natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Alogliptin is a potent and highly selective inhibitor of DPP-4, &gt; 10,000-fold more selective for DPP-4 than other related enzymes including DPP-8 and DPP-9.
Alogliptiini on voimakas ja erittäin selektiivinen DPP-4:n estäjä., se sitoutuu yli 10 000 kertaa selektiivisemmin DPP-4:ään kuin muihin sitä muistuttaviin entsyymeihin, kuten DPP-8:aan tai DPP- 9:ään.
Alopecia ( persisting: &lt; 3%); Skin disorder (G3/4: 0.6%);
Alopesia (jatkuva: &lt; 3 %); Ihotoksisuus (G3/4: 0,6 %);
Alopecia (persisting &lt; 3%); Skin toxicity (G3/4: 0.6%);
Ihotoksisuus (G3/4: 0,6 %);
Alopecia was observed in &gt; 80% of the patients treated with Abraxane.
Alopesiaa havaittiin &gt; 80 %:lla potilaista, joita oli hoidettu Abraxanella.
Alopecia, muscle spasms, decreased appetite, arthralgia, abdominal pain, bone pain, peripheral oedema, asthenia, upper abdominal pain, dry skin, erythema and pain in extremity were observed less commonly ( &lt; 10% and ≥5%) and have been of mild to moderate severity (Grade 1 or 2).
Alopesiaa, lihasspasmeja, ruokahalun heikkenemistä, nivelkipua, vatsakipua, luukipua, ääreisosien turvotusta, voimattomuutta, ylävatsakipua, ihon kuivuutta, eryteemaa ja raajakipua todettiin harvemmin ( &lt; 10 % ja ≥ 5 %), ja nekin olivat lieviä tai kohtalaisia (luokka 1 tai 2).
ALT &gt; 3 ULN and TBILI &gt; 2 ULN
ALAT &gt; 3 ULN ja kokonais-Bil &gt; 2 ULN
ALT normalisation assessed only in patients with ALT &gt; ULN at baseline.
ALAT-arvon normalisoitumista arvioitiin vain potilailla, joiden ALAT-arvo oli ennen hoitoa viitearvojen ylärajan yläpuolella.
ALT or AST &lt; 3 X upper normal limit
ALAT tai ASAT &lt; 3-kertainen viitearvojen ylärajaan nähden
ALT or AST &gt; 3-times ULN with persistent symptoms of hepatic injury noted above.
ALAT tai ASAT &gt; 3 x ULN ja edellä mainitut jatkuvat maksavaurion oireet.
ALT or AST &gt; 5-times ULN for more than 2 weeks
ALAT tai ASAT &gt; 5 x ULN yli 2 viikon ajan
ALT or AST &gt; 8-times ULN
ALAT tai ASAT &gt; 8 x ULN
ALT ≥ 2 x baseline value and absolute ALT &gt; 500 IU/l
ALT ≥ 2 x lähtöarvo ja ALATin arvo &gt; 500 IU/l
ALT ≥2 x baseline value; and bilirubin &gt; 2 x ULN and ≥2 x baseline value
ALT ≥2 x lähtöarvo; ja bilirubiini &gt; 2 x normaalin yläraja ja ≥2 x lähtöarvo
ALT  2 x baseline value; and bilirubin &gt; 2 x ULN and  2 x baseline value
ALAT  2 x lähtöarvo; ja bilirubiini &gt; 2 x normaalin yläraja ja  2 x lähtöarvo
ALT 2 x baseline value; and bilirubin &gt; 2 x ULN and 2 x baseline value
ALAT  2 x lähtöarvo; ja bilirubiini &gt; 2 x normaalin yläraja ja  2 x lähtöarvo
Alternatively, 90 mg may be used in patients with a body weight &gt; 100 kg.
Vaihtoehtoisesti potilaille, joiden paino on yli 100 kg, voidaan käyttää 90 mg:n annosta.
