natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The proportions of patients with genotype 1, 2, 3, 4 or 6 HCV were 78%, 4%, 15%, 3%, and &lt; 1% (1 patient), respectively.
Potilaiden HCV-genotyyppien 1, 2, 3, 4 tai 6 osuudet olivat vastaavasti 78 %, 4 %, 15 %, 3 % ja &lt; 1 % (1 potilas).
The proportions of patients with mucosal healing at week 26 were significantly greater in the infliximab plus AZA combination (43.9%, p &lt; 0.001) and infliximab monotherapy groups (30.1%, p = 0.023) compared to the AZA monotherapy group (16.5%).
Niiden potilaiden osuus, joilla limakalvot olivat parantuneet viikolla 26, oli merkitsevästi suurempi infliksimabin ja atsatiopriinin yhdistelmähoitoa saaneiden ryhmässä (43,9 %, p &lt; 0,001) sekä pelkkää infliksimabia saaneiden ryhmässä (30,1 %, p = 0,023) verrattuna pelkkää atsatiopriinia saaneiden ryhmään (16,5 %).
The proportions of patients with mucosal healing at week 26 were significantly greater in the infliximab plus AZA combination (43.9%, p &lt; 0.001) and infliximab monotherapy groups (30.1%, p=0.023) compared to the AZA monotherapy group (16.5%).
Niiden potilaiden osuus, joilla limakalvot olivat parantuneet viikolla 26, oli merkitsevästi suurempi infliksimabin ja atsatiopriinin yhdistelmähoitoa saaneiden ryhmässä (43,9 %, p &lt; 0,001) sekä pelkkää infliksimabia saaneiden ryhmässä (30,1 %, p = 0,023) verrattuna pelkkää atsatiopriinia saaneiden ryhmään (16,5 %).
The proportions of patients with mucosal healing at week 26 were significantly greater in the infliximab plus AZA combination (43.9%, p &lt; 0.001) and infliximab monotherapy groups (30.1%, p=0.023) compared to the AZA monotherapy group (16.5%).
Niiden potilaiden osuus, joilla limakalvot olivat parantuneet viikolla 26, oli merkitsevästi suurempi infliksimabin ja atsatiopriinin yhdistelmähoitoa saaneiden ryhmässä (43,9 %, p &lt; 0,001) sekä pelkkää infliksimabia saaneiden ryhmässä (30,1 %, p=0,023) verrattuna pelkkää atsatiopriinia saaneiden ryhmään (16,5 %).
The proportions of patients with plasma HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL and &lt; 20 copies/mL are shown in Table 5.
Niiden potilaiden osuudet, joiden plasman HIV-1 RNA oli &lt; 50 kopiota/ml ja &lt; 20 kopiota/ml, esitetään taulukossa 5.
The protein binding of simvastatin and its active metabolite is &gt; 95%.
Simvastatiini ja sen aktiivinen metaboliitti sitoutuvat proteiineihin yli 95-prosenttisesti.
The protein binding of the major metabolite (a para-hydroxy-sulphate) is very high ( &gt; 99.99%).
Päämetaboliitin (parahydroksisulfaatti) proteiiniin sitoutuminen on hyvin voimakasta ( 99,99 %).
The protein binding of the major metabolite (a para-hydroxy-sulphate) is very high ( &gt; 99.99%).
Päämetaboliitin (parahydroksisulfaatti) proteiiniinsitoutuminen on hyvin voimakasta ( 99,99 %).
The protein binding of the major metabolite (para-hydroxy-sulphate) is very high ( &gt; 99.99%).
Päämetaboliitin (parahydroksisulfaatti) proteiiniinsitoutuminen on hyvin voimakasta ( &gt; 99,99 %).
The race distribution of subjects was as follows: 85% White, 12% Black, 1% Asian, &lt; 1% multiracial, &lt; 1% Native Hawaiian or Other Pacific Islander.
Potilaat jakautuivat eri etnisiin ryhmiin seuraavasti: 85 % valkoihoisia, 12 % mustaihoisia, 1 % aasialaisia, &lt; 1 % monirotuisia, &lt; 1 % Havaijin tai muiden Tyynenmeren saarten alkuperäisväestöön kuuluvia.
