natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Since some of the fastest growing economies since the 1960s have been the Asian countries, which have sustained high growth rates of exports, there has been considerable interest in their export-led growth strategy.
S tim u vezi, veliko su zanimanje pobudila iskustva azijskih izvozno orijentiranih privreda poput Japana, Južne Koreje, Malezije, Singapura, Tajlanda i Tajvana, koje su u proteklih 40 godina zabilježile visoke stope ekonomskog rasta.
Medina-Smith (2001) reviewed for the United Nations Conference on Trade and Development (UNCTAD) 42 empirical studies on exports and growth published since the late 1960s.
On zaključuje kako najnoviji ekonometrijski rezultati ne podržavaju tezu da izvoz dovodi do rasta, kao što su mnogi ekonomisti donedavno vjerovali, a što su prijašnje empirijske studije i potkrepljivale.
He concluded that recent econometric evidence does not support the view that exports cause growth, as many economists maintained until recently and as early studies suggested.
Na primjer, za japanski su ekonomski uspjeh nakon Drugoga svjetskog rata bili mnogo značajniji unutarnji čimbenici - posebno snažna domaća konkurencija - od vanjske razmjene (Boltho,1996).
For instance, internal forces - in particular strong domestic competition - have been more important for Japan's economic success in the post-World War II period than external trade (Boltho, 1996).
• Korisne pouke azijskog iskustva koje se mogu primijeniti na zemlje kandidatkinje za pristupanje EU nisu one o subvencijama izvoznim industrijama, što se obično - nažalost, sasvim pogrešno - ističe u javnim raspravama o izvozu i rastu.
• Useful lessons from the Asian experience that are applicable to EU accession countries are not the ones usually emphasised in public discussions about exports and growth - subsidies to export industries.
Zapravo, korisna su iskustva prije zdravorazumska i “dosadna”: važnost zdrave makroekonomske politike i snažne domaće konkurencije, otvoren trgovinski režim i javna potpora razvoju trgovinske infrastrukture.
Rather, the useful lessons are fairly commonsense and “boring”: the importance of sound macroeconomic policies and strong domestic competition; an outward oriented trade regime; and public support for the development of trade infrastructure (export financing and insurance, market research, dissemination of information about foreign market opportunities, training and education in export-related skills and technology transfer) (Kokko, 2003).
Posljednje se, na primjer, ogleda u mogućnosti izvoznika da normalno financiraju proizvodnju, u postojanju instrumenata za osiguranje od rizika povezanih s izvozom, u istraživanju tržišta za potrebe malih i srednje velikih poduzeća, u širenju informacija o mogućnostima na inozemnim tržištima te u osposobljavanju i obrazovanju stručnjaka za izvozne djelatnosti i za prihvaćanje transfera tehnologije (Kokko, 2003).
• Rather than being an example to follow, heavy intervention is the single most important negative lesson of the Asian experience.
• Snažna državna intervencija u izvoznom sektoru nipošto nije primjer koji treba slijediti već je najvažnija negativna pouka koju treba naučiti iz azijskog iskustva.
Selective large-scale export promotion schemes have been very costly in terms of growth and efficiency.
Programi selektivnog poticanja izvoza velikih razmjera bili su vrlo skupi za ukupni ekonomski rast i efikasnost privrede.
Such schemes have often been interpreted as a signal that market prices and short-term nominal profits do not matter in heavily supported industries.
Uprave poduzeća u subvencioniranim industrijama često su tumačile te programe kao znak da tržišne cijene i kratkoročni nominalni profiti nisu važni.
The moral hazard involved has contributed to too much risky investment, resulting in excess supply and downward pressure on prices.
Moralni hazard povezan s takvim tumačenjima doveo je do preriskantnih investicija, što je rezultiralo viškom ponude i pritiskom na snižavanje cijena.
• Finally, it is worth noting that, since the Asian crisis of 1997-98, the Asian emerging economies themselves have started to move away from reliance on exports to domestic demand as a more stable source of growth in the long term.
