natgillin/translations-raw huggingface dataset:
These, he argues, condition the overall performance of the economy. < blockquote > By Daniel Daianu for Southeast European Times in Bucharest - 20/10/03The basic rules of the economic game which underlie the sound functioning of economies can hardly be questioned.
Prema njemu, ovi elementi utječu na gospodarstvo u cjelini. < blockquote > Daniel Daianu iz Bukurešta za Southeast European Times - 20/ 10/ 03Temeljna pravila ekonomske igre koja je u pozadini zdravog gospodarstva teško mogu biti dovedena u pitanje.
Free prices and competition are essential for proper resource allocation; there is a need for clearly defined and protected property rights in order to foster entrepreneurship and commercial transactions; hard budget constraints need to operate ubiquitously in order to have financial stability; over the longer term low budget deficits are better than large ones; money printing is bad for monetary stability.
Slobodne cijene i tržišno natjecanje neophodni su za pravilnu raspodjelu sredstava; postoji potreba za jasno određenim i zaštićenim vlasničkim pravima da bi se unaprijedilo poduzetništvo i tržišne transakcije; stroga ograničenja proračuna moraju biti utvrđena na svim područjima kako bi se zadržala financijska stabilnost; dugoročno gledano, manji su proračunski deficiti bolji od velikih; tiskanje novca je loše za monetarnu stabilnost.
At the same time, however, intellectual bigotry and doctrinal fundamentalism are detrimental to good policymaking, which needs to be pragmatic and not skewed towards vested interests. With a new millenium now under way, the jury is still out on several central issues which have divided economists over the decades.
Istodobno, dakako, intelektualna netolerancija i dogmatski fundamentalizam štetni su za dobro vođenje politike koja treba biti pragmatična, a ne vođena postojećim uskim interesima. S novim tisućljećem pred nama, još uvijek nisu doneseni zaključci o nekoliko središnjih pitanja koja su dijelila ekonomiste desetljećima.
This ambiguity should trigger a more candid debate among policymakers and government advisers.
Te nedorečenosti bi trebale pokrenuti iskreniju raspravu između onih koji vode politiku i vladinih savjetnika.
Let me single out some of the central issues which concern the situation of the developing world, in particular: Although free trade is deemed desirable by most economists, the existence of large asymmetries and dynamic effects provide a rationale for developing countries to seek some protection; some distinguish between free and fair trade.
Dopustite mi da izdvojim neke od glavnih tema koje se odnose na situaciju u zemljama u razvoju: Iako većina ekonomista slobodno tržište smatra poželjnim, postojanje velikih asimetrija i dinamičkih učinaka pruža opravdanje za traženje nekog oblika zaštite od strane zemalja u razvoju; neki to vide kao razliku između slobodne i poštene trgovine.
As Dani Rodrik put it, free trade is not always conducive to economic growth.
Kao sto je Dani Rodrik rekao, slobodno tržište ne pogoduje uvijek gospodarskom razvoju.
The failure of the recent trade talks in Cancun is a stark reminder of this reality, which relates to the discrepancy between what rich countries preach and what they practice (the case of agriculture subsidies is notorious). Free capital flows have been revealed to be quite threatening for emerging markets.
Neuspjeh nedavnih trgovinskih pregovora u Cancunu ozbiljan je podsjetnik na ovu činjenicu, povezanu s nesuglasjem između onoga što bogate zemlje deklariraju i onoga što provode (općepoznat slučaj poljoprivrednih subvencija). Slobodno kretanje kapitala doista se pokazalo prijetnjom za nova tržišta.
The IMF no longer recommends the opening of the capital account, as it used to a decade ago, unless proper regulatory and institutional prerequisites exist. There is renewed interest in market co-ordination failures and an acknowledgment that a rationale exists for public intervention in the economy in this respect.
MMF više ne preporuča otvaranje kapitalnog računa, kako je to činio prije jednog desetljeća, osim ako ne postoje adekvatni institucionalni preduvjeti i zakonska regulativa. Prisutan je obnovljeni interes za pogreške u koordinaciji tržišta i spoznaja kako u ekonomiji postoji potreba za javnom intervencijom po tom pitanju.
The proliferation of financial and currency crises, as well as gross irregularities in the functioning of other markets (energy trading, for example), make a compelling case for strengthening regulatory frameworks and law enforcement by the state (some would say that a "market-oriented regulatory state" gets an increasing profile). The role of government in providing public goods is undeniable.