The randomised phase 3 trial (0201) compared Ceplene+IL-2 treatment to no treatment in 261 patients in first remission (CR1) and in another 59 patients in subsequent remission after relapse (CR &gt; 1).
Vaiheen 3 sokkotutkimuksessa (0201) verrattiin Ceplene+IL-2-hoitoa saaneita hoitoa saamattoman 261 potilaan ryhmään ensimmäisessä remissiossa (CR1) ja toiseen ryhmään, jossa oli
The range of systemic exposures in patients from 12 to less than 18 years of age (n=15) overlapped that in the other groups although the median value was slightly lower than in adult patients (18-65 years of age; n=759) and elderly patients (greater than 65 years of age; n=30).
Systeemisen altistuksen laajuus 12- &lt; 18-vuotiailla potilailla (n = 15) oli osittain päällekkäinen muiden ryhmien altistuksen kanssa, vaikka arvo olikin keskimäärin hieman alempi kuin aikuispotilailla (18-65-vuotiaat; n = 759) ja iäkkäillä potilailla (yli 65-vuotiaat; n = 30).
The rank order of dexamethasone concentration was retina &gt; iris &gt; ciliary body &gt; vitreous humour &gt; aqueous humour &gt; plasma.
Deksametasonin pitoisuuden suuruusjärjestys oli verkkokalvo &gt; iiris &gt; sädekehä &gt; lasiaisneste &gt; kammioneste &gt; plasma.
The rate of fever equal to or greater than 40 °C increased after booster immunisation but remained
Vähintään 40 C:n kuumeen esiintyminen lisääntyi tehosterokotuksen jälkeen, mutta oli vain &lt; 1 %: lla.
The rate of infusion was 2.0 microgram/kg/min for patients with serum creatinine ≤ 175 micromols/l or 1.0 microgram/kg/min for serum creatinine &gt; 175 up to 350 micromols/l.
Infuusionopeus oli 2,0 mikrogrammaa/kg/min niillä potilailla, joiden seerumin kreatiniini oli enintään 175 mikromoolia/l tai 1,0 mikrogrammaa/kg/min, jos seerumin kreatiniini oli yli 175, mutta enintään 350 mikromoolia/l.
The rate of mild to moderate infusion reactions was &gt; 50% in patients who were not premedicated.
Lieviä tai kohtalaisia infuusioreaktioita oli &gt; 50 %:lla potilaista, jotka eivät saaneet esilääkitystä.
The rate of MMR at 12 months, was also statistically significantly higher for nilotinib 400 mg twice daily compared to imatinib 400 mg once daily (42.7% versus 22.3%, p &lt; 0.0001).
Myös nilotinibia 400 mg kahdesti vuorokaudessa saavien ryhmän MMR-vaste 12 kk:n kohdalla oli tilastollisesti merkitsevästi suurempi kuin imatinibia 400 mg kerran vuorokaudessa saavien ryhmässä (42,7 % vs 22,3 %, p &lt; 0,0001).
The rate of nocturnal hypoglycaemic events was significantly lower with Xultophy compared to insulin glargine (estimated treatment ratio 0.17, p &lt; 0.001).
Yöllisten hypoglykemiatapahtumien esiintymisaste oli merkitsevästi pienempi Xultophy- valmisteella kuin glargiini-insuliinilla (arvioitu hoitojen välinen suhde 0,17, p &lt; 0,001).
The rate of progression of structural damage in year 2 was significantly lower than that in year 1 for patients randomized to abatacept (p &lt; 0.0001).
Rakenteellisten vaurioiden eteneminen oli abataseptiryhmään satunnaistetuilla potilailla merkitsevästi hitaampaa 2 vuoden kuluttua kuin 1 vuoden kuluttua (p &lt; 0,0001).
The rate of serious infections was numerically higher in patients weighing &lt; 30 kg treated with 10 mg/kg tocilizumab (12.2 per 100 patient years) compared to patients weighing ≥30 kg, treated with 8 mg/kg tocilizumab (4.0 per 100 patient years).
