natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The majority of IRRs were mild or moderate in intensity and &lt; 1% resulted in discontinuation of study treatment.
Suurin osa infuusioreaktioista oli lieviä tai keskivaikeita, ja alle 1 % niistä johti hoidon keskeyttämiseen.
The majority of patients (58%) had LDL- cholesterol &gt; 190 mg/dl at study entry, and 24% of patients with LDL-cholesterol &gt; 190 mg/dl were on lipid lowering medicinal products.
Suurimmalla osalla potilaista (58 %) LDL-kolesteroli oli &gt; 190 mg/dl tutkimukseen otettaessa, ja 24 %:lla potilaista, joiden LDL-kolesteroli oli &gt; 190 mg/dl, oli lipidilääkitys.
The majority of patients (81%) showed signs of B cell return, with counts &gt; 10 cells/μL by month 12, increasing to 87% of patients by month 18.
18 kuukautta hoidon päättymisestä osuus oli kasvanut 87 %:iin.
The majority of patients in this study had a baseline HbA1c of &gt; 8 % (see table 3).
Suurimmalla osalla tämän tutkimuksen potilaista lähtötilanteen HbA1c oli yli 8 % (ks. taulukko 3).
The majority of patients on the crizotinib arm in randomised Phase 3 Studies 1007 and 1014 ( &gt; 50%) reported visual disturbances; which occurred at a frequency of 4 to
Satunnaistetussa vaiheen 3 tutkimuksessa 1007 ja tutkimuksessa 1014 enemmistö ( &gt; 50 %) kritsotinibihaaran potilaista raportoi näköhäiriöitä.
The majority of patients with a baseline eGFR 45 mL/min/1.73 m2 to &lt; 60 mL/min/1.73 m2 were on insulin and/or a sulphonylurea (85% [614/721]).
Suurin osa potilaista, joiden eGFR oli lähtötilanteessa 45 ml/min/1,73 m2 – &lt; 60 ml/min/1,73 m2, sai hoitoa insuliinilla ja/tai sulfonyyliurealla (85 % [614/721]).
The majority of patients with elevations had hepatic transaminases that were &lt; 3 times the upper limit of normal (ULN).
Suurimmalla osalla potilaista, joiden maksan transaminaasiarvot olivat suurentuneet, arvot olivat alle 3-kertaiset viitearvojen ylärajaan (upper limit of normal, ULN) nähden.
The majority of pirfenidone is excreted as the 5-carboxy-pirfenidone metabolite ( &gt; 95% of that recovered), with less than 1% of pirfenidone excreted unchanged in urine.
Valtaosa pirfenidonista erittyy 5-karboksi-pirfenidonimetaboliittina ( &gt; 95 prosenttia havaitusta määrästä), ja alle prosentti pirfenidonista erittyy virtsaan muuttumattomana.
The majority of the patients showed sustained reversal of dabigatran plasma concentrations up to 12 hours ( &gt; 90%).
Suurimmalla osalla potilaista dabigatraanin pitoisuus plasmassa kumoutui 12 tuntiin asti ( &gt; 90 %).
The majority of treatment emergent adverse reactions were reported in &lt; 3% of subjects in any treatment group.
Useimpia hoitoon liittyneitä haittavaikutuksia raportoitiin missä tahansa hoitoryhmässä esiintyneen alle 3 %:lla potilaista.
The majority of undesirable effects experienced by patients treated with Refludan were generally related to bleeding ( &gt; 1/10).
Suurin osa Refludan hoitoa saavien potilaiden kokemista haittavaikutuksista liittyi verenvuotoon ( &gt; 1/10).
The majority of undesirable effects experienced by patients treated with Refludan were generally related to bleeding ( &gt; 1/10).
Suurin osa Refludan hoitoa saavien potilaiden kokemista haittavaikutuksista vaikutuksista liittyi verenvuotoon ( &gt; 1/10).
