natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Obesity in adults over 18 years of age is defined as a body mass index of greater than or equal to 30 and overweight in adults over 18 years of age is defined as a body mass index greater than or equal to 27 and less than 30.
Aikuisilla ( &gt; 18-vuotiaat) liikalihavuudeksi määritellään painoindeksi, joka on vähintään 30, ja liikapainoksi aikuisilla määritellään painoindeksi, joka on 27 – 30.
Odds Ratio (95% CI) = 0.53 (0.33 to 0.85), P-value (stratified Cochran-Mantel-Haenszel test) = &lt; 0.0084
Pegasys 180 mikrog: riskisuhde (odds ratio) (95 %:n luottamusväli) = 0,53 (0,33–0,85), p-arvo (stratifioitu Cochran-Mantel-Haenszel -testi) = &lt; 0,0084
Odds Ratio (95% CI) = 5.40 (3.42 to 8.54), P-value (stratified Cochran-Mantel-Haenszel test) = &lt; 0.0001
IU + ribavirini 800 mg: riskisuhde (odds ratio) (95 %:n luottamusväli) = 5,40 (3,42–8,54), p-arvo (stratifioitu Cochran-Mantel-Haenszel -testi) = &lt; 0,0001
Oesophageal or gastric varices or patients with oesophageal ulcers &gt; 1 cm in diameter.
Ruokatorven tai mahalaukun laskimolaajentumat tai halkaisijaltaan yli 1 cm:n kokoiset ruokatorven haavaumat.
Of 301 patients, 111 (36.9%) had a baseline platelet count of between 100,000/mm3 and 200,000/mm3 and 190 (63.1%) had a baseline platelet count of
301 potilaasta 111 (36,9 %) potilaan lähtötason trombosyytti- arvo oli välillä 100 - 200 x 109/l ja 190 (63,1 %) potilaan lähtötason trombosyyttiarvo oli &gt; 200 x 109/l.
OF &lt; 30 &gt; &lt; 30x1 &gt; &lt; 90 &gt; &lt; 90 x 1 &gt; EFAVIRENZ TEVA 600 mg FILM-COATED TABLETS
PAHVIPAKKAUS &lt; 30 &gt; &lt; 30x1 &gt; &lt; 90 &gt; &lt; 90x1 &gt; EFAVIRENZ TEVA 600 MG KALVOPÄÄLLYSTEISET TABLETIT
of itraconazole ( &gt; 200 mg/day) or
itrakonatsoliannoksia ( &gt; 200 mg/vrk) tai
Of the 229 patients in the randomized study who received Abraxane monotherapy for breast cancer, 13% were at least 65 years of age and &lt; 2% were 75 years and older.
Abraxanea satunnaistetussa tutkimuksessa rintasyövän hoitoon monoterapiana saaneista 229 potilaasta 13 % oli vähintään 65-vuotiaita ja &lt; 2 % oli vähintään 75-vuotiaita.
Of the 32 inhibitor cases of the full patient cohort (n=101), 16 (16%) were classified as high titre (≥ 5 BU/mL) and 16 (16%) as low titre ( &lt; 5 BU/mL).
Koko potilaskohortin (n=101) 32 inhibiittoritapauksesta 16 (16 %) luokiteltiin korkeatitterisiksi (≥ 5 BU/ml) ja 16 (16 %) matalatitterisiksi ( &lt; 5 BU/ml).
Of the 611 patients treated with the ZALTRAP/FOLFIRI regimen in the pivotal study of MCRC patients, 172 (28.2%) were aged ≥65 and &lt; 75 and 33 (5.4%) were age ≥75.
Heistä 172 (28,2 %) oli ≥ 65-vuotiaita mutta alle 75-vuotiaita, ja 33 (5,4 %) oli ≥ 75-vuotiaita.
Of the data collected, similar exposure was obtained compared with subjects &lt; 65 years.
Kerättyjen tietojen perusteella altistus oli samanlainen kuin &lt; 65-vuotiailla koehenkilöillä.
Of the patients in the azacitidine group who were RBC transfusion dependent at baseline, 45.0 % of these patients became RBC transfusion independent during the treatment period, compared with 11.4 % of the patients in the combined CCR groups (a statistically significant (p &lt; 0.0001) difference of 33.6 % (95 % CI: 22.4, 44.6).