Vakavien infektioiden esiintyvyys oli suurempi &lt; 30 kg:n painoisilla 10 mg/kg tosilitsumabiannoksia saaneilla potilailla (12,2 tapausta 100 potilasvuotta kohden) verrattuna ≥ 30 kg:n painoisiin 8 mg/kg tosilitsumabiannoksia saaneisiin potilaisiin (4,0 tapausta 100 potilasvuotta kohden).
The rate of the 30-day composite endpoint of death, myocardial re-infarction or intracranial haemorrhage (a measure of net clinical benefit) was significantly lower (p &lt; 0.0001) in the enoxaparin group (10.1%) as compared to the heparin group (12.2%), representing a 17% relative risk reduction in favour of treatment with enoxaparin sodium.
Yhdistettyjä päätetapahtumia – kuolema, uusiutuva sydäninfarkti tai kallonsisäinen verenvuoto (kliinisen nettohyödyn mittari) – oli 30 vuorokauden kohdalla merkitsevästi vähemmän (p &lt; 0,0001) enoksapariiniryhmässä (10,1 %) verrattuna hepariiniryhmään (12,2 %), mikä edusti 17 %:n suhteellista riskin alenemaa enokspariinihoidon eduksi.
The rate of the 30-day composite endpoint of death, myocardial re-infarction or intracranial haemorrhage (a measure of net clinical benefit) was significantly lower (p &lt; 0.0001) in the enoxaparin group (10.1%) as compared to the heparin group (12.2%), representing a 17% relative risk reduction in favour of treatment with enoxaparin sodium.
Yhdistettyjä päätetapahtumia – kuolema, uusiutuva sydäninfarkti tai kallonsisäinen verenvuoto (kliinisen nettohyödyn mittari) – oli 30 vuorokauden kohdalla merkitsevästi vähemmän (p &lt; 0,0001) enoksapariiniryhmässä (10,1 %) verrattuna hepariiniryhmään (12,2 %), mikä edusti 17 %:n suhteellista riskin alenemaa enokspariininatriumhoidon eduksi.
The rate of the 30-day composite endpoint of death, myocardial re-infarction or intracranial haemorrhage (a measure of net clinical benefit) was significantly lower (p &lt; 0.0001) in the enoxaparin group (10.1%) as compared to the heparin group (12.2%), representing a 17% relative risk reduction in favour of treatment with enoxaparin sodium.
Yhdistettyjä päätetapahtumia – kuolema, uusiutuva sydäninfarkti tai kallonsisäinen verenvuoto, (kliinisen nettohyödyn mittari) – oli 30 vuorokauden kohdalla merkitsevästi vähemmän (p &lt; 0,0001) enoksapariiniryhmässä (10,1 %) verrattuna hepariiniryhmään (12,2 %), mikä edusti 17 %:n suhteellista riskin alenemaa enoksapariinihoidon eduksi.
The rate of the 30-day composite endpoint of death, myocardial re-infarction or intracranial haemorrhage (a measure of net clinical benefit) was significantly lower (p &lt; 0.0001) in the enoxaparin group (10.1%) as compared to the heparin group (12.2%), representing a 17% relative risk reduction in favour of treatment with enoxaparin sodium.
Yhdistettyjä päätetapahtumia – kuolema, uusiutuva sydäninfarkti tai kallonsisäinen verenvuoto, (kliinisen nettohyödyn mittari) – oli 30 vuorokauden kohdalla merkitsevästi vähemmän (p &lt; 0,0001) enoksapariiniryhmässä (10,1 %) verrattuna hepariiniryhmään (12,2 %), mikä edusti 17 %:n suhteellista riskin alenemaa enokspariinihoidon eduksi.
The rates of discontinuation due to adverse events in the subgroup of patients &gt; 65 years old were 8.8% in the CT arm and 50.0% in the CT + BV arm.
Haittatapahtumien vuoksi hoidon lopettaneiden määrä oli yli 65-vuotiaiden potilaiden osajoukossa CT-hoitohaarassa 8,8 % ja CT+BV-hoitohaarassa 50,0 %.
The recommended dosage for babies and children aged 2 months to &lt; 3 years is a total of 2 injections of 0.25 ml each:
Suositeltu annostus 2 kuukautta täyttäneille mutta alle 3-vuotiaille lapsille on kaikkiaan kaksi 0,25 ml:n rokoteannosta:
The recommended dose in adolescents aged 12 to &lt; 18 years is 50 mg given every 12 hours.
