natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dosing recommendations for pathogens with MIC &gt; 1 mg/l have not been established for continuous renal replacement therapy due to the potential for accumulation of doripenem and doripenem-M-1 metabolite (see sections 4.4 and 5.2).
Jatkuvan munuaisten korvaushoidon yhteydessä ei ole annettu annossuosituksia sellaisten taudinaiheuttajien osalta, joiden MIC &gt; 1 mg/l, koska doripeneemi ja doripeneemi-M-1-metaboliitti saattavat kertyä elimistöön (ks. kohdat 4.4 ja 5.2).
Dosing recommendations for patients receiving oral topotecan with creatinine clearance less than 30 ml/min have not been established.
Oraalisen topotekaanin annostusohjeita ei ole olemassa potilaille, joiden glomerulussuodosnopeus &lt; 30 ml/min.
Dosing recommendations for patients receiving oral topotecan with creatinine clearance less than 30 ml/min have not been established.
Oraalisen topotekaanin annostusohjeita ei ole olemassa potilaille, joiden glomerulussuodosnopeus on &lt; 30 ml/min.
DRESS (Drug Rash with Eosinophilia and Systemic Symptoms) and Stevens-Johnson Syndrome has been rarely ( &lt; 0.1%) reported, and during post-marketing experience toxic epidermal necrolysis and acute generalised exanthematous pustulosis have been reported.
Lääkeaineihottumaa, johon liittyy eosinofiliaa ja systeemioireita (Drug Rash with Eosinophilia and Systemic Symptoms, DRESS), ja Stevens–Johnsonin oireyhtymää raportoitiin harvoin ( &lt; 0,1 %), ja markkinoille tulon jälkeen on raportoitu toksista epidermaalista nekrolyysiä ja akuuttia yleistynyttä eksantematoottista pustuloosia.
Dronedarone reduced the incidence of cardiovascular hospitalisation or death from any cause by 24.2% when compared to placebo (p &lt; 0.0001).
Dronedaroni pienensi sydän- ja verisuonisyistä johtuvan sairaalahoidon tai mistä tahansa syystä johtuvan kuoleman ilmaantuvuutta 24,2 % lumelääkkeeseen verrattuna (p &lt; 0,0001).
Drug-related diarrhoea was more frequent in patients 65 years of age (28 %) compared to those less than 65 years of age (19 %).
Lääkkeen aiheuttamaa ripulia ilmaantui useimmin ≥ 65-vuotiailla potilailla (28 %:lla) verrattuna &lt; 65- vuotiaisiin potilaisiin (19 %:lla).
Duaklir Genuair demonstrated a rapid onset of action within 5 minutes of the first inhalation relative to placebo (p &lt; 0.0001).
Duaklir Genuairin vaikutus alkoi nopeasti 5 minuutissa ensimmäisestä inhaloidusta annoksesta verrattuna lumelääkkeeseen (p &lt; 0,0001).
Duaklir Genuair provided a clinically meaningful improvement in disease-specific health status (as assessed by the St. George’s Respiratory Questionnaire [SGRQ]) in study AUGMENT, with an improvement in the SGRQ total score compared to placebo of -4.35 units (p &lt; 0.0001).
Duaklir Genuair paransi tautikohtaista terveydentilaa (St. George’s Respiratory -kyselylomakkeella [SGRQ] arvioituna) AUGMENT-tutkimuksessa, jossa SGRQ-pistetys parani -4,34 yksiköllä verrattuna lumelääkkeeseen (p &lt; 0,0001).
Duaklir Genuair reduced the use of rescue medication over 6 months compared to placebo (by 0.9 puffs per day [p &lt; 0.0001]), aclidinium (by 0.4 puffs/day [p &lt; 0.001]) and formoterol (by 0.2 puffs/day [p=0.062]).
Duaklir Genuair vähensi kohtauslääkkeen käyttötarvetta kuuden kuukauden aikana verrattuna lumelääkkeeseen (0,9 henkäyksellä/vrk [p &lt; 0,0001]), aklidiniumiin (0,4 henkäyksellä/vrk [p &lt; 0,001]) ja formoteroliin (0,2 henkäyksellä/vrk [p = 0,062]).