The majority of vemurafenib-related material (94%) was recovered in faeces, and &lt; 1% in urine.
Suurin osa vemurafenibista peräisin olevasta materiaalista (94 %) erittyi ulosteeseen ja &lt; 1 % virtsaan.
The marketing authorisation holder shall submit periodic safety update reports for this product in accordance with the requirements set out in the list of Union reference dates (EURD list) provided for under Article 107c(7) of Directive 2001/83/EC and published on the European medicines web-portal. &gt;
Myyntiluvan haltijan on toimitettava tätä valmistetta koskevat määräaikaiset turvallisuuskatsaukset niiden vaatimusten mukaisesti, jotka on esitetty unionin viitepäivien luettelossa (EURD-luettelo), josta säädetään direktiivin 2001/83/EY 107c artiklan 7 kohdassa ja joka julkaistaan Euroopan lääkealan verkkoportaalissa
The maximum daily melphalan dose is 20 mg in patients &gt; 75 years of age (see Table 1).
Melfalaanin enimmäisannos vuorokaudessa &gt; 75-vuotiaille potilaille on 20 mg (ks. taulukko 1).
The maximum volume you can withdraw at one time is 5 ml (equivalent to 500 mg tipranavir), which is the maximum single dose for a child with BSA (Calculated body surface area) &gt; 1.33 m2
Kerrallaan ruiskuun vedettävä enimmäismäärä on 5 ml (vastaa 500 mg tipranaviiria), joka on suurin kerta-annos lapselle, jonka kehon pinta-ala on yli 1,33 m2.
The mean (±SD) serum adalimumab trough concentrations achieved at Week 4 were 15.7 ± 6.6 g/ml for patients ≥ 40 kg (160/80 mg) and 10.6 ± 6.1 g/ml for patients &lt; 40 kg (80/40 mg).
Seerumin adalimumabipitoisuuksien minimin keskiarvo (± keskihajonta) viikolla 4 oli 15,7 ± 6,6 µg/ml, jos potilas painoi ≥ 40 kg (160/80 mg), ja 10,6 ± 6,1 µg/ml, jos potilas painoi &lt; 40 kg (80/40 mg).
The mean (±SD) serum adalimumab trough concentrations achieved at Week 4 were 15.7±6.6 g/mL for patients ≥ 40 kg (160/80 mg) and 10.6±6.1 g/mL for patients &lt; 40 kg (80/40 mg).
Seerumin adalimumabipitoisuuksien minimin keskiarvo (± keskihajonta) viikolla 4 oli 15,7 ± 6,6 µg/ml, jos potilas painoi ≥ 40 kg (160/80 mg), ja 10,6 ± 6,1 µg/ml, jos potilas painoi &lt; 40 kg (80/40 mg).
The mean (±SD) serum adalimumab trough concentrations achieved at Week 4 were 15.7±6.6 g/mL for patients  40 kg (160/80 mg) and 10.6±6.1 g/mL for patients &lt; 40 kg (80/40 mg).
Seerumin adalimumabipitoisuuksien minimin keskiarvo (± keskihajonta) viikolla 4 oli 15,7 ± 6,6 µg/ml, jos potilas painoi ≥ 40 kg (160/80 mg), ja 10,6 ± 6,1 µg/ml, jos potilas painoi &lt; 40 kg (80/40 mg).
The mean (±SD) serum adalimumab trough concentrations achieved at Week 4 were 15.7±6.6 g/mL for patients  40 kg (160/80 mg) and 10.6±6.1 g/mL for patients &lt; 40 kg (80/40 mg).
Seerumin adalimumabipitoisuuksien minimin keskiarvo (± keskihajonta) viikolla 4 oli 15,7 ± 6,6 g/ml, jos potilas painoi ≥ 40 kg (160/80 mg), ja 10,6 ± 6,1 g/ml, jos potilas painoi &lt; 40 kg (80/40 mg).