Suositeltu annos 12–17-vuotiaille nuorille on 50 mg 12 tunnin välein.
The recommended dose in children aged 8 to &lt; 12 years is 1.2 mg/kg given every 12 hours intravenously to a maximum dose of 50 mg every 12 hours.
Suositeltu annos 8–11-vuotiaille lapsille on 1,2 mg/kg 12 tunnin välein laskimonsisäisesti, maksimiannos on 50 mg 12 tunnin välein.
The recommended doses in children and adolescent patients are based on a population pharmacokinetic analysis of data obtained from 112 immunocompromised paediatric patients aged 2 to &lt; 12 years and 26 immunocompromised adolescent patients aged 12 to &lt; 17 years.
Suositusannokset lapsille ja nuorille perustuvat populaatiofarmakokineettiseen analyysiin, jossa oli mukana 112 lapsipotilasta (2– &lt; 12-vuotiasta) ja 26 nuorta (12– &lt; 17-vuotiasta), joiden immuniteetti oli heikentynyt.
The recommended doses in children and adolescent patients are based on a population pharmacokinetic analysis of data obtained from 112 immunocompromised paediatric patients aged 2 to &lt; 12 years and 26 immunocompromised adolescent patients aged 12 to &lt; 17 years.
Suositusannokset lapsille ja nuorille perustuvat populaatiofarmakokineettiseen analyysiin, jossa oli mukana 112 lapsipotilasta (2 &lt; 12-vuotiasta) ja 26 nuorta (12 &lt; 17-vuotiasta), joiden immuniteetti oli heikentynyt.
The recommended doses in children and adolescent patients are based on a population pharmacokinetic analysis of data obtained from 112 immunocompromised paediatric patients aged 2 to &lt; 12 years and 26 immunocompromised adolescent patients aged 12to &lt; 17 years.
Suositusannokset lapsille ja nuorille perustuvat populaatiofarmakokineettiseen analyysiin, jossa oli mukana 112 lapsipotilasta (2 &lt; 12-vuotiasta) ja 26 nuorta (12 &lt; 17-vuotiasta), joiden immuniteetti oli heikentynyt.
The recommended intravenous dose regimen for patients with creatinine clearance &gt; 50 mL/min is shown by infection type in Table 1.
Suositeltu laskimoon annettava annos potilaille, joiden kreatiniinipuhdistuma on &gt; 50 ml/min, on esitetty infektiotyypin mukaan taulukossa 1.
The recommended starting dose in elderly patients ( &gt; 60 years) is 2.5 - 5 mg.
Suositeltu aloitusannos vanhuksilla ( &gt; 60-vuotiaat) on 2,5–5 mg.
The recommended starting dose in infants ( &lt; 6 months of age) presenting with rapidly progressive LAL deficiency is 1 mg/kg administered as an intravenous infusion once weekly.
Suositeltu aloitusannos vauvoille ( &lt; 6 kuukauden ikäisille), joilla on nopeasti etenevä lysosomaalisen happamen lipaasin puutos, on 1 mg/kg laskimonsisäisenä infuusiona kerran viikossa.
The recommended starting dose of filgrastim is 0.1 MIU (1 μg)/kg/day given daily by subcutaneous injection with titration up to a maximum of 0.4 MIU (4 μg)/kg/day until a normal neutrophil count is reached and can be maintained (ANC &gt; 2.0 x 109/L).
Filgrastiimin suositeltu aloitusannos on 0,1 MIU (1 mikrog)/kg/vrk päivittäin pistoksena ihon alle (s.c), ja annosta voidaan nostaa asteittain enintään annokseen 0,4 MIU (4 mikrog)/kg/vrk saakka, kunnes normaali neutrofiilien määrä on saavutettu ja sitä voidaan ylläpitää (ANC &gt; 2,0 x 109/l).
The recommended starting dose of filgrastim is 0.1 MIU (1 μg)/kg/day given daily by subcutaneous injection with titration up to a maximum of 0.4 MIU (4 μg)/kg/day until a normal neutrophil count is reached and can be maintained (ANC &gt; 2.0 x 109/L).
