natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nonetheless, in some countries atleast, a significant number of treatment demands come fromindividuals whose use of cannabis is intensive. Theproblems experienced by this group remain poorlyunderstood and research in this area is urgently needed.The observation that a majority of treatment demands madeby the very young are for cannabis suggests that specialconsideration of the needs, referral pathways andresponses of this group is required.
Monet näistä huumehoitokeskuksista on suunniteltuusein järjestäytymättömän ja syrjäytyneen väestöntarpeisiin, joten niiden soveltuminen on kyseenalaistahenkilöille, joiden tarpeet eivät ole yhtä akuutteja.Jäsenvaltioiden hoitopalveluissa tiedetään tästä, ja monetmaat huomauttivatkin Reitoxin kansallisissa raporteissa, että
Annual report 2004: the state of the drugs problem in the European Union and Norway most affected are young and may be using the drugintensively during important developmental stages or whenthey are particularly vulnerable.
Vuosiraportti 2004: Huumeongelma Euroopan unionissa ja Norjassa sosiaalipalvelujen ohjaamina, ja heihin kuuluu kroonisiahuumeidenkäyttäjiä.
Among sociallydisadvantaged families or communities, cannabisdependence or abuse may compound individuals’ problemsby harming education or employment opportunities.
Lisäksi on jonkin verran näyttöä kolmannesta ryhmästä,joka tulee hoitoon oikeusviranomaisten ohjaamana, joka eikäytä muita huumeita ja joka vaikuttaisi käyttävänkannabista vain satunnaisesti.
problems. General population survey data suggest that,compared with occasional use, intensive cannabis use isrelatively uncommon.
On myös tärkeää ymmärtää, ettei hoidontarve ole selkeäosoitus kannabisongelmien laajuudