of Appeal in respect of due cause (namely, that the word Nasdaq had been chosen because it is an acronym for ‘Nuovi Articoli Sportivi Di Alta Qualità') was not convincing, noting that prepositions are not generally included in acronyms.
10/05/2007, T47/06, Nasdaq; confirmed 12/03/2009, C320/07 P, Nasdaq Sud je utvrdio da jedini argument koji je iznesen pred žalbenim vijećem, a povezan je s razlogom (odnosno da je riječ „Nasdaq” odabrana jer je to akronim za izraz „Nuovi Articoli Sportivi Di Alta Qualità”) nije uvjerljiv te je istaknuo da se prijedlozi inače ne uvrštavaju u akronime.
23/11/2010, R 240/20042, WATERFORD STELLENBOSCH (fig.) / WATERFORD Contrary to the applicant's arguments that there was due cause because the term WATERFORD was allegedly very common in names and trade marks, the Board held that the applicant had failed to give any evidence of market coexistence of WATERFORD marks or to submit any element from which it would be possible to infer that the relevant general public (in the UK) considers Waterford as a commonplace geographical name.
23/11/2010, R 240/20042, WATERFORD STELLENBOSCH (fig.) / WATERFORD Protivno argumentima podnositelja prijave prema kojima je postojao opravdani razlog jer je pojam „WATERFORD” navodno vrlo uobičajen u imenima i žigovima, Vijeće je utvrdilo da podnositelj prijave nije uspio pružiti nikakve dokaze o supostojanju žigova „WATERFORD” na tržištu niti je podnio ikakve elemente iz kojih bi se moglo zaključiti da relevantna šira javnost (u Ujedinjenoj Kraljevini) riječ „Waterford” smatra uobičajenim zemljopisnim imenom.
To the extent that such arguments play a role in assessing the uniqueness of a sign in order to establish whether the necessary link exists in the mind of the relevant public between the signs at issue, the Board held that, nevertheless, once such uniqueness had been established, such arguments cannot serve as due cause.
U mjeri u kojoj su takvi argumenti važni pri procjeni jedinstvenosti znaka, a kako bi se utvrdilo postoji li potrebna veza u svijesti relevantne javnosti između predmetnih znakova, Vijeće je utvrdilo da, bez obzira na sve, kada se utvrdi takva jedinstvenost, ti argumenti ne mogu služiti kao opravdani razlog.
Furthermore, the Board noted that the condition of due cause is not fulfilled merely by the fact that (a) the sign is particularly suitable for identifying the products for which it is used, (b) the applicant has already used the sign for these products or similar products within and/or outside the relevant territory of the European Union, or (c) the applicant invokes a right ensuing from a filing over which the filing of the opponent's trade mark takes precedence.
Nadalje, Vijeće je istaknulo da uvjet opravdanog razloga nije ispunjen samo zbog činjenice (a) da je znak posebno prikladan za utvrđivanje proizvoda za koje se upotrebljava, (b) da je podnositelj prijave već upotrebljavao taj znak za te proizvode ili slične proizvode unutar i/ili izvan relevantnog državnog područja Europske unije, ili (c) da se podnositelj prijave poziva na pravo koje proizlazi iz podnošenja prijave nad kojim podnošenje prijave za žig podnositelja prigovora ima prednost.
06/10/2006, R 428/20052, TISSOT / TISSOT The Board held that the applicant's claim (unsubstantiated by any evidence) that the sign TISSOT is derived from the name of a trading company associated with the applicant's company since the early 1970s, would, even if proven, not amount, on its own, to ‘due cause' within the meaning of Article 8(5) EUTMR.
06/10/2006, R 428/20052, TISSOT / TISSOT Vijeće je utvrdilo da tvrdnja podnositelja prijave (koja nije potkrijepljena dokazima) da znak „TISSOT” proizlazi iz imena trgovačkog društva koje se povezuje s društvom podnositelja prijave od početka 1970-ih, čak i da se dokaže, ne bi sama po sebi bila „opravdani razlog” u smislu članka 8. stavka 5.
18/08/2005, R 1062/20004, GRAMMY / GRAMMY The applicant argued that GRAMMY is an internationally easy and nice-sounding abbreviation of the applicant's family name (Grammatikopoulos).
18/08/2005, R 1062/20004, GRAMMY / GRAMMY Podnositelj prijave tvrdio je da je riječ „GRAMMY” međunarodna, jednostavna i zvučna kratica njegova prezimena (Grammatikopoulos).