The mean AUC for subjects with creatinine clearance &lt; 30 ml/min was approximately 2 - fold higher.
Keskimääräinen AUC-arvo oli noin 2 kertaa suurempi niillä tutkittavilla, joiden kreatiniinipuhdistuma oli &lt; 30 ml/min.
The mean baseline blood pressure was approximately 172/113 mmHg in each treatment group and decreases of SeSBP/SeDBP at five weeks were 30.8/24.0 mmHg and 21.1/19.3 mmHg for irbesartan/hydrochlorothiazide and irbesartan, respectively (p &lt; 0.0001).
Verenpaineen lähtöarvo oli kummassakin hoitoryhmässä noin 172/113 mm Hg (keskiarvo), ja viiden viikon kuluttua istuen mitattu verenpainearvo (SeSBP/SeDBP) oli laskenut irbesartaani/hydroklooritiatsidiryhmässä 30,8/24,0 mm Hg ja irbesartaaniryhmässä 21,1/19,3 mm Hg (p &lt; 0,0001).
The mean baseline blood pressure was approximately 172/113 mmHg in each treatment group and decreases of SeSBP/SeDBP at five weeks were 30.8/24.0 mmHg and 21.1/19.3 mmHg for irbesartan/hydrochlorothiazide and irbesartan, respectively (p &lt; 0.0001).
Verenpaineen lähtöarvo oli kummassakin hoitoryhmässä noin 172/113 mmHg (keskiarvo), ja viiden viikon kuluttua istuen mitattu verenpainearvo (SeSBP/SeDBP) oli laskenut irbesartaani/hydroklooritiatsidiryhmässä 30,8/24,0 mmHg ja irbesartaaniryhmässä 21,1/19,3 mmHg (p &lt; 0,0001).
The mean baseline CD4+ cell count was 427 cells/mm3 (range 0-1,360) and 13% had CD4+ cell counts &lt; 200 cells/mm3.
Lähtötilanteen CD4+-solumäärän keskiarvo oli 427 solua/mm3 (vaihteluväli 0 - 1 360) ja 13 %:lla potilaista CD4+-solumäärä oli &lt; 200 solua/mm3.
The mean change from baseline at week 104 in total Sharp-Genant score was significantly lower for patients randomised to tocilizumab 8 mg/kg plus MTX (p &lt; 0.0001) compared with patients who were randomised to placebo plus MTX.
Sharp-Genant- kokonaispistearvon keskimääräinen muutos lähtötilanteesta viikolla 104 oli huomattavasti pienempi potilailla, jotka oli satunnaistettu saamaan tosilitsumabia 8 mg/kg yhdessä MTX:n kanssa (p &lt; 0.0001) kuin niillä potilailla, jotka oli satunnaistettu saamaan lumevalmistetta yhdessä MTX:n kanssa.
The mean change from baseline in LVMi at Month 18 to 24 in patients with left ventricular hypertrophy at baseline (females with baseline LVMi &gt; 95 g/m2 or males with baseline LVMi &gt; 115 g/m2) was -18.6 (95% CI: -38.2, 1.0; n=8).
Potilailla, joilla oli lähtötilanteessa vasemman kammion hypertrofia, LVMi-arvon keskimääräinen muutos lähtötasosta kuukauteen 18–24 (naisten lähtötason LVMi &gt; 95 g/m2 ja miesten lähtötason LVMi &gt; 115 g/m2) oli -18,6 (95 %:n luottamusväli: -38,2, 1,0; n = 8).
The mean change in the global health status at week 24, as measured by EORTC QLQ C30 was +12.3 for Jakavi and -3.4 for placebo (p &lt; 0.0001).
Keskimääräinen muutos kokonaisterveydentilassa viikolla 24 (mitattu EORTC QLQ-C30 -kyselyn avulla) oli +12,3 Jakavi-ryhmässä ja -3,4 lumelääkeryhmässä (p &lt; 0,0001).
