natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The incidence of infection was 38% in the Gazyvaro plus chlorambucil arm and 37% in the rituximab plus chlorambucil arm (with Grade 3-5 events reported in 12% and 14%, respectively and fatal events reported in &lt; 1% in both treatment arms).
Infektioiden ilmaantuvuus oli Gazyvaron ja klorambusiilin yhdistelmää saaneessa ryhmässä 38 % ja rituksimabin ja klorambusiilin yhdistelmää saaneessa ryhmässä 37 % (graduksen 3–5 tapahtumia ilmoitettiin Gazyvaron ja klorambusiilin yhdistelmää saaneessa ryhmässä 12 %:lla potilaista ja rituksimabin ja klorambusiilin yhdistelmää saaneessa ryhmässä 14 %:lla potilaista; kuolemaan johtaneita tapahtumia raportoitiin kummassakin hoitoryhmässä &lt; 1 %:lla potilaista).
The incidence of infusion-related symptoms decreased substantially with subsequent infusions and is &lt; 1% of patients by the eighth cycle of MabThera (containing) treatment.
Seuraavilla infuusiokerroilla infuusioon liittyvien oireiden esiintyvyys väheni selvästi ja niitä havaittiin &lt; 1 %:lla potilaista kahdeksanteen MabThera-hoitosykliin mennessä.
The incidence of infusion-related symptoms decreased substantially with subsequent infusions and is &lt; 1% of patients by the eighth cycle of MabThera-containing treatment.
Seuraavilla infuusiokerroilla infuusioon liittyvien oireiden esiintyvyys väheni selvästi ja niitä havaittiin &lt; 1 %:lla potilaista kahdeksanteen MabThera-hoitosykliin mennessä.
The incidence of infusion-related symptoms decreased substantially with subsequent intravenous infusions and is &lt; 1% of patients by the eighth cycle of MabThera (containing) treatment.
Seuraavilla laskimoon annetuilla infuusiokerroilla infuusioon liittyvien oireiden esiintyvyys väheni selvästi ja niitä havaittiin &lt; 1 %:lla potilaista kahdeksanteen MabThera- hoitosykliin mennessä.
The incidence of life threatening (grade 4) haematologic effects was &lt; 1.0% and sepsis was reported in 1% of patients.
Henkeä uhkaavien (luokka 4) hematologisten haittavaikutusten ilmaantuvuus oli alle 1 % ja sepsistä raportoitiin 1 %:lla potilaista.
The incidence of neutralising antibodies (excluding predose positive patients) was &lt; 1%;
Neutraloivien vasta-aineiden ilmaantuvuus (kun ennen annosta positiivisiksi todetut potilaat suljettiin pois) oli &lt; 1
The incidence of on treatment alanine aminotransferase (ALT) flares in the two treatment arms according to AASLD (American Association for the Study of Liver Diseases) definition (ALT elevation &gt; 2x baseline and &gt; 10x ULN) are further described in Table 3 below.
Hoidonaikaisen alaniiniaminotransferaasiarvojen (ALAT) äkillisen huomattavan suurenemisen ilmaantuvuus kahdessa tutkimushaarassa AASLD:n (American Association for the Study of Liver Diseases) määritelmän mukaisesti (ALAT-arvon suureneminen yli kaksinkertaiseksi lähtötilanteeseen nähden ja yli kymmenkertaiseksi normaaliarvojen ylärajaan (ULN) nähden) on esitetty alla taulukossa 3.
The incidence of patients with triglyceride elevations &gt; 5 x upper limit of normal (ULN) was 2.4% with Ilaris and 0.7% with triamcinolone acetonide.
Triglyseridiarvojen nousua yli 5 x normaaliarvojen ylärajan ilmeni 2,4 %:lla Ilaris-hoitoa saaneista potilaista ja 0,7 %:lla triamsinoloniasetonidia saaneista potilaista.
The incidence of potentially clinically significant decreases in lymphocyte counts ( &lt; 0.5 x 109/L) ( &lt; 1%), neutrophil counts (≤1.0 x 109/L) ( &lt; 1%) and platelet counts (≤100 x 109/L) (≤1%) was similar in Plegridy-treated patients compared to placebo-treated patients.