Lähtötasolla punasolusiirroista riippuvaisista atsasitidiiniryhmän potilaista 45,0 % tuli punasolusiirroista riippumattomiksi hoitojakson aikana, verrattuna 11,4 %:iin yhdistettyjen CCR-ryhmien potilaista (tilastollisesti merkittävä [p &lt; 0,0001] ero 33,6 % [95 % CI: 22,4–44,6]).
Of the patients who experienced cuSCC, approximately 33% experienced &gt; 1 occurrence with median time between occurrences of 6 weeks.
Noin 33 prosentille niistä potilaista, joilla todettiin ihon okasolusyöpä, se ilmaantui useammin kuin kerran, ja ilmaantumiskertojen välisen ajan mediaani oli 6 viikkoa.
Of the patients with a between-treatment difference in wound healing (N=35), the percentage of patients who showed earlier healing (primary endpoint) of their Episalvan treated wound half (85.7% [95% CI: 69.7%, 95.2%]) was higher than those who showed earlier healing of their standard of care control treated wound half (14.3% [95% CI: 4.8%, 30.3%]) (p &lt; 0.0001, binomial test).
Haavan paranemisajassa oli eroa 35 potilaalla, joista suuremmalla osalla paraneminen aikaistui (ensisijainen päätetapahtuma) Episalvanilla hoidetussa haavapuoliskossa (85,7 % [95 prosentin luottamusväli: 69,7 %, 95,2 %]) ja pienemmällä osalla verrokkina käytetyssä vakiohoitoa saaneessa haavapuoliskossa (14,3 % [95 prosentin luottamusväli: 4,8 %, 30,3 %]) (p &lt; 0,0001, binomiaalinen testi).
Of these 25 patients, 20 had a decrease in inhibitor titres to &lt; 0.6 BU/mL, of whom initially 11 of 15 had high titres (≥ 5 BU/mL) and 9 of 10 had low titres.
Näistä potilaista 11 potilaalla 15:stä oli aluksi korkea titteri (≥ 5 BU/ml) ja 9 potilaalla 10:stä oli matala titteri.
Of these, 50% had late-onset VAP (defined as that occurring after five days of mechanical ventilation), 54% had an APACHE (Acute Physiology And Chronic Health Evaluation) II score &gt; 15 and 32% received concomitant aminoglycosides (76% for more than 3 days).
Näistä 50 prosentilla oli myöhäisessä vaiheessa ilmaantunut respiraattorihoitoon liittyvä keuhkokuume (määritelty keuhkokuumeeksi, joka ilmaantuu yli viisi vuorokautta kestäneen mekaanisen ventilaation jälkeen), 54 prosentin APACHE (Acute Physiology And Chronic Health Evaluation) II -pisteet olivat yli 15 ja 32 prosenttia hoidettiin samanaikaisesti aminoglykosideilla (76 prosenttia yli 3 vuorokautta).
Of these, 50% had late-onset VAP (defined as that occurring after five days of mechanical ventilation), 54% had an APACHE (Acute Physiology And Chronic Health Evaluation) II score &gt; 15 and 32% received concomitant aminoglycosides (76% for more than 3 days).
Näistä 50 prosentilla oli myöhäisessä vaiheessa ilmaantunut respiraattorihoitoon liittyvä keuhkokuume (määritelty keuhkokuumeeksi, joka ilmaantuu yli viisi vuorokautta kestäneen mekaanisen ventilaation jälkeen), 54 prosentin APACHE (Acute Physiology And Chronic Health Evaluation) II –pisteet olivat yli 15 ja 32 prosenttia hoidettiin samanaikaisesti aminoglykosideilla (76 prosenttia yli 3 vuorokautta).
Of those patients who were responders at week 96, 74% of patients receiving rilpivirine remained with undetectable viral load ( &lt; 50 HIV-1 RNA copies/ml) at week 240 compared to 81% of patients receiving efavirenz.
74 %:lla niistä rilpiviriinihoitoa saaneista potilaista, joilla esiintyi vaste viikolla 96, viruskuorma oli edelleen havaitsemisrajan alapuolella ( &lt; 50 HIV-1 RNA kopiota/ml) viikolla 240 verrattuna 81 %:iin efavirentsiä saaneista potilaista.
