natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Mladic has been running from authorities since 2000. < blockquote > (Various sources)
Mladić je u bijegu od 2000. godine. < blockquote > (Različiti izvori)
Former Bosnian Serb commander Ratko Mladic is one of the most wanted indictees of the International Criminal Tribunal for the former Yugoslavia (ICTY).
Bivši zapovjednik bosanskih Srba Ratko Mladić jedan je od najtraženijih optuženika Međunarodnog kaznenog tribunala za bivšu Jugoslaviju (ICTY).
He was originally indicted together with former Bosnian Serb President Radovan Karadzic in July 1995.
Prvotno je bio optužen zajedno s bivšim predsjednikom bosanskih Srba Radovanom Karadžićem u srpnju 1995. godine.
The ICTY confirmed a second indictment in November that year.
ICTY je potvrdio drugu optužnicu u studenom iste godine.
It issued an amended indictment, covering the period between May 12th 1992 and December 22nd 1996, in November 2002.
Sud je u studenom 2002. godine objavio izmijenjenu optužnicu kojom je obuhvaćeno razdoblje između 12. svibnja 1992. i 22. prosinca 1996. godine.
Mladic was born on March 12th 1943 in Kalinovik, Bosnia and Herzegovina (BiH).
Mladić je rođen 12. ožujka 1943. u Kalinovniku, u Bosni i Hercegovini (BiH).
Following training at the military academy of the Yugoslav People's Army (JNA) in Belgrade, he joined the JNA as a regular officer.
Nakon obuke na vojnoj akademiji Jugoslavenske Narodne Armije (JNA) u Beogradu, pristupio je JNA kao časnik.
In April 1992, he took command of the JNA's Second Military District, based in Sarajevo.
U travnju 1992. godine preuzeo je zapovjedništvo nad Drugom vojnom oblašću JNA, sa sjedištem u Sarajevu.
The following month he became commander of the main staff of the Bosnian Serb Army (VRS), a position he held until December 1996.
Idućeg mjeseca postao je zapovjednik glavnog stožera Vojske Republike Srpske (VRS) i na toj dužnosti ostao do prosinca 1996. godine.
The indictment charges Mladic, on the basis of his individual and superior criminal responsibility, with 13 counts of crimes against humanity and violations of the laws or customs of war for the acts of persecution, murder, deportation and inhumane acts, terrorising and hostage taking, in which he allegedly participated.
Optužnica tereti Mladića, na temelju njegove osobne i zapovjedne kaznene odgovornosti, po 13 točaka za zločine protiv humanosti i kršenje zakona i običaja rata zbog progona, ubojstava, deportacije i nehumanog postupanja, teroriziranja i uzimanja talaca, u kojima je on navodno sudjelovao.
In addition, he faces two counts of genocide for -- including, but not only -- the massacre of up to 8,000 Bosnian Muslim boys and men during the Serb onslaught against the UN safe haven of Srebrenica in July 1995.
Uz to, sučeljava se s dvije točke koje ga terete za genocid zbog -- uključujući, ali ne samo � pokolja oko 8. 000 dječaka i muškaraca, bosanskih Muslimana, tijekom srpskog napada na sigurnu zonu UN Srebrenicu u srpnju 1995. godine.
According to the indictment, Mladic "committed or otherwise aided and abetted the planning, preparation or execution of the intentional partial destruction of the Bosnian Muslim national, ethnical, racial or religious group, as such, from Kljuc, Kotor Varos, Prijedor, Sanski Most, and Srebrenica".
Prema optužnici, Mladić "je počinio ili na neki drugi način pomogao planiranje, pripremu ili izvršenje namjernog djelomičnog uništenja nacionalne, etničke, rasne ili vjerske skupine bosanskih Muslimana kao takve, iz Ključa, Kotor Varoši, Prijedora, Sanskog Mosta i Srebrenice".
The indictment also alleges that from May 1992, forces under Mladic's command sniped at and shelled the city of Sarajevo, killing and wounding civilians and thereby inflicting terror on the population.
U optužnici se također navodi kako su od svibnja 1992. godine snage pod Mladićevim zapovjedništvom gađale iz snajpera i granatirale grad Sarajevo, ubijajući i ranjavajući civile i zavodeći time teror nad stanovništvom.