Due to a potential to increase the QT interval, Ketek should be used with care in patients with coronary heart disease, a history of ventricular arrhythmias, uncorrected hypokalaemia and/or hypomagnesaemia, or bradycardia ( &lt; 50 bpm), during concomitant administration of Ketek with QT interval prolonging agents, or in patients concomitantly treated with potent CYP 3A4 inhibitors such as protease inhibitors or azole antifungals (e.g. ketoconazole, fluconazole) (see sections 4.3 and 4.5).
Johtuen potentiaalisesta QT-ajan pidentymisestä Ketekiä tulee käyttää varoen potilaille, joilla on sepelvaltimotauti, aiemmin sairastettu kammiorytmihäiriö, hoitamaton hypokalemia ja/tai hypomagnesemia tai bradykardia ( &lt; 50 lyöntiä /min), joille käytetään samanaikaisesti Ketekiä ja QT-aikaa pidentäviä lääkkeitä, tai potilaille, jotka saavat samanaikaisesti voimakkaita CYP3A4:n estäjiä, kuten proteaasin estäjiä tai atsolisienilääkkeitä (esim. ketokonatsoli, flukonatsoli) (ks. kohta 4.3 ja 4.5).
Due to its hydrochlorothiazide component, Rasitrio is contraindicated in patients with anuria or severe renal impairment (GFR &lt; 30 ml/min/1.73 m2) (see section 4.3).
Sisältämänsä hydroklooritiatsidin takia Rasitrion käyttö on vasta-aiheista, jos potilaalla on anuria tai vaikea munuaisten vajaatoiminta (GFR &lt; 30 ml/min/1,73 m2) (ks. kohta 4.3).
Due to limited clinical experience (see table and footnotes below) Cubicin should only be used in patients with any degree of renal impairment (CrCl &lt; 80 ml/min) when it is considered that the expected clinical benefit outweighs the potential risk.
Rajallisen kliinisen kokemuksen vuoksi (katso alla oleva taulukko ja alaviitteet) Cubicinia tulee käyttää minkä tahansa asteen heikentyneestä munuaisten toiminnasta kärsivillä potilailla (kreatiniinipuhdistuma &lt; 80 ml/min) vain, kun odotettavissa olevan kliinisen hyödyn katsotaan olevan mahdollista riskiä suurempi.
Due to protocol violation, two patients with historical K103N substitutions discontinued early with HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL.
Tutkimussuunnitelman sääntöjen rikkomisen vuoksi kaksi potilasta, joilla oli historianmukainen K103N-substituutio, lopettivat hoidon varhain HIV-1 RNA-viruskuorman ollessa &lt; 50 kopiota/ml.
Due to substantial increases in ribavirin plasma concentrations in patients with moderate and severe renal impairment, ribavirin dose adjustments are recommended in adult patients with creatinine clearance &lt; 50 mL/minute.
Kohtalaista ja vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa sairastavien potilaiden plasman ribaviriinipitoisuudet ovat huomattavasti kohonneet, joten ribaviriiniannoksen muuttaminen on suositeltavaa aikuisilla potilailla, joiden kreatiniinipuhdistuma on alle 50 ml/minuutti.
Due to the active substance zidovudine, Trizivir is contraindicated in patients with abnormally low neutrophil counts ( &lt; 0.75 x 109/l), or abnormally low haemoglobin levels ( &lt; 7.5 g/dl or 4.65 mmol/l) (see section 4.4).
Tsidovudiini-komponentin vuoksi Trizivir on kontraindisoitu potilaille, joiden neutrofiilien määrä on poikkeuksellisen alhainen ( &lt; 0,75 x 109/l) tai joiden hemoglobiini on poikkeuksellisen alhainen ( &lt; 7,5 g/dl tai 4,65 mmol/l) (ks. kohta 4.4).
Due to the hydrochlorothiazide component, Ifirmacombi is not recommended for patients with severe renal dysfunction (creatinine clearance &lt; 30 ml/min).
