natgillin/translations-raw huggingface dataset:
This is directly related to the greater expertise and skill of the persons who helped in filling in the return.
Situaciju bi mogli poboljšati cijenom prihvatljivi porezni savjetnici.
If we add the time of unpaid assistants, the total time costs make up about three quarters of all the costs of income tax return submissions.
Na kraju, dajemo opæe i posebne preporuke kojima bi se procedura podnošenja prijava za graðane, obveznike poreza na dohodak, barem donekle pojednostavnila i poboljšala.
• The taxation system has to be stable and without constant modifications.
• Porezni sustav mora biti stabilan, bez stalnih promjena.
• The tax regulations have to be clear and precise, in order to avoid different interpretations of their application.
• Porezni propisi moraju biti precizni i jasni, tako da bi se mogla izbjeæi razlièita tumaèenja u njihovoj primjeni.
• It is necessary for the taxpayer and the tax officials to work together.
• Nu na je suradnja izmeðu poreznih obveznika i poreznih slu benika.
• Reduce and simplify the number of forms necessary.
• Pojednostavniti i smanjiti broj potrebnih formulara.
• In order to allow the benefits of the introduction of new relief to outweigh the increased cost of tax compliance and, in general, to be used to the full, it would be a good idea to think about introducing techniques (procedures), which would prevent them being lost in the event of insufficiently large income (tax loss, refunding tax credits, i.e., negative taxes and so on).
• Kako bi se omoguæilo da koristi od uvoðenja novih olakšica uistinu i nadmaše poveæani trošak ispunjavanja porezne obveze i, opæenito, da budu u cijelosti iskorištene, trebalo bi razmisliti o uvoðenju tehnika koje bi pridonijele da se one ne gube u sluèaju nedovoljno velikog dohotka (porezni gubitak, refundirajuæi porezni kredit, tj. negativni porez itd.).
Marijana BAĐUN, MSc*
Pregledni znanstveni članak**
UDC 330.35 JEL E44, O16
UDK: 330.35 JEL: E44, O16
This paper provides a review of empirical research on the link between financial in
U članku se prikazuju empirijska istraživanja koja se bave vezom financijskog posre
termediation by banks and economic growth.
dovanja banaka i ekonomskog rasta.
Special attention is paid to the issues of causality, non-linearity, time perspective, financial intermediation proxies, and interaction terms.
Osobita se pozornost pridaje pitanjima kauzalnosti, nelinearnosti, vremenske perspektive, zamjenskih (proxy) varijabli za financijsko posredovanje i interakcijskih varijabli.
The review shows that there are still quite a few unresolved issues in empirical research, which causes scepticism towards prioritizing financial sector policies in order to cause economic growth.
Prikaz pokazuje da u empirijskim istraživanjima postoji prilično velik broj neriješenih pitanja, što izaziva skeptičnost prema davanju prednosti mjerama politike usmjerenima prema financijskom sektoru s ciljem uzrokovanja ekonomskog rasta.
Progress in the finance and growth literature is slow and researchers seem to go round in circles.
Napredak u literaturi koja se bavi financijama i rastom spor je te se čini da se istraživači vrte u krug.
A possibly fruitful direction for future empirical research is the relationship between government and banks, especially from the standpoint of political economy.
Vjerojatno je koristan smjer za buduća empirijska istraživanja odnos između države i banaka, osobito sa stajališta političke ekonomije.
Key words: financial intermediation, banks, economic growth
Ključne riječi: financijsko posredovanje, banke, ekonomski rast
The goal of this paper is to provide a review of empirical research on the link between
Cilj je ovog rada dati prikaz empirijskih istraživanja koja se bave vezom financijskog
financial intermediation by banks and economic growth.
posredovanja banaka i ekonomskog rasta.
Namely, in the last two decades or so, with progress in econometric research on economic growth, and development of endogenous growth theory, many papers examining the link between financial intermediation and economic growth have been published, and interest in the topic does not diminish.
Naime, u otprilike posljednja dva desetljeća, s napretkom u ekonometrijskom istraživanju ekonomskog rasta i s razvojem endogene teorije rasta, objavljeno je mnogo članaka koji se bave vezom financijskog posredovanja i ekonomskog rasta, a interes za tu temu ne jenjava.
However, opinions of economists about the role of financial intermediation in economic growth are still polarized.
Međutim, mišljenja ekonomista o ulozi financijskog posredovanja u ekonomskom rastu još su uvijek podijeljena.
On the other hand there are several economists who are convinced not only that finance is very important for economic growth, but also that finance causes growth.
