natgillin/translations-raw huggingface dataset:
A dose escalation to a maximum of 50 mg/day may be considered in patients who tolerate a 40 mg/day starting dose (i.e. absence of diarrhoea, skin rash, stomatitis, and other adverse reactions with CTCAE Grade &gt; 1) in the first cycle of treatment (21 days for EGFR mutation positive NSCLC and 28 days for squamous NSCLC).
Annosta voidaan suurentaa enintään tasolle 50 mg/vrk, jos potilas sietää 40 mg/vrk aloitusannoksen (ts. ei ripulia, ihottumaa, stomatiittia eikä muita CTCAE-luokituksen asteen &gt; 1 haittatapahtumia) ensimmäisen hoitosyklin ajan (21 päivää EGFR-mutaatiopositiivisessa ei-pienisoluisessa keuhkosyövässä ja 28 päivää levyepiteeliperäisessä ei-pienisoluisessa keuhkosyövässä).
A faint/barely perceptible membrane staining is detected in &gt; 10 % of the tumour cells.
Haalea/tuskin havaittavissa oleva solukalvojen värjäytyminen &gt; 10 %:ssa syöpäsoluista.
A greater proportion of patients treated with empagliflozin and with a baseline HbA1c ≥7.0% achieved a target HbA1c of &lt; 7% compared to placebo (Table 6).
Suurempi osa empagliflotsiinia saaneista potilaista, joilla HbA1c-arvo oli lähtötilanteessa ≥ 7,0 %, saavutti HbA1c- tavoitearvon &lt; 7 % verrattuna lumelääkkeeseen (taulukko 6).
A hazard ratio &lt; 1 indicates an advantage for VcR-CAP.
Riskisuhde &lt; 1 osoittaa edun VcR-CAP-hoidon suhteen.
A high number of circulating lymphocytes ( &gt; 400,000/mcL) may confer increased risk.
Suuri lymfosyyttimäärä verenkierrossa ( &gt; 400 000/mikrol) saattaa lisätä tätä riskiä.
A hydroxyl metabolite of valsartan has been identified in plasma at low concentrations ( &lt; 10%).
Plasmasta on todettu valsartaanin hydroksyylimetaboliittia pieninä pitoisuuksina ( &lt; 10 %).
A In the clinical studies, the dose of ribavirin was weight-based ( &lt; 66 kg = 800 mg/day, 66 to 80 kg = 1,000 mg/day, 81 to 105 kg = 1,200 mg/day, &gt; 105 kg = 1,400 mg/day) administered in two divided doses with food.
A Kliinisissä tutkimuksissa painonmukainen ribaviriiniannos ( &lt; 66 kg = 800 mg/vrk, 66–80 kg = 1000 mg/vrk, 81–105 kg = 1200 mg/vrk, &gt; 105 kg = 1400 mg/vrk) annettiin jaettuna kahteen annokseen aterian yhteydessä.
a Intent to treat population – last observation carried forward b Adjusted mean c P &lt; 0.05 for treatment difference
a Hoitoaikeen (intent-to-treat, ITT) mukainen potilasjoukko – viimeisen havaintoarvon siirto eteenpäin b Korjattu keskiarvo c p &lt; 0,05 hoitojen välisen eron osalta
A key issue is to treat children aged &lt; 5 years suffering from a severe form of the disease, even though children &lt; 5 years were not included in the pivotal phase 3 study.
On erittäin tärkeää hoitaa myös alle 5-vuotiaita potilaita, joiden tauti on vaikea, vaikka vaiheen 3 tutkimuksissa ei ollutkaan mukana alle 5-vuotiaita potilaita.
A loading dose of 200 mg may be considered, but further dose titration ( &gt; 200 mg daily) should be performed with caution.
200 mg:n kerta-annosta voidaan harkita, mutta jatkossa annosnostot ( &gt; 200 mg/vuorokausi) tulee tehdä varoen.
A loading dose of 200mg may be considered, but further dose titration ( &gt; 200 mg daily) should be performed with caution.
200 mg:n kerta-annosta voidaan harkita, mutta jatkossa annosnostot ( &gt; 200 mg/vuorokausi) tulee tehdä varoen.
A loading dose of 200mg may be considered, but further dose titration ( &gt; 200 mg daily) should be performed with caution. .