Hydroklooritiatsidikomponentin vuoksi Ifirmacombi-hoitoa ei suositella potilaille, joilla on vaikea munuaisten toimintahäiriö (kreatiniinipuhdistuma &lt; 30 ml/min).
Due to the hydrochlorothiazide component, Imprida HCT is contraindicated for use in patients with anuria (see section 4.3) and in patients with severe renal impairment (glomerular filtration rate (GFR) &lt; 30 ml/min/1.73 m2) (see sections 4.3, 4.4 and 5.2).
Valmisteen sisältämän hydroklooritiatsidin vuoksi Imprida HCT on vasta- aiheinenpotilaille, joilla on anuria (ks. kohta 4.3) ja potilaille, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (glomerulusten suodatusnopeus (GFR) &lt; 30 ml/min/1,73 m2) (ks. kohdat 4.3, 4.4 ja 5.2).
Due to the hydrochlorothiazide component, Irbesartan/Hydrochlorothiazide Teva is not recommended for patients with severe renal dysfunction (creatinine clearance &lt; 30 ml/min).
Hydroklooritiatsidikomponentin vuoksi Irbesartan/Hydrochlorothiazide Teva -hoitoa ei suositella potilaille, joilla on vaikea munuaisten toimintahäiriö (kreatiinipuhdistuma &lt; 30 ml/min).
Due to the hydrochlorothiazide component, Irbesartan/Hydrochlorothiazide Teva is not recommended for patients with severe renal dysfunction (creatinine clearance &lt; 30 ml/min).
Hydroklooritiatsidikomponentin vuoksi Irbesartan/Hydrochlorothiazide Tevaa ei suositella potilaille, joilla on vaikea munuaisten toimintahäiriö (kreatiinipuhdistuma &lt; 30 ml/min).
Due to the hydrochlorothiazide component, Riprazo HCT is contraindicated for use in patients with anuria and in patients with severe renal impairment (glomerular filtration rate (GFR) &lt; 30 ml/min/1.73 m2).
Valmisteen sisältämän hydroklooritiatsidin vuoksi Riprazo HCT on vasta-aiheinen potilaille, joilla on anuria ja potilaille, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (glomerulusten suodatusnopeus (GFR) &lt; 30 ml/min/1,73 m2).
Due to the hydrochlorothiazide component, Sprimeo HCT is contraindicated for use in patients with anuria and in patients with severe renal impairment (glomerular filtration rate (GFR) &lt; 30 ml/min/1.73 m2).
Valmisteen sisältämän hydroklooritiatsidin vuoksi Sprimeo HCT on vasta-aiheinen potilaille, joilla on anuria ja potilaille, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (glomerulusten suodatusnopeus (GFR) &lt; 30 ml/min/1,73 m2).
Due to the lack of data in adolescents (age 15- &lt; 18), patients in this age group should be more closely monitored during treatment.
Johtuen tietojen puutteesta nuorten kohdalla (15– &lt; 18 -vuotiaat), tämän ikäryhmän potilaita tulisi seurata muita tarkemmin hoidon aikana.
Due to the much higher concentration of enoxaparin sodium in blood serum in patients with severe renal impairment (creatinine clearance &lt; 30 mL/min) dose adjustments are recommended in therapeutic and prophylactic dose ranges.
Koska enoksapariinin pitoisuus veren seerumissa on paljon korkeampi potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma &lt; 30 ml/min), sekä terapeuttisten että profylaktisten annosten säätämistä suositellaan.
Due to the risk of serious rhythm disturbances, Gilenya should not be used in patients with second degree Mobitz type II or higher AV block, sick-sinus syndrome, or sino-atrial heart block, a history of symptomatic bradycardia or recurrent syncope, or in patients with significant QT prolongation (QTc &gt; 470msec (female) or &gt; 450msec (male)).
Vakavien rytmihäiriöiden riskin vuoksi Gilenyaa ei saa käyttää potilaille, joilla on Mobitz II -tyypin tai korkeamman asteen eteis-kammiokatkos, sairas sinus -oireyhtymä tai sinoatriaalinen katkos, aiempi oireinen bradykardia tai toistuvat synkopeekohtaukset, tai potilailla, joilla on merkittävä QT- ajan pidentyminen (QTc &gt; 470 millisekuntia (naisilla) tai &gt; 450 millisekuntia (miehillä)).