In particular, the condition of due cause is not fulfilled merely by the fact that (a) the sign is particularly suitable for identifying the products for which it is used, (b) the applicant has already used the sign for these products or similar products within and/or outside the relevant territory of the EU, or (c) the applicant invokes a trade mark with a filing date that is earlier than the opponent's trade mark (decision of 25/04/2001, R 283/19993, HOLLYWOOD).
Točnije, uvjet opravdanog razloga nije ispunjen samo zbog činjenice (a) da je znak posebno prikladan za utvrđivanje proizvoda za koje se upotrebljava, (b) da je podnositelj prijave već upotrebljavao taj znak za te proizvode ili slične proizvode unutar i/ili izvan relevantnog državnog područja EU-a ili (c) da se podnositelj prijave poziva na žig s datumom podnošenja prijave koji prethodi datumu podnošenja prijave za žig podnositelja prijave (odluka od 25/04/2001, R 283/19993, HOLLYWOOD).
As regards the tolerance of the proprietor of the earlier mark, the Board held that such tolerance was merely for magazines and not for goods closer to its market sector (i.e. textiles).
Kada je riječ o toleranciji nositelja ranijeg žiga, Vijeće je utvrdilo da se takva tolerancija odnosi isključivo na časopise, a ne na proizvode bliske njegovu sektoru tržišta (odnosno tekstil).
It noted that national case-law showed that while protection exists for each party within its own field of business, extension should be refused when they come closer to the other party's field of activities and could infringe upon their rights.
Istaknulo je da nacionalna sudska praksa pokazuje da iako zaštita postoji za svaku stranku unutar njezina područja poslovanja, širenje bi trebalo biti odbijeno kad se približe području aktivnosti druge stranke i kada bi se mogla narušiti njezina prava.
In light of these factors, the Board held that the coexistence did not constitute due cause permitting registration of a EUTM.
S obzirom na te činjenice, Vijeće je utvrdilo da supostojanje ne čini opravdani razlog kojim se dopušta registracija žiga EU-a.
26/09/2012, T301/09, Citigate, § 116, 125 and 126 Regarding the applicant's argument that it has due cause to use the mark applied for (Citigate), because it has used a variety of marks consisting of or containing Citigate in relation to the goods and services for which registration is sought, the Court stated the following: it should be noted that the documents produced by the applicant simply show that there are various companies whose business name contains the word Citigate and a number of domain names that also contain that word.
26/09/2012, T301/09, Citigate, § 116, 125 and 126 Kada je riječ o argumentu podnositelja prijave u skladu s kojim on ima opravdani razlog za uporabu žiga za koji podnosi prijavu („Citigate”) jer je niz žigova koji se sastoje od riječi „Citigate” ili je sadržavaju upotrebljavao u vezi s proizvodima i uslugama za koje se traži registracija, Sud je naveo sljedeće: treba istaknuti da dokumenti koje je podnositelj prijave podnio samo pokazuju da postoje različita društva čije poslovni naziv sadržava riječ „Citigate” i niz naziva domena koji također sadržavaju tu riječ.
That evidence is not sufficient to establish due cause, because it does not demonstrate actual use of the Citigate mark.
Dokazi nisu dovoljni za utvrđivanje opravdanog razloga jer ne pokazuju stvarnu uporabu žiga „Citigate”.
In the present case, coexistence was not proven.
U ovom predmetu nije dokazano supostojanje.
Guidelines for Examination in the Office, Part C, Opposition Page 60
Smjernice za ispitivanje u Uredu, dio C, Prigovor Stranica 69.
PROOF OF USE
DOKAZ O UPORABI
1 General Considerations 5
1 Opća razmatranja 5
1.1 Function of proof of use 5
1.1 Svrha dokaza o uporabi 5
1.2 Legislative framework 5
1.2 Zakonodavni okvir 5
1.2.1 EUTMR, EUTMDR and EUTMIR 5
1.2.1.1 Članak 18.