Although a similar antiviral effect was observed between the abacavir and indinavir containing regimens in terms of proportion of patients with undetectable viral load ( 400 copies/ml; intention to treat analysis (ITT), 47 % versus 49 %; as treated analysis (AT), 86 % versus 94 % for abacavir and indinavir combinations respectively), results favoured the indinavir combination, particularly in the subset of patients with high viral load ( &gt; 100,000 copies/ml at baseline; ITT, 46 % versus 55 %; AT, 84 % versus 93 % for abacavir and indinavir respectively).
Vaikka abakaviiria ja indinaviiria sisältävien yhdistelmien virologinen teho oli samanlainen, mitattuna niiden potilaiden osuutena, joilla oli viruksia alle havainnointikynnyksen ( &lt; 400 kopiota / ml, "intention to treat" -analyysi, ITT, 47 % abakaviiri- vs 49 % indinaviiriryhmä; "as treated" -analyysi (AT), 86 % abakaviiri- ja 94 % indinaviiriyhdistelmä), tulokset puolsivat indinaviiriyhdistelmää, erityisesti siinä potilasryhmässä, jossa oli aloitusvaiheessa korkea viruskuormitus ( &gt; 100000 kopiota / ml): ITT abakaviiri 46 % vs indinaviiri 55 %; AT abakaviiri 84 % vs indinaviiri 93 %.
Although COCs may have an effect on peripheral insulin resistance and glucose tolerance, there is no evidence for a need to alter the therapeutic regimen in diabetics using low-dose COCs (containing  0.05 mg ethinylestradiol).
Vaikka yhdistelmäehkäisytabletit saattavat vaikuttaa perifeeriseen insuliiniresistenssiin ja glukoosinsietokykyyn, ei ole näyttöä siitä, että matala-annoksisia ( &lt; 0,05 mg etinyyliestradiolia sisältäviä) yhdistelmäehkäisytabletteja käyttävien diabeetikkojen hoitoa tarvitsisi muuttaa.
Although data are limited, patients with bilirubin &gt; 1.5 x ULN also have a higher incidence of Grade 4 neutropenia and febrile neutropenia (see also sections 4.2 and 5.2).
Potilailla, joiden bilirubiinitaso on yli 1,5 kertaa yli normaalin ylärajan, on suurempi todennäköisyys sairastua gradus 4 neutropeniaan ja kuumeiseen neutropeniaan (ks. myös kohdat 4.2 ja 5.2), joskin tätä koskeva aineisto on rajallinen.
Although data are limited, patients with bilirubin &gt; 1.5 x ULN also have a higher incidence of Grade 4 neutropenia and febrile neutropenia.
Potilailla, joiden bilirubiinitaso ylittää normaalin ylärajan 1,5-kertaisesti, esiintyy myös useammin asteen 4 neutropeniaa ja kuumeista neutropeniaa, joskin tätä koskeva aineisto on rajallinen.
Although limited by the small number of female subjects in study GS-US-183-0145, subgroup analysis by gender showed that the rates of virologic success in female subjects at weeks 48 and 96 (HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL) were numerically lower in the elvitegravir treatment arm than in the raltegravir treatment arm.
Vaikka naispuolisten tutkimushenkilöiden osuus tutkimuksessa GS-US-183-0145 oli pieni, sukupuoleen perustuva alaryhmäanalyysi osoitti, että naispuolisten tutkimushenkilöiden virologisen onnistumisen tasot viikoilla 48 ja 96 (HIV-1 RNA &lt; 50 kopiota/ml) olivat elvitegraviirihoitoryhmässä numeerisesti alempia kuin raltegraviirihoitoryhmässä.
Although MabThera is not myelosuppressive in monotherapy, caution should be exercised when considering treatment of patients with neutrophils &lt; 1.5 x 109/L and/or platelet counts &lt; 75 x 109/L as clinical experience in this population is limited.
Vaikka MabThera ei ole myelosuppressiivinen monoterapiassa, varovaisuutta on noudatettava harkittaessa MabThera-hoitoa potilaille, joilla neutrofiilien määrä on &lt; 1,5 x 109/l ja/tai trombosyyttien määrä &lt; 75 x 109/l, sillä tästä potilasryhmästä kliinistä kokemusta on vain rajoitetusti.