Due to the significant impact of body weight on trastuzumab clearance and the use of a fixed dose for the subcutaneous administration the difference in exposure between subcutaneous and intravenous administration was dependent on body weight: in patients with a body weight &lt; 51 kg, mean steady state AUC of trastuzumab was about 80% higher after subcutaneous than after intravenous treatment whereas in the highest BW group ( &gt; 90 kg) AUC was 20% lower after subcutaneous than after intravenous treatment.
Koska paino vaikuttaa huomattavasti trastutsumabin puhdistumaan ja ihon alle vakioannoksina annettavan lääkemuodon käyttöön, ero altistuksessa ihon alle annettavan ja laskimoon annettavan lääkemuodon välillä riippui potilaan painosta: jos potilaan paino oli &lt; 51 kg, trastutsumabin vakaan tilan AUC oli keskimäärin noin 80 % suurempi ihon alle tapahtuneen kuin laskimoon tapahtuneen annon jälkeen, kun taas painavimmassa ( &gt; 90 kg) potilasryhmässä AUC oli 20 % pienempi ihon alle tapahtuneen annon jälkeen verrattuna laskimoon tapahtuneeseen antoon.
Duloxetine 60 mg to 120 mg once daily demonstrated statistically significant superiority compared to placebo (p &lt; 0.001) on the prevention of relapse, as measured by time to relapse.
Duloksetiini 60−120 mg kerran vuorokaudessa oli tilastollisesti merkitsevästi parempi kuin plasebo (p &lt; 0,001) uusiutumisen ehkäisyssä, kun muuttujana oli aika taudin uusiutumiseen.
Duloxetine 60 mg to 120 mg once daily demonstrated statistically significant superiority compared to placebo (p &lt; 0.001) on the prevention of relapse, as measured by time to relapse.
Duloksetiini 60120 mg kerran vuorokaudessa oli tilastollisesti merkitsevästi parempi kuin plasebo (p &lt; 0,001) uusiutumisen ehkäisyssä, kun muuttujana oli aika taudin uusiutumiseen.
DULOXETINE BOEHRINGER INGELHEIM should not be used in patients with severe renal impairment (creatinine clearance &lt; 30 ml/min; see section 4.3).
DULOXETINE BOEHRINGER INGELHEIMia ei tule käyttää potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma &lt; 30 ml/min) (ks. kohta 4.3).
DULOXETINE BOEHRINGER INGELHEIM should not be used in patients with severe renal impairment (creatinine clearance &lt; 30 ml/min; see section 4.3)..
DULOXETINE BOEHRINGER INGELHEIMia ei tule käyttää potilailla, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma &lt; 30 ml/min) (ks. kohta 4.3).
Duloxetine Lilly 60 mg to 120 mg once daily demonstrated statistically significant superiority compared to placebo (p &lt; 0.001) on the prevention of relapse, as measured by time to relapse.
Duloxetine Lilly 60120 mg kerran vuorokaudessa oli tilastollisesti merkitsevästi parempi kuin plasebo (p &lt; 0,001) uusiutumisen ehkäisyssä, kun muuttujana oli aika taudin uusiutumiseen.
Duloxetine Lilly must not be used in patients with severe renal impairment (creatinine clearance &lt; 30 ml/min; see section 4.3).
Duloxetine Lilly-valmistetta ei saa käyttää potilaille, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma &lt; 30 ml/min, ks. kohta 4.3).
Duloxetine Mylan must not be used in patients with severe renal impairment (creatinine clearance &lt; 30 ml/min; see section 4.3).
Duloxetine Mylania ei saa käyttää potilaille, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma &lt; 30 ml/min, ks. kohta 4.3).
Duloxetine Zentiva must not be used in patients with severe renal impairment (creatinine clearance &lt; 30 ml/min; see section 4.3).
Duloxetine Zentiva -valmistetta ei saa käyttää potilaille, joilla on vaikea munuaisten vajaatoiminta (kreatiniinipuhdistuma &lt; 30 ml/min; ks. kohta 4.3).