The 44-month siege of the BiH capital reportedly killed about 10,500 people, including 1,800 children, and injured 50,000 people.
U opsadi glavnog grada BiH koja je trajala 44 mjeseca ubijeno je, kako se izvješćuje, oko 10. 500 osoba, uključujući 1. 800 djece, a ranjeno je 50. 000 ljudi.
The former VRS chief, according to the indictment, acting individually or in concert with others, participated in a joint criminal enterprise within BiH seeking the "elimination or permanent removal, by force or other means, of Bosnian Muslim, Bosnian Croat, or other non-Serb inhabitants from large areas of the country".
Bivši zapovjednik VRS, prema optužnici, djelujući samostalno ili u dogovoru s drugima, sudjelovao je u zajedničkom kriminalnom pothvatu u BiH težeći "istrebljenju ili stalnom uklanjanju, silom ili drugim sredstvima, bosanskih Muslimana, bosanskih Hrvata ili drugog nesrpskog stanovništva s velikih područja u toj zemlji".
Charging Mladic with superior criminal responsibility for acts and omissions between May 12th 1992 and December 22nd 1996, ICTY prosecutors said that as the most senior VRS officer at the time, he was subordinate only to the Bosnian Serb president.
Optužujući Mladića za zapovjednu kaznenu odgovornost zbog onog što je činio i nije spriječio u razdoblju između 12. svibnja 1992. godine i 22. prosinca 1996. godine, tužitelji ICTY- a kazali su kako je kao najviši časnik VRS- a u to doba on bio podređen samo predsjedniku bosanskih Srba.
"As such he had overall authority and responsibility for the functioning of the VRS.
"Kao takav imao je sveukupnu nadležnost i odgovornost za funkcioniranje VRS.
He was responsible for planning and directing all operations of the VRS and for monitoring the activities of all subordinate officers and units to ensure that his orders were implemented. "
Bio je odgovoran za planiranje i usmjeravanje svih operacija VRS- a i za nadzor djelovanja svih podređenih časnika i postrojbi kako bi se osigurala provedba njegovih zapovijedi ".
Mladic also allegedly bore individual responsibility for war crimes, "which he planned, instigated, ordered, committed, or in whose planning, preparation or execution he otherwise aided and abetted".
Mladić je također navodno snosio individualnu odgovornost za ratne zločine "koje je planirao, poticao, zapovjedio, počinio ili u čijem je planiranju, pripremi ili izvršenju na drugi način pomogao".
Following the end of the conflict in BiH, Mladic returned to Belgrade, where he lived freely under the protection of former Yugoslav President Slobodan Milosevic and often appeared at football matches, in restaurants and on Montenegrin beaches.
Po okončanju sukoba u BiH Mladić se vratio u Beograd, gdje je živio slobodno pod zaštitom bivšeg jugoslavenskog predsjednika Slobodana Miloševića i često se pojavljivao na nogometnim utakmicama, u restoranima i na crnogorskim plažama.
After a reformist government led by late Prime Minister Zoran Djindjic came to power -- following the overthrow of the Milosevic regime in October 2000 -- Mladic reportedly left Belgrade to avoid possible arrest and handover to The Hague-based tribunal.
Nakon što je reformska vlada na čelu s ubijenim premijerom Zoranom Đinđićem došla na vlast -- nakon rušenja Miloševićeva režima u listopadu 2000. godine -- Mladić je navodno napustio Beograd kako bi izbjegao potencijalno uhićenje i izručenje Haaškom tribunalu.
But former chief ICTY prosecutor Carla del Ponte repeatedly insisted that the fugitive was in Serbia, enjoying military protection.
Međutim, bivša glavna tužiteljica ICTY- a Carla del Ponte u više je navrata ustrajavala kako se taj bjegunac nalazi u Srbiji, gdje uživa zaštitu vojske.
Belgrade authorities have denied it.
Beogradske vlasti opovrgnule su takve navode.
However, revelations in late 2004 appeared to substantiate del Ponte's allegations.
Međutim, koncem 2004. godine pojavila su se otkrića koja su poduprla tvrdnje del Ponte.
A late-November report in a Sarajevo daily included Mladic's military personnel files, showing his respective discharges from the Yugoslav Army in 2001 and from the VRS in 2002.