Širenje financijske i monetarne krize, kao i značajne nepravilnosti u djelovanju ostalih tržišta (npr. u trgovini energijom) jasno govore u prilog jačanju sustava zakonske regulative i provođenje zakona od strane države (moglo bi se reći da "državni nadzor u sklopu tržišne orijentacije" dobiva na popularnosti). Neupitna je uloga vlade u opskrbi javnim dobrima.
In addition, some would argue that fostering industrial and technological development is also part of the government's role.
K tome, neki će ustvrditi da je potpora industrijskom i tehnološkom razvoju također dio uloge vlade.
The EU's Eurika programme, as well as a series of defence programmes in the United States, can be described as examples of industrial policy. Fiscal neutralism, if taken to the extreme, can be deceptive in a world of large asymmetries.
EU- ov program Eureka, kao i niz obrambenih programa u Sjedinjenim Američkim Državama, mogu biti uzeti kao primjer industrijske politike. Ekstremni oblik fiskalnog neutralizma može biti varljiv u svijetu velikih nejednakosti.
There are numerous examples of advanced and emerging economies which use fiscal devices cleverly, in order to promote national economic goals; such devices can be used in order to foster domestic savings. Who is accountable for the provision of public goods in the world economy?
Nebrojeni su primjeri razvijenih, kao i novih ekonomija koje vrlo lukavo koriste fiskalna oruđa u svrhu promicanja nacionalnih ekonomskih ciljeva; takva oruđa mogu biti korištena da bi se unaprijedila domaća štednja. Tko je odgovoran za opskrbu javnim dobrima u svjetskoj ekonomiji?
Do major economies have a moral and operational responsibility in this respect, including the co-ordination of various policies in order to avert bad equilibria in the world economy? While underscoring the pre-eminence of markets in resource allocation and rewarding of entrepreneurship, economists continue to debate the economic role of governments.
Imaju li velike ekonomije moralnu i operativnu odgovornost u ovom slučaju, uključujući i koordinaciju različitih politika u svrhu otklanjanja neravnoteže u svjetskoj ekonomiji? Premda se ističe središnja uloga tržišta u raspodjeli sredstava i nagrađivanju poduzetništva, ekonomisti nastavljaju raspravu o ekonomskoj ulozi državne uprave.
This debate has been fueled by theoretical insights brought about by the "New Theories" (as Robert Gilpin refers to them): the theory of multiple equilibria, which posits the possibility of persistent bad equilibria; the theory of endogenous growth, which undermines some of the basic constructs of neoclassical economics (such as "the law of diminishing returns"); the thesis of "path dependency" (the role of history), the importance of geography; the role of information costs and asymmetries; and the role of clusters in achieving competitive advantages (Michael Porter's use of clusters in explaining competitive advantages reminds Gunnr Myrda's concept of cumulative causation), etc.
Rasprave su potaknute teoretskim spoznajama navedenim u �Novim teorijama� (kako ih je nazvao Robert Gilpin): teorija višestruke ravnoteže koja postavlja mogućnost trajne labilne ravnoteže; teorija endogenog rasta, koja podriva neke temeljne postavke novije klasične ekonomije (poput "zakona o opadanju prinosa"); teza o "prednosti na tržištu" (povijesna uloga), važnost zemljopisnog položaja, uloga asimetrije i troškova informacija, uloga clustera u postizanju konkurentnih prednosti (korištenje grupacija u objašnjavanju konkurentnih prednosti Michaela Portera podsjeća na Gunnr Myrdaov koncept kumulativne uzročnosti, itd.
The New Theories rely on, and bring back to the limelight, theses of the old development economics.
Nove Teorije se oslanjaju na teze o staroj razvojnoj ekonomiji, vraćajući je ponovno u središte pažnje.
Albert Hirschman, Paul Rosenstein Rodan, Ragnar Nurkse, Gunar Myrdal, Harvey Leibenstein, and others highlighted the role of institutions and structural features of poor countries, which keep them hostage to various types of traps.
Albert Hirschman, Paul Rosenstein Rodan, Ragnar Nurkse, Gunar Myrdal, Harvey Leibenstein i ostali ističu ulogu institucija i strukturalnih značajki siromašnih zemalja koje ih čine taocima različitih vrsta zamki.
That suggests a need for development assistance -- or what Rodan termed as the "Big Push" in a famous article written in 1943. To sum up, the current debate on development economics has rediscovered several of its old issues.
To ujedno sugerira potrebu za pomoći u razvoju - odnosno onim što je Rodan u znamenitom članku iz 1943. nazvao "Veliki poticaj". Da zaokružim, aktualne rasprave o razvojnoj ekonomiji ponovno su otkrile nekoliko starih pitanja.
In this context, it re-emphasises the existence of externalities, multiple equilibria, bad path-dependencies, vicious circles and "underdevelopment traps", all of which pose numerous challenges to public policy.