• Važno je također naglasiti da su se nakon azijske krize iz 1997-1998. godine nove tržišne privrede u Aziji prestale oslanjati na izvoz i počele se okretati domaćoj potražnji kao mnogo stabilnijem dugoročnom izvoru rasta.
One reason has been that, by expanding capacity in export industries and neglecting non-tradable sectors, these countries have become overly dependent on external demand and began to suffer from inefficiencies in the domestic markets.
Jedan od razloga tom zaokretu jest činjenica da su širenjem kapaciteta izvoznih industrija i zanemarivanjem sektora koji proizvode za domaće tržište te zemlje postale previše ovisne o inozemnoj potražnji i počele su osjećati negativne posljedice neefikasnosti na domaćem tržištu.
The crisis has also exposed some weaknesses of the export-oriented model that had been long ignored, such as the tolerance of financial repression and of opaque governance (Asian Development Bank, 1998).
Kriza je također iznijela na vidjelo neke slabosti izvozno usmjerenog modela koje su dugo bile zanemarivane, poput toleriranja financijske represije i netransparentnog poslovnog upravljanja (Asian Development Bank, 1998).
What are the implications of these findings for the current debate on exports and growth in Croatia?
Koje su implikacije ovih nalaza na tekuću raspravu o izvozu i rastu u Hrvatskoj?
First, even though the benefits and applicability of an export-oriented growth strategy seem to be more limited than previously thought, one should not jump to the conclusion that the observed pattern of growth in Croatia is satisfactory.
Prvo, iako se čini da su koristi i primjenjivost izvozno usmjerene strategije rasta mnogo manje nego što se donedavno smatralo, ne treba brzati sa zaključkom da je matrica rasta uspostavljena posljednjih desetak godina u Hrvatskoj zadovoljavajuća.
As noted above, domestic demand and net exports have been fairly volatile.
Kao što je već navedeno, promjene domaće potražnje i neto izvoza u Hrvatskoj vrlo su nagle i velike.
Such pronounced cyclicality, although a feature of the great majority of emerging market economies, does not provide assurance that rapid growth in any particular year will be sustained over a longer period.
Tako naglašena cikličnost, iako je oznaka većine zemalja s tržištima u nastajanju, ne garantira da će brzi rast ostvaren u jednoj godini biti održan u duljem razdoblju.
Judging by the experience of present EU members and successful transition economies, such efforts would not only help develop a vibrant export industry but would also well serve Croatia's EU accession efforts.
Sudeći prema iskustvima zemalja članica EU-a i uspješnih tranzicijskih gospodarstava, upravo bi takva razvojna orijentacija najviše pomogla razvoju izvoznih industrija i ujedno pridonijela naporima Hrvatske u približavanju EU.
ADJUSTING TO CURRENT ACCOUNT DEFICITS
PRILAGOĐAVA LI SE GOSPODARSTVO DEFICITU TEKUĆEG RAČUNA PLATNE BILANCE?
Have the size and variability of the current account deficits in Croatia been excessive?
Jesu li razina i promjenjivost deficita tekućeg računa platne bilance u Hrvatskoj preveliki?
Economists' and policymakers' views of current account imbalances have undergone several changes over the last 25 years.
Stajališta ekonomista i nosilaca ekonomske politike o neravnoteži platne bilance dosta su se mijenjala posljednjih 25 godina.
Currently there is no consensus, either with respect to the critical size of such deficits or their usefulness as indicators of a potential balance of payments or currency crisis.
Trenutačno ne postoji konsenzus ni o kritičnoj veličini deficita ni o njegovoj korisnosti kao pokazatelju potencijalnih kriza devizne likvidnosti.
For a while it was thought that external deficits did not matter if the public sector was in equilibrium and the deficits reflected private sector decisions.
Neko se vrijeme smatralo da deficit tekućeg računa platne bilance nije važan ako odražava isključivo deficite privatnog sektora, tj. ako javni sektor uredno pokriva svoje financijske obveze.
This view (also known as the Lawson Doctrine) was challenged by the Asian financial crisis of 1997-98, in which external indebtedness of the private sector led to economy-wide crises even though public sector positions were in balance.