Na drugoj je strani nekoliko ekonomista koji su uvjereni ne samo da su financije važne za ekonomski rast, nego da ga i uzrokuju.
Furthermore, even though existing research encompasses different functions of the financial system, through which it can influence growth, financial intermediation dominates.
Nadalje, iako dostupna istraživanja obuhvaćaju različite funkcije financijskog sustava putem kojih on može utjecati na rast, dominira financijsko posredovanje.
It is considered to be the main function of banks.
Ono se smatra glavnom funkcijom banaka.
Banks act as intermediaries between savers and persons who are able and willing to borrow money.
Banke djeluju kao posrednici između štediša i osoba koje mogu ili žele uzajmiti novac.
This relationship is often described as that between savers and investors, but the borrower is not obliged to invest, in the sense of obtaining new capital goods (Cameron, 1972:7).
Ta se veza često opisuje kao odnos između štediša i investitora, ali osoba koja uzajmljuje novac nije obvezna investirati u smislu nabave novih kapitalnih dobara (Cameron, 1972:7).
As intermediaries, banks “may vigorously seek out and attract reservoirs of idle funds which will be allocated to entrepreneurs for investment in projects with a high rate of social return; or they may listlessly exploit their quasi-monopolistic position and fritter away investment possibilities with unproductive loans” (Cameron, 1972:7-8).
Kao posrednici, banke “mogu energično tražiti i privlačiti zalihe neiskorištenih sredstava koje će dodijeliti poduzetnicima za investicijske projekte s velikom stopom društvenog povrata, ili mogu ravnodušno iskorištavati svoj gotovo monopolistički položaj i potratiti investicijske mogućnosti s neproduktivnim zajmovima” (Cameron, 1972:7-8).
It can probably be assumed that in both cases financial intermediation might have certain consequences on economic growth.
Razumno je pretpostaviti da u oba primjera financijsko posredovanje može imati određene posljedice na ekonomski rast.
Montiel (2003) states that a financial system can contribute to economic growth in three ways: by a) creating incentives for accumulation of physical and human capital, by b) allocating capital to the most productive activities, and by c) decreasing the amount of resources used in the process of intermediation.
Montiel (2003) tvrdi da financijski sustav može pridonijeti ekonomskom rastu na tri načina: a) stvarajući poticaje za akumulaciju fizičkoga i ljudskog kapitala; b) alocirajući kapital u najproduktivnije aktivnosti; c) smanjujući količinu resursa koji se troše u procesu posredovanja.
Levine (1997:691) differentiates five basic functions of financial systems, which are:
Levine (1997:691) razlikuje pet temeljnih funkcija financijskih sustava, a to su:
facilitation of risk management;
pospješivanje upravljanja rizikom;
monitoring of managers and control over corporate governance;
nadziranje menadžera i kontrola korporativnog upravljanja;
easing the exchange of goods and services.
olakšavanje razmjene dobara i usluga.
Based on Levine's (2005) review, it could be concluded that for economic growth it is not important whether a financial system is based on banks or securities markets, but whether it performs its functions successfully.
Na temelju pregleda literature koji je napravio Levine (2005), može se zaključiti kako za ekonomski rast nije važno temelji li se financijski sustav na bankama ili tržištu vrijednosnih papira već obavlja li on uspješno svoje funkcije.
Furthermore, the link between growth and international finance (e.g. cross-border capital flows and importation
Nadalje, u ovom se radu neće analizirati veza između rasta i međunarodnih financija (npr. međunarodni tijek kapitala, uvoz financijskih usluga).
One more important thing to stress is that even though there are many papers on the link between finance and companies' or industries' development (the most cited article is written by Rajan and Zingales (1998)), here macroeconomic papers with aggregate data will be privileged.
Važno je naglasiti još i to da se u ovom radu, iako postoji mnogo članaka u kojima se analizira vezu između financija i razvoja poduzeća, tj. industrija (najcitiraniji je članak koji su napisali Rajan i Zingales, 1998), prednost daje makroekonomskim istraživanjima s agregatnim podacima.
Finally, authors of available papers on finance and growth do not differentiate between different types of banks, e.g. universal from investment banks.
Nadalje, autori radova s temom financija i rasta ne prave razliku između različitih tipova banaka, npr. univerzalnih i investicijskih banaka.
There are already several literature reviews on the relationship between finance and
Već postoji nekoliko pregleda literature o temi povezanosti financija i ekonomskog
economic growth: Gertler (1988),1 Pagano (1993), Levine (1997; 2005),2 Trew (2006), and Demirgüç-Kunt and Levine (2008).
rasta: Gertler (1988),1 Pagano (1993), Levine (1997; 2005),2 Trew (2006) te DemirgüçKunt i Levine (2008).