Although proteinuria ( &gt; 2 g/day) increased belimumab clearance and decreases in creatinine clearance decreased belimumab clearance, these effects were within the expected range of variability.
Vaikka proteiiniurea (≥ 2g/vrk) lisäsi belimumabin puhdistumaa ja kreatiniinipuhdistuman vähentyminen vähensi belimumabin puhdistumaa, nämä vaikutukset olivat odotetun vaihteluvälin sisällä.
Ambulant patients while driving vehicles or operating machinery should take into account that acute dizziness may uncommonly (≥1/1,000 to &lt; 1/100) occur (see section 4.8).
Ajoneuvoja ajavien ja koneita käyttävien avohoitopotilaiden on otettava huomioon, että akuuttia huimausta voi ilmaantua melko harvoin (≥1/1 000, &lt; 1/100) (ks. kohta 4.8).
Amitraz degrades on the haircoat of the dog into N-methyl-N’-(2,4-xylyl) formamidine ( &lt; 5 % of amitraz concentrations).
Amitratsi hajoaa koiran karvapeitteessä N-metyyli-N’-(2,4-ksylyyli)formamidiiniksi ( &lt; 5 % amitratsipitoisuudesta).
AML with &gt; 30% marrow blasts according to the WHO classification.
AML, luuytimessä blasteja &gt; 30 % WHO:n luokituksen mukaan.
Amlodipine/valsartan was also studied in an active-controlled study of 130 hypertensive patients with mean sitting diastolic blood pressure ≥110 mmHg and &lt; 120 mmHg.
Amlodipiinin ja valsartaanin yhdistelmää tutkittiin myös vaikuttavaan lääkeaineeseen vertailevassa 130 hypertensiopotilaan tutkimuksessa, jossa potilaiden keskimääräinen diastolinen verenpaine istuessa mitattuna oli ≥ 110 ja  120 mmHg.
Among 480 patients with &gt; 2 log viral reduction but detectable virus at week 12, altogether 188 patients continued therapy.
Niistä 480 potilaasta, joilla havaittiin &gt; 2 logaritmin virusmäärän alenema, mutta joilla virus oli havaittavissa viikolla 12, kaikkiaan 188 potilasta jatkoi hoidossa.
Among 9 boys with left ventricular mass (LVMI) indexed to height2.7 within the normal range for children ( &lt; 39 g/m2.7 in boys) at baseline, LVMI remained stable at levels below the left ventricular hypertrophy (LVH) threshold throughout the 6.5 years of treatment.
Yhdeksällä pojalla, joilla yksilöllinen sydämen vasemman kammion massa (LVMI) suhteutettuna pituuteen2,7 oli perustasolla normaaleissa rajoissa lapsille ( &lt; 39 g/m2,7 pojilla), sydämen vasemman kammion massa pysyi vakaana tasolla, joka oli vasemman kammion hypertrofian (LVH) kynnyksen alapuolella koko 6,5 vuoden hoidon ajan.
Among HBeAg-negative patients, differences in therapeutic response (78% vs 66%) and key secondary endpoints (mean log10 HBV DNA reduction: -5.00 vs -4.17, and HBV DNA undetectability: 82% vs 57%; p &lt; 0.0001) were higher for telbivudine up to week 104.
HBeAg-negatiivisilla potilailla erot hoitovasteessa (78 % vs 66 %) ja keskeisissä toissijaisissa päätetapahtumissa (HBV DNA:n keskimääräinen väheneminen log10-arvon perusteella: -5,00 vs -4,17, ja HBV DNA:ta ei todettavissa: 82 % vs 57 %; p &lt; 0,0001) olivat suurempia telbivudiinihoidon yhteydessä viikkoon 104 saakka.
Among HBeAg-positive patients, therapeutic response (63% vs 48%; p &lt; 0.0001) and key secondary endpoints (mean log10 HBV DNA reduction: -5.74 vs -4.42; p &lt; 0.0001, HBV DNA undetectability: 56% vs 39%; p &lt; 0.0001 and ALT normalisation of 70% vs 62%) demonstrated a widening difference at week 104 between telbivudine and lamivudine, respectively.