U ovom kontekstu ponovno se ističe prisutnost vanjskih čimbenika, višestruke ravnoteže, loše povijesne razvijenosti uloge na tržištu, zatvorenih krugova i "zamki nerazvijenosti", pri čemu svaki od ovih faktora nameće nebrojene izazove javnoj politici.
It is increasingly obvious that public policy (at the national and the international level), while it has a role to play in order to address government failures, also needs to address market co-ordination failures.
Sve je očitije kako javna politika (na nacionalnoj i međunarodnoj razini), premda ima svoju ulogu na polju korekcije propusta počinjenih od strane vlasti, također treba voditi računa i o greškama u koordinaciji tržišta.
In this context, one needs to underline the importance of good institutions and proper structures for public and corporate governance, which condition the overall performance of the economy.
U tom smislu treba istaknuti važnost dobrih institucija i adekvatnih struktura za javno upravljanje, kao i upravljanje u gospodarstvu, budući da su time uvjetovani krajnji učinci gospodarstva u cjelini.
The wide variety of economic performance in transition (post-communist) countries must be related to the different functioning of institutional set-ups and policy diversity. It may be that we are on the verge of a new age of development economics, seen against the backdrop of the very disappointing record of economic advancement in most of the developing world (excluding China and parts of India), transition failures in many post-communist countries, andthe backlash against "unmanaged" globalisation.
Velike različitosti u ekonomskim rezultatima tranzicijskih (post- komunističkih) zemalja moraju biti u odnosu s različitim načinima funkcioniranja institucionalnih sustava i političkim raznolikostima. Moguće je da se, gledano u odnosu na vrlo razočaravajuću pozadinu lošeg ekonomskog napretka većine zemalja u razvoju (isključujući Kinu i dijelove Indije), tranzicijske pogreške u mnogim post- komunističkim zemljama i negativne posljedice "nenadzirane" globalizacije, nalazimo na početku novog doba u razvojnoj ekonomiji.
Olivier Blanchard, Paul Krugman, Dani Rodrik, Joseph Stiglitz, and others form a remarkable platoon of brilliant economists, capable of injecting more realism and creativity into development policymaking.
Olivier Blanchard, Paul Krugman, Dani Rodrik, Joseph Stiglitz i ostali tvore izniman niz briljantnih ekonomista sposobnih da unesu više realizma i kreativnosti u definiranje razvojne politike.
In the UK, the reinvented Labour Party has adopted Anthony Giddens' "Third Way" as its mantra.
U Ujedinjenom Kraljevstvu, ponovno pronađena Laburistička stranka usvojila je "Treći način" Anthonyja Giddensa kao svoju mantru.
During the 1990s, highly glamorous seminars featuring Bill Clinton, Tony Blair, Gerhard Schroeder, Lionel Jospin and others attempted to explore the terrain between traditional social democracy and unrestrained liberalism.
Tijekom 1990- ih, krajnje glamurozni seminari su, pozivajući se na Billa Clintona, Tonyja Blaira, Gerharda Schroedera, Lionela Jospina i ostale, pokušali istražiti područje između tradicionalne socijalne demokracije i neobuzdanog liberalizma.
Arguably, there are several.
Ima ih nekoliko.
Broadly speaking, it can be traced to our ongoing desire to gain control over our environment, particularly through greater efficiency.
Općenito govoreći, iza toga se može nazreti neprestana želja za postizanjem kontrole nad našim okolišem, posebice kroz veću učinkovitost.
During the first quarter of the past century, Max Weber's "rationalisation of life" meant rational accounting, rational law, and rational technology; the same principle can be extrapolated to "rational economics" as a form of hard science.
Tijekom prvog tromjesečja prošloga stoljeća, "racionalizacija života" Maxa Webera značila je racionalno računovodstvo, racionalne zakone i racionalnu tehnologiju; isto se načelo može proširiti na "racionalno gospodarstvo" kao oblik egzaktne znanosti.
In the 1970s, another famous sociologist, Daniel Bell, upheld the primacy of knowledge and theory-related activities in ordering our life and fostering man's technological and economic ascendancy -- implying that economic wizards could secure a foolproof policy. Even the clash between Keynesianism and monetarism, as the two main competing macroeconomic paradigms, could be seen in the light of searching for the ultimate piece of wisdom.
U 70- ima je još jedan čuveni sociolog, Daniel Bell, zagovarao primat znanja i aktivnosti vezanih uz teoriju pri sređivanju našeg života i poticanju čovjekove tehnološke i ekonomske premoći - sugerirajući da ekonomski čarobnjaci mogu osigurati politiku otpornu na budale. Čak se i sraz Keynesijanizma i monetarizma, kao dva glavna konkurentna makroekonomska primjera, može sagledati u svjetlu traganja za konačnim zrnom mudrosti.