The mean difference in CFA-72h was 26 percentage points greater with Enzepi treatment with a 95% Confidence Interval of (19, 32) and p &lt; 0.001.
Keskimääräinen ero CFA- 72h-arvossa oli Enzepi-hoidolla 26 prosenttipistettä suurempi, luottamusväli 95 % (19, 32) ja p &lt; 0,001.
The mean estimated vorapaxar Cmax and AUC were 35% and 33% higher, respectively, in patients with a body weight of &lt; 60 kg compared to those weighing 60-100 kg.
Vorapaksaarin arvioitu Cmax-keskiarvo oli 35 % ja AUC-keskiarvo 33 % suurempi potilailla, jotka painoivat alle 60 kg, kuin niillä, jotka painoivat 60–100 kg.
The mean Ishak score of 2.2 (SD 1.1) at baseline improved (p &lt; 0.0001) to 0.9 (SD 1.0) with a mean change of -1.3 (SD 1.3).
Lähtötason keskimääräinen Ishakin fibroosi-indeksi 2,2 (SD = 1,1) parani arvoon 0,9 (SD = 1,0) (p &lt; 0,0001) keskimääräisen muutoksen ollessa -1,3 (SD = 1,3).
The mean ivabradine doses allowing to achieve a 20% HRR were 0.13 ± 0.04 mg/kg bid, 0.10 ± 0.04 mg/kg bid and 4.1 ± 2.2 mg bid in the age subsets [1-3[ years, [3-18[ years and &lt; 40 kg and [3-18[ years and ≥ 40 kg, respectively.
Keskimääräinen ivabradiiniannos, jolla sydämen syketaajuus pieneni 20 %, oli 0,13 ± 0,04 mg/kg x 2/vrk ikäryhmässä [1–3[ vuotta, 0,10 ± 0,04 mg/kg x 2/vrk ikäryhmässä [3–18[ vuotta ja alle 40-kiloisilla ja 4,1 ± 2,2 mg x 2/vrk ikäryhmässä [3–18[ vuotta ja ≥ 40-kiloisilla.
The mean Knodell necroinflammatory score of 7.6 (SD 2.9) at baseline improved (p &lt; 0.0001) to 1.4 (SD 0.9) with a mean change of -6.3 (SD 2.8).
Lähtötason keskimääräinen Knodellin nekroinflammatorinen indeksi 7,6 (SD = 2,9) parani arvoon 1,4 (SD = 0,9) (p &lt; 0,0001) keskimääräisen muutoksen ollessa -6,3 (SD = 2,8).
The mean LVEF was 29% and there were 963 (11.4%) patients with a baseline LVEF &gt; 35% and ≤40%.
Keskimääräinen LVEF oli 29 % ja 963 (11,4 ) potilaalla lähtötilanteen LVEF oli &gt; 35 % ja ≤ 40%.
The mean number of symptomatic “flare” days (defined as a day in which the mean symptom score reported on the patient diary was greater than 3) during the 21-day pre-treatment baseline period and the on-treatment endpoint period, in Part A, decreased from 8.6 at baseline to 0.1 at endpoint for the group on rilonacept, compared to a change from 6.2 to 5.0 for the placebo group (p &lt; 0.0001 vs. placebo).
”Pahaoireisten” päivien (”pahaoireisiksi” määriteltiin ne päivät, jolloin keskimääräiset oirepisteet olivat yli 3) keskilukumäärä rilonaseptia saavilla potilailla oli hoitoa edeltäneenä, 21 päivän pituisena lähtötasojaksona 8,6 ja tutkimuksen A-osan loppujaksona 0,1.
The mean oral clearance was slightly higher for paediatric patients, however the differences were minor in magnitude ( &lt; 20%).
Pediatrisilla potilailla tämä puhdistuma oli hieman suurempi, mutta ero aikuisiin ei ollut merkittävä ( &lt; 20 %).
The mean peak improvements in FEV1 within the first 6 hours following dosing relative to placebo were 130 ml (p &lt; 0.001*) at Week 24.