HBeAg-positiivisten potilaiden hoitovaste (63 % vs 48 %; p &lt; 0,0001) ja keskeiset toissijaiset päätetapahtumat (HBV DNA:n keskimääräinen väheneminen log10-arvon perusteella: -5,74 vs -4,42; p &lt; 0,0001, HBV DNA:ta ei todettavissa: 56 % vs 39 %; p &lt; 0,0001 ja ALAT-arvon normalisoituminen 70 %:lla vs 62 %:lla) osoitti telbivudiini- ja lamivudiinihoidon välisen eron suurentuneen viikolla 104.
Among patients ( &gt; 50 % on protease inhibitors) with normal baseline liver function, 28 %, 43 % and 44 % had elevations in bilirubin, alkaline phosphatase and AST (SGOT), respectively.
Niiden potilaiden joukossa ( &gt; 50 % sai proteaasiestäjiä), joilla oli lähtötilanteessa normaali maksan toiminto, kohonneita bilirubiini-, alkaalifosfataasi- ja AST (SGOT) arvoja havaittiin 28 %:lla, 42 %:lla ja 44 %:lla vastaavasti.
Among patients in the SBR arm who maintained their baseline regimen for 24 weeks and then switched to Eviplera, 92% (140/152) of patients had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL after 24 weeks of Eviplera, consistent with the week 24 results for patients who switched to Eviplera at baseline.
SBR-haaran potilaista, jotka jatkoivat lähtötason hoitoaan 24 viikon ajan ja sitten vaihtoivat Eviplera-hoitoon, 92 %:lla (140/152) HIV-1 RNA oli &lt; 50 kopiota/ml 24 viikon Eviplera-hoidon jälkeen, mikä oli yhdenmukainen Eviplera-hoitoon lähtötasossa vaihtaneiden potilaiden viikon 24 tulosten kanssa.
Among patients in the SBR arm who maintained their baseline regimen for 24 weeks and then switched to FTC/RPV/TDF, 92% (140/152) of patients had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/mL after 24 weeks of FTC/RPV/TDF, consistent with the Week 24 results for patients who switched to FTC/RPV/TDF at baseline.
SBR-haaran potilaista, jotka jatkoivat lähtötason hoitoaan 24 viikon ajan ja sitten vaihtoivat FTC/RPV/TDF-hoitoon, 92 %:lla (140/152) HIV-1 RNA oli &lt; 50 kopiota/ml 24 viikon FTC/RPV/TDF-hoidon jälkeen, mikä oli yhdenmukainen FTC/RPV/TDF-hoitoon lähtötasossa vaihtaneiden potilaiden viikon 24 tulosten kanssa.
Among patients with PAH associated with CTD in STRIDE-1 and STRIDE-2, a statistically significant difference versus placebo was observed (37.73 metres, p &lt; 0.05).
Potilailla, joilla oli sidekudossairauteen liittyvä PAH STRIDE-1 ja STRIDE-2-tutkimuksissa, havaittiin tilastollisesti merkitsevä ero lumeeseen verrattuna (37,73 metriä, p &lt; 0,05).
Among these children, the vaccine-related adverse reactions, summarised in section b, were observed in individuals following vaccination with M-M-RVAXPRO (excluding isolated reports with frequency &lt; 0.2%).
Näiden lasten keskuudessa havaittiin seuraavat rokotteeseen liittyvät haittavaikutukset M-M-RVAXPRO-rokotteen annon jälkeen (lukuun ottamatta yksittäisiä havaintoja, joita oli &lt; 0,2 %).
Among these, two cases of platelets &lt; 50 x 109/L were reported and attributed to the leukapheresis procedure.
Kahdessa näistä tapauksista trombosyyttien määrän ilmoitettiin olleen &lt; 50 x 109/l, minkä katsottiin johtuneen leukafereesista.
Amylase levels &gt; 3 times baseline occurred in 2% of patients, lipase levels &gt; 3 times baseline in 18% and platelets &lt; 50,000/mm3 in &lt; 1%.
Amylaasiarvo oli &gt; 3-kertainen lähtöarvoon verrattuna 2 prosentilla, lipaasiarvo oli &gt; 3-kertainen lähtöarvoon verrattuna 18 prosentilla ja trombosyyttiarvo &lt; 50 000/mm3 alle 1 prosentilla potilaista.