Levine's (2005) review is the most extensive and should be read for details on theoretical models since here attention is given to empirical research.
Levineov je pregled (2005) najopsežniji te ga preporučujemo onim čitateljima koje zanimaju detalji teorijskih modela jer će se u ovom radu pozornost usmjeriti na empirijska istraživanja.
This paper is distinct from previous literature reviews because it is organized by what seem to be the most important, usually unresolved, issues in the finance and growth literature, rather than by estimation techniques, industry-level vs. macro-level papers, case studies vs. cross-section of countries, etc. This kind of approach should facilitate a critical discussion on what we know and what we do not know about the impact of financial intermediation by banks on economic growth.
Ovaj se rad razlikuje od prethodnih pregleda literature jer je organiziran prema naizgled najvažnijim, obično neriješenim, pitanjima iz literature koja se bavi financijama i rastom, a ne prema ekonometrijskim tehnikama, mikroekonomskim nasuprot makroekonomskim radovima, analizama slučaja nasuprot analizama skupine zemalja itd. Takav bi pristup trebao potaknuti kritičku raspravu o tome što znamo, a što ne znamo kad se govori o utjecaju financijskog posredovanja banaka na ekonomski rast.
Furthermore, papers which deal with transition economies have been included.
Nadalje, u ovaj su pregled uključeni i radovi koji se bave tranzicijskim zemljama.
Overview of empirical research
Pregled empirijskih istraživanja
The first results of econometric research were based on cross-country regressions in
Prvi rezultati ekonometrijskih istraživanja temeljili su se na cross-country regresija
which the dependent variable is the average real GDP per capita growth rate in a certain period, and independent variables are different indicators of financial system development and various control variables.
ma, u kojima je zavisna varijabla prosječna stopa rasta realnog BDP-a po stanovniku u određenom razdoblju, a nezavisne su varijable različiti pokazatelji razvijenosti financijskog sustava te razne kontrolne varijable.
Recently, panel analysis and time-series analysis have come to dominate econometric research.
Odnedavno u ekonometrijskim istraživanjima prevladavaju panel-analize i analize vremenskih serija.
Beck (2008) provides a review of different econometric methodologies to assess the link between finance and growth.
Beck (2008) daje pregled različitih ekonometrijskih metodologija za ocjenu povezanosti financija i rasta.
In this paper empirical research will be organized under five sections: a) causality, b) non-linearity, c) time perspective, d) proxies and e) interactions.
U ovom će se radu empirijska istraživanja organizirati u pet skupina: a) kauzalnost, b) nelinearnost, c) vremenska perspektiva, d) zamjenske varijable i e) interakcije.
Naturally, this is not a perfect division since there is some overlapping between papers in terms of the main focus of their interest.
Naravno, takva podjela nije savršena zbog toga što postoje preklapanja među radovima u smislu onoga što je u njihovu fokusu.
The first two aspects have been chosen because they seem to generate the most interest among researchers.
Prva su dva aspekta izabrana jer pobuđuju najviše interesa među istraživačima.
The direction of causality is said to be crucial because it has significantly different implications for development policy (Calderon and Liu, 2003).
Smjer kauzalnosti smatra se važnim pitanjem jer o njemu ovise implikacije za razvojnu politiku koje, ovisno o smjeru, mogu biti znatno različite (Calderon i Liu, 2003).
Non-linearity is examined in more detail because groundbreaking papers in the finance and growth literature assumed linearity.
Nelinearnost se ovdje detaljnije ispituje jer su utjecajni radovi koji su pokrenuli lavinu istraživanja iz područja financija i rasta pretpostavljali linearnost.
The time perspective has been taken into account to check to what extent results change depending on the observed time period.
Vremenska perspektiva uzeta je u obzir kako bi se provjerilo koliko se rezultati mijenjaju ovisno o promatranom vremenskom razdoblju.
Choosing a right proxy for financial intermediation still represents the biggest challenge researchers have to face.
Izbor odgovarajuće zamjenske varijable još je uvijek najveći izazov s kojim se moraju suočiti istraživači.
Finally, interactions have been included in this analysis to show potential for future research.
Konačno, uključene su i interakcije kako bi se pokazao njihov potencijal za buduća istraživanja.
In the first are papers in which the conclusion is that finance generally causes growth.
U prvoj su radovi čiji je zaključak da financije generalno uzrokuju ekonomski rast.
The second focuses on papers with a sceptical tone, where the conclusion is that finance only sometimes causes growth.