Suurin FEV1-arvon paraneminen (huippuarvon keskiarvo) kuuden ensimmäisen tunnin aikana annoksen jälkeen lumevalmisteeseen verrattuna oli 130 ml (p &lt; 0,001*) viikolla 24.
The mean percentage of methylnaltrexone bromide resulting in any RFBM within 4 hours were 28.9% and 30.2% respectively for the once daily and every other day dose groups compared with 9.4% and 9.3% respectively for the corresponding placebo regimen (p &lt; 0.001).
Keskimääräinen suolen toiminnan ilman laksatiivia aiheuttaneen metyylinaltreksonibromidin prosenttiosuus 4 tunnin sisällä oli 28,9 % kerran vuorokaudessa annetulla annoksella ja 30,2 % joka toinen vuorokausi annetulla annoksella verrattuna vastaaviin lumelääkeannoksiin, jotka olivat 9,4 % ja 9,3 % (p &lt; 0,001).
The mean percentage of methylnaltrexone bromide resulting in any RFBM within 4 hours were 28.9% and 30.2% respectively for the once daily and every other day dose groups compared with 9.4% and 9.3% respectively for the corresponding placebo regimen for daily and every other day dosing (p &lt; 0.001) during the double blind phase.
Keskimääräinen suolen toiminnan ilman laksatiivia aiheuttaneen metyylinaltreksonibromidin prosenttiosuus 4 tunnin sisällä oli 28,9 % kerran vuorokaudessa annetulla annoksella ja 30,2 % joka toinen vuorokausi annetulla annoksella verrattuna vastaaviin lumelääkeannoksiin, jotka olivat 9,4 % ja 9,3 % (p &lt; 0,001).
The mean postural changes in systolic and diastolic blood pressure over time were small ( &lt; 10 mmHg) and returned towards baseline beyond 2 hours.
Systolisessa ja diastolisessa verenpaineessa ajan mittaan havaitut asentoon liittyvät keskimääräiset muutokset olivat vähäisiä ( &lt; 10 mmHg) ja palautuivat kohti lähtötilannetta 2 tunnin jälkeen.
The mean pre-dose FEV1 (average of the values taken at -45 and -15 minutes prior to the morning dose of study medication) was statistically significant in favour of Ultibro Breezhaler at week 26 compared to fluticasone/salmeterol (100 ml, p &lt; 0.001), at week 52 compared to placebo (189 ml, p &lt; 0.001) and at all visits up to week 64 compared to glycopyrronium (70-80 ml, p &lt; 0.001) and tiotropium (60-70 ml, p &lt; 0.001).
Keskimääräinen FEV1-arvo ennen lääkeannoksen ottoa (keskiarvot mitattu -45 minuuttia sekä -15 minuuttia ennen tutkimuslääkkeen aamuannosta) oli Ultibro Breezhaler -valmisteella tilastollisesti merkitsevästi suurempi verrattuna flutikasoni/salmeteroli-yhdistelmään viikolla 26 (100 ml, p &lt; 0,001), lumelääkkeeseen viikolla 52 (189 ml, p &lt; 0,001), sekä glykopyrroniumiin (70 - 80 ml, p &lt; 0,001) ja tiotropiumiin (60 - 70 ml, p &lt; 0,001) kaikilla käynneillä viikkoon
The mean pre-dose FEV1 (average of the values taken at -45 and -15 minutes prior to the morning dose of study medication) was statistically significant in favour of Ulunar Breezhaler at week 26 compared to fluticasone/salmeterol (100 ml, p &lt; 0.001), at week 52 compared to placebo (189 ml, p &lt; 0.001) and at all visits up to week 64 compared to glycopyrronium (70-80 ml, p &lt; 0.001) and tiotropium (60-70 ml, p &lt; 0.001).