Izvješće koje je koncem studenog objavio jedan sarajevski dnevnik uključivalo je Mladićeve vojne dosjee, koji su pokazivali kako je razriješen dužnosti u Jugoslavenskoj vojsci 2001, a u VRS- u 2002. godine.
Several days later, Serbian President Boris Tadic confirmed that Mladic was receiving his pension from the Serbian-Montenegrin military on a regular basis and that his right to it was irrevocable.
Nekoliko dana kasnije predsjednik Srbije Boris Tadić potvrdio je kako je Mladić redovito primao mirovinu od srpsko- crnogorske vojske i da je njegovo pravo na to neopozivo.
Diplomatic sources further indicated that in the summer of 2004 Mladic was sheltered at a military complex near the town of Han Pijesak in eastern BiH and that he had lived in Serbia in early June of that year.
Diplomatski izvori također su ukazali kako je u ljeto 2004. godine Mladiću pruženo utočište u vojnom kompleksu u blizini grada Han Pijesak u istočnoj BIH, te kako je živio u Srbiji početkom lipnja iste godine.
War crimes fugitive: Goran Hadzic 25/ 07/ 2008 Croatian Serb war crimes indictee Goran Hadzic has been on the run for four years. < blockquote > (Various sources)
Odbjegli ratni zločinac: Goran Hadžić 25/ 07/ 2008 Hrvatski Srbin optužen za ratne zločine Goran Hadžić u bijegu je četiri godine. < blockquote > (Različiti izvori)
On June 4th 2004, a judge at the International Criminal Tribunal for the former Yugoslavia (ICTY) confirmed an indictment, signed by then-chief UN war crimes prosecutor Carla del Ponte, against former Croatian Serb leader Goran Hadzic.
Četvrtog lipnja 2004. godina sudac Međunarodnog kaznenog tribunala za bivšu Jugoslaviju (ICTY) potvrdio je optužnicu protiv čelnika hrvatskih Srba Gorana Hadžića koju je potpisala tadašnja tužiteljica UN- a za ratne zločine Carla del Ponte.
On the morning of July 13th that year, officials of The Hague tribunal handed over the document and an arrest warrant -- both under seal -- to the Serbian foreign ministry, asking authorities "to act with all due diligence and within 72 hours".
Ujutro 13. srpnja iste godine dužnosnici Haaškog tribunala predali su dokument i uhidbeni nalog -- oba dokumenta zapečaćena -- srbijanskom Ministarstvu vanjskih poslova, tražeći od vlasti "da reagira uz sav mogući oprez i u roku od 72 sata".
Seven hours later, Hadzic, who was living in a villa in the northern Serbian city of Novi Sad at the time, left his home carrying a large bag and disappeared.
Sedam sati kasnije, Hadžić, koji je u to doba živio u raskošnoj kući u Novom Sadu, gradu na sjeveru Srbije, otišao je iz svojeg doma noseći veliku torbu i nestao.
He fled 17 hours before the Serbian judiciary asked the police to arrest him.
Pobjegao je 17 sati prije no što je srbijansko pravosuđe zatražilo od policije njegovo uhićenje.
After being told that Hadzic was impossible to find and that his whereabouts were unknown, the ICTY made public the indictment against him on July 16th 2004, since what was supposed to be a sealed document had already reached the press.
Nakon što mu je priopćeno kako je nemoguće pronaći Hadžića, te kako nije poznato gdje se on nalazi, ICTY je javno objavio optužnicu protiv njega 16. srpnja 2004. godine, budući da je dokument koji je trebao biti zapečaćen već stigao u medije.
The former Croatian Serb leader thus joined the list of 21 other war crimes fugitives from the Balkan conflicts in the 1990s, sought by the UN tribunal at the time.
Bivši čelnik hrvatskih Srba tako se priključio popisu s još 21 odbjeglim optuženikom za ratne zločine iz balkanskih sukoba devedesetih, koje je u to doba tražio UN- ov tribunal.
Del Ponte accused the Serbian authorities of having tipped off Hadzic about his impending arrest.
Del Ponte je optužila srbijanske vlasti da su izvijestile Hadžića o predstojećem uhićenju.