1.2.1.3 Article 10 EUTMDR - procedural rules, evidence and language 7
Delegirane uredbe o žigu EU-a - postupovna pravila, dokazi i jezik 7
1.2.2 The Directive and national law implementing it 8
1.2.2 Direktiva i nacionalno pravo kojim se provodi 8
2 Substantive Law 8
2 Materijalno pravo 8
2.1 Genuine use: the principles of the Court of Justice 8
2.1 Stvarna uporaba: načela Suda 8
2.2 Genuine use: standard of proof applied by the Office 9
2.2 Stvarna uporaba: standard dokaza koji primjenjuje Ured 9
2.3 Nature of use 11
2.3 Priroda uporabe 11
2.3.1 Use of a mark in accordance with its function 11
2.3.1 Uporaba žiga u skladu s njegovom funkcijom 11
2.3.1.1 Use of individual marks 11
2.3.1.1 Uporaba pojedinačnih žigova 11
2.3.1.2 Use of collective and certification marks 13
2.3.1.2 Uporaba zajedničkih žigova i certifikacijskih žigova 13
2.3.2 Public use in the course of trade 13
2.3.2 Javna uporaba u trgovačkom prometu 13
2.3.2.1 Public use versus internal use 13
2.3.2.1 Javna uporaba u odnosu na internu uporabu 13
2.3.2.2 Commercial activity versus promotional activity 14
2.3.2.2 Trgovačka djelatnost u odnosu na promotivne aktivnosti 14
2.3.3 Use in relation to goods or services 15
2.3.3 Uporaba u odnosu na proizvode ili usluge 15
2.3.3.1 Use in relation to goods 15
2.3.3.1 Uporaba u odnosu na proizvode 15
2.3.3.2 Use in relation to services 16
2.3.3.2 Uporaba u odnosu na usluge 16
2.3.3.3 Use in advertising 16
2.3.3.3 Uporaba u oglašavanju 16
2.3.3.4 Use on the internet 18
2.3.3.4 Uporaba na internetu 18
2.4 Place of use 19
2.4 Mjesto uporabe 19
2.4.1 Use on the ‘domestic' market 19
2.4.1 Uporaba na „domaćem” tržištu 19
2.4.2 EUTMs: use in the European Union 20
2.4.2 Žigovi EU-a: uporaba u Europskoj uniji 20
2.4.3 National marks: use in the relevant Member State 21
2.4.3 Nacionalni žigovi: uporaba u relevantnoj državi članici 21
2.4.4 Use in the import and export trade 21
2.4.4 Uporaba u uvoznom i izvoznom prometu 21
2.5 Time of use 22
2.5 Vrijeme uporabe 22
2.5.1 Oppositions filed on or after 23/03/2016 22
2.5.1 Prigovori podneseni 23. 3. 2016. ili kasnije 22
2.5.2 Oppositions filed before 23/03/2016 22
2.5.2 Prigovori podneseni prije 23. 3. 2016. 22
2.6 Extent of use 23
2.6 Opseg uporabe 23
2.6.1 Criteria 23
2.6.1 Kriteriji 23
2.6.2 Examples of insufficient use 25
2.6.2 Primjeri nedostatne uporabe 25
2.6.3 Examples of sufficient use 26
2.6.3 Primjeri dostatne uporabe 26
2.7 Use of the mark in forms different from that registered 28
2.7 Uporaba žiga u obliku koji se razlikuje od onoga u kojem je registriran 28
2.7.1 Introduction 28
2.7.1 Uvod 28
2.7.2 Criteria of the Court 28
2.7.2 Kriteriji Suda 28
2.7.3 Office practice 29
2.7.3 Praksa Ureda 29
2.7.3.1 Additions 30
2.7.3.1 Dodavanja 30
2.7.3.2 Omissions 38
2.7.3.2 Izostavljanja 38
2.7.3.3 Other alterations 42
2.7.3.3 Ostale izmjene 42
2.8 Use for the goods or services for which the mark is registered 49
2.8 Uporaba za proizvode ili usluge za koje je žig registriran 49
2.8.1 Comparison between goods/services used and specification of goods/services 50
2.8.1 Usporedba proizvoda/usluga u uporabi i specifikacije proizvoda/usluga 50
2.8.2 Relevance of the classification 51
2.8.2 Značaj klasifikacije 51
2.8.3 Use and registration for general indications in ‘class headings' 52
2.8.3 Uporaba i registracija općih oznaka u „naslovima razreda” 51
2.8.4 Use for subcategories of goods/services and similar goods/services 52
2.8.4 Uporaba potkategorija proizvoda/usluga i sličnih proizvoda/usluga 52
2.8.4.1 Earlier mark registered for broad category of goods/services 52
2.8.4.1 Raniji žig koji je registriran za široku kategoriju proizvoda/usluga 52