Lymfosyyttimäärän ( &lt; 0,5 x 109/l) ( &lt; 1 %), neutrofiilimäärän (≤ 1,0 x 109/l) ( &lt; 1 %) ja trombosyyttimäärän (≤ 100 x 109/l) (≤ 1 %) mahdollisesti kliinisesti merkityksellisen pienenemisen ilmaantuvuus oli samankaltaista sekä Plegridy-hoitoa saaneiden että lumelääkettä saaneiden potilaiden ryhmässä.
The incidence of potentially clinically significant decreases in RBC counts ( &lt; 3.3 x 1012/L) was similar in Plegridy-treated patients compared to placebo-treated patients.
Veren punasolumäärien mahdollisesti kliinisesti merkityksellisen laskun ilmaantuvuus ( &lt; 3,3 x 1012/l) oli samankaltaista sekä Plegridy-hoitoa saaneilla että lumelääkettä saaneilla potilailla.
The incidence of seizure events was low and comparable in patients receiving Plegridy (125 micrograms every 2 weeks) and placebo ( &lt; 1% in each group).
Kouristusten ilmaantuvuus oli vähäistä ja verrannollista sekä Plegridy-valmistetta saaneilla (125 mikrogrammaa 2 viikon välein) että lumelääkettä saaneilla ( &lt; 1 % kummassakin ryhmässä).
The incidence of serious events related to depression and suicidal ideation were similar and low ( &lt; 1%) in both Plegridy 125 micrograms every 2 weeks and placebo-treated patients.
Masennukseen ja itsetuhoisiin ajatuksiin liittyvien vakavien tapahtumien ilmaantuvuus oli samankaltainen ja vähäinen ( &lt; 1 %) sekä Plegridy-valmistetta 125 mikrogrammaa 2 viikon välein saaneilla potilailla että lumelääkettä saaneilla.
The incidence of severe headache, severe dizziness, and severe insomnia was low, but was higher in subjects treated with naltrexone / bupropion compared to subjects treated with placebo (severe headache: naltrexone / bupropion 1.1%, placebo 0.3%; severe dizziness: naltrexone / bupropion 0.6%, placebo 0.2%; severe insomnia: naltrexone / bupropion 0.4%, placebo &lt; 0.1%).
Vaikean päänsäryn, vaikean huimauksen ja vaikean unettomuuden ilmaantuvuus oli pieni, mutta suurempi naltreksoni/bupropioniyhdistelmällä kuin plasebolla hoidetuilla (vaikea päänsärky: naltreksoni/bupropioni 1,1 %, plasebo 0,3 %; vaikea huimaus: naltreksoni/bupropioni 0,6 %, plasebo 0,2 %; vaikea unettomuus: naltreksoni/bupropioni 0,4 %, plasebo &lt; 0,1 %).
The incidence of severe local skin responses that occurred at an incidence &gt; 1% in both the ‘face/scalp’ and the ‘trunk/extremities’, respectively are: application site erythema (24% and 15%), application site exfoliation (9% and 8%), application site scab (6% and 4%), application site swelling (5% and 3%) and application site pustules (5% and 1%).
Vaikeiden paikallisten ihoreaktioiden esiintyvyys, joita ilmeni &gt; 1 %:lla kasvoissa/päänahassa ja vartalossa/raajoissa oli seuraava: punoitus antopaikassa (24 % ja 15 %), hilseily antopaikassa (9 % ja 8 %), rupi antopaikassa (6 % ja 4 %), turvotus antopaikassa (5 % ja 3 %) ja märkärakkulat antopaikassa (5 % ja 1 %).
The incidence of severe nausea, severe constipation, and severe vomiting was low, but was higher in subjects treated with naltrexone / bupropion compared to subjects treated with placebo (severe nausea: naltrexone / bupropion 1.9%, placebo &lt; 0.1%; severe constipation: naltrexone / bupropion 0.6%, placebo 0.1%; severe vomiting: naltrexone / bupropion 0.7%, placebo 0.3%).