OIC was confirmed through a two week run in period and defined as &lt; 3 spontaneous bowel movements (SBMs) per week on average with constipation symptoms associated with at least 25% of bowel movements.
Opioidien aiheuttama ummetus varmistettiin kahden viikon sisäänottovaiheen aikana ja määriteltiin keskimäärin &lt; 3 spontaaniksi ulostuskerraksi viikossa ja potilaalla tuli olla ummetusoireita vähintään 25 %:ssa ulostuskerroista.
Olaparib is not recommended for use in patients with hepatic impairment (serum bilirubin &gt; 1.5 time upper limit of normal).
Olaparibin käyttöä ei suositella potilaille, joilla on maksan vajaatoiminta (seerumin bilirubiiniarvo yli 1,5-kertainen viitearvon ylärajaan nähden).
Older ( &gt; 60 years)
Iäkkäät ( &gt; 60-vuotiaat)
Older children (6 &lt; 12 years)
Lapset (6 &lt; 12- vuotiaat)
Older patients (≥ 75 years of age; n = 321) had a similar adverse reaction profile compared to younger patients ( &lt; 65 years of age; n = 1,016), but had a higher incidence of hypotension (2% versus &lt; 1%).
Iäkkäillä potilailla (≥ 75-vuotiailla; n = 321) oli samankaltainen haittavaikutusprofiili kuin nuoremmilla potilailla ( &lt; 65-vuotiaat; n = 1 016), mutta heillä esiintyi useammin hypotensiota (2% versus &lt; 1%).
Older people 65 years)
Iäkkäät henkilöt (≥ 65-vuotiaat)
Older people ( &gt; 65 years): Start with 1 mg once daily (see section 5.2); if needed the dose can be increased to 2 mg once daily.
Iäkkäät henkilöt ( &gt; 65 vuotta): Aloitusannos on 1 mg kerran päivässä (katso kohta 5.2); annosta voidaan tarvittaessa suurentaa kerran päivässä otettavaan 2 mg:n annokseen.
Omalizumab at 300 mg reduced the weekly itch severity score by 8.55 to 9.77 (p &lt; 0.0001) compared to a reduction of 3.63 to 5.14 for placebo (see Table 7).
Omalitsumabi (300 mg) pienensi pistemäärää 8,55–9,77 pisteellä (p &lt; 0,0001) verrattuna 3,63–5,14 pisteen pienenemiseen lumeryhmässä (ks. taulukko 7).
On analyses of age subgroups, an increase in median overall survival was observed for all groups ( &lt; 65 years, ≥ 65 years and ≥ 75 years).
Ikäryhmien analyysissä todettiin eloonjäämisajan mediaanin kohoaminen kaikissa ryhmissä ( &lt; 65 vuotta, ≥ 65 vuotta ja ≥ 75 vuotta).
On average, liver iron concentration decreased by 3.80 mg Fe/g dw in patients treated with deferasirox dispersible tablets (starting dose 10 mg/kg/day) and increased by 0.38 mg Fe/g dw in patients treated with placebo (p &lt; 0.001).
Keskimäärin maksan rautapitoisuus laski 3,80 mg Fe kuivapainogrammaa kohti potilailla, jotka saivat deferasiroksia sisältäviä dispergoituvia tabletteja (aloitusannos 10 mg/kg/vrk) ja nousi 0,38 mg Fe kuivapainogrammaa kohti lumelääkettä saaneilla potilailla (p &lt; 0,001).
On average, serum ferritin decreased by 222.0 µg/l in patients treated with deferasirox dispersible tablets (starting dose 10 mg/kg/day) and increased by 115 µg/l in patients treated with placebo (p &lt; 0.001).
Keskimäärin seerumin ferritiini laski 222,0 mikrog/l potilailla, jotka saivat deferasiroksia sisältäviä dispergoituvia tabletteja (aloitusannos 10 mg/kg/vrk) ja nousi 115 mikrog/l lumelääkettä saaneilla potilailla (p &lt; 0,001).
On Day 3, the upper 1-sided 95% confidence interval of the maximum mean difference in pre-dose baseline-corrected QTcS (study specific heart rate corrected QT) between the active drug and placebo arms was &gt; 10 msec for the two ritonavir-boosted Invirase treatment groups (see results in Table 3).