No to shvaćanje (poznato kao Lawsonova doktrina) odbačeno je nakon azijske financijske krize iz 1997-1998. godine, kada je javni sektor bio u ravnoteži, ali je svejedno došlo do krize zbog visoke vanjske zaduženosti privatnog sektora.
Most Central and Eastern European countries have been running large current account deficits since the beginning of the transition.
Većina zemalja središnje i istočne Europe ostvaruje velike deficite tekućeg računa platne bilance još od početka tranzicije.
Such deficits are to be expected for countries in the process of catching up, as domestic investment is likely to exceed domestic saving.
Ti se deficiti mogu i očekivati u zemljama u procesu dostizanja razvijenih zemalja jer su domaće investicije u zemljama u razvoju obično veće od domaće štednje.
Croatia has had slightly higher current account deficits (5% of GDP) and greater variability of deficits than the regional average.
Hrvatska je imala nešto veći deficit (5% BDP-a) i veću varijabilnost deficita od regionalnog prosjeka.
The Baltic countries have had the largest deficits (almost 7% of GDP on average).
Najveći deficit imale su baltičke zemlje, u prosjeku gotovo 7% BDP-a.
Slovenia's external account has been largely balanced.
Suprotno tome, platna bilanca Slovenije bila je uglavnom uravnotežena.
Foreign direct investment (FDI) inflows have on average financed 90% of the current account deficits in Central and Eastern Europe (70% in the case of Croatia).
Priljevom inozemnih izravnih ulaganja u središnjoj i istočnoj Europi u prosjeku je financirano 90% deficita tekućeg računa platne bilance (u Hrvatskoj 70%).
Privatisation has had a significant influence on both the size and the volatility of such inflows.
Privatizacija je imala značajan učinak kako na veličinu, tako i na promjenjivost tih priljeva.
Nonetheless, for most countries, including Croatia, FDI inflows have actually been more stable than the current account imbalances.
Ipak, u većini zemalja, uključivši i Hrvatsku, priljevi inozemnih izravnih ulaganja bili su mnogo stabilniji negoli neravnoteže tekućeg računa platne bilance.
Bulgaria, the Czech Republic and Latvia have been particularly successful in attracting FDI.
Posebno uspješne u privlačenju inozemnih izravnih ulaganja bile su Bugarska, Češka i Latvija.
Slovakia was a relatively late starter with respect to privatisation and FDI, but is now catching up rapidly.
Slovačka je kasno započela privatizaciju i privlačenje inozemnih ulaganja, no sada ubrzano dostiže druge zemlje.
Net FDI inflows in Croatia were below the average for the region over 1994-2002, but over 1999-2002 the inflows increased to 5.5% of GDP per annum.
Promatramo li cijelo razdoblje od 1994. do 2002. godine, neto priljevi inozemnih izravnih ulaganja u Hrvatskoj bili su ispod prosjeka regije.
Slovenia has relied on a policy of promoting domestic saving to finance investment.
Međutim, u razdoblju od 1999. do 2002. godine ti su priljevi povećani znatno iznad regionalnog prosjeka, tj. na 5,5% BDP-a godišnje.
Consequently, few enterprises have been privatised and FDI inflows have been moderate.
Slovenija se u financiranju investicija ponajprije oslanjala na poticanje domaće štednje.
Thus, evidence that the Croatian economy has been running large current account deficits does not in itself indicate a fundamental weakness.
Zbog toga je relativno malo slovenskih poduzeća u stranom vlasništvu, a priljevi inozemnih ulaganja bili su skromni.
The issue is, rather, how the economy adjusts to occasional surges in external deficits.
Činjenica da hrvatsko gospodarstvo bilježi velike deficite tekućeg računa platne bilance prema tome nije sama po sebi temeljna slabost.
To address this issue, Croatia's experience has been compared with recent episodes of current account reversals in a sample of 31 emerging economies over the period from 1995-2002.
Najvažnije je pitanje kako se gospodarstvo prilagođava kada deficit koji je u nekom razdoblju “previše” narastao treba smanjiti.