200 mg:n kerta-annosta voidaan harkita, mutta jatkossa annosnostot ( &gt; 200 mg/vuorokausi) tulee tehdä varoen.
A lower rate of nocturnal hypoglycaemia (defined as episodes between midnight and 6 a.m. confirmed by plasma glucose &lt; 3.1 mmol/l or by patient needing third party assistance) was observed with Ryzodeg relative to IGlar (Table 1).
Ryzodeg-insuliinilla havaittiin glargininsuliinia vähemmän yöllisiä hypoglykemiatapahtumia (määritelty seuraavasti: tapahtuma ilmeni keskiyön ja klo 6.00 välillä ja se vahvistettiin sillä, että plasman glukoosipitoisuus oli &lt; 3,1 mmol/l tai että potilas tarvitsi ulkopuolista apua) (Taulukko 1).
A major cytogenetic response is defined by &lt; 34 % Ph+ leukaemic cells in the bone marrow, whereas a minor response is  34 %, but &lt; 90 % Ph+ cells in the marrow.
Huomattava sytogeneettinen vaste määritetään arvona  34 % Ph-positiivisia leukeemisia soluja luuytimessä ja vähäinen vaste  34 %, mutta alle 90 % Ph-positiivisia soluja ytimessä.
A mass balance study demonstrated that &gt; 90% of the dose was excreted within 24 hours.
Tutkimus (mass balance study) osoitti, että yli 90 % annoksesta erittyi 24 tunnin kuluessa.
A mean decrease affecting white blood cell (WBC) count ( &lt; 15% from baseline levels, mainly neutrophil and lymphocytes decrease) was observed in placebo-controlled trials with AUBAGIO, although a greater decrease was observed in some patients.
Keskimääräinen valkosolumäärän lasku ( &lt; 15 % lähtötilanteen tasolta, pääasiassa neutrofiilien ja lymfosyyttien määrän lasku) havaittiin lumelääkekontrolloiduissa AUBAGIO-tutkimuksissa, vaikkakin joillakin potilailla havaittiin suurempi lasku.
A mean weight loss of 6.5 kg from baseline to one year was shown for ACOMPLIA 20 mg versus a mean weight loss of 1.6 kg for placebo (Difference -4.9 kg CI95% -5.3;-4.4, p &lt; 0.001).
Keskimääräinen painon pudotus oli 6,5 kg vuoden kuluttua lähtötilanteesta ACOMPLIA 20 mg -ryhmässä verrattuna plaseboon, jolla keskimääräinen painon pudotus oli 1,6 kg (ero – 4,9 kg CI95% -5,3; -4,4, p &lt; 0,001).
A mean weight loss of 6.5 kg from baseline to one year was shown for ZIMULTI 20 mg versus a mean weight loss of 1.6 kg for placebo (Difference -4.9 kg CI95% -5.3;-4.4, p &lt; 0.001).
Keskimääräinen painon pudotus oli 6,5 kg vuoden kuluttua lähtötilanteesta ZIMULTI 20 mg -ryhmässä verrattuna plaseboon, jolla keskimääräinen painon pudotus oli 1,6 kg (ero – 4,9 kg CI95% -5,3; -4,4, p &lt; 0,001).
A meta-analysis of patients with moderate to severe Alzheimer's disease (MMSE total scores &lt; 20) from the six phase III, placebo-controlled, 6-month studies (including monotherapy studies and studies with patients on a stable dose of acetylcholinesterase inhibitors) showed that there was a statistically significant effect in favour of memantine treatment for the cognitive, global, and functional domains.
Kuuden III vaiheen lumekontrolloidun puolen vuoden tutkimuksen (joista osa oli monoterapiatutkimuksia ja osassa potilaat käyttivät jatkuvasti samansuuruista annosta asetyylikoliiniesteraasin estäjää) meta-analyysissä kohtalaista tai vaikeaa Alzheimerin tautia sairastavilla potilailla (MMSE-kokonaispistemäärä &lt; 20), saavutettiin memantiinilla tilastollisesti merkitsevästi parempi vaikutus kognitiiviseen suorituskykyyn, yleisvointiin ja toimintakykyyn.