Päivänä kolme yksitahoisen 95 %:n luottamusvälin ylemmät rajat QTcS-ajan (sykekorjattu tutkimusspesifinen QT-aika) suurimmalle keskimääräiselle erolle lähtötasosta plaseboon verrattuna olivat yli 10 millisekuntia (ms) molemmissa ryhmissä, joissa käytettiin ritonaviirilla tehostettua Invirasea (ks. tulokset taulukosta 3).
On the first day of treatment, inspiratory capacity under exercise was significantly improved (250 ml, p &lt; 0.001) compared to placebo.
Ensimmäisenä hoitopäivänä sisäänhengityskapasiteetti rasituksessa parani merkittävästi (250 ml, p &lt; 0,001) verrattuna lumelääkkeeseen.
On treatment 2 (22.1 %) patients experienced mild related adverse events (gastrooesophageal reflux / abdominal pain; abdominal discomfort) and 1 (11.1 %) patient experienced a not related serious adverse event (recurrent VTE of the leg) in the post treatment period &gt; 3 days after stop of dabigatran etexilate.
Hoidon aikana 2 potilaalla (22,1 %) esiintyi lieviä hoitoon liittyviä haittatapahtumia (ruokatorven refluksi/vatsakipu, vatsavaivat) ja 1 potilaalla (11,1 %) esiintyi hoitoon liittymätön vakava haittatapahtuma (jalan laskimotromboembolian uusiutuminen) hoidon jälkeisen jakson aikana &gt; 3 päivän kuluttua dabigatraanieteksilaattihoidon päättymisestä.
Once absorbed, eprinomectin is highly bound to plasma proteins ( &gt; 99%), has low clearance from blood, and distributes well into tissues.
Eprinomektiini sitoutuu imeytymisen jälkeen tehokkaasti plasman proteiineihin ( &gt; 99 %), sen puhdistuma verestä on vähäistä ja se jakautuu hyvin kudoksiin.
Once the temperature in the distal subcutaneous tissue of the limb has reached &gt; 38°C, (but not exceeding 39°C), and pH of the perfusate is between 7.2 and 7.35, Beromun should be injected as a bolus into the arterial line of the circuit.
Kun raajan distaalisen ihonalaiskudoksen lämpötila on &gt; 38 C (mutta ei yli 39 C) ja perfusaatin pH on 7,2-7,35, Beromun annetaan boluksena kierron valtimoletkuun.
Once the urine protein level returns to &lt; 2 g/24 hours, treatment should be resumed at a reduced dose level (see Table 3).
Kun virtsan proteiinipitoisuus on palautunut tasolle &lt; 2 g/24 h, hoito aloitetaan uudestaan pienemmällä annoksella (ks.
Once the urine protein level returns to &lt; 2 g/24 hours, treatment should be resumed at a reduced dose level.
Kun virtsan proteiinipitoisuus on palautunut tasolle &lt; 2 g/24 h, hoito aloitetaan uudestaan pienemmällä annoksella.
Once-daily treatment with dapagliflozin resulted in statistically significant (p &lt; 0.0001) reductions in HbA1c compared to placebo (Table 2).
Kerran vuorokaudessa annetun dapagliflotsiinihoidon tuloksena HbA1c-arvot laskivat tilastollisesti merkittävästi (p &lt; 0,0001) lumelääkkeeseen verrattuna (taulukko 2).
One further change was seen which was not statistically significant (p &gt; 0.05), but which did show a significant dose trend.
Raloksifeenihoidossa perifeeristen turvotusten esiintyminen ei eronnut plasebosta tilastollisesti merkitsevästi (p ≥ 0,05), mutta turvotusten esiintyminen oli merkitsevästi suhteessa annoksen suuruuteen.
One or more viral protease mutations at amino acid positions 30, 35, 36, 46, 71, 77 and 88 were detected in &gt; 10 % of patients with assessable isolates.
Kerättyjä isolaatteja tutkittaessa havaittiin yli 10 %:lla potilaista yksi tai useampi viraalinen proteaasimutaatio aminohappojärjestyksen kohdissa 30, 35, 36, 46, 71, 77 ja 88.