Vaikean pahoinvoinnin, vaikean ummetuksen ja vaikean oksentelun ilmaantuvuus oli matala, mutta se oli suurempi naltreksoni/bupropioniyhdistelmällä hoidetuilla kuin plasebolla hoidetuilla henkilöillä (vaikea pahoinvointi: naltreksoni/bupropioni 1,9 %, plasebo &lt; 0,1 %; vaikea ummetus: naltreksoni/bupropioni 0,6 %, plasebo 0,1 %; vaikea oksentelu: naltreksoni/bupropioni 0,7 %, plasebo 0,3 %;).
The incidence of symptoms observed in subjects &gt; 60 years of age was lower as compared to the 18-60 years old population.
Oireiden insidenssi oli matalampi yli 60-vuotiailla henkilöillä verrattuna 18-60-vuotiaisiin.
The incidence of the primary efficacy endpoint defined as first recurrence of AF or premature study drug discontinuation for intolerance or lack of efficacy at 12 months was 75% in the dronedarone group and 59% in the amiodarone group (hazard ratio = 1.59, log-rank p-value &lt; 0.0001).
Ensisijaisen tehokkuuspäätetapahtuman (eteisvärinän ensimmäinen uusiutuminen tai tutkimuslääkityksen ennenaikainen lopettaminen siedettävyysongelmien vuoksi tai lääkkeen tehottomuus) ilmaantuvuus 12 kuukauden kohdalla oli dronedaroniryhmässä 75 % ja amiodaroniryhmässä 59 % (riskisuhde = 1,59; log-rank, p-arvo &lt; 0,0001).
The incidence of thrombocytopenia was low ( &lt; 1% , grade 3/4 ) and was not different between treatment arms.
Trombosytopenian esiintyvyys oli matala ( &lt; 1 %, asteet 3 ja 4), eikä tutkimushaarojen välillä havaittu eroa.
The incidence of thrombocytopenia was low ( &lt; 1 %, grade 3/4) and was not different between treatment arms.
Trombosytopenian esiintyvyys oli matala ( &lt; 1 %, asteet 3 ja 4), eikä tutkimushaarojen välillä havaittu eroa.
The increased risk of overall and major hypoglycemia was primarily observed in subjects with A1C &lt; 7% at baseline.
Kaikkien ja merkittävien hypoglykemiatapahtumien riskin todettiin lisääntyneen pääasiassa tutkittavilla, joiden A1c-arvo oli lähtötilanteessa &lt; 7 %.
The increases in BMD were significantly greater in the Aclasta-treated group at the lumbar spine and femoral neck at 12 months compared to risedronate (all p &lt; 0.03).
Luuntiheyden nousu oli huomattavasti suurempi Aclasta-hoitoryhmässä lannerangassa ja reisiluunkaulassa 12 kk kohdalla verrattuna risedronaattiin (kaikki p &lt; 0,03).
The increases in BMD were significantly greater in the zoledronic acid-treated group at the lumbar spine and femoral neck at 12 months compared to risedronate (all p &lt; 0.03).
Luuntiheyden nousu oli huomattavasti suurempi tsoledronihappo -hoitoryhmässä lannerangassa ja reisiluunkaulassa 12 kk kohdalla verrattuna risedronaattiin (kaikki p &lt; 0,03).
The increases in BMD were significantly greater in the zoledronic acid-treated group at the lumbar spine and femoral neck at 12 months compared to risedronate (all p &lt; 0.03).
Luuntiheyden nousu oli huomattavasti suurempi tsoledronihapporyhmässä lannerangassa ja reisiluunkaulassa 12 kk:n kohdalla verrattuna risedronaattiin (kaikki p &lt; 0,03).
The infants and young children were stratified into 2 groups: Group A “Low Age Group” 4 months to less than 2 years old (n=5) and Group B “High Age Group” children 2 years to less than 6 years old (n=13).
Vauvat ja pienet lapset jaettiin kahteen ryhmään: A-ryhmä ”pikkulapset”, jotka olivat iältään 4 kk &lt; 2 v (n = 5) ja B-ryhmä ”isommat lapset”, jotka olivat iältään 2 – 6 v (n = 13).