A meta-analysis of patients with moderate to severe Alzheimer’s disease (MMSE total scores &lt; 20) from the six phase III, placebo-controlled, 6-month studies (including monotherapy studies and studies with patients on a stable dose of acetylcholinesterase inhibitors) showed that there was a statistically significant effect in favour of memantine treatment for the cognitive, global, and functional domains.
Kuuden III vaiheen lumekontrolloidun puolen vuoden tutkimuksen (joista osa oli monoterapiatutkimuksia ja osassa potilaat käyttivät jatkuvasti samansuuruista annosta asetyylikoliiniesteraasin estäjää) meta-analyysissä kohtalaista tai vaikeaa Alzheimerin tautia sairastavilla potilailla (MMSE-kokonaispistemäärä &lt; 20), saavutettiin memantiinilla tilastollisesti merkitsevästi parempi vaikutus kognitiiviseen suorituskykyyn, yleisvointiin ja toimintakykyyn.
A meta-analysis of patients with moderate to severe Alzheimer’s disease (MMSE total scores &lt; 20) from the six phase III, placebo-controlled, 6-month studies (including monotherapy studies and studies with patients on a stable dose of acetylcholinesterase inhibitors) showed that there was a statistically significant effect in favour of memantine treatment for the cognitive, global, and functional domains.
Kuuden III vaiheen lumekontrolloidun puolen vuoden tutkimuksen (joista osa oli monoterapiatutkimuksia ja osassa potilaat käyttivät jatkuvasti samansuuruista annosta asetyylikoliiniesteraasin estäjää) meta-analyysissä kohtalaista tai vaikeaa Alzheimerin tautia sairastavilla potilailla (MMSE-kokonaispistemäärä &lt; 20) saavutettiin memantiinilla tilastollisesti merkitsevästi parempi vaikutus kognitiiviseen suorituskykyyn, yleisvointiin ja toimintakykyyn.
A meta-analysis of patients with moderate to severe Alzheimer’s disease (MMSE total scores &lt; 20) from the six phase III, placebo-controlled, 6-month studies (including monotherapy studies and studies with patients on a stable dose of acetylcholinesterase inhibitors) showed that there was a statistically significant effect in favour of memantine treatment for the cognitive, global, and functional domains.
Kuuden III vaiheen lumekontrolloidun puolen vuoden tutkimuksen (joista osa oli monoterapiatutkimuksia ja osassa potilaat käyttivät jatkuvasti samansuuruista annosta asetyylikoliiniesteraasin estäjää) meta-analyysissä, kohtalaista tai vaikeaa Alzheimerin tautia sairastavilla potilailla (MMSE-kokonaispistemäärä &lt; 20), saavutettiin memantiinilla tilastollisesti merkitsevästi parempi vaikutus kognitiiviseen suorituskykyyn, yleisvointiin ja toimintakykyyn.
A meta-analysis of patients with moderate to severe Alzheimer’s disease (MMSE total scores &lt; 20)from the six phase III, placebo-controlled, 6-month studies (including monotherapy studies and studies with patients on a stable dose of acetylcholinesterase inhibitors) showed that there was a statistically significant effect in favour of memantine treatment for the cognitive, global, and functional domains.
Kuuden III vaiheen lumekontrolloidun puolen vuoden tutkimuksen (joista osa oli monoterapiatutkimuksia ja osassa potilaat käyttivät jatkuvasti samansuuruista annosta asetyylikoliiniesteraasin estäjää) meta-analyysissä kohtalaista tai vaikeaa Alzheimerin tautia sairastavilla potilailla (MMSE-kokonaispistemäärä &lt; 20), saavutettiin memantiinilla tilastollisesti merkitsevästi parempi vaikutus kognitiiviseen suorituskykyyn, yleisvointiin ja toimintakykyyn.
A meta-analysis showed a statistically significant lower rate of both clinical heart failure (RR = 0.20, p=0.02) and clinical and subclinical heart failure combined (RR = 0.38, p &lt; 0.0001) in patients treated with Myocet versus conventional doxorubicin.