Keskimääräinen FEV1-arvo ennen lääkeannoksen ottoa (keskiarvot mitattu -45 minuuttia sekä -15 minuuttia ennen tutkimuslääkkeen aamuannosta) oli Ulunar Breezhaler -valmisteella tilastollisesti merkitsevästi suurempi verrattuna flutikasoni/salmeteroli-yhdistelmään viikolla 26 (100 ml, p &lt; 0,001), lumelääkkeeseen viikolla 52 (189 ml, p &lt; 0,001), sekä glykopyrroniumiin (70 - 80 ml, p &lt; 0,001) ja tiotropiumiin (60 - 70 ml, p &lt; 0,001) kaikilla käynneillä viikkoon
The mean pre-dose FEV1 (average of the values taken at -45 and -15 minutes prior to the morning dose of study medication) was statistically significant in favour of Xoterna Breezhaler at week 26 compared to fluticasone/salmeterol (100 ml, p &lt; 0.001), at week 52 compared to placebo (189 ml, p &lt; 0.001) and at all visits up to week 64 compared to glycopyrronium (70-80 ml, p &lt; 0.001) and tiotropium (60-70 ml, p &lt; 0.001).
Keskimääräinen FEV1-arvo ennen lääkeannoksen ottoa (keskiarvot mitattu -45 minuuttia sekä -15 minuuttia ennen tutkimuslääkkeen aamuannosta) oli Xoterna Breezhaler -valmisteella tilastollisesti merkitsevästi suurempi verrattuna flutikasoni/salmeteroli-yhdistelmään viikolla 26 (100 ml, p &lt; 0,001), lumelääkkeeseen viikolla 52 (189 ml, p &lt; 0,001), sekä glykopyrroniumiin (70 - 80 ml, p &lt; 0,001) ja tiotropiumiin (60 - 70 ml, p &lt; 0,001) kaikilla käynneillä viikkoon
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, predominantly by renal clearance ( &gt; 70%) via the organic cationic transport system.
Lamivudiinin keskimääräinen systeeminen puhdistuma on noin 0,32 l/h/kg etupäässä munuaispuhdistumana ( &gt; 70 %). orgaanisten kationien kuljetusjärjestelmien kautta.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, with predominantly renal clearance ( &gt; 70 %) via the organic cationic transport system.
Sen systeeminen puhdistuma on noin 0,32 l/h/kg, pääosin munuaisten kautta ( &gt; 70 %), orgaanisen kationikuljetusjärjestelmän kautta.
The mean systemic clearance of lamivudine is approximately 0.32 l/h/kg, with predominantly renal clearance ( &gt; 70%) via the organic cationic transport system.
Lamivudiinin keskimääräinen systeeminen puhdistuma on noin 0,32 l/h/kg, etupäässä munuaispuhdistumana ( &gt; 70 %), orgaanisten kationien kuljetusjärjestelmien kautta.
The median (min-max) renal clearance of adefovir in subjects with normal renal function (Clcr &gt; 80 ml/min) is 211 ml/min (172-316 ml/min), approximately twice calculated creatinine clearance (Cockroft-Gault method).
Adefoviirin mediaani (minimi-maksimi) munuaispuhdistuma henkilöillä, joiden munuaisten toiminta on normaali (Clcr &gt; 80 ml/min), on 211 ml/min (172-316 ml/min) eli noin kaksi kertaa laskettu kreatiniinipuhdistuma (Cockroft-Gault-menetelmä).
The median (Q1, Q3) change from baseline in total cholesterol to HDL-cholesterol ratio at Week 96 was 0.1 (-0.3, 0.7) in the E/C/F/TAF group and 0.0 (-0.4, 0.5) in the E/C/F/TDF group (p &lt; 0.001 for the difference between treatment groups).
Mediaani (Q1, Q3) kokonaiskolesterolin ja HDL-kolesterolin välisen suhteen muutokselle lähtötilanteeseen nähden viikolla 96 oli 0,1 (-0,3; 0,7) E/C/F/TAF-ryhmässä ja 0,0 (-0,4; 0,5) E/C/F/TDF-ryhmässä (p &lt; 0,001 ryhmien väliselle erolle).