Durable tumour &amp; symptomatic response (independent review)
Pitkäkestoinen vaste kasvaimessa ja oireissa (riippumaton arvio)
Durable tumour &amp; symptomatic response (investigator review)
Pitkäkestoinen vaste kasvaimessa ja oireissa (tutkijan arvio)
Duration of tumour &amp; symptomatic response (days) - independent review; median (min, max)
Kasvaimessa ja oireissa todetun vasteen kestoaika (vrk) - riippumaton arvio, mediaani (min, max)
Duration of viral suppression prior to transplantation was the most predictive factor for pTVR in those who were HCV RNA &lt; LLOQ at the time of transplantation.
Siirtoleikkausta edeltäneen virussupression kesto oli pTVR:n tärkein ennustava tekijä niillä potilailla, joilla HCV-RNA oli &lt; LLOQ siirtoleikkauksen ajankohtana.
During 52 weeks of placebo-controlled double blind treatment, duloxetine-treated patients with recurrent MDD had a significantly longer symptom free period (p &lt; 0.001) compared with patients randomised to placebo.
Plasebokontrolloidussa 52 viikkoa kestäneessä kaksoissokkotutkimuksessa toistuvasti masentuneet duloksetiinille satunnaistetut potilaat olivat merkitsevästi pidempään oireettomia (p &lt; 0,001) kuin plasebolle satunnaistetut potilaat.
During a mean of 53 weeks of treatment with ambrisentan, none of the patients enrolled had a confirmed serum ALT &gt; 3xULN that required permanent discontinuation of treatment.
Keskimäärin 53 ambrisentaanihoitoviikon aikana kenellekään osallistuneista potilaista ei vahvistettu seerumin ALAT- arvon olevan yli kolme kertaa viitearvojen ylärajan, joka olisi vaatinut pysyvää hoidon lopettamista.
During clinical studies with ZEPATIER with or without ribavirin, &lt; 1 % of subjects experienced elevations of ALT from normal levels to greater than 5 times the upper limit of normal (ULN), (see section 4.8).
Kliinisissä tutkimuksissa, joissa ZEPATIER-valmistetta annettiin yhdessä ribaviriinin kanssa tai yksinään, alle 1 prosentilla potilaista ALAT-arvo nousi normaalitasolta yli viisinkertaiseksi normaalialueen ylärajaan (ULN) verrattuna (ks. kohta 4.8).
During clinical trials with dasabuvir and ombitasvir/paritaprevir/ritonavir with or without ribavirin, transient elevations of ALT to greater than 5 times the upper limit of normal occurred in approximately 1% of subjects (35 of 3,039).
Kun dasabuviiria ja ombitasviiria/paritapreviiria/ritonaviiria käytettiin kliinisissä tutkimuksissa yhdessä ribaviriinin kanssa tai ilman, ALAT-arvo suureni ohimenevästi tasolle &gt; 5 x viitealueen yläraja noin 1 %:lla tutkittavista (35/3 039).
During clinical trials with Viekirax and dasabuvir with or without ribavirin, transient elevations of ALT to greater than 5 times the upper limit of normal occurred in approximately 1% of subjects (35 of 3,039).
Kun Viekiraxia ja dasabuviiria käytettiin kliinisissä tutkimuksissa yhdessä ribaviriinin kanssa tai ilman, ALAT-arvo suureni ohimenevästi tasolle &gt; 5 x viitealueen yläraja noin 1 %:lla tutkittavista (35/3 039).
During clinical trials, most of the smaller size dogs ( &lt; 10 kg) maintained suppressed levels of testosterone for more than 12 months following implantation.
Kliinisten tutkimusten aikana useimmilla pienikokoisilla koirilla ( &lt; 10 kg) testosteronitasojen suppressio säilyi yli 12 kuukauden ajan implantaation jälkeen.
During Orgalutran treatment the average incidence of LH rises ( &gt; 10 IU/l) with concomitant progesterone rise ( &gt; 1 ng/mL) was 0.3 - 1.2 % compared to 0.8 % during GnRH agonist treatment.