Meta-analyysi osoitti, että sekä kliinisen sydämen vajaatoiminnan (riskisuhde = 0,20, p-arvo 0,02) ja yhdistetyn kliinisen ja subkliinisen sydämen vajaatoiminnan (riskisuhde = 0,38, p-arvo &lt; 0,0001) esiintyvyys oli tilastollisesti merkitsevästi vähäisempää Myocet-hoitoa saaneilla tavanomaisella doksorubisiinilla hoitoa saaneisiin verrattuna.
A moderate increase of piperaquine plasma concentrations ( &lt; 2-fold) was observed when co-administered with strong CYP3A4 inhibitors, resulting in a potential exacerbation of the effect on QTc prolongation (see section 4.5).
Piperakiinin plasmapitoisuuden lievää ( &lt; 2-kertaista) nousua oli havaittavissa kun sitä annosteltiin samanaikaisesti voimakkaiden CYP3A4-estäjien kanssa, mikä aiheutti QTc-ajan pidentymiseen kohdistuvan vaikutuksen mahdollista pahenemista (ks. kohta 4.5).
A multicentre, randomised, double-blind, active-controlled, parallel-group trial showed normalisation of blood pressure (trough sitting diastolic blood pressure &lt; 90 mmHg at the end of the trial) in patients not adequately controlled on amlodipine 10 mg in 78 % of patients treated with amlodipine/valsartan 10 mg/160 mg, compared to 67 % of patients remaining on amlodipine 10 mg.
Satunnaistettu, vaikuttavaan lääkeaineeseen vertaileva rinnakkaisryhmillä tehty monikansallinen kaksoissokkotutkimus osoitti, että verenpaine normalisoitui (tutkimuksen lopussa diastolinen verenpaine istuen  90 mmHg) 78%:lla potilaista yhdistelmällä amlodipiini/valsartaani 10 mg/160 mg verrattuna pelkästään 10 mg:n amlodipiinia saaneen ryhmän 67%:iin niillä potilailla, joiden verenpainetta ei saatu riittävästi kontrolloitua perusjaksolla annoksella amlodipiini 10 mg.
A multicentre, randomised, double-blind, active-controlled, parallel-group trial showed normalisation of blood pressure (trough sitting diastolic blood pressure &lt; 90 mmHg at the end of the trial) in patients not adequately controlled on amlodipine 10 mg in 78% of patients treated with amlodipine/valsartan 10 mg/160 mg, compared to 67% of patients remaining on amlodipine 10 mg.
Satunnaistettu, vaikuttavaan lääkeaineeseen vertaileva rinnakkaisryhmillä tehty monikansallinen kaksoissokkotutkimus osoitti, että verenpaine normalisoitui (tutkimuksen lopussa diastolinen verenpaine istuen  90 mmHg) 78 %:lla potilaista yhdistelmällä amlodipiini/valsartaani 10 mg/160 mg verrattuna pelkästään 10 mg:n amlodipiinia saaneen ryhmän 67 %:iin niillä potilailla, joiden verenpainetta ei saatu riittävästi kontrolloitua perusjaksolla annoksella amlodipiini 10 mg.
A negligible amount of substance is excreted as MPA ( &lt; 1 % of dose) in the urine.
Vain mitätön määrä lääkeaineesta erittyy virtsaan mykofenolihappona ( &lt; 1 % annoksesta).
A negligible amount of substance is excreted as MPA ( &lt; 1% of dose) in the urine.
Vain mitätön määrä lääkeaineesta erittyy virtsaan mykofenolihappona ( &lt; 1 % annoksesta).
A negligible amount of substance is excreted as MPA ( &lt; °1% of dose) in the urine.
Vain vähäinen määrä lääkeaineesta erittyy virtsaan mykofenolihappona ( &lt; 1 % annoksesta).
A negligible amount of substance is excreted as MPA ( &lt; °1% of dose) in the urine.
Vain vähäinen määrä lääkeaineesta erittyy virtsaan mykofenolihappona ( &lt; °1 % annoksesta).
A neutralizing antibody to CYP2C9 showed a minimal effect on cabozantinib metabolite formation (ie, a &lt; 20% reduction).
CYP2C9:n neutraloivalla vasta-aineella oli vähäinen vaikutus kabotsantinibin metaboliitin muodostumiseen (eli &lt; 20% vähenemä).
A neutralizing antibody to CYP2C9 showed a minimal effect on cabozantinib metabolite formation (ie, a &lt; 20% reduction).