Born on September 17th 1958 in the municipality of Vinkovci in Croatia, Hadzic worked as a warehouseman before the 1991-1995 conflict in the country.
Rođen 17. rujna 1958. godine u općini Vinkovci u Hrvatskoj, Hadžić je radio kao skladištar prije sukoba u zemlji 1991- 1995.
In the 1980s, he joined the League of Communists -- Party for Democratic Changes and later, the Serbian Democratic Party (SDS).
Hadžić je osamdesetih godina pristupio Savezu komunista -- Stranci za demokratske promjene, a kasnije Srpskoj demokratskoj stranci (SDS).
On June 10th 1990, he was elected chairman of the party for Vukovar and continued to rise through the ranks.
Desetog lipnja 1990. godine izabran je za predsjednika stranke za Vukovar i nastavio napredovanje u njezinim redovima.
After Croatia declared independence on June 25th 1991, Hadzic was appointed president of the government of the self-declared Serbian Autonomous District of Slavonia, Baranja, and Western Srem.
Nakon što je Hrvatska proglasila neovisnost 25. lipnja 1991. godine, Hadžić je imenovan za predsjednika vlade samoproglašene Srpske autonomne oblasti Slavonija, Baranja i zapadni Srijem.
On February 26th 1992, he was elected president of the so-called Republic of Serbian Krajina.
On je 26. veljače 1992. godine izabran za predsjednika takozvane Republike Srpske Krajine.
He remained in this position until December 1993.
Na toj dužnosti ostao je do prosinca 1993. godine.
UN prosecutors have charged him with eight counts of crimes against humanity and six counts of violations of the laws or customs of war for his alleged involvement in persecutions, extermination, murder, imprisonment, torture, inhumane acts, cruel treatment, deportation, wanton destruction and plunder of public or private property.
UN- ovi tužitelji optužili su ga po osam točaka za zločine protiv humanosti, a po šest točaka za kršenje zakona i običaja ratovanja, zbog njegove navodne umiješanosti u progon, istrebljenje, ubojstva, zarobljavanje, mučenje, nehumano postupanje, okrutan tretman, deportiranje i bezobzirno uništavanje i pljačkanje javne i privatne imovine.
The indictment covers the period between June 25th 1991 and the end of his presidency in December 1993.
Optužnicom je obuhvaćeno razdoblje između 25. lipnja 1991. godine i završetka njegova predsjedničkog mandata u prosincu 1993. godine.
It alleges that Hadzic participated as a co-perpetrator in a joint criminal enterprise, seeking "the permanent forcible removal of a majority of the Croat and other non-Serb population from approximately one-third of the territory of the Republic of Croatia in order to make them part of a new Serb-dominated state through the commission of crimes".
Navodi se kako je Hadžić bio sudionik u zajedničkom kriminalnom pothvatu, težeći "trajnom prisilnom uklanjanju većine Hrvata i drugog nesrpskog stanovništva s približno trećine teritorija Republike Hrvatske kako bi ga izvršenjem zločina učinio dijelom nove države kojom dominiraju Srbi".
Others listed as members of this joint criminal enterprise included Milan Martic, another former Croatian Serb leader, as well as some key Serbian figures at the time, including late President Slobodan Milosevic, state security chief Jovica Stanisic and special units commander Franko Simatovic.
Među ostalim osobama koje su navedene kao članovi ovog zajedničkog kriminalnog pothvata još su jedan bivši čelnik hrvatskih Srba Milan Martić, kao i neke ključni Srbi iz tog razdoblja, uključujući preminulog predsjednika Slobodana Miloševića, šefa državne sigurnosti Jovicu Stanišića i zapovjednika posebnih postrojbi Franka Simatovića.
Serbian Radical Party leader Vojislav Seselj, who is currently being tried for war crimes at The Hague court, and the late paramilitary leader Zeljko "Arkan" Raznatovic were also on that list.
Čelnik Srpske radikalne stranke Vojislav Šešelj, kome se trenutačno sudi za ratne zločine u Haaškom sudu, i ubijeni zapovjednik paravojnih postrojbi Željko Ražnatović "Arkan" također su bili na tom popisu.
Among the cases of alleged war crimes against Croats and other non-Serbs that the indictment cites is the murder in November 1991 of 264 Croatian prisoners of war whom Serbian forces took from a Vukovar hospital and shot dead at the Ovcara farm, about 5km south of the city.