U drugoj su skupini radovi skeptičnijeg tona, čiji je zaključak da financije samo katkad uzrokuju ekonomski rast.
Finance generally causes growth
Financije generalno uzrokuju ekonomski rast
When it comes to econometric research on economic growth, the chronology can
Kad je riječ o ekonometrijskom istraživanju ekonomskog rasta, vrijeme se vjerojat
probably be split into before and after Barro (1991).
no može računati kao ono prije i nakon Barroa (1991).
His seminal paper does not include any financial intermediation variables.
Njegov članak, koji je pokrenuo bujicu istraživanja, ne sadržava varijable financijskog posredovanja.
Their sample includes 80 countries and the time period observed is from 1960 to 1989.
Njihov se uzorak sastoji od 80 zemalja, a promatrano je razdoblje od 1960. do 1989.
Their key finding is that financial services are importantly linked to economic growth and productivity improvements.
Glavni je zaključak autora da su financijske usluge statistički značajno povezane s ekonomskim rastom i poboljšanjima produktivnosti.
Furthermore, the level of financial development predicts future economic growth and future productivity advances.
Nadalje, razina financijskog razvoja omogućuje predviđanja o budućem ekonomskom rastu i napretku u produktivnosti.
In other words, finance does not merely follow economic activity.
Drugim riječima, ne stoji da financije samo slijede ekonomsku aktivnost.
Even though King and Levine take into account the issue of endogeneity, later on Le
Iako King i Levine uzimaju u obzir pitanje endogenosti, tom problemu Levine kasni
vine (1998) pays more attention to it by using legal indicators as instrumental variables to extract the exogenous component of banking development.
je (1998) pridaje više pozornosti uvođenjem pravnih pokazatelja kao instrumentalnih varijabli kako bi se izdvojila egzogena komponenta bankovne razvijenosti.
His results show that there is a statistically significant and economically large relationship between banking development (measured as credit allocated by commercial and other deposit-taking banks to the private sector divided by GDP) and long-run rates of economic growth.
Njegovi rezultati pokazuju da postoji statistički značajna i ekonomski velika povezanost između bankovnog razvoja (mjereno udjelom kredita komercijalnih banaka privatnom sektoru u BDP-u) i dugoročnih stopa ekonomskog rasta.
Furthermore, differences in creditor rights and efficiency of the judiciary explain more than half of the variation in the level of banking development.
Nadalje, razlike u pravima vjerovnika i efikasnosti sudstva objašnjavaju više od polovice varijacija u stupnju bankovnog razvoja.
Basically, the legal environment influences the banking sector and this component of banking-sector development is strongly linked with economic growth.
Naime, pravno okruženje utječe na bankovni sektor, a ta je sastavnica razvijenosti bankovnog sektora snažno povezana s ekonomskim rastom.
He stresses that his paper does not show that economic growth does not influence the banking system.
Autor naglašava kako njegov članak ne pokazuje da ekonomski rast ne utječe ne bankovni sustav.
Unfortunately, he does not test for it and still concludes that banking development leads economic growth.
Nažalost, tu tvrdnju ne testira, ali ipak zaključuje da bankovni razvoj vodi ekonomskom rastu.
Two years later he and his colleagues put in additional effort to control for endogeneity.
Dvije godine kasnije uložio je dodatan napor kako bi, zajedno sa svojim kolegama, uzeo u obzir pitanje endogenosti.
Financial intermediation measures are similar to those in King and Levine (1993; 1993a), and instruments to those in Levine (1998), except that they use some internal instruments too.
Pokazatelji financijskog posredovanja slični su onima iz King i Levine (1993; 1993a), a instrumentalne varijable onima iz Levine (1998), s tim da se autori koriste i nekim internim instrumentalnim varijablama.
The main result is that financial system is positively correlated with economic growth and that this relationship is not a result of simultaneity, omitted variables or reverse causation.
Glavni rezultat istraživanja bio je zaključak da financijski sustav pozitivno korelira s ekonomskim rastom te da ta veza nije rezultat simultanosti, izostavljenih varijabli ili protusmjerne kauzalnosti.
Their policy advice is to carry through legal and
Savjet autora nositeljima politike jest da nastave
However, it is questionable that it influences economic growth only through financial intermediation.
Međutim, upitno je utječe li ona na ekonomski rast samo financijskim posredovanjem.
Furthermore, it is not very useful in transition economies which have rewritten their laws.