Following Edwards (2001), the reversal was defined as a fall in the current account/GDP ratio of 3 percentage points or more in one year.
111 Prema Edwardsu (2001), promjena trenda definira se kao smanjenje deficita od 3% BDP-a ili više u jednoj godini.
The reasons for this differing performance were both domestic and external.
Razlozi tako različitih prilagodbi domaće su i inozemne prirode.
• Domestically, 1998 saw a major banking crisis, with failure of several medium-sized banks (the largest one being Dubrovačka Banka).
• Na domaćem je planu 1998. godine bila u tijeku velika bankarska kriza koja je dovela do propadanja nekoliko srednje velikih banaka (najveća je bila Dubrovačka banka).
This resulted in a sharp drop in bank credit to the private sector and hence a decline in imports, production and household consumption.
To je rezultiralo velikim padom bankarskih kredita privatnom sektoru, te padom uvoza, proizvodnje i potrošnje domaćinstava.
Externally, 1998 was marked by crises in Asia and Russia and failure of a large hedge fund (LTCM) in the United States, which threatened to cut off liquidity in international capital markets.
Na vanjskom planu 1998. godinu obilježavale su krize u Aziji i Rusiji, te bankrot velikog investicijskog fonda (LTCM) u SAD-u, što je prijetilo prekidom likvidnosti na međunarodnim tržištima kapitala.
The Croatian economy was thus exposed to both domestic and external shocks in 1998 and had to adjust the hard way: growth fell from 6.8% in 1997 to 2.5%; investment fell by 1% of GDP and the volume of imports by 8%.
Hrvatsko je gospodarstvo 1998. godine bilo, dakle, izloženo i unutarnjm i vanjskim šokovima, što je zahtijevalo temeljitu makroekonomsku prilagodbu: rast BDP-a tako je pao sa 6,8% u 1997. godini na 2,5%, investicije su pale za 1% BDP-a, a obujam uvoza za 8%.
• The situation in 2000 was quite different.
• Prilike su 2000. godine bile posve drukčije.
The world economy, and in particular that of the EU, were still in an upswing, which provided an external stimulus to the Croatian economy.
Svjetsko gospodarstvo, a posebno gospodarstvo EU-a, još je bilo u uzletu, što je davalo vanjski poticaj hrvatskom izvozu.
Domestically, the year 2000 was characterised by a sharp increase in public sector indebtedness, partly associated with the settlement of government arrears to enterprises.
Na domaćem planu 2000. godinu obilježavao je snažan porast zaduženosti javnog sektora, djelomično povezan s podmirivanjem duga države poduzećima.
Together with export demand, this provided a moderate stimulus to the economy, so that the current account adjustment was associated with a 3.75 percentage point increase in output growth and a 4% increase in the volume of exports.
Zajedno s izvoznom potražnjom, to je osiguralo umjeren poticaj gospodarstvu, tako da je prilagodba tekućeg računa platne bilance bila povezana s povećanjem stope rasta BDP-a od 3,75 postotna boda i povećanjem obujma izvoza od 4%.
Turning to the recent widening of the current account deficit to 7.25% of GDP in 2002 and an estimated 9.5% of GDP in the first half of 2003 - the question arises which of the above two episodes provides a better indication of the likely pattern of adjustment of the Croatian economy.
U vezi s povećanjem deficita tekućeg računa platne bilance na 7,25% BDP-a u 2002. godini i ocijenjenih 9,5% BDP-a u prvoj polovici 2003. godine, postavlja se pitanje hoće li sljedeća prilagodba hrvatskog gospodarstva teći prema “teškom” scenariju iz 1998. ili prema onom relativno laganome iz 2000. godine.
In particular, does the 2000 episode provide certain assurance that the large current account deficit can be corrected in an orderly manner, i.e., through slower growth of private consumption, investment and imports, and a moderate improvement in exports?
Nekoliko naznaka ulijeva nadu da će se prilagodba, kao i ona 2000. godine, zbivati bez većih poremećaja, tj. sporijim rastom osobne potrošnje, investicija i uvoza i uz blag oporavak izvoza.