Filgrastiimin suositeltu aloitusannos on 0,1 MIU (1 mikrog)/kg/vrk päivittäin pistoksena ihon alle (s.c.), ja annosta voidaan nostaa asteittain enintään annokseen 0,4 MIU (4 mikrog)/kg/vrk saakka, kunnes normaali neutrofiilien määrä on saavutettu ja sitä voidaan ylläpitää (ANC &gt; 2,0 x 109/l).
The recommended starting dose of filgrastim is 0.1 MIU (1 μg)/kg/day given daily by subcutaneous injection with titration up to a maximum of 0.4 MIU (4 μg)/kg/day until a normal neutrophil count is reached and can be maintained (ANC &gt; 2.0 x109/l).
Filgrastiimin suositeltu aloitusannos on 0,1 MIU (1 mikrog)/kg/vrk päivittäin pistoksena ihon alle (s.c), ja annosta voidaan nostaa asteittain enintään annokseen 0,4 MIU (4 mikrog)/kg/vrk saakka, kunnes normaali neutrofiilien määrä on saavutettu ja sitä voidaan ylläpitää (ANC &gt; 2,0 x 109/l).
The recommended starting dose of filgrastim is 0.1 MU (1 micrograms)/kg/day with titration up to a maximum of 0.4 MU (4 micrograms)/kg/day until a normal neutrophil count is reached and can be maintained (ANC &gt; 2.0 x 109/l).
Filgrastiimin suositusaloitusannos on 0,1 MU/kg/vrk (1 mikrogrammaa/kg/vrk) pistoksena ja annosta voidaan nostaa asteittain enintään annokseen 0,4 MU (4 mikrogrammaa)/kg/vrk saakka, kunnes normaali neutrofiilien määrä on saavutettu ja sitä voidaan ylläpitää (ANC &gt; 2,0 x 109/l).
The recommended starting dose of filgrastim is 0.1 MU/kg/day (1 micrograms/kg/day) given daily with titration up to a maximum of 0.4 MU/kg/day (4 micrograms/kg/day) until a normal neutrophil count is reached and can be maintained (ANC &gt; 2.0 x 109/L).
Filgrastiimin suositeltu aloitusannos on 0,1 MU/kg/vrk (1 mikrogrammaa/kg/vrk) päivittäin ja annosta voidaan titrata enintään annokseen 0,4 MU/kg/vrk (4 mikrogrammaa/kg/vrk) kunnes normaali neutrofiilien määrä on saavutettu ja sitä voidaan ylläpitää (ANC &gt; 2,0 x 109/l).
The recommended starting dose of Grastofil is 0.1 MU/kg/day (1 micrograms/kg/day) with titration up to a maximum of 0.4 MU/kg/day (4 micrograms/kg/day) until a normal neutrophil count is reached and can be maintained (ANC &gt; 2.0 x 109/L).
Grastofilin suositeltu aloitusannos on 0,1 MU/kg/vrk (1 mikrogrammaa/kg/vrk) ja annos voidaan titrata enintään annokseen 0,4 MU/kg/vrk (4 mikrogrammaa/kg/vrk), kunnes normaali neutrofiilien määrä on saavutettu ja sitä voidaan ylläpitää (ANC &gt; 2,0 x 109/l).
The recommended starting dose of Jakavi in myelofibrosis is 15 mg twice daily for patients with a platelet count between 100,000/mm3 and 200,000/mm3 and 20 mg twice daily for patients with a platelet count of &gt; 200,000/mm3.
Jakavi-hoidon suositeltava aloitusannos myelofibroosin hoidossa on 15 mg kahdesti vuorokaudessa, jos potilaan trombosyyttiarvo on 100 – 200 x 109/l ja 20 mg kahdesti vuorokaudessa, jos trombosyyttiarvo on &gt; 200 x 109/l.
The recommended starting dose of Renagel for adults and the elderly ( &gt; 65 years) is one or two tablets with each meal 3 times a day.
Suositeltava Renagelin alkuannos aikuisille ja iäkkäille potilaille ( &gt; 65 vuotta) on yksi tai kaksi tablettia aterioiden yhteydessä nautittuna 3 kertaa päivässä.