The median (Q1, Q3) change from baseline in total cholesterol to HDL-cholesterol ratio at Week 96 was 0.1 (-0.3, 0.7) in the Genvoya group and 0.0 (-0.4, 0.5) in the E/C/F/TDF group (p &lt; 0.001 for the difference between treatment groups).
Mediaani (Q1, Q3) kokonaiskolesterolin ja HDL-kolesterolin välisen suhteen muutokselle lähtötilanteeseen nähden viikolla 96 oli 0,1 (-0,3; 0,7) Genvoya-ryhmässä ja 0,0 (-0,4; 0,5) E/C/F/TDF-ryhmässä (p &lt; 0,001 ryhmien väliselle erolle).
The median dose of thalidomide was 217 mg and &gt; 40% of patients received 9 cycles.
Talidomidin annoksen mediaani oli 217 mg ja &gt; 40 % potilaista sai 9 sykliä.
The median duration of response was 37.7 months in the R-CVP group and was 13.5 months in the CVP group (p &lt; 0.0001, log-rank test).
Hoitovasteen keston mediaani oli R-CVP-ryhmässä 37,7 kuukautta ja CVP-ryhmässä 13,5 kuukautta (p &lt; 0,0001, log-rank-testi).
The median duration of response was 37.7 months in the R-CVP group and was 13.5 months in the CVP group (p &lt; 0.0001, log-rank test).
Hoitovasteen keston mediaania oli R-CVP-ryhmässä 37,7 kuukautta ja CVP-ryhmässä 13,5 kuukautta (p &lt; 0,0001, log-rank-testi).
The median duration of Soliris therapy was 16 weeks (range 4 to 70 weeks) for children &lt; 2 years of age (n=5) and 31 weeks (range 19 to 63 weeks) for children 2 to &lt; 12 years of age (n=10).
Soliris-hoidon kestoajan mediaani oli iältään &lt; 2-vuotiailla lapsilla (n = 5) 16 viikkoa (vaihteluväli 4–70 viikkoa) ja ikäryhmään 2-vuotiaista &lt; 12-vuotiaisiin kuuluvilla lapsilla (n = 10) 31 viikkoa (vaihteluväli 19–63 viikkoa).
The median EDSS score at baseline was 2.50; 249 patients (22.9%) had an EDSS score › 3.5 at baseline.
Lähtötilanteen EDSS-pisteiden keskiarvo oli 2,5; 249 potilaalla (22,9 %) EDSS-pisteet olivat &gt; 3,5.
The median EDSS score at baseline was 2.50; 298 patients (25.5%) had an EDSS score › 3.5 at baseline.
Lähtötilanteen EDSS-pisteiden keskiarvo oli 2,5 ja 298 potilaalla (25,5 %) EDSS-pisteet olivat &gt; 3,5.
The median estimated CrCl was 62 mL/min and 66% of all patients had a CrCl &lt; 70 mL/min.
Arvioidun CrCl:n mediaani oli 62 ml/min ja 66 %:lla kaikista potilaista CrCl oli &lt; 70 ml/min.
The median increase from baseline for these parameters was greater in patients receiving emtricitabine+tenofovir alafenamide compared with patients receiving emtricitabine+tenofovir disoproxil fumarate, both given with elvitegravir+cobicistat as a fixed-dose combination tablet (p &lt; 0.001 for the difference between treatment groups for fasting total cholesterol, direct LDL- and HDL-cholesterol, and triglycerides).