2.8.4.2 Earlier mark registered for precisely specified goods/services 54
2.8.4.2 Raniji žig koji je registriran za točno određenu kategoriju proizvoda/usluga 54
2.8.4.3 Examples 54
2.8.4.3 Primjeri 54
2.8.5 Use of the mark as regards integral parts and after-sales services of the registered goods 57
2.8.5 Uporaba žigova u pogledu sastavnih dijelova i postprodajnih usluga registriranih proizvoda 57
2.9 Use by the proprietor or on its behalf 58
2.9 Slučajevi u kojima žig rabi nositelj ili se rabi u njegovo ime 58
2.9.1 Use by the proprietor 58
2.9.1 Slučajevi u kojima žig rabi nositelj 58
2.9.2 Use by authorised third parties 58
2.9.2 Slučajevi u kojima žig rabe ovlaštene treće strane 58
2.9.3 Use of collective and certification marks by authorised users 59
2.9.3 Slučajevi kada zajedničke i certifikacijske žigove rabe ovlašteni korisnici 58
2.10 Legal use 59
2.10 Zakonita uporaba 59
2.11 Justification of non-use 59
2.11 Opravdanje neuporabe 59
2.11.1 Business risks 60
2.11.1 Poslovni rizici 59
2.11.2 Government or court intervention 60
2.11.2 Intervencija nadležnih tijela ili Suda 60
2.11.3 Defensive registrations 62
2.11.3 Obrambene registracije 61
2.11.4 Force majeure 62
2.11.4 Viša sila 61
2.11.5 Consequences of justification of non-use 62
2.11.5 Posljedice opravdanja neuporabe 62
3 Procedure 62
3 Postupak 62
3.1 Admissibility of the request for proof of use 62
3.1 Dopuštenost zahtjeva za dokaz o uporabi 62
3.1.1 Time of request 63
3.1.1 Vrijeme podnošenja zahtjeva 62
3.1.2 Earlier mark registered for not less than 5 years 63
3.1.2 Raniji žig registriran najmanje pet godina 63
3.1.2.1 Earlier EUTMs 63
3.1.2.1 Raniji žigovi EU-a 63
3.1.2.2 Earlier national marks 63
3.1.2.2 Raniji nacionalni žigovi 63
3.1.2.3 Earlier international registrations designating a Member State 64
3.1.2.3 Ranije međunarodne registracije u kojima je naznačena država članica 64
3.1.2.4 Earlier international registrations designating the European Union 66
3.1.2.4 Ranije međunarodne registracije u kojima je naznačena Europska unija 66
3.1.2.5 Summary of calculation of the grace period 66
3.1.2.5 Sažetak izračuna razdoblja odgode 66
3.1.3 Request must be unconditional, explicit and unambiguous 66
3.1.3 Zahtjev mora biti jasan, nedvosmislen i bezuvjetan 66
3.1.4 Applicant's interest to deal with proof of use first 67
3.1.4 Interes podnositelja prijave da se najprije pobrine za dokaz o uporabi 67
3.1.5 Reaction if request is invalid 68
3.1.5 Reakcija u slučaju nevažećeg zahtjeva 68
3.2 Express invitation by the Office 68
3.2 Izričiti poziv Ureda 68
3.3 Reaction from the opponent: providing proof of use 69
3.3 Reakcija podnositelja prigovora: dostavljanje dokaza o uporabi 69
3.3.1 Time limit for providing proof of use 69
3.3.1 Rok za dostavljanje dokaza o uporabi 69
3.3.2 Means of evidence 70
3.3.2 Dokazni materijal 70
3.3.2.1 Principles 70
3.3.2.1 Načela 70
3.3.2.2 References 72
3.3.2.2 Upućivanja 72
3.3.2.3 Declarations 73
3.3.2.3 Izjave 73
3.4 Reaction from the applicant 75
3.4 Odgovor podnositelja prijave 75
3.4.1 Forwarding of evidence 75
3.4.1 Prosljeđivanje dokaza 75
3.4.2 No evidence or no relevant evidence submitted 75
3.4.2 Nedostatak dokaza ili nedostatak podnesenih relevantnih dokaza 75
3.4.3 No reaction from applicant 76
3.4.3 Izostanak reakcije podnositelja prijave 75
3.4.4 Formal withdrawal of the request 76
3.4.4 Službeno povlačenje zahtjeva 76
3.5 Further reaction from the opponent 76
3.5 Daljnji odgovor podnositelja prigovora 76
3.6 Languages in proof of use proceedings 76
3.6 Jezik u postupku u kojem se ispituje dokaz o uporabi 76
3.7 Decision 77
3.7 Odluka 77
3.7.1 Competence of the Office 77
3.7.1 Nadležnost Ureda 77
3.7.2 Need for assessing proof of use 78