The recommended starting dose of Renagel for adults and the elderly ( &gt; 65 years) is two to four tablets with each meal 3 times a day.
Suositeltava Renagelin alkuannos aikuisille ja iäkkäille potilaille ( &gt; 65 vuotta) on 2-4 tablettia aterioiden yhteydessä nautittuna 3 kertaa päivässä.
The recommended starting dose of Renvela tablets for adults and older people ( &gt; 65 years) is one to two tablets of 800 mg with each meal, 3 times a day.
Suositeltava Renvela-tablettien alkuannos aikuisille ja iäkkäille potilaille ( &gt; 65 vuotta) on yksi tai kaksi 800 mg:n tablettia aterioiden yhteydessä nautittuna 3 kertaa päivässä.
The recommended starting dose of Sevelamer carbonate Zentiva tablets for adults and older people ( &gt; 65 years) is one to two tablets of 800 mg with each meal, 3 times a day.
Suositeltava Sevelamer carbonate Zentiva -tablettien alkuannos aikuisille ja iäkkäille potilaille ( &gt; 65 vuotta) on yksi tai kaksi 800 mg:n tablettia aterioiden yhteydessä nautittuna 3 kertaa päivässä.
The recommended starting dose of Tasermity for adults and the elderly ( &gt; 65 years) is one or two tablets with each meal 3 times a day.
Suositeltava Tasermity-tablettien alkuannos aikuisille ja iäkkäille potilaille ( &gt; 65 vuotta) on yksi tai kaksi tablettia aterioiden yhteydessä nautittuna 3 kertaa päivässä.
The recommended weight-based paediatric dose is dependent upon the patient’s age, with different recommended doses for children from 3 to &lt; 8 years of age and children 8 years or older.
Painon perusteella määritettävä suositusannos määräytyy lapsipotilaan iän mukaan: 3–8-vuotiaille lapsille suositusannos on eri kuin vähintään 8-vuotiaille suositeltava.
The reduction in B-CAP and C-CAP was greatest in children &lt; 36 months of age (vaccine efficacy of 20.6% (95% CI: 6.5; 32.6) and 24.2% (95% CI: 7.4; 38.0) respectively).
B-CAP- ja C-CAP-episodien määrän lasku oli suurin &lt; 36 kuukauden ikäisillä lapsilla (rokotteen teho 20,6 % (95 % CI: 6,5; 32,6) ja 24,2 % (95 % CI: 7,4; 38,0, vastaavasti).
The reductions in HbA1c and superiority vs sitagliptin observed after 26 weeks of liraglutide treatment (1.2 mg and 1.8 mg) were sustained after 52 weeks of treatment (­1.29% and ­1.51% vs ­0.88%, p0.0001).
HbA1c-arvojen lasku ja 26 viikon hoidon jälkeen todettu liraglutidin (1,2 mg ja 1,8 mg) paremmuus sitagliptiiniin nähden jatkui 52 viikon hoidon jälkeen (-1,29 % ja -1,51 % vs. -0,88 %, p &lt; 0,0001).
The regimen 3 mg/kg/day during 6 months (selected at the end of the phase II part of the study) presented 60.4% of success versus 3.6% in the placebo arm (p value &lt; 0.0001).
Annostuksella 3 mg/kg/vrk toteutetun 6 kuukauden hoidon (joka valittiin tutkimuksen vaiheen II lopussa) onnistumisprosentti oli 60,4 %, kun taas lumeryhmässä vastaava onnistumisprosentti oli 3,6 % (p-arvo &lt; 0,0001).
The relative contribution of the inhibitors to inactivation of reteplase decreases as follows: C1-inactivator &gt; 2- antiplasmin &gt; 2-antitrypsin.
Inhibiittoreiden suhteellinen vaikutus reteplaasin inaktivaatioon vähenee seuraavalla tavalla: C1-inaktivaattori &gt; 2-antiplasmiini &gt; 2-antitrypsiini.
The renal excretion of verteporfin and its metabolite is minimal ( &lt; 1% of the verteporfin dose) and thus, clinically significant changes in verteporfin exposure in patients with renal impairment are unlikely.