An agency of the European Union to be effective in reducing behavioural problems in dogs associated with separation anxiety and was more effective than behavioural therapy alone on the basis of a broad spectrum of behavioural signs of anxiety including signs of high attachment to the owner.
Monenlaisten ahdistuneisuuden merkkien perusteella, mukaan lukien merkit syvästä kiintymyksestä omistajaan, Clomicalm oli tehokkaampi kuin käyttäytymisen kouliminen ilman lääkitystä.
An analysis of safety data in patients ≥ 60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
Kapesitabiinimonoterapian ja kapesitabiini/doketakseli-yhdistelmähoidon turvallisuustietojen analyysi osoitti, että hoitoon liittyviä asteiden 3 ja 4 sekä vakavia haittavaikutuksia esiintyi yli 60- vuotiailla enemmän kuin alle 60-vuotiailla.
An analysis of safety data in patients ≥ 60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
Kapesitabiinimonoterapian ja kapesitabiini/dosetakseli-yhdistelmähoidon turvallisuustietojen analyysi osoitti, että hoitoon liittyviä asteiden 3 ja 4 sekä vakavia haittavaikutuksia esiintyi yli 60-vuotiailla enemmän kuin alle 60-vuotiailla.
An analysis of safety data in patients ≥60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
Kapesitabiinimonoterapian ja kapesitabiini/doketakselin -yhdistelmähoidon turvallisuustietojen analyysi osoitti, että hoitoon liittyviä asteiden 3 ja 4 sekä vakavia haittavaikutuksia esiintyi yli 60-vuotiailla enemmän kuin alle 60-vuotiailla.
An analysis of safety data in patients ≥60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
Kapesitabiinimonoterapian ja kapesitabiinin sekä dosetakselin yhdistelmähoidon turvallisuustietojen yhdistetty analyysi osoitti, että hoitoon liittyviä asteiden III ja IV sekä vakavia hoitoon liittyviä haittavaikutuksia esiintyi enemmän yli 60-vuotiailla kuin alle 60-vuotiailla potilailla.
An analysis of safety data in patients 60 years of age treated with capecitabine monotherapy and an analysis of patients treated with capecitabine plus docetaxel combination therapy showed an increase in the incidence of treatment-related grade 3 and 4 adverse reactions and treatment-related serious adverse reactions compared to patients &lt; 60 years of age.
Kapesitabiinimonoterapian ja kapesitabiini-/dosetakseliyhdistelmähoidon turvallisuustietojen analyysi osoitti, että hoitoon liittyviä asteiden 3 ja 4 sekä vakavia haittavaikutuksia esiintyi yli 60-vuotiailla enemmän kuin alle 60-vuotiailla.
An anti-HBs antibody titre  10 mIU/ml correlates with protection to HBV infection.
Anti-HBs vasta-aineiden titteri, joka on &gt; 10 mIU/ml, korreloi HBV infektion suojaan.
An apparent hypersensitivity reaction has been reported ( &lt; 1 %).
Selvä yliherkkyysreaktio on todettu ( &lt; 1 %).
An improvement of 20% was seen in 48% of the subjects receiving rotigotine and in 19% of the subjects receiving placebo (Difference 29%, CI95% 18%; 39%, p &lt; 0.0001).
20 %:n paraneminen todettiin 48 %:lla rotigotiinia saaneista potilaista ja 19 %:lla lumelääkettä saaneista potilaista (ero 29 %; CI95% 18 %; 39 %, p &lt; 0,0001).
An increase of &gt; 3 x ULN in alanine aminotransferase or aspartate aminotransferase was recorded in 12.8% of subjects in the cobicistat- boosted group and 9.0% in the ritonavir-boosted group.
Alaniiniaminotransferaasin tai aspartaattiaminotransferaasin nousua &gt; 3 x ULN havaittiin 12,8 %:lla sen ryhmän henkilöistä, jossa tehosteena käytettiin kobisistaattia, ja 9,0 %:lla sen ryhmän henkilöistä, jossa tehosteena käytettiin ritonaviiria.