3.7.2 Potreba procjenjivanja dokaza o uporabi 77
3.7.3 Overall assessment of the evidence presented 78
3.7.3 Cjelokupna procjena iznesenih dokaza 78
3.7.4 Treatment of confidential information 79
3.7.4 Postupanje s povjerljivim podatcima 79
3.7.5 Examples 79
3.7.5 Primjeri 79
3.7.5.1 Genuine use accepted 80
3.7.5.1 Prihvaćena stvarna uporaba 79
3.7.5.2 Genuine use not accepted 81
3.7.5.2 Neprihvaćena stvarna uporaba 81
Annex: 5year period for assessing use of national trade marks 83
Prilog: Petogodišnje razdoblje relevantno za procjenu nacionalnih žigova 82
Proof of Use
Dokaz o uporabi
Guidelines for Examination in the Office, Part C, Opposition Page 40
Smjernice za ispitivanje u Uredu, dio C, Prigovor Stranica 85.
1 General Considerations
Opća razmatranja
1.1 Function of proof of use
Svrha dokaza o uporabi
European Union legislation on trade marks establishes an obligation for the owner of a registered trade mark to use that mark in a genuine manner.
Zakonodavstvom Europske unije o žigovima utvrđena je obveza nositelja registriranog žiga da taj žig doista i upotrebljava.
The obligation of use is not applicable immediately after registration of the earlier mark.
Obveza uporabe ne primjenjuje se odmah nakon registracije ranijeg žiga.
Instead, the owner of a registered mark has a ‘grace period' of 5 years, during which it is not necessary to demonstrate use of the mark in order to rely upon it - including in opposition proceedings before the Office.
Umjesto toga, nositelju registriranog žiga odobrava se „razdoblje odgode” u trajanju od pet godina, tijekom kojeg on nije obvezan dokazati uporabu žiga kada se na njega poziva, čak ni u postupku prigovora pred Uredom.
After this grace period, the owner may be required to demonstrate use of the earlier mark for the relevant goods and services.
Nakon tog razdoblja, od nositelja se može zahtijevati dokaz o uporabi ranijeg žiga za relevantne proizvode i usluge.
Before this period lapses, the mere formal registration gives the mark full protection.
Prije isteka tog razdoblja službena je registracija dostatna za pružanje pune zaštite žigu.
The reason behind the requirement that earlier marks can be required to demonstrate that they have been put to genuine use is to restrict the number of trade marks registered and protected and, consequently, the number of conflicts between them (12/03/2003, T174/01, Silk Cocoon, EU:T:2003:68, § 38).
Razlog zbog kojeg se može zahtijevati dokazivanje stvarne uporabe ranijih žigova jest nastojanje da se ograniči broj registriranih i zaštićenih žigova te samim time i broj sporova među njima (12/03/2003, T174/01, Silk Cocoon, EU:T:2003:68, § 38).
The Office does not inquire ex officio whether the earlier mark has been used.
Ured ne ispituje po službenoj dužnosti je li raniji žig bio u uporabi ili ne.
Such examination takes place only when the EUTM applicant makes an explicit request for proof of use.
Takvo ispitivanje provodi se samo kada podnositelj prijave za žig EU-a podnese izričit zahtjev za dokaz o uporabi.
Such a request, if the legal requirements are met, triggers the procedural and substantive consequences laid down in the EUTMR, EUTMDR and EUTMIR.
Ako su ispunjeni svi zakonski uvjeti, navedeni zahtjev proizvodi postupovne i materijalne posljedice propisane Uredbom o žigu EU-a, Delegiranom uredbom o žigu EU-a i Uredbom o provedbi Uredbe o žigu EU-a.
1.2 Legislative framework
Zakonodavni okvir
The legislative framework consists of provisions of the EUTMR, the EUTMDR, the EUTMIR and Directive (EU) 2015/2436 approximating the laws of the Member States relating to trade marks (the Directive), as implemented in the national law of the Member States.