Verteporfiini ja sen metaboliitti erittyvät munuaisten kautta vain hyvin vähäisessä määrin ( &lt; 1 % verteporfiiniannoksesta), joten kliinisesti merkittävät muutokset altistumisessa ovat munuaisten vajaatoimintapotilailla epätodennäköisiä.
The reported events were mostly transient, of mild to moderate intensity and led to very few discontinuations ( &lt; 1%).
Ilmoitetut tapahtumat olivat useimmiten ohimeneviä, lieviä tai keskivaikeita, ja ne johtivat hyvin harvoin hoidon lopettamiseen ( &lt; 1 %).
The reported incidence of life-threatening (grade 4) cases was &lt; 1%.
Henkeä uhkaavien tapausten (luokka 4) ilmaantuvuus oli alle 1 %.
The reporting rate is classified as very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to
Raportoitujen haittavaikutusten yleisyys on luokiteltu hyvin yleiseksi (≥1/10), yleiseksi (≥1/100,
The reporting rate is classified as very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to
Esiintyvyys on luokiteltu seuraavasti: hyvin yleinen (≥ 1/10), yleinen (≥ 1/100, &lt; 1/10), melko harvinainen (≥ 1/1 000, &lt; /100), harvinainen (≥ 1/10 000,
The reporting rate is classified as very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to
Esiintyvyys on luokiteltu seuraavasti: hyvin yleinen (≥ 1/10), yleinen (≥ 1/100, &lt; 1/10), melko harvinainen (≥ 1/1 000, &lt; 1/100), harvinainen (≥ 1/10 000,
The reporting rate is classified as very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000) and not known (cannot be estimated from the available data).
Haittavaikutusten yleisyys on luokiteltu seuraavasti: hyvin yleinen (≥1/10), yleinen (≥1/100, &lt; 1/10), melko harvinainen (≥1/1 000, &lt; 1/100), harvinainen (≥1/10 000, &lt; 1/1 000), hyvin harvinainen ( &lt; 1/10 000) ja tuntematon (koska saatavissa oleva tieto ei riitä arviointiin).
The reporting rate is classified as very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated form the available data).
Raportointitiheydeksi on luokiteltu erittäin yleinen (≥ 1/10), yleinen (≥ 1/100, &lt; 1/10), melko harvinainen (≥ 1/1000, &lt; 1/100), harvinainen (≥ 1/10 000, &lt; 1/1000), erittäin harvinainen ( &lt; 1/10 000), tuntematon (koska saatavissa oleva tieto ei riitä arviointiin).
The reporting rate is classified as very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Raportointitiheydeksi on luokiteltu erittäin yleinen (≥ 1/10), yleinen (≥ 1/100, &lt; 1/10), melko harvinainen (≥ 1/1000, &lt; 1/100), harvinainen (≥ 1/10 000, &lt; 1/1000), erittäin harvinainen ( &lt; 1/10 000), tuntematon (koska saatavissa oleva tieto ei riitä arviointiin).
The reporting rate is classified as very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Raportointitiheydeksi on luokiteltu hyvin yleinen (≥ 1/10), yleinen (≥ 1/100, &lt; 1/10), melko harvinainen (≥ 1/1 000, &lt; 1/100), harvinainen (≥ 1/10 000, &lt; 1/1 000), hyvin harvinainen ( &lt; 1/10 000), tuntematon (koska saatavissa oleva tieto ei riitä arviointiin).
The requirements for submission of periodic safety update reports for this medicinal product are set out in the list of Union reference dates (EURD list) provided for under Article 107c(7) of Directive 2001/83/EC and any subsequent updates published on the European medicines web-portal.
Tämän lääkevalmisteen osalta velvoitteet määräaikaisten turvallisuuskatsausten toimittamisesta on määritelty Euroopan Unionin viitepäivämäärät (EURD) ja toimittamisvaatimukset sisältävässä luettelossa, josta on säädetty Direktiivin 2001/83/EC Artiklassa 107c(7), ja kaikissa luettelon myöhemmissä päivityksissä, jotka on julkaistu Euroopan lääkeviraston verkkosivuilla. &gt;