One patient ( &lt; 0.1%) discontinued pembrolizumab due to hypothyroidism.
Hypotyreoosi johti pembrolitsumabihoidon lopettamiseen yhdellä potilaalla ( &lt; 0,1 %).
One patient ( &lt; 1%) in each group experienced a QTcF &gt; 500 msec.
Yhdellä potilaalla ( &lt; 1 %) kummassakin ryhmässä havaittiin QTcF &gt; 500 millisekuntia.
One patient in a study of osteoarthritis developed transient neutropenia (absolute neutrophil count &lt; 1 x 109/l) after receiving a very large dose (2000 mg).
Artroosipotilailla tehdyssä tutkimuksessa yhdelle potilaalle kehittyi ohimenevä neutropenia (absoluuttinen neutrofiilimäärä &lt; 1 x 109/l) erittäin suuren annoksen (2 000 mg) jälkeen.
One patient in the 10 mg/kg &lt; 30kg group developed positive anti-tocilizumab antibodies without developing a hypersensitivity reaction and subsequently withdrew from the study.
Yhdelle &lt; 30 kg:n painoisten 10 mg/kg tosilitsumabiannoksia saaneiden ryhmän potilaalle kehittyi positiivisia anti-tosilitsumabivasta-aineita, mihin ei liittynyt yliherkkyysreaktion kehittymistä.
One patient met the pre-specified criteria for treatment success ( &gt; 75% reduction in SEGA volume) and was temporarily taken off trial therapy; however, SEGA re-growth was evident at the next assessment at 4.5 months and treatment was restarted.
Yhden potilaan kohdalla saavutettiin ennalta määritelty hoidon onnistumisen kriteeri (SEGA:n tilavuuden pieneneminen &gt; 75 %) ja tutkimuslääkehoito keskeytettiin väliaikaisesti, mutta SEGA alkoi kasvaa uudelleen seuraavalla arvioinnilla 4,5 kuukauden kohdalla ja hoito aloitettiin uudelleen.
One patient who achieved a viral load &lt; LLOQ at end of treatment had missing baseline NS5A data and was excluded from the analysis.
Yhden potilaan, joka saavutti viruskuorman &lt; LLOQ hoidon päättyessä, lähtötilanteen NS5A-tiedot puuttuivat ja hänet suljettiin pois analyysistä.
One serious infusion reaction ( &lt; 1%) occurred in a patient on infliximab monotherapy.
Yhdelle pelkkää infliksimabia saaneelle potilaalle ilmaantui vakava infuusioreaktio ( &lt; 1 %).
One subject ( &lt; 1 %) had a predicted Cav below 500 ng/mL and 19 % of the subjects had a predicted Cav above 2,500 ng/mL.
Yhdellä potilaalla ( &lt; 1 %) ennustettu keskimääräinen pitoisuus (Cav) oli alle 500 ng/ml, ja 19 %:lla potilaista se oli yli 2500 ng/ml.
One tenofovir disoproxil fumarate treated subject and no stavudine or zidovudine treated subjects experienced significant ( &gt; 4%) lumbar spine BMD loss at week 48.
Yhdellä tenofoviiridisoproksiilifumaraatilla hoidetulla henkilöllä ja ei yhdelläkään stavudiinilla tai tsidovudiinilla hoidetulla henkilöllä esiintyi merkittävä ( &gt; 4 %) lannerangan BMD:n aleneminen viikolla 48.
One tenofovir disoproxil fumarate treated subject and no stavudine or zidovudine treated subjects experienced significant ( &gt; 4%) lumbar spine BMD loss at week 48.
Yhdellä tenofoviiridisoproksiilifumaraatilla hoidetulla tutkimushenkilöllä ja ei yhdelläkään stavudiinilla tai tsidovudiinilla hoidetulla henkilöllä esiintyi merkittävä ( &gt; 4 %) lannerangan BMD:n aleneminen viikolla 48.
ONIVYDE is not recommended for use in patients with severe renal impairment (CLcr &lt; 30 ml/min).
ONIVYDE-valmistetta ei suositella potilaille, joilla on vaikea munuaisten toimintahäiriö (CLcr &lt; 30 ml/min).