Orgalutran-hoidon aikana LH-huippujen ( &gt; 10 IU/l) esiintyvyys, johon liittyi progesteronin samanaikaista nousua ( &gt; 1 ng/ml), oli 0,3 - 1,2 %, kun taas GnRH-agonistihoidon aikana vastaava luku oli 0,8 %.
During routine laboratory assessments, in patients who had TSH &lt; 5 μU/mL before treatment, elevations of TSH to ≥ 10 μU/mL occurred in 32.2% of patients receiving axitinib.
Rutiiniluonteisissa laboratoriokokeissa todettiin, että jos potilaan tyreotropiinipitoisuus oli ennen hoitoa &lt; 5 μU/ml, tyreotropiinipitoisuus suureni 32,2 %:lla aksitinibia saaneista potilaista arvoon ≥ 10 μU/ml.
During routine laboratory monitoring in the tocilizumab 6 month controlled clinical trial SC-I, 19% of patients experienced sustained elevations in total cholesterol &gt; 6.2 mmol/l (240 mg/dl), with 9% experiencing a sustained increase in LDL to  4.1 mmol/l (160 mg/dl) on the subcutaneous weekly dose.
Kuusi kuukautta kestäneen kontrolloidun kliinisen tosilitsumabitutkimuksen SC-I tavanomaisessa laboratorioseurannassa tosilitsumabia viikoittain ihon alle saaneista potilaista 19 %:lla veren kokonaiskolesteroliarvo nousi pitkäkestoisesti arvoon &gt; 6,2 mmol/l (240 mg/dl) ja 9 %:lla potilaista LDL-kolesteroliarvo nousi pitkäkestoisesti arvoon ≥ 4,1 mmol/l (160 mg/dl).
During routine laboratory monitoring in the tocilizumab all exposure population, elevation in ALT or AST ≥ 3xULN occurred in 3.7% and &lt; 1% of patients, respectively.
Kaikkien tosilitsumabia saaneiden potilaiden tavanomaisissa laboratorioseurannoissa todettiin maksan aminotransferaasiarvojen nousua tasolle ≥ 3 x ULN 3,7 %:lla (ALAT) ja &lt; 1 %:lla (ASAT) potilaista.
During routine laboratory monitoring in the tocilizumab all exposure population, elevation in total cholesterol &gt; 1.5-2 x ULN occurred in one patient (0.5%) and elevation in LDL &gt; 1.5-2 x ULN in one patient (0.5%).
Kaikkien tosilitsumabia saaneiden potilaiden tavanomaisissa laboratorioseurannoissa veren kokonaiskolesterolin nousua ( &gt; 1,5–2 x ULN) esiintyi yhdellä potilaalla (0,5 %) ja LDL- kolesteroliarvon nousua ( &gt; 1,5–2 x ULN) esiintyi yhdellä potilaalla (0,5 %).
During the 12-week treatment period, patients treated with Fexeric had a significant decrease in serum phosphorus, compared to the placebo group (p &lt; 0.001 for treatment difference) (Table 3).
Kahdentoista viikon mittaisella hoitojaksolla Fexericillä hoidettujen potilaiden seerumin fosforipitoisuus pieneni merkitsevästi lumelääkeryhmään verrattuna (hoitovaikutuksen ero, p &lt; 0,001) (taulukko 3).
During the 24-week, placebo-controlled, Phase 3 studies, the incidence of maximum transaminase (ALT or AST) levels &gt; 8, &gt; 5, and &gt; 3 x ULN were 0.8%, 2.0%, and 5.2%; and 0.5%, 1.9%, and 5.1% in lumacaftor/ivacaftor- and placebo-treated patients, respectively.
Lumekontrolloiduissa 24 viikon pituisissa faasin 3 tutkimuksissa 8, 5 ja 3 kertaa normaalialueen ylärajaa suurempien transaminaasiarvojen (ALAT tai ASAT) ilmaantuvuudet olivat 0,8 %, 2,0 % ja 5,2 % lumakaftori-/ivakaftorihoitoa saaneilla ja 0,5 %, 1,9 % ja 5,1 % lumelääkettä saaneilla potilailla.