Nadalje, nije osobito korisna u tranzicijskim zemljama koje su nanovo napisale svoje zakone.
accounting reforms to strengthen creditor rights, contract enforcement and accounting practices in order to boost financial intermediary development and thereby accelerate economic growth.
pravne reforme i reforme u računovodstvu koje bi ojačale prava vjerovnika, provedbu ugovora i računovodstvenu praksu kako bi se potaknuo razvoj financijskog posredovanja i time ubrzao ekonomski rast.
The “finance causes growth” hypothesis is supported by Odedokun's (1996) findings
Hipotezu da financije uzrokuju rast potvrđuju i Odedokunovi (1996) rezultati.
However, they do not find any short-run causality between financial deepening and output.
Međutim, ne utvrđuju nikakvu kratkoročnu kauzalnost između financijskog produbljivanja i BDP-a.
The authors stress that an important policy implication is that policies aimed at improving financial markets will have an effect on growth that is delayed but nevertheless significant.
Autori naglašavaju kako je važna implikacija tih rezultata za nositelje politike ta da mjere usmjerene prema poboljšanju financijskih tržišta imaju odgođeni učinak na rast, ali da je taj učinak značajan.
However, financial sector development triggers short run growth effects rather than spurring long term growth.
Međutim, razvoj financijskog sektora potiče kratkoročne učinke na rast, a ne pokreće dugoročni rast.
Their financial indicator includes not only bank credit, but also stock market capitalization and value of outstanding debt securities divided by GDP.
Njihov financijski pokazatelj ne obuhvaća samo bankovne kredite već i kapitalizaciju tržišta vrijednosnica te vrijednost izdanih dužničkih vrijednosnica podijeljenu BDP-om.
Should we be sceptical about their conclusion?
Trebamo li biti skeptični prema njihovim zaključcima?
Finance only sometimes causes growth
Financije samo katkad uzrokuju ekonomski rast
The authors in this section emphasize country heterogeneity, which makes them more careful in making their conclusions.
Autori koje ćemo predstaviti u ovom dijelu rada naglašavaju heterogenost zemalja, što ih čini opreznijima u donošenju zaključaka.
They argue that the finance-growth nexus runs primarily through total factor productivity growth and not through savings and physical capital accumulation.
Autori tvrde da se povezanost financija i rasta primarno ostvaruje rastom ukupne faktorske produktivnosti, a ne štednjom i akumulacijom fizičkog kapitala.
survey similar to that of King and Levine (1993).
proveli su istraživanje slično Kingovu i Levineovu (1993).
They extend the sample to 98 countries for the period from 1960 to 1985 but use only one financial indicator: ratio of bank credit to the private sector to GDP.
Proširili su uzorak na 98 zemalja za razdoblje od 1960. do 1985, ali su se koristili samo jednim financijskim pokazateljem: udjelom bankovnih kredita privatnom sektoru u BDP-u.
The authors show that although the impact of financial development on growth is broadly positive, it changes according to regions, time periods, and levels of income.
Autori pokazuju da se utjecaj financijskog razvoja na rast, iako je većinom pozitivan, mijenja ovisno o regijama, vremenskom razdoblju i razinama dohotka.
Furthermore, the effect of financial intermediation on growth is due mainly to its impact on the efficiency rather than the volume of investment.
Nadalje, učinak financijskog posredovanja na rast uglavnom je posljedica utjecaja na efikasnost investicija, a ne na njihovu veličinu.
For Latin America they find negative correlation due to, according to their opinion, financial liberalization during the 1970s and 1980s in conditions of an inadequate regulatory environment.
Za zemlje Latinske Amerike utvrđuju negativnu korelaciju zbog, prema njihovu mišljenju, financijske liberalizacije tijekom 1970-ih i 1980-ih, u uvjetima neodgovarajućega regulatornog okruženja.
Demetriades and Hussein (1996) partly confirm their finding by stressing country heterogeneity.
Demetriades i Hussein (1996) djelomično potvrđuju njihove nalaze time da naglašavaju heterogenost zemalja.
The authors stress that the direction of causality between financial development and long run growth runs in different ways for different countries.
Autori naglašavaju da je smjer kauzalnosti između financijskog razvoja i dugoročnog rasta za različite zemlje različit.
They even find evidence that in quite a few countries growth causes financial development.
Čak pronalaze dokaze da rast u nekoliko zemalja uzrokuje financijski razvoj.
Hence, it cannot be concluded that it universally holds that finance causes growth nor that finance follows growth: the “average” country for which cross-country regression results hold need not exist.
Prema tome, ne može se zaključiti kako univerzalno vrijedi da financije uzrokuju rast niti da financije slijede rast: “prosječna” zemlja za koju vrijede rezultati cross-country regresija ne mora nužno postojati.