CYP2C9:n neutraloivalla vasta-aineella oli vähäinen vaikutus kabotsantinibin metaboliittien muodostumiseen (muodostuminen väheni &lt; 20 %).
A no observed effect level (NOEL) for pupil size was not established, but the NOEL for impaired gait occurred at exposures &gt; 8-fold those in CML patients receiving the 500 mg dose.
Silmän mustuaisen koon kannalta vaikutuksetonta annosta (no observed effect level, NOEL) ei määritetty, mutta kävelyn osalta NOEL todettiin altistuksella, joka oli &gt; 8-kertainen verrattuna KML-potilaan 500 mg:n annoksesta saamaan altistukseen.
a Number of patients b Mean percent change (least square mean  standard error) between baseline measured after 8 weeks on Pravastatin 40 mg and 12 additional weeks with Pravafenix 40 mg/160 mg or Pravastatin 40 mg c Pairwise p-value is significant if &lt; 0.05
a Potilaiden lukumäärä b Keskiarvon prosentuaalinen muutos (pienimmän neliösumman keskiarvo  keskivirhe) lähtöarvosta, joka mitattiin 8 viikkoa kestäneen pravastatiinihoidon (40 mg ) jälkeen, verrattuna 12 viikkoa kestäneen Pravafenix 40 mg/160 mg -hoidon tai pravastatiinihoidon (40 mg) jälkeen c Parittaisesti p-arvo on merkitsevä jos &lt; 0,05
a p &lt; 0.001 b CDLQI: The CDLQI is a dermatology instrument to assess the effect of a skin problem on the health-related quality of life in the paediatric population.
a p &lt; 0,001 b CDLQI: CDLQI on ihotauteja koskeva työkalu, jonka avulla voidaan arvioida ihotaudin vaikutusta pediatristen potilaiden terveyteen liittyvään elämänlaatuun.
a p &lt; 0.001 compared with placebo
a p &lt; 0,001 verrattuna lumeeseen.
a p &lt; 0.001 compared with placebo b Patients with Itch NRS &gt; = 4 at baseline: placebo N = 374, Taltz 80 mg Q4W N = 379, Taltz 80 mg Q2W N = 391
a p &lt; 0,001 verrattuna lumeeseen. b Potilaat, joilla kutinan NRS-arvo lähtötilanteessa ≥ 4: lumeryhmässä N = 374, Taltz 80 mg 4 viikon välein -ryhmässä N = 379, Taltz 80 mg 2 viikon välein -ryhmässä N = 391.
a p &lt; 0.001 Humira vs. placebo b p &lt; 0.001 Humira vs. methotrexate c p &lt; 0.01 Humira vs. placebo d p &lt; 0.05 Humira vs. methotrexate
a p &lt; 0,001 Humira vs. lumehoito b p &lt; 0,001 Humira vs. metotreksaatti c p &lt; 0,01 Humira vs. lumehoito d p &lt; 0,05 Humira vs. metotreksaatti
a p &lt; 0.001, etanercept vs. placebo b p = 0.002, etanercept vs. placebo
a p &lt; 0,001, etanersepti vs plasebo b p = 0,002, etanersepti vs plasebo
a p &lt; 0.001, for each infliximab treatment group vs control
a p &lt; 0,001, jokaiselle infliksimabiryhmälle vs. kontrolli.
a p &lt; 0.001, for each infliximab treatment group vs. control
a p &lt; 0,001; kaikille infliksimabiryhmille vs. verrokki.
a p &lt; 0.001, for each infliximab treatment group vs. control.
a p &lt; 0,001; kaikille infliksimabiryhmille vs. verrokki.
a p &lt; 0.001, for each infliximab treatment group vs. placebo.
a p &lt; 0,001 kummallekin infliksimabiryhmälle vs. plasebo.
a p &lt; 0.001, for each infliximab treatment group vs. control b n = 292 c Analysis was based on subjects with nail psoriasis at baseline (81.8% of subjects).
a p &lt; 0,001; kaikille infliksimabiryhmille vs. verrokki b n=292 c Analyysi perustui potilaisiin, joilla oli lähtötilanteessa kynsipsoriaasi (81,8 % potilaista).