The initial dose of melphalan is reduced for elderly &gt; 75 years of age considering baseline bone marrow reserve and renal function.
Melfalaanin aloitusannosta pienennetään iäkkäille &gt; 75-vuotiaille potilaille lähtötilanteen luuydinreservin ja munuaisten toiminnan perusteella.
The initial insulin glargine doses in patients with HbA1c &lt; 8.0% were reduced by 20%.
Aterianjälkeinen glukoosipitoisuus
The INOmax group had significantly improved oxygenation as measured by PaO2, OI, and alveolar-arterial gradient (p &lt; 0.001 for all parameters).
INOmax-ryhmän hapettuminen oli parantunut merkittävästi PaO2- ja OI-arvoilla sekä alveoli-arterioligradientilla mitattuna (p &lt; 0,001 kaikille parametreille).
The intranasal dosing of 110 micrograms once daily does not typically result in measurable plasma concentrations ( &lt; 10 pg/ml).
110 mikrogramman annos kerran päivässä johtaa yleensä pitoisuuksiin, joita ei voida mitata plasmasta ( &lt; 10 pg/ml).
The iron uptake from radiolabelled Velphoro drug substance, 2,000 mg in 1 day was investigated in 16 CKD patients (8 pre-dialysis and 8 haemodialysis patients) and 8 healthy volunteers with low iron stores (serum ferritin &lt; 100 mcg/L).
Raudan imeytymistä isotoopilla merkitystä Velphoro-lääkeaineesta, annoksena 2 000 mg yhdessä päivässä, tutkittiin kokeessa, johon osallistui 16 kroonista munuaissairautta sairastavaa (8 predialyysipotilasta ja 8 hemodialyysipotilasta) sekä 8 tervettä vapaaehtoista, joiden rautavarastot olivat alhaiset (seerumin ferritiini &lt; 100 mikrog/l).
The leaflet was approved in
Tämä pakkausseloste on tarkistettu viimeksi &lt; {KK.VVVV} &gt; .
The leaflet was last revised in {MM/YYYY}
Tämä pakkausseloste on tarkistettu viimeksi &lt; {KK.VVVV} &gt; &lt; {kuukausi VVVV} &gt;
The longer term data available in children treated with the combination therapy with standard interferon/ribavirin are also indicative of substantial growth retardation ( &gt; 15 percentile decrease in height percentile as compared to baseline) in 21 % (n=20) of children despite being off treatment for more than 5 years.
Käytettävissä olevat pitempiaikaiset tiedot lapsista, jotka saivat tavallisen interferonin ja ribaviriinin yhdistelmähoitoa, viittaavat myös huomattavaan kasvun hidastumiseen ( &gt; 15 persentiilin pieneneminen pituuden persentiilissä verrattuna lähtötasoon) 21 %:lla (n = 20) lapsista, vaikka hoidon lopettamisesta oli kulunut yli 5 vuotta.
The longer term data available in children treated with the combination therapy with standard interferon/ribavirin are also indicative of substantial growth retardation ( &gt; 15 percentile decrease in height percentile as compared to baseline) in 21 % (n=20) of children despite being off treatment for more than 5 years.
Käytettävissä olevat pitempiaikaiset tiedot lapsista, jotka saivat tavallisen interferonin ja ribaviriinin yhdistelmähoitoa, viittaavat myös huomattavaan kasvun hidastumiseen ( &gt; 15 persentiilin pieneneminen pituuden persentiilissä verrattuna lähtötasoon)21 %:lla (n = 20) lapsista, vaikka hoidon lopettamisesta oli kulunut yli 5 vuotta.
The longer term data available in children treated with the combination therapy with standard interferon/ribavirin are also indicative of substantial growth retardation ( &gt; 15 percentile decrease in height percentile as compared to baseline) in 21 % of children (n=20) despite being off treatment for more than 5 years.
Käytettävissä olevat pitempiaikaiset tiedot lapsista, jotka saivat tavallisen interferonin ja ribaviriinin yhdistelmähoitoa, viittaavat myös huomattavaan kasvun hidastumiseen ( &gt; 15 persentiilin pieneneminen pituuden persentiilissä verrattuna lähtötasoon) 21 %:lla lapsista (n=20), vaikka hoidon lopettamisesta oli kulunut yli 5 vuotta.