Another origin of policy amalgamation is the death of communism.
Drugi izvor politike stapanja je smrt komunizma.
Francis Fukuyama's "End of History" was presumably seen by many as an embodiment of the single ideology (liberal democracy), which was meant to rule the world.
"Kraj povijesti" Francisa Fukuyame mnogi su vjerojatno smatrali utjelovljenjem jedinstvene ideologije (liberalne demokracije), koja je trebala vladati svijetom.
Last, but not least, globalisation -- as an incarnation of unfettered markets and the downsizing of government, operating worldwide -- also provided an impetus to the vision of an "'ideal" type of economic policy. At the start of the new century, facts are disavowing oversimplifications.
Posljednje, no ne i manje važno, globalizacija, kao utjelovljenje svjetskog trenda slobodnog tržišta i smanjenja upliva vlade, također je dala poticaj viziji "idealnog" tipa gospodarske politike. Na početku novoga stoljeća, činjenice se opiru prevelikom pojednostavljivanju.
There are numerous examples which demonstrate that conflicting ideas matter a lot, that reality cannot be encapsulated into a procrustean ideological bed; and that economics continues to be softer than some of us try to make people believe.
Postoje mnogi primjeri koji dokazuju da su suprotstavljene zamisli vrlo bitne, da stvarnost ne može biti zbijena u prokrustovski ideološki krevet i da je gospodarstvo i dalje mekše no što bi neki od nas voljeli da ljudi vjeruju.
Let's be more specific.
Budimo određeniji.
Policy-wise, it is increasingly clear that trimming the welfare state and the public sector is not sufficient to achieve the expected efficiency gains; this endeavour needs to be accompanied by effective regulations of various markets (financial and energy, in particular), which otherwise can easily be rigged.
Što se tiče politike, postaje sve jasnije da nije dovoljno kresati socijalno osiguranje i javni sektor da bi se postigli očekivani učinci; taj bi napor trebao biti popraćen učinkovitim propisima za razna tržišta (posebice financijsko i energetsko), koja bi u protivnom lako mogla biti izmanipulirana.
The "new economy" paradigm (which claimed to combine high growth rates with very low unemployment) proved to be, simply put, a mirage of the 1990s.
Primjer "nove ekonomije" (za koju se tvrdi da kombinira visoke stope rasta s vrlo niskim stopama nezaposlenosti) pokazao se, jednostavno rečeno, priviđenjem 1990- ih godina.
The developments of the last couple of years in the United States and elsewhere offer ample proofs in this regard, motivating public authorities to initiate the Oxley-Sarbanes Act.
Razvojna dostignuća posljednjih nekoliko godina u Sjedinjenim Državama i drugdje nude obilje dokaza u tom smislu, motivirajući zakonodavce da uvedu Okley- Serbanesov zakon.
Likewise, contrary to the prevailing tenets of not many years ago, economic policy, as it is currently undertaken in the United States and Europe, does not preclude running larger budget deficits during a downswing of the cycle.
Isto tako, suprotno prevladavajućim postavkama od prije ne tako puno godina, ekonomska politika, koja se trenutačno vodi u Sjedinjenim Državama i Europi, ne sprječava manjak proračuna tijekom zatvaranja kruga.
This is the explanation behind the return of some basic Keynesian recipes to the limelight.
Ovo je objašnjenje onoga što se krije iza vraćanja nekih od keynesijanskih osnovnih recepata u središte pozornosti.
It should be said, nonetheless, that while Keynesian macroeconomics seems to be enjoying a higher profile nowadays, the EU member countries are simultaneously trying to make their markets (labour, products, services, financial) more flexible. How does globalisation fit into this picture?
Svejedno je potrebno napomenuti da, dok keynesijanska makroekonomija očito danas uživa veći ugled, zemlje članice EU istodobno pokušavaju svoja tržišta (radne snage, proizvoda, usluga, financija) učiniti prilagodljivijima. Kako se globalizacija uklapa u tu sliku?
The pressure of more intense competition forces governments to streamline their public sectors, which frustrates trade unions and many citizens at large.
Pritisak sve jače konkurencije tjera vlade da moderniziraju svoje javne sektore, što izaziva nezadovoljstvo sindikata i građana.
But rich countries, in the West, remain welfare states par excellence, albeit in an evolving manner.
No bogate zemlje Zapada ostaju socijalne države bez premca, iako se i one razvijaju.