a p &lt; 0.001, for each infliximab treatment group vs. control. b n = 292. c Analysis was based on subjects with nail psoriasis at baseline (81.8% of subjects).
a p &lt; 0,001; kaikille infliksimabiryhmille vs. verrokki. b n=292. c Analyysi perustui potilaisiin, joilla oli lähtötilanteessa kynsipsoriaasi (81,8 % potilaista).
a p-value is from the pairwise comparison of methotrexate monotherapy and Humira/methotrexate combination therapy using the Mann-Whitney U test. b p-value is from the pairwise comparison of Humira monotherapy and Humira/methotrexate combination therapy using the Mann-Whitney U test c p-value is from the pairwise comparison of Humira monotherapy and methotrexate monotherapy using the Mann-Whitney U test
p-arvo on saatu metotreksaattimonoterapian ja Humira/metotreksaattiyhdistelmähoidon parivertailusta (Mann-Whitney U -testillä). p-arvo on saatu Humira-monoterapian ja Humira/metotreksaattiyhdistelmähoidon parivertailusta (Mann-Whitney U -testillä). p-arvo on saatu Humira-monoterapian ja metotreksaattimonoterapian parivertailusta (Mann- Whitney U -testillä
a p &lt; 0.00001 comparison with vPDT control b Comparative control up to Month 3.
a p &lt; 0,00001 verrattuna vPDT-ryhmään b Vertaileva kontrolli oli käytössä kuukauteen 3 saakka.
a p &lt; 0.0001for both comparisons in BRIGHTER at Month 6: Lucentis 0.5 mg vs Laser and
a p &lt; 0,0001 molemmille vertailuille BRIGHTER-tutkimuksessa 6 kuukauden kohdalla: Lucentis
a p &lt; 0.001 versus placebo
a p &lt; 0,001 verrattuna lumelääkkeeseen
a p &lt; 0.01
+10,7 (16,5)
A paediatric Phase 1 study examined the pharmacokinetics and pharmacodynamics of canagliflozin in children and adolescents ≥ 10 to &lt; 18 years of age with type 2 diabetes mellitus.
Pediatrisilla potilailla tehdyssä vaiheen 1 tutkimuksessa selvitettiin kanagliflotsiinin farmakokinetiikkaa ja farmakodynamiikkaa ≥ 10 – &lt; 18-vuotiailla tyypin 2 diabetes mellitusta sairastavilla lapsilla ja nuorilla.
a Patients who did not complete 12 months in the study were considered to be non-responders. b Values for Disease Activity Score (DAS) are means. c Remission is defined as DAS &lt; 1.6.
a Niiden potilaiden, jotka eivät olleet tutkimuksessa mukana 12 kuukautta kestäneen seurannan loppuun asti, katsottiin jääneen ilman hoitovastetta. b DAS-arvot ovat keskiarvoja. c Remissio on määritelty seuraavasti: DAS &lt; 1,6.
A PBAC &gt; 100 within the first 8 days of menses is considered to represent excessive menstrual blood loss.
Liikavuodoksi luokiteltiin PBAC &gt; 100 kuukautisten ensimmäisten 8 vuorokauden aikana.
A pharmacokinetic study in paediatric patients aged 2 months to &lt; 18 years demonstrated very low plasma exposure to travoprost free acid, with concentrations ranging from below the 10 pg/mL assay limt of quantitation (BLQ) to 54.5 pg/mL.
Vähintään 2 kuukauden ikäisille alle 18-vuotiaille potilaille tehdyssä farmakokineettisessa tutkimuksessa travoprostin vapaan hapon pitoisuus plasmassa oli hyvin pieni, ja pitoisuudet vaihtelivat alle määritysrajan (10 pg/ml) olevista pitoisuuksista tasolle 54,5 pg/ml.
A pharmacokinetic study in volunteers with mild, moderate and severe renal impairment shows that exposure to vandetanib after single dose is increased up to 1.5, 1.6 and 2-fold respectively in patients with mild, moderate (creatinine clearance ≥ 30 to &lt; 50 ml/min) and severe (clearance below
Farmakokineettinen tutkimus lievää, keskivaikeaa ja vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla vapaaehtoisilla tutkittavilla osoitti että kerta-annoksen jälkeinen vandetanibialtistus kasvoi jopa 1,5-, 1,6- ja 2-kertaiseksi potilailla, joilla oli lievä, keskivaikea (kreatiniinipuhdistuma välillä ≥ 30 ja
A phase I study in 18 obese patients with type 2 diabetes mellitus (BMI between 35 and 40 kg/m2) with insulin glulisine and insulin lispro [90% CI: 0.81, 0.95 (p= &lt; 0.01)] has shown that insulin glulisine effectively controls diurnal postprandial blood glucose excursions.