Moreover, a cycle of tightening monetary policy in industrial countries is not expected to begin before the middle of 2004.
Štoviše, ciklus zaoštravanja monetarne politike u industrijskim zemljama ne očekuje se prije sredine 2004. godine.
Thus, the current account adjustment in Croatia should take place in a favourable international environment.
Dakle, prilagodba tekućeg računa platne bilance u Hrvatskoj trebala bi se događati u povoljnom međunarodnom okruženju.
• Second, judging by preliminary balance of payments data for the third quarter of 2003 and projections for the full year, the Croatian economy is already adjusting the high current account imbalance.
• Drugo, prema prethodnim podacima o bilanci plaćanja za treće tromjesečje 2003. godine i projekcijama za cijelu godinu, hrvatsko se gospodarstvo već prilagođava visokoj neravnoteži tekućeg računa platne bilance.
Private consumption is projected to slow to about 4.5% this year (from 6.5% in 2002), government consumption has continued to fall in real terms, and investment has remained strong (a growth rate of 14% is projected for the full year; see Institute of Economics, Zagreb (2003)).
Tako se npr. procjenjuje da će doći do usporavanja rasta osobne potrošnje (na oko 4,5% u 2003. sa 6,5% u 2002. godini), daljnjeg pada javne potrošnje u realnom izrazu, te da će se nastaviti snažan rast investicija (14% za cijelu godinu; v. EIZG, 2003).
Furthermore, after a good tourist season, the external sector could make a small positive contribution to growth this year.
Štoviše, nakon dobre turističke sezone, vanjski bi sektor ove godine mogao dati mali pozitivni doprinos rastu.
Based on these developments, one can be cautiously optimistic about the ability of the Croatian economy to adjust relatively smoothly to the run-up in the current account deficit in 2002 and the first half of 2003 in particular, so there is no need to tamper with the exchange rate.
Opisana kretanja bude umjereni optimizam da će hrvatsko gospodarstvo uspjeti bez većih teškoća smanjiti visoki deficit platne bilance zabilježen u 2002. i u prvoj polovici 2003. godine.
Such a course of action would unavoidably have wide-ranging negative effects on the economy, given that the balance sheets of banks, enterprises and households are heavily euroised, and given the large foreign currency-denominated public debt.
Posebno nema potrebe u to upletati politiku tečaja jer bi takav slijed događaja neizbježno imao široke negativne posljedice za gospodarstvo, uzevši u obzir da su bilance banaka, poduzeća i domaćinstava u Hrvatskoj visoko eurizirane, te da je velik dio duga javnoga i privatnog sektora denominiran u stranim valutama ili indeksiran uz tečaj kune.
FINANCING THE EXPANSION
FINANCIRANJE EKSPANZIJE
A major factor contributing to the dynamism of domestic demand in Croatia over the past few years has been rapid expansion of banking sector credit.
Jedan od glavnih činilaca koji su pridonijeli snažnom porastu domaće potražnje u Hrvatskoj u posljednjih nekoliko godina bila je brza ekspanzija kredita bankarskog sektora.
The first point to note is that the phenomenon of rapid credit growth has not been restricted to Croatia.
Za početak je važno istaknuti da fenomen brzog rasta kredita nije ograničen samo na Hrvatsku.
Following a period of privatisation and restructuring, commercial banks in Central and Eastern Europe have been rapidly expanding their lending to the private sector since 2000.
Od 2000. godine, tj. nakon razdoblja intenzivne privatizacije i restrukturiranja, poslovne banke u središnjoj i istočnoj Europi naglo su povećavale kreditiranje privatnog sektora.
The growth rates of bank lending in Bulgaria, Croatia, the Czech Republic, Hungary, Romania and Slovakia have recently ranged from 20-110% per annum.
Stope rasta bankarskih kredita u Bugarskoj, Hrvatskoj, Češkoj, Mađarskoj, Rumunjskoj i Slovačkoj posljednjih se godina kreću od 20 do 110% godišnje.