The longer term data available in children treated with the combination therapy with standard interferon/ribavirin are also indicative of substantial growth retardation ( &gt; 15 percentile decrease in height percentile as compared to baseline) in 21 % of children despite being off treatment for more than 5 years.
Käytettävissä olevat pitempiaikaiset tiedot lapsista, jotka saivat tavallisen interferonin ja ribaviriinin yhdistelmähoitoa, viittaavat myös huomattavaan kasvun hidastumiseen ( &gt; 15 persentiilin pieneneminen pituuden persentiilissä verrattuna lähtötasoon) 21 %:lla lapsista, vaikka hoidon lopettamisesta oli kulunut yli 5 vuotta.
The low absolute bioavailability of inhaled aclidinium ( &lt; 5%) is because aclidinium undergoes extensive systemic and pre-systemic hydrolysis whether deposited in the lung or swallowed.
Inhaloidun aklidiniumin pieni absoluuttinen hyötyosuus ( &lt; 5 %) johtuu siitä, että keuhkoihin kertynyt tai nielty aklidinium hydrolysoituu perusteellisesti systeemisesti ja presysteemisesti.
The low absolute bioavailability of inhaled aclidinium bromide ( &lt; 5%) is because aclidinium bromide undergoes extensive systemic and pre-systemic hydrolysis whether deposited in the lung or swallowed.
Inhaloidun aklidiniumbromidin pieni absoluuttinen hyötyosuus ( &lt; 5 %) johtuu siitä, että keuhkoihin kertynyt tai nielty aklidiniumbromidi hydrolysoituu perusteellisesti systeemisesti ja presysteemisesti.
The low recovery ( &lt; 9% in all studied patients) of total radioactivity in the urine after a single dose of 14C-labelled trabectedin indicates that renal impairment has little influence on the elimination of trabectedin or its metabolites.
Vain pieni osuus potilaiden saaman 14C-merkityn trabektediinikerta-annoksen kokonais- radioaktiivisuudesta erittyi virtsaan ( &lt; 9 % kaikilla tutkituilla potilailla), mikä viittaa siihen, että munuaisten vajaatoiminnalla on vain vähäinen vaikutus trabektediinin tai sen metaboliittien eliminaatioon.
The M184V RT mutant shows a &lt; 4-fold decrease in susceptibility to didanosine; the clinical significance of these findings is unknown.
M184 V RT-mutantin herkkyys didanosiinille on yli 4-kertaisesti alentunut; tämän havainnon kliinistä merkitystä ei tiedetä.
The M184V RT mutant shows a &lt; 4-fold decrease in susceptibility to didanosine; the clinical significance of these findings is unknown.
M184V RT-mutantin herkkyys didanosiinille on yli 4- kertaisesti alentunut; tämän havainnon kliinistä merkitystä ei tiedetä.
The M184V/I mutation developed in 2/19 (10.5%) isolates analysed from patients in the efavirenz + emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group and in 10/29 (34.5%) isolates analysed from the efavirenz + lamivudine/zidovudine group (p-value &lt; 0.05, Fisher’s Exact test comparing the emtricitabine + tenofovir disoproxil fumarate group to the lamivudine/zidovudine group among all subjects).
M184V/I-mutaatio ilmaantui 2:een 19:sta (10,5 %) isolaatista, jotka analysoitiin potilaista efavirentsi + emtrisitabiini + tenofoviiridisoproksiilifumaraattiryhmässä, ja 10:een 29:stä (34,5 %) isolaatista, jotka analysoitiin efavirentsi + lamivudiini/tsidovudiiniryhmästä (p &lt; 0,05, Fisherin eksaktilla testillä, jossa verrattiin emtrisitabiini + tenofoviiridisoproksiilifumaraattiryhmää lamivudiini/tsidovudiiniryhmään kaikkien potilaiden keskuudessa).