Među slučajevima navodnih ratnih zločina nad Hrvatima i drugim nesrbima koji su nabrojani u optužnici ubojstvo je 264 hrvatska ratna zatočenika u studenom 1991, koje su srpske snage odvele iz bolnice u Vukovaru i strijeljale na poljoprivrednom dobru Ovčara, oko 5 kilometara južno od grada.
Hadzic also faces charges of involvement in the extermination or murder of hundreds of civilians, including women and elderly persons, in several villages in Eastern Slavonija.
Hadžić se također sučeljava s optužbama za odgovornost za istrebljenje ili ubojstvo stotina civila, uključujući žene i starije osobe, u nekoliko sela u istočnoj Slavoniji.
The indictment also details an event on October 18th 1991, in which forces under Hadzic's command, members of the paramilitary Dusan Silni unit and Serbian troops, forced 50 Croat detainees to march into a minefield on the outskirts of the village of Lovas, about 20km southwest of Vukovar.
U optužnici je također detaljno opisan događaj od 18. listopada 1991. godine, kada su snage pod Hadžićevim zapovjedništvom, pripadnici paravojne postrojbe Dušan Silni i srbijanskih postrojbi, prisilili 50 hrvatskih zatočenika da uđu u minsko polje u okolini sela Lovas, oko 20 kilometara jugozapadno od Vukovara.
Mine explosions or gunfire killed 21 of the detainees.
U eksplozijama mina ili pucnjavi poginuo je 21 zatočenik.
War crimes fugitive: Ante Gotovina 25/ 07/ 2008 Retired Croatian General Ante Gotovina was arrested in December 2005 after four years of evading authorities. < blockquote > (Various sources)
Odbjegli optuženik za ratne zločine: Ante Gotovina 25/ 07/ 2008 Umirovljeni hrvatski general Ante Gotovina uhićen je u prosincu 2005. godine, nakon što je četiri godine izmicao vlastima. < blockquote > (Različiti izvori)
Retired Croatian General Ante Gotovina was arrested in the Spanish Canary Islands on December 7th 2005 and extradited to The Hague the next day.
Umirovljeni hrvatski general Ante Gotovina uhićen je na Kanarskim otocima u Španjolskoj 7. prosinca 2005. godine i izručen Haagu sljedećeg dana.
He had been on the run since June 2001, disappearing shortly after the International Criminal Tribunal for the former Yugoslavia (ICTY) indicted him for his alleged involvement in atrocities committed against Krajina Serbs towards the end of the 1991-1995 conflict in Croatia.
Nalazio se u bijegu od lipnja 2001. godine, nestavši ubrzo nakon što je Međunarodni tribunal za bivšu Jugoslaviju (ICTY) podignuo optužnicu protiv njega zbog navodne odgovornosti za zločine počinjene nad krajinskim Srbima pred kraj sukoba u Hrvatskoj 1991- 1995.
Gotovina was one of the three most wanted war crimes fugitives from the Balkan conflicts in the 1990s, along with former Bosnian Serb leader Radovan Karadzic and his military commander, Ratko Mladic.
Gotovina je bio jedan od trojice najtraženijih odbjeglih optuženika za ratne zločine iz balkanskih sukoba devedesetih godine, zajedno s bivšim čelnikom bosanskih Srba Radovanom Karadžićem i njegovim vojnim zapovjednikom Ratkom Mladićem.
Gotovina was indicted by the ICTY for his role in Operation Storm.
Gotovinu je ICTY optužio zbog njegove uloge u Operaciji Oluja.
Croatia launched the military offensive, code named Operation Storm, on August 4th 1995, to regain control over the Krajina region, which Serb separatists seized in 1991..
Hrvatska je započela vojnu akciju pod kodnim nazivom Operacija Oluja 4. kolovoza 1995. godine, kako bi ponovno uspostavila nadzor nad regijom Krajine koju su srpski separatisti zauzeli 1991. godine.
Throughout the multi-day operation and follow-on actions that lasted through November 15th 1995, Gotovina commanded the Split Operative Zone of the Croatian Army.