Zakonodavni okvir sastoji se od odredaba Uredbe o žigu EU-a, Delegirane uredbe o žigu EU-a, Uredbe o provedbi Uredbe o žigu EU-a i Direktive (EU) 2015/2436 o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (Direktiva), kako se provode u nacionalnom pravu država članica.
1.2.1 EUTMR, EUTMDR and EUTMIR
Članak 18.
Article 18 EUTMR stipulates the basic substantive requirement for the obligation to use registered marks.
Uredbe o žigu EU-a propisuje se osnovni materijalni zahtjev za obveznu uporabu registriranih žigova.
It reads as follows:
Glasi kako slijedi:
If, within a period of five years following registration, the proprietor has not put the EU trade mark to genuine use in the Union in connection with the goods or services in respect of which it is registered, or if such use has been suspended during an uninterrupted period of five years, the EU trade mark shall be subject to the sanctions provided for in this Regulation, unless there are proper reasons for non-use.
Ako u petogodišnjem razdoblju od registracije, nositelj nije stvarno rabio svoj žig EU-a u Uniji u odnosu na proizvode ili usluge za koje je registriran ili ako je takva uporaba suspendirana tijekom neprekinutog razdoblja od pet godina, žig EU-a podliježe sankcijama predviđenima ovom Uredbom, osim ako postoje opravdani razlozi za neuporabu.
According to Article 47(2) EUTMR:
U skladu s člankom 47. stavkom 2.
In the absence of proof to this effect, the opposition shall be rejected.
Ako nema dokaza o tomu, prigovor se odbacuje.
This wording is the result of Amending Regulation (EU) 2015/2424 , which entered into force on 23/03/2016.
Prije toga petogodišnje razdoblje računalo se unatrag od datuma objave osporavane prijave žiga EU-a.
Previously, the 5-year period was computed backwards from the date of publication of the contested EUTM application.
[3: Uredba (EU) 2015/2424 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br.
In accordance with Article 47(3) EUTMR:
U skladu s člankom 47. stavkom 3.
As for Article 8(3) EUTMR, the Office's practice is that requests for proof of use of the earlier right cannot be made.
Uredbe o žigu EU-a, u skladu s praksom Ureda nije moguće podnijeti zahtjev za dokaz o uporabi ranijeg prava.
The reason is that such earlier rights include both trade marks having effect in the EU/EU Member States (EUTMs, national trade marks, IRs) and national non-EUTMs, requests for proof of use of the latter not being possible under the EUTMR.
Razlog tomu je što takva ranija prava uključuju žigove s učinkom u EU-u / državama članicama EU-a (žigove EU-a, nacionalne žigove, međunarodne registracije) i nacionalne žigove registrirane izvan EU-a, a na temelju Uredbe o žigu EU-a nije moguće podnijeti zahtjev za dokaz o uporabi potonjih.
It would be discriminatory to request proof of use for some countries' trade marks but not for others.
Bilo bi diskriminirajuće zahtijevati dokaz o uporabi žigova nekih zemalja, ali ne i svih ostalih.
In accordance with Article 10(4) EUTMDR, the evidence must consist of written documents and in principle be confined to supporting documents and items such as packages, labels, price lists, catalogues, invoices, photographs, newspaper advertisements, and statements in writing as referred to in Article 97(1)(f) EUTMR.
Delegirane uredbe o žigu EU-a dokazi se moraju sastojati od pisanih dokumenata i moraju se ograničiti na podnošenje popratnih dokumenata i predmeta kao što su ambalaža, oznake, cjenici, katalozi, računi, fotografije, novinski oglasi i pisane izjave iz članka 97. stavka 1. točke (f) Uredbe o žigu EU-a.
Such observations may also be filed together with the observations in reply to the proof of use.
Te se primjedbe mogu dostaviti i zajedno s primjedbama u odgovoru na dokaz o uporabi.
2 Substantive Law
Materijalno pravo
2.1 Genuine use: the principles of the Court of Justice
Stvarna uporaba: načela Suda
The EUTMR, the EUTMDR and the EUTMIR do not define what is to be regarded as ‘genuine use'.
U Uredbi o žigu EU-a, Delegiranoj uredbi o žigu EU-a i Uredbi o provedbi Uredbe o žigu EU-a nije utvrđeno što se smatra „stvarnom uporabom”.