The M184V/I mutation developed in 2/19 (10.5%) isolates analysed from patients in the emtricitabine/tenofovir disoproxil fumarate/efavirenz group and in 10/29 (34.5%) isolates analysed from the lamivudine/zidovudine/efavirenz group (p-value &lt; 0.05, Fisher’s Exact test comparing the emtricitabine+tenofovir disoproxil fumarate group to the lamivudine/zidovudine group among all patients).
M184V/I-mutaatio ilmaantui 2:een 19:sta (10,5 %) isolaatista, jotka analysoitiin potilaista emtrisitabiini/tenofoviiridisoproksiilifumaraatti/efavirentsiryhmässä, ja 10:een 29:stä (34,5 %) isolaateista, jotka analysoitiin lamivudiini/tsidovudiini/efavirentsiryhmästä (p-arvo &lt; 0,05, Fisherin tarkka testi, jossa verrattiin emtrisitabiini+tenofoviiridisoproksiilifumaraattiryhmää lamivudiini/tsidovudiiniryhmään kaikkien potilaiden keskuudessa).
The M184V/I mutation developed in 2/19 (10.5%) isolates analysed from patients in the emtricitabine/tenofovir disoproxil/efavirenz group and in 10/29 (34.5%) isolates analysed from the lamivudine/zidovudine/efavirenz group (p-value &lt; 0.05, Fisher’s Exact test comparing the emtricitabine/tenofovir disoproxil group to the lamivudine/zidovudine group among all patients).
M184V/I-mutaatio ilmaantui 2:een 19:sta (10,5 %) isolaatista, jotka analysoitiin potilaista emtrisitabiini/tenofoviiridisoproksiili/efavirentsiryhmässä, ja 10:een 29:stä (34,5 %) isolaateista, jotka analysoitiin lamivudiini/tsidovudiini/efavirentsiryhmästä (p-arvo &lt; 0,05, Fisherin tarkka testi, jossa verrattiin emtrisitabiini+tenofoviiridisoproksiiliryhmää lamivudiini/tsidovudiiniryhmään kaikkien potilaiden keskuudessa).
The magnitude of the effect was dependent on the degree of reversibility of airflow limitation at baseline (tested by administration of a short-acting muscarinic antagonist bronchodilator and a short-acting beta2-agonist bronchodilator): Patients with the lowest degree of reversibility at baseline ( &lt; 5%) generally exhibited a lower bronchodilator response than patients with a higher degree of reversibility at baseline (≥5%).
Saavutetun tehon voimakkuus oli riippuvainen, hengitysteiden obstruktion palautuvuudesta lähtötasossa (testattiin lyhytvaikutteisen muskariiniantagonisti- ja lyhytvaikutteisen beeta2-agonisti- bronkodilataattoreiden avulla): Potilailla, joiden hengitysteiden obstruktion palautuvuus oli alhainen lähtötasossa, ( &lt; 5 %), saavutettiin yleisesti ottaen heikompi bronkodilatoiva vaste kuin potilailla, joiden hengitysteiden obstruktion palautuvuus oli suurempaa (≥ 5 %).
The magnitude of the effect was dependent on the degree of reversibility of airflow limitation at baseline (tested by administration of a short-acting muscarinic antagonist bronchodilator): Patients with the lowest degree of reversibility at baseline ( &lt; 5%) generally exhibited a lower bronchodilator response than patients with a higher degree of reversibility at baseline (≥5%).
Vaikutuksen voimakkuus riippui ilmavirtauksen rajoittuneisuuden palautumisasteesta lähtötilanteessa (testattiin antamalla lyhytvaikutteista bronkodilatoivaa muskariiniantagonistia); potilailla, joilla oli lähtötilanteessa matalin palautumisaste ( &lt; 5 %), keuhkoputket laajenivat yleensä vähemmän kuin potilailla, joilla oli lähtötilanteessa korkeampi palautumisaste (≥ 5 %).
The major exclusion criteria for patients were documented peptic ulcer disease within the previous 6 months; prior intracerebral hemorrhage; significant thrombocytopenia (platelet count &lt; 50 x 109/l); requirement for clopidogrel or oral anticoagulants (OAC); or intolerance to any of the two compounds.