As shown in Cottarelli et al (2003), even if all the increase in credit finances additional demand, a rapid rise in credit will lead to an overheating only if the initial stock of loans is sufficiently large in relation to GDP.
(2003), čak i ako se povećanjem kredita financira isključivo domaća potrošnja, brz rast kredita dovest će do pregrijavanja samo ako je početna razina kredita dovoljno visoka u odnosu prema BDP-u.
The second point is that Croatia is the only country in the region where the composition of commercial bank lending has evolved closer to that found in mature market economies.
Nadalje, treba istaknuti da je Hrvatska jedina zemlja u regiji čija je struktura kredita poslovnih banaka nalik na onu u zrelim tržišnim gospodarstvima.
By contrast, net claims on government, which are insignificant in Croatia, have ranged from around 20% of total loans in the Czech Republic and Slovenia, to 48% in Slovakia (Table 2).
Usto se neto potraživanja od države, koja su u Hrvatskoj beznačajna, kreću od 20% ukupnih kredita u Češkoj i Sloveniji, do 48% u Slovačkoj (tabl.
To what extent, then, has credit expansion in Croatia been “excessive”?
Koliko je kreditna ekspanzija u Hrvatskoj “pretjerana”?
A useful benchmark in this regard is the annual increase in credit equivalent to 5% of GDP or higher.
Korisna referentna veličina za to je godišnji porast kredita jednak ili veći od 5% BDP-a.
Countries that experienced credit booms followed by a banking crisis have often seen credit expanding by 5-10% of GDP per year for an extended period (see Demirguc-Kunt and Detragiache, 1997).
Zemlje što su doživjele kreditne bumove nakon kojih su slijedile bankarske krize obično su imale ekspanziju kredita između 5 i 10% BDP-a godišnje tijekom nekoliko godina (v. Demirgug-Kunt i Detragiache, 1997).
Credit growth in Croatia was above this benchmark from mid-1997 to early 1999, and has exceeded it again since March 2001 (Figure 6).
Rast kredita u Hrvatskoj od sredine 1997. do početka 1999. godine bio je iznad tog praga, te ga je ponovno premašio nakon ožujka 2001. godine (sl.
The first credit boom was followed by the banking crisis of 1998-99.
Nakon prvoga kreditnog buma slijedila je bankarska kriza iz 1998-1999. godine.
The causes of that crisis were more complex, however, and were only partly related to the credit boom (see Kraft and Jankov (2003), and Vujčić, 2003).
No uzroci te krize mnogo su kompleksniji i samo su djelomično vezani uz kreditni bum (v. Kraft i Jankov, 2003; Vujčić, 2003).
The second boom apparently started to subside in 2003.
Drugi se kreditni bum očito počeo povlačiti 2003. godine.
Most banks have been privatised and are now partly or fully owned by reputable foreign banks.
Većina je banaka privatizirana i danas su one djelomično ili u cijelosti u vlasništvu renomiranih inozemnih banaka.
Reflecting better risk management and greater efficiency, prudential indicators have improved considerably in recent years: the share of non-performing loans declined by one-half since 1999; a high capital adequacy ratio has been maintained (close to 20%); provisions for loan losses have increased to 86% of non-performing loans (the second highest level in the region); and return on assets has more than doubled (Table 3).
Prudencijalni pokazatelji posljednjih su godina znatno poboljšani, što odražava bolje upravljanje rizikom i višu efikasnost poslovanja: udio plasmana koji ne donose prihod pao je nakon 1999. godine za polovicu; visok omjer adekvatnosti kapitala zadržan je (oko 20%); rezervacije za gubitke povećane su na 86% plasmana koji ne donose prihod (druga najveća razina u regiji), a prinos na aktivu više je nego udvostručen (tabl.
Nevertheless, one needs to wonder for how long banks can continue to expand their balance sheets by 10-15% per year without running into funding difficulties.
No valja se zapitati koliko dugo banke mogu nastaviti ekspanziju svojih bilanci po stopama od 10-15% godišnje bez upadanja u financijske teškoće.