One can detect here a rising or returning Keynesianism in macroeconomic policy-making, combined with a retreat when it comes to social policy; the result is an apparent policy contradiction.
Ovdje se može primijetiti porast ili povratak Keynesijanizma u kreiranje makroekonomske politike, kombiniran s povlačenjem kada je riječ o socijalnoj politici; rezultat je očigledno proturječna politika.
Another consequence of globalisation is the creation of an international policy agenda.
Druga posljedica globalizacije je stvaranje programa međunarodne politike.
By omission and commission, some of the wealthy countries' less-inspired policies have given a renewed high profile to issues such as fair versus free trade; dealing with abject poverty in the world; protecting the environment as a public good for mankind; the code of conduct for international corporations, managing contagion effects in the world economy; and policy co-ordination among the leading economies of the world. In fact, the traditional ongoing battle between left and right -- within the framework of democratic politics -- is being shifted partially onto the international arena.
Što propustom, što svjesno, neke su manje maštovite politike bogatih zemalja ponovno intenzivirale značaj problema poput pravedne nasuprot slobodnoj trgovini; rješavanja posvemašnjeg siromaštva u svijetu; zaštite okoliša kao javnog dobra čovječanstva; kodeksa ponašanja međunarodnih korporacija, rješavanja učinaka zaraze na svjetsku ekonomiju i koordinaciju politike među vodećim ekonomijama svijeta. U stvari, tradicionalna neprestana bitka između ljevice i desnice - unutar okvira demokratske politike - djelomice je prebačena na međunarodnu scenu.
The debate on global governance (that is, on institutions and policies) reflects a growing awareness that there are issues that need to be addressed internationally, in a multilateral context and using collaborative approaches.
Debata o globalnom upravljanju (odnosno, o ustanovama i politikama) odražava rastuću svijest da postoje problemi kojima se treba pristupiti na međunarodnom nivou, u multilateralnom kontekstu i rabeći pristup suradnje.
Arguably, the choice between globalisation and "managed globalisation" is between accepting the effects of completely free markets -- with total policy disregard for market failures and their social consequences -- and trying to construct an international policy, which should address or prevent massive co-ordination failures.
Izbor između globalizacije i "vođene globalizacije" je u prihvaćanju učinaka potpuno slobodnih tržišta - s potpunim zanemarivanjem tržišnih neuspjeha i njihovih socijalnih posljedica - i pokušaja kreiranja međunarodne politike, koja bi trebala spriječiti ili riješiti problem velikog neuspjeha koordinacije.
The debate over the most desirable form of capitalism, and the most effective type of state intervention in the economy, partially turns into a debate over contrasting forms of "global capitalism". The second policy route makes sense in a global economy, in which there is acceptance of the need for international public goods.
Debata o najpoželjnijem obliku kapitalizma i najučinkovitijoj vrsti miješanja države u ekonomiju, djelomice se pretvara u debatu o suprotnim oblicima "globalnog kapitalizma". Drugi smjer politike ima smisla u globalnoj ekonomiji, u kojoj postoji prihvaćanje potrebe za međunarodnim javnim dobrima.
Otherwise, under increasing pressure from foreign markets and other threats (including terrorism, illegal immigration and spreading diseases), governments would resort to national means of protection -- such as trade protectionism, trade clashes and competitive devaluations. Ideology is not dead.
Inače, pod pojačanim pritiskom stranih tržišta i ostalih prijetnji (uključujući terorizam, ilegalno useljavanje i širenje bolesti), vlade bi posegnule za nacionalnim sredstvima zaštite - poput sustava tržišnog protekcionizma, trgovinskih sukoba i konkurentne devalvacije. Ideologija nije mrtva.
It shapes social and economic policies -- although in subtler forms and following cyclical patterns.
Ona oblikuje socijalnu i gospodarsku politiku - iako na istančaniji način i slijedeći cikličke uzorke.
It may be less often felt nationally to the extent that the battlefield of ideas expands increasingly beyond national borders.
Možda će se na nacionalnoj razini rjeđe osjetiti da se bojno polje ideja sve više širi izvan nacionalnih granica.
In any case, globalisation is likely to reflect more and more the battle of ideas, with traditional politics delving increasingly into the international domain.
U svakom slučaju, globalizacija će vjerojatno u sve većoj mjeri odražavati borbu ideja, a tradicionalne će politike pojačano prekapati po međunarodnom području.
How policymakers address the hot issues in the international economy will provide clues regarding its dynamics.
Način na koji zakonodavci pristupaju vrućim temama iz međunarodne ekonomije dat će naznake vezane uz njenu dinamiku.