Näiden arvojen suurenemisen mediaani lähtötilanteeseen nähden oli suurempi potilailla, jotka saivat emtrisitabiinin ja tenofoviirialafenamidin yhdistelmää, verrattuna potilaisiin, jotka saivat emtrisitabiinin ja tenofoviiridisoproksiilifumaraatin yhdistelmää; kumpikin yhdistelmä annettiin yhdessä elvitegraviirin ja kobisistaatin yhdistelmän kanssa kiinteäannoksisina yhdistelmätabletteina (p &lt; 0,001 hoitoryhmien väliselle erolle kokonaiskolesterolin, suoran LDL- ja HDL-kolesterolin ja triglyseridien paastoarvojen osalta).
The median increase from baseline for those parameters was greater in the E/C/F/TAF group compared with the elvitegravir 150 mg/cobicistat 150 mg/emtricitabine 200 mg/tenofovir disoproxil (as fumarate) 245 mg (E/C/F/TDF) group at Week 96 (p &lt; 0.001 for the difference between treatment groups for fasting total cholesterol, direct LDL- and HDL-cholesterol, and triglycerides).
Näiden arvojen suurenemisen mediaani lähtötilanteeseen nähden oli suurempi E/C/F/TAF-ryhmässä kuin ryhmässä, jossa potilaat saivat elvitegraviiria 150 mg / kobisistaattia 150 mg / emtrisitabiinia 200 mg / tenofoviiridisoproksiilia (fumaraattina) 245 mg (E/C/F/TDF), viikolla 96 (p &lt; 0,001 erolle hoitoryhmien välillä kokonaiskolesterolin, LDL- ja HDL-kolesterolin ja triglyseridien paastoarvojen osalta).
The median increase from baseline for those parameters was greater in the Genvoya group compared with the E/C/F/TDF group at Week 96 (p &lt; 0.001 for the difference between treatment groups for fasting total cholesterol, direct LDL- and HDL-cholesterol, and triglycerides).
Näiden arvojen suurenemisen mediaani lähtötilanteeseen nähden oli suurempi Genvoya-ryhmässä kuin E/C/F/TDF-ryhmässä viikolla 96 (p &lt; 0,001 erolle hoitoryhmien välillä kokonaiskolesterolin, LDL- ja HDL-kolesterolin ja triglyseridien paastoarvojen osalta).
The median lifetime cumulative dose of Myocet in combination with CPA to a cardiac event was &gt; 1260 mg/m2, compared to 480 mg/m2 for doxorubicin combination with CPA.
Myocet+CPA-yhdistelmän keskimääräinen elinaikainen kumulatiivinen annos sydäntapahtumaan oli &gt; 1260 mg/m2, kun taas vastaava doksorubisiini+CPA- annos oli 480 mg/m2.
The median OS for the overall population (n = 663) was 13.4 months for the ALIMTA arm and 10.6 months for the placebo arm, hazard ratio = 0.79 (95% CI = 0.65-0.95, p = 0.01192).
Mediaanielossaoloaika koko populaatiossa (n=663) oli 13,4 kuukautta ALIMTA- haarassa ja 10,6 kuukautta plasebohaarassa, riskisuhde 0,79 (95 %, CI: 0,65–0,95, p &lt; 0,01192).
The median OS for the overall population (n = 663) was 13.4 months for the pemetrexed arm and 10.6 months for the placebo arm, hazard ratio = 0.79 (95% CI = 0.65-0.95, p
Mediaanielossaoloaika koko populaatiossa (n = 663) oli 13,4 kuukautta pemetreksedihaarassa ja 10,6 kuukautta plasebohaarassa, riskisuhde 0,79 (95 % CI: 0,65–0,95, p &lt; 0,01192).
The median OS for the overall population (N = 663) was 13.4 months for the pemetrexed arm and 10.6 months for the placebo arm, hazard ratio = 0.79 (95% CI= 0.65-0.95, p = 0.01192).
Mediaanielossaoloaika koko populaatiossa (N=663) oli 13,4 kuukautta pemetreksedi- haarassa ja 10,6 kuukautta plasebohaarassa, riskisuhde 0,79 (95 %, CI: 0,65–0,95, p &lt; 0,01192).