During the 48-week placebo-controlled studies 1 and 2 in patients aged 6 years and older, the incidence of maximum transaminase (ALT or AST) &gt; 8, &gt; 5 or &gt; 3 x ULN was 3.7%, 3.7% and 8.3% in ivacaftor-treated patients and 1.0%, 1.9% and 8.7% in placebo-treated patients, respectively.
Lumekontrolloiduissa 48 viikon pituisissa tutkimuksissa 1 ja 2, jotka tehtiin vähintään 6-vuotiaille potilaille, &gt; 8, &gt; 5 tai &gt; 3 × ULN suuruisten transaminaasien (ALT tai AST) maksimiarvojen ilmaantuvuus oli 3,7 %, 3,7 % ja 8,3 % ivakaftorihoitoa saaneilla potilailla ja 1,0 %, 1,9 % ja 8,7 % lumelääkettä saaneilla potilailla.
During the 52-week double-blind treatment period (including the 24-week fixed-dose steroid phase and the 28-week steroid adjustment phase) the difference in rates between treatment groups represented a 50% (rate ratio 0.504, p &lt; 0.001) relative decrease in exacerbations for omalizumab patients.
52 viikon mittaisen, kaksoisokkoutetun hoitojakson aikana (sisältäen 24 viikon kiinteäannoksisen steroidijakson ja 28 viikon sopeutetun annoksen steroidijakson) hoitoryhmien pahenemisvaiheiden esiintyvyydessä havaittiin 50 %:n suhteellinen väheneminen omalitsumabipotilailla (esiintyvyyssuhde 0,504, p &lt; 0,001).
During the 52-week placebo- controlled double blind treatment phase 14.4% of the duloxetine-treated patients and 33.1% of the placebo-treated patients experience a return of their depressive symptoms (p &lt; 0.001).
52 viikkoa kestäneen tutkimuksen aikana 14,4 %:lle duloksetiinia ja 33,1 %:lle plaseboa saaneista potilaista ilmaantui uudelleen masennusoireita (p &lt; 0,001).
During the 52-week placebo-controlled double blind treatment phase 14.4% of the duloxetine-treated patients and 33.1% of the placebo-treated patients experience a return of their depressive symptoms (p &lt; 0.001).
52 viikkoa kestäneen tutkimuksen aikana 14,4 %:lle duloksetiinia ja 33,1 %:lle plaseboa saaneista potilaista ilmaantui uudelleen masennusoireita (p &lt; 0,001).
During the controlled periods of the psoriasis and psoriatic arthritis clinical studies of ustekinumab, rash and urticaria have each been observed in &lt; 1% of patients (see section 4.4).
Ustekinumabilla tehtyjen kliinisten psoriaasi- ja nivelpsoriaasitutkimusten kontrolloitujen jaksojen aikana ihottumaa ja nokkosihottumaa on kumpaakin havaittu alle 1 %:lla potilaista (ks. kohta 4.4).
During the double-blind phase of the long-term randomised withdrawal study, elevations of prolactin to above the reference range ( &gt; 13.13 ng/ml in males and &gt; 26.72 ng/ml in females) were noted in a higher percentage of males and females in the TREVICTA group than in the placebo group (9% vs.
Pitkäkestoisen satunnaistetun hoidon lopettamista koskeneen tutkimuksen kaksoissokkoutetun vaiheen aikana havaittiiin prolaktiinipitoisuuden kohoamista viitearvoja suuremmaksi (miehillä &gt; 13,13 ng/ml ja naisilla &gt; 26,72 ng/ml) suuremmalla osalla TREVICTA-ryhmän naisista ja miehistä (9 % vs.
During the initial 18 weeks and the last 12 weeks, the insulin dose was kept stable, but was adjusted to achieve pre-prandial glucose levels &lt; 100 mg/dl [5.5 mmol/l], and post-prandial glucose levels
Ensimmäisten 18 viikon ja viimeisten 12 viikon aikana insuliiniannos pidettiin vakaana, mutta viikoilla 19–40 sitä säädettiin, jotta saavutettiin ateriaa edeltävä glukoosiarvo