An increased dose was administered more frequently to patients aged 2 to &lt; 4 years and to patients with NOMID/CINCA symptoms compared with FCAS or MWS.
Suurennettuja annoksia annettiin useammin 2– &lt; 4-vuotiaille potilaille ja potilaille, joilla oli NOMID-/CINCA-oireita verrattuna potilaisiin, joilla oli FCAS tai MWS.
An increased incidence of congestive heart failure is associated with doxorubicin therapy at cumulative lifetime doses &gt; 450 mg/m2 or at lower doses for patients with cardiac risk factors.
Doksorubisiinihoidon kumulatiivisiin, yli 450 mg/m2 elinaikaisiin annoksiin tai jo alhaisempiin annoksiin liittyy kongestiivisen sydämen vajaatoiminnan suurentunut ilmaantuvuus potilailla, joilla on sydänsairauksien riskitekijöitä.
An increased incidence of infections and serious infections was not observed in patients with lymphocyte counts &lt; 0.8x109/l or
Infektioiden ja vakavien infektioiden esiintyvyyden ei havaittu lisääntyneen, jos potilaan lymfosyyttimäärä oli alle 0,8 x 109/l tai alle 0,5 x 109/l.
An increased incidence of serious colitis ( &lt; 1%) was reported in patients treated with Zinbryta in clinical studies.
Zinbryta-hoitoa kliinisissä tutkimuksissa saaneilla potilailla raportoitiin vakavan paksusuolitulehduksen ilmaantuvuuden lisääntymistä ( &lt; 1 %).
An increased risk was observed in men with detectable HIV-1 RNA in plasma and CD4 counts &gt; 400 cells/mm3 (6.3 % versus 1.2 % for men with CD4 counts &lt; 400 cells/mm3).
Miehillä, joiden plasmassa oli HIV-1 RNA:ta havaittavissa ja CD4-solujen määrä oli yli 400 solua/mm3, havaittiin lisääntynyt riski verrattuna miehiin, joilla CD4-solujen määrä oli alle 400 solua/mm3 (6,3 % verrattuna 1,2 %:iin).
An increased risk was observed in men with detectable HIV-1 RNA in plasma and CD4 counts &gt; 400 cells/mm3 (6.3 % versus 1.2 % for men with CD4 counts &lt; 400 cells/mm3).
Miehillä, joilla oli mitattavissa oleva määrä plasman HIV-1 RNA:ta ja CD4-solujen määrä oli yli 400 solua/mm3, havaittiin suurentunut riski verrattuna miehiin, joilla CD4-solujen määrä oli alle 400 solua/mm3 (6,3 % verrattuna 1,2 %:iin).
An infusion time of &gt; 2 hours should be considered to help reduce symptoms of anxiety and irritability, and to avoid unduly high maximum concentrations of clofarabine (see section 5.2).
&gt; 2 tunnin infuusioaikaa voidaan harkita pelon ja ärsyyntyvyyden oireiden vähentämiseksi ja kohtuuttoman suurien klofarabiinipitoisuuksien välttämiseksi (ks. kohta 5.2).
An initial daily dose of 10 mg/kg may be considered for patients who do not require reduction of body iron levels and who are also receiving less than 7 ml/kg/month of packed red blood cells (approximately &lt; 2 units/month for an adult).
Aloitusannosta 10 mg/kg/vrk voidaan harkita potilaille, joiden elimistön rautavarastoja ei tarvitse pienentää ja jotka saavat myös alle 7 ml/kg punasoluja kuukaudessa (aikuiset noin &lt; 2 yksikköä kuukaudessa).
An initial daily dose of 21 mg/kg may be considered for patients who require reduction of elevated body iron levels and who are also receiving more than 14 ml/kg/month of packed red blood cells (approximately &gt; 4 units/month for an adult).
Aloitusannosta 21 mg/kg/vrk voidaan harkita potilaille, joiden elimistön suurentuneita rautavarastoja on pienennettävä ja jotka saavat myös yli 14 ml/kg punasoluja kuukaudessa (aikuiset noin
An initial daily dose of 30 mg/kg may be considered for patients who require reduction of elevated body iron levels and who are also receiving more than 14 ml/kg/month of packed red blood cells (approximately &gt; 4 units/month for an adult).