Only 2/21 (9%) patients across all study days had maximum QTcF change from dense predose baseline ≥ 30 ms following administration of the modified Invirase/ritonavir regimen in the treatment-naïve HIV-1 infected patient population; and the maximum mean change from dense predose baseline in QTcF was &lt; 10 ms across all study days.
Kaikkina tutkimuspäivinä suurin QTcF-arvon muutos ≥ 30 ms esiintyi vain 2/21 (9 %) potilaista sen jälkeen, kun aiemmin hoitamattomille HIV-tartunnan saaneille potilaille annettiin modifioitua Invirase/ritonaviirihoitoa, ja suurin QTcF-arvon muutos kaikkina tutkimuksen päivinä oli &lt; 10 ms.
Only a small fraction ( &lt; 5 %) of the radioactivity in urine (representing &lt; 3 % of the total dose) was made up of parent compound; therefore, renal excretion plays a minor role in elimination of the parent compound.
Vain pieni osa ( &lt; 5 %) virtsan radioaktiivisuudesta oli kanta-ainetta ( &lt; 3 % kokonaisannoksesta), joten erittymisellä muuttumattomana virtsaan on vain vähäinen merkitys nevirapiinin eliminaatiossa.
Only a small fraction ( &lt; 5 %) of the radioactivity in urine (representing &lt; 3% of the total dose) was made up of parent compound; therefore, renal excretion plays a minor role in elimination of the parent compound.
Vain pieni osa ( &lt; 5 %) virtsan radioaktiivisuudesta oli kanta-ainetta ( &lt; 3 % kokonaisannoksesta), joten erittymisellä muuttumattomana virtsaan on vain vähäinen merkitys nevirapiinin eliminaatiossa.
Only a small fraction ( &lt; 5%) of the radioactivity in urine (representing &lt; 3 % of the total dose) was made up of parent compound; therefore, renal excretion plays a minor role in elimination of the parent compound.
Vain pieni osa ( &lt; 5 %) virtsan radioaktiivisuudesta oli kanta-ainetta ( &lt; 3 % kokonaisannoksesta), joten erittymisellä muuttumattomana virtsaan on vain vähäinen merkitys nevirapiinin eliminaatiossa.
Only a small proportion of patients included in pivotal clinical trials had severe depression (baseline HAM-D &gt; 25).
Vain pienellä osalla kliinisiin avaintutkimuksiin osallistuneista potilaista oli vaikea masennus (lähtötaso HAM-D &gt; 25).
Only a small proportion of patients included in pivotal clinical trials had severe depression (baseline HAM-D25).
Vain pienellä osalla kliinisiin avaintutkimuksiin osallistuneista potilaista oli vaikea masennus (lähtötaso HAM-D &gt; 25).
Only limited pharmacokinetic data are available in patients with severe renal insufficiency (creatinine clearance &lt; 30 ml/min).
Farmakokinetiikasta vaikea-asteista munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla (kreatiniinipuhdistuma &lt; 30 ml/min) on vain vähän tietoa.
Only limited pharmacokinetic data are available in patients with severe renal insufficiency (creatinine clearance &lt; 30 ml/min).
Farmakokinetiikasta vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa sairastavilla potilailla (kreatiniinipuhdistuma &lt; 30 ml/min) on vain vähän tietoa.
Only limited pharmacokinetic data are available in patients with severe renal insufficiency (creatinine clearance &lt; 30 ml/min).
Tsoledronihapon farmakokinetiikasta vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa sairastavien potilaiden (kreatiniinipuhdistuma &lt; 30 ml/min) osalta on vain rajallisesti tietoa.
Only limited pharmacokinetic data are available in patients with severe renal insufficiency (creatinine clearance &lt; 30 ml/min).
Tsoledronihapon farmakokinetiikasta vaikeaa munuaisten vajaatoimintaa sairastavien potilaiden (kreatiniinipuhdistuma &lt; 30 ml/min) osalta on vain rajallisesti.
Only PSR patients with partially platinum-sensitive disease (platinum-free interval of 6 to 12 months) and patients with platinum-sensitive disease (platinum-free interval of &gt; 12 months) who were in response following completion of last platinum-based chemotherapy were enrolled.
Tutkimukseen otettiin mukaan ainoastaan PSR-potilaita, joilla oli platinaherkkä (platinavapaa ajanjakso yli 12 kuukautta) tai osittain platinaherkkä (platinavapaa ajanjakso 6 – 12 kuukautta) sairaus ja joilla oli hoitovaste viimeisen platinapohjaisen solunsalpaajahoidon päättymisen jälkeen.
Only trace amounts of unchanged rilpivirine ( &lt; 1% of dose) were detected in urine.
Virtsassa havaittiin ainoastaan vähäisiä määriä muuttumatonta rilpiviriinia ( &lt; 1 % annoksesta).
Only trace amounts of unchanged rilpivirine ( &lt; 1% of dose) were detected in urine.
Virtsassa havaittiin ainoastaan vähäisiä määriä muuttumatonta rilpiviriiniä ( &lt; 1 % annoksesta).
Only trace amounts of unchanged rilpivirine ( &lt; 1% of dose) were detected in urine.
Virtsassa havaittiin vain pieniä jäämiä muuttumattomasta rilpiviriinistä ( &lt; 1 % annoksesta).
Opadry green (containing lactose monohydrate, hypromellose, titanium dioxide (E171), glycerol triacetate, FD &amp; C Blue (E132), iron oxide yellow (E172))
Opadry vihreä (sisältää laktoosimonohydraattia, hypromelloosia, titaanidioksidia (E171), glyserolitriasetaattia, indigokarmiinia (E132), keltaista rautaoksidia (E172))
Opadry II green: (Lactose monohydrate, hypromellose, titanium dioxide (E171), glycerol triacetate, FD &amp; C Blue (E132), iron oxide yellow (E172)
Opadry II vihreä: (Laktoosimonohydraatti, hypromelloosi, titaanidioksidi (E171), glyserolitriasetaatti, indigokarmiini (E132), keltainen rautaoksidi (E172)
Opadry II green: (Lactose monohydrate, hypromellose, titanium dioxide (E171), glycerol triacetate, FD &amp; C Blue (E132), iron oxide yellow (E172))
Opadry II vihreä: (Laktoosimonohydraatti, hypromelloosi, titaanidioksidi (E171), glyserolitriasetaatti, indigokarmiini (E132), keltainen rautaoksidi (E172))
OPDIVO must be administered with caution in patients with moderate (total bilirubin &gt; 1.5 × to 3 × the upper limit of normal [ULN] and any AST) or severe (total bilirubin &gt; 3 × ULN and any AST) hepatic impairment.
OPDIVOa on annettava varoen potilaille, jotka sairastavat kohtalaista (kokonaisbilirubiini &gt; 1,5– 3 × normaalin yläraja [upper limit of normal, ULN] ja mikä ASAT-arvo tahansa) tai vaikeaa (kokonaisbilirubiini &gt; 3 × ULN ja mikä ASAT-arvo tahansa) maksan vajaatoimintaa.
Opgenra is contraindicated in children ( &lt; 12 years old), adolescents (12-18 years old) and the skeletally immature (see section 4.3).
Opgenra on vasta-aiheinen lapsilla (alle 12-vuotiailla), kasvuikäisillä (12–18-vuotiailla) ja luustollisesti kypsymättömillä (ks. kohta 4.3).
Opicapone is a peripheral, selective and reversible catechol-O-methyltransferase (COMT) inhibitor endowed with a high binding affinity (sub-picomolar) that translates into a slow complex dissociation rate constant and a long duration of action ( &gt; 24 hours) in vivo.
Opikaponi on perifeerisesti vaikuttava, selektiivinen ja reversiibeli katekoli-O-metyylitransferaasin (COMT) estäjä, jolla on suuri sitoutumisaffiniteetti (pikomolaarista tasoa pienemmillä pitoisuuksilla) ja siksi hidas dissosiaationopeus ja pitkä vaikutusaika ( &gt; 24 tuntia) in vivo.
Opicapone showed a marked ( &gt; 90%) and long-lasting ( &gt; 24 hours) COMT inhibition in healthy subjects after administration of 50 mg opicapone.
Terveillä vapaaehtoisilla todettiin merkittävä ( &gt; 90 %) ja pitkäkestoinen ( &gt; 24 tuntia) COMT:n esto 50 mg:n opikaponiannoksen jälkeen.