Tijekom višednevne operacije i akcija koje su uslijedile, a koje su trajale do 15. studenog 1995. godine, Gotovina je zapovijedao Splitskom operativnom zonom Hrvatske vojske.
In this role, he exercised de facto and de jure command and control over all Croatian forces deployed as part of Operation Storm in the southern portion of the Krajina region, UN prosecutors alleged in an amended indictment against Gotovina made public in March 2004.
U tom svojstvu imao je de facto i de jure zapovjedništvo i nadzor nad svim hrvatskim snagama raspoređenim u sklopu Operacije Oluja u južnom dijelu regije Krajine, naveli su tužitelji u izmijenjenoj optužnici protiv Gotovine koja je objavljena u ožujku 2004. godine.
The indictment charges him with four counts of crimes against humanity and three counts of violations of the laws or customs of war for persecution; murders; plunder of property; wanton destruction of cities, towns and villages; deportation and other inhumane acts allegedly committed during the operation.
Optužnica ga tereti po četiri točke za zločine protiv humanosti, a po tri točke za kršenje zakona i običaja rata zbog progona, ubojstva, pljačke imovine, bezobzirnog uništavanja gradova, mjesta i sela, deportiranja i drugih nehumanih postupak navodno počinjenih tijekom operacije.
The ICTY holds Gotovina individually responsible for those crimes, including the unlawful killings of at least 150 Krajina Serbs.
ICTY smatra kako je Gotovina pojedinačno odgovoran za zločine, uključujući protuzakonita ubojstva najmanje 150 krajinskih Srba.
Up to 200,000 Krajina Serbs reportedly suffered displacement as a result of the Croatian Army offensive and follow-on actions.
Oko 200. 000 krajinskih Srba navodno je bilo raseljeno kao rezultat operacije Hrvatske vojske i akcija koje su uslijedile.
According to UN prosecutors, Gotovina -- acting individually or in concert with others, including Ivan Cermak, Mladen Markac and former Croatian President Franjo Tudjman -- participated in a joint criminal enterprise whose common purpose was the forcible and permanent removal of the Serb population from the Krajina region.
Prema UN- ovim tužiteljima, Gotovina -- koji je djelovao samostalno ili u dogovoru s drugima, uključujući Ivana Čermaka, Mladena Markača i bivšeg hrvatskog predsjednika Franju Tuđmana -- sudjelovao je u zajedničkom kriminalnom pothvatu čiji je opći cilj bio prisilno i trajno uklanjanje srpskog stanovništva iz regije Krajine.
As part of that enterprise, he "planned, instigated, ordered, committed, or otherwise aided and abetted in the planning, preparation, or execution" of the alleged crimes.
U sklopu tog pothvata, Gotovina je "planirao, poticao, zapovjedio, izvršio ili na drugi način pomogao u planiranju, pripremi ili izvršenju" navodnih zločina.
The prosecutors also allege that while he knew, or had reason to know, that his subordinates were about to commit the atrocities listed in the indictment or had done so, Gotovina failed to prevent those acts from taking place or to punish their perpetrators.
Tužitelji također tvrde kako, iako je znao, ili je imao razloga znati da će njegovi podređeni počiniti zločine navedene u optužnici ili da su to učinili, Gotovina nije spriječio takve postupke niti kaznio izvršitelje.
Furthermore, he failed to fulfil his duty to restore and ensure public order and safety in the region, including its capital, Knin, and surrounding municipalities.
Uz to, nije ispunio svoju dužnost ponovne uspostave i osiguranja javnog reda i sigurnosti u regiji, uključujući glavni grad Knin i okolne općine.
Gotovina was born on October 12th 1955 on the Croatian island of Pasman within the Zadar municipality.
Gotovina je rođen 12. listopada 1955. na hrvatskom otoku Pašmanu u općini Zadar.
A professional soldier, he joined the French Foreign Legion in 1973 and rose to the rank of chief corporal.
Kao profesionalni vojnik priključio se francuskoj Legiji stranaca 1973. godine i došao do čina glavnog narednika.
Afterwards, he worked for private security companies in France, some with links to far-right political movements.
Nakon toga radio je za tvrtke za privatno osiguranje u Francuskoj, od kojih su neke bile povezane s političkim pokretima krajnje desnice.
He also ran into trouble with the law.
Također je imao problema sa zakonom.