Faasin I tutkimus, johon osallistui 18 ylipainoista tyypin 2 diabeetikkoa (BMI 35 − 40 kg/m2), glulisinsuliinilla ja lisproinsuliinilla [90 % CI:0,81, 0,95 (p= &lt; 0,01)] osoitti, että glulisinsuliini pitää tehokkaasti päivänaikaisen aterianjälkeisen veren glukoosipitoisuuden suurenemisen kurissa.
A phase I study in 18 obese patients with type 2 diabetes mellitus (BMI between 35 and 40 kg/m2) with insulin glulisine and insulin lispro [90% CI: 0.81, 0.95 (p= &lt; 0.01)] has shown that insulin glulisine effectively controls diurnal postprandial blood glucose excursions.
Faasin I tutkimus, johon osallistui 18 ylipainoista tyypin 2 diabeetikkoa (BMI 35−40 kg/m2), glulisinsuliinilla ja lisproinsuliinilla [90 % CI:0,81, 0,95 (p= &lt; 0,01)] osoitti, että glulisinsuliini pitää tehokkaasti päivänaikaisen aterianjälkeisen veren glukoosipitoisuuden suurenemisen kurissa.
A Phase IIb, placebo-controlled, double-blind, randomised trial (C208) evaluated the antibacterial activity, safety, and tolerability of SIRTURO in newly diagnosed patients with sputum smear-positive pulmonary MDRH &amp; R- and pre-XDR-TB.
Vaiheen IIb lumekontrolloidussa, kaksoissokkoutetussa, satunnaistetussa tutkimuksessa (C208) arvioitiin SIRTUROn antibakteerista aktiivisuutta, turvallisuutta ja siedettävyyttä potilailla, joilla oli äskettäin diagnosoitu yskösnäytteen perusteella värjäyspositiivinen monilääkeresistentti Mycobacterium tuberculosis -keuhkotuberkuloosi (MDRH &amp; R-TB) tai erittäin laajaa lääkeresistenssiä ennakoiva tuberkuloosi (pre-XDR-TB).
a Placebo-controlled clinical studies (phase III) in moderate to severe plaque psoriasis patients exposed to ixekizumab 80 mg Q2W, ixekizumab 80 mg Q4W or placebo for up to 12 weeks of treatment duration b Upper respiratory tract infection includes nasopharyngitis and upper respiratory tract infection c Oral candidiasis defined as events with the preferred terms oral candidiasis and oral fungal infection d Cellulitis includes staphylococcal and external ear cellulitis, and erysipelas e Injection site reactions were more common in subjects with a body weight &lt; 60 kg compared with the group with a body weight ≥ 60 kg (25 % vs.
a Lumekontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa (vaihe III) keskivaikeaa tai vaikeaa läiskäpsoriaasia sairastavilla potilailla, jotka saivat iksekitsumabia (80 mg 2 viikon välein tai 80 mg 4 viikon välein) tai lumelääkettä enintään 12 hoitoviikon ajan. b Ylähengitystieinfektioihin kuuluvat nenänielutulehdus ja ylähengitystieinfektio. c Suun hiivainfektio on määritelty tapahtumiksi, joissa käytettiin suositustermiä ”suun hiivainfektio” tai ”suun sieni-infektio”. d Selluliitti kattaa stafylokokkiselluliitin, ulkokorvan selluliitin ja ruusun. e Pistoskohdan reaktiot olivat yleisempiä &lt; 60 kg painavilla kuin ≥ 60 kg painavilla tutkimus- henkilöillä (25 % vs.
a platelet count &gt; 1000 x 109/l or a history of thrombo-haemorrhagic events.
trombosyyttimäärä &gt; 1000 x 109/l tai aiempi trombohemorraaginen tapahtuma.