Potilaiden tutkimuksesta poissulkemisen pääsyitä olivat dokumentoitu peptinen haava viimeisen kuuden kuukauden aikana, aiempi aivoverenvuoto, merkittävä trombosytopenia (verihiutaleiden määrä &lt; 50 x 109/l), tarve saada klopidogreelia tai oraalisia antikoagulantteja (OAC), tai jomman kumman aineen huono sieto.
The major route of excretion was via the urine ( &gt; 90%) while faecal excretion was minor.
Tärkein eritysreitti oli virtsa ( &gt; 90 %), kun taas erittyminen ulosteen kautta oli vähäistä.
The majority ( &gt; 94 %) of the total radioactivity is excreted in the first 96 hours after both oral and intravenous dosing.
Suurin osa ( &gt; 94 %) kokonaisradioaktiivisuudesta poistuu ensimmäisten 96 tunnin sisällä sekä suun kautta että laskimoon tapahtuvan annon jälkeen.
The majority ( &gt; 95%) of dyspnoea was reported as mild to moderate.
Useimmissa tapauksissa ( &gt; 95 %) hengenahdistuksen ilmoitettiin olleen lievää tai keskivaikeaa.
The majority ( &gt; 95%) of these events was reported as mild to moderate.
Suurin osa ( &gt; 95 %) näistä tapahtumista ilmoitettiin lieviksi tai keskivaikeiksi.
The majority ( &gt; 94%) of the total radioactivity is excreted in the first 96 hours after both oral and intravenous dosing.
Suurin osa ( &gt; 94 %) kokonaisradioaktiivisuudesta poistuu ensimmäisten 96 tunnin sisällä sekä suun kautta että laskimoon tapahtuvan annon jälkeen.
The majority had hypertension (86%) and structural heart disease (60%) (including coronary artery disease: 30%; congestive heart failure (CHF): 30%; LVEF &lt; 45%: 12%).
Suurimmalla osalla (86 %) oli hypertensiota ja rakenteellinen sydänsairaus (60 %) (esim. sepelvaltimotauti: 30 %; sydämen vajaatoiminta: 30 %; LVEF &lt; 45 %: 12 %).
The majority of ADRs reported were of Grade 1 or 2 severity. the most common National Cancer Institute - Common Terminology Criteria for Adverse Events (NCI-CTCAE) Grade ≥ 3 ADRs ( &gt; 2%) were thrombocytopenia, increased transaminases, anaemia, neutropenia, fatigue, hypokalaemia, musculoskeletal pain and haemorrhage.
Suurin osa haittavaikutuksista oli vaikeusasteeltaan gradus 1 tai 2. yleisimmät Yhdysvaltain kansallisen syöpäinstituutin yleisten haittavaikutusten luokituksen (National Cancer Institute - Common Terminology Criteria for Adverse Events [NCI- CTCAE]) mukaiset gradus ≥ 3 haittavaikutukset ( &gt; 2 %) olivat trombosytopenia, suurentuneet transaminaasipitoisuudet, anemia, neutropenia, uupumus, hypokalemia, tuki- ja liikuntaelimistön kipu ja verenvuoto.
The majority of adults were women ( &gt; 90 %), mainly undergoing gynaecological surgery.
Enemmistö aikuisista oli naisia ( &gt; 90 %), joille oli tehty lähinnä gynekologisia leikkauksia.
The majority of dyspnoea adverse reactions were non-serious ( &lt; 5% of subjects had grade ≥ 3 events), resolved, rarely resulted in treatment discontinuation, and had an onset early in the course of study ( &lt; 3 cycles).
Suurin osa haittavaikutuksena ilmaantuneista hengenahdistustapauksista ei ollut vakavia ( &lt; 5 %:lla tutkittavista oli ≥ 3. asteen tapahtumia), hengenahdistus korjaantui, johti harvoin hoidon keskeyttämiseen ja alkoi tutkimuksen varhaisessa vaiheessa (3 ensimmäisen hoitojakson aikana).
The majority of enzyme elevations were &lt; 3 times the upper limit of normal (ULN).
Suurin osa kohonneista entsyymipitoisuuksista oli &lt; 3-kertaiset normaaliarvojen ylärajaan (ULN) nähden.