Aloitusannosta 30 mg/kg/vrk voidaan harkita potilaille, joiden elimistön suurentuneita rautavarastoja on pienennettävä ja jotka saavat myös yli 14 ml/kg punasoluja kuukaudessa (aikuiset noin
An initial daily dose of 7 mg/kg may be considered for patients who do not require reduction of body iron levels and who are also receiving less than 7 ml/kg/month of packed red blood cells (approximately &lt; 2 units/month for an adult).
Aloitusannosta 7 mg/kg/vrk voidaan harkita potilaille, joiden elimistön rautavarastoja ei tarvitse pienentää ja jotka saavat myös alle 7 ml/kg punasoluja kuukaudessa (aikuiset noin &lt; 2 yksikköä kuukaudessa).
An insufficient number of patients has been studied with creatinine clearance of below 45 mL/min.
Potilaita, joiden kreatiniinipuhdistuma on &lt; 45 ml/min, ei ole tutkittu riittävästi.
An insufficient number of patients has been studied with creatinine clearance of below 45 ml/min.
Riittävää määrää potilaita, joiden kreatiniinipuhdistuma on &lt; 45 ml/min, ei ole tutkittu.
An insufficient number of patients have been studied with creatinine clearance of below 45 ml/min.
Potilaita, joiden kreatiniinipuhdistuma on &lt; 45 ml/min, ei ole tutkittu riittävästi.
An interim analysis showed there was a significant prolongation of the time to progression of disease in the 10 mg/kg group as compared with the placebo group (hazard ratio, 2.55; p &lt; 0.001).
Välianalyysi osoitti, että aika taudin etenemiseen asti piteni merkitsevästi bevasitsumabia 10 mg/kg saavassa ryhmässä plaseboryhmään verrattuna (riskisuhde 2,55; p &lt; 0.001).
An odds ratio (OR) &gt; 1 indicates an advantage for VcR-CAP.
Ristitulosuhde (odds ratio, OR) &gt; 1 osoittaa edun VcR-CAP-hoidon suhteen.
Anaemia (haemoglobin &lt; 9.4 g/dl) was reported in 12 % (23/194) of patients treated with ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b.
Anemiaa (hemoglobiini &lt; 9,4 g/dl) raportoitiin 12 prosentilla (23/194) potilaista, jotka saivat ribaviriinia yhdessä peginterferoni alfa-2b:n kanssa.
Anaemia (haemoglobin &lt; 9.4 g/dl) was reported in 12% (23/194) of patients treated with ribavirin in combination with peginterferon alfa-2b.
Anemiaa (hemoglobiini &lt; 9,4 g/dl) raportoitiin 12 %:lla (23/194) potilaista, jotka saivat ribaviriinia yhdessä peginterferoni alfa-2b:n kanssa.
Anaemia (haemoglobin &lt; 8.0 g/dl) occurred in 100% of patients.
Anemiaa (hemoglobiini &lt; 8,0 g/dl) ilmeni 100 %:lla potilaista.
Anaemia (haemoglobin &lt; 8.0 g/dl) occurred in 69% of patients.
Anemiaa (hemoglobiini &lt; 8,0 g/dl) ilmeni 69 %:lla potilaista.
Anaemia (Hb &lt; 11 g/dL) was observed in 61 % of patients and was severe (Hb &lt; 8 g/dL) in 10 %.
Anemiaa (Hb &lt; 11 g/dL) havaittiin 61 %:lla potilaista, ja se oli vaikea-asteista (Hb &lt; 8 g/dL) 10 %:lla.
Anaemia (Hb &lt; 11 g/dl) was observed in approximately 9 % of treated patients but was severe in less than 1 % (Hb &lt; 8 g/dl).
Anemiaa (Hb &lt; 11 g/dL) havaittiin noin 9 %:lla hoidetuista potilaista, mutta se oli vaikea-asteista alle 1 %:lla (Hb &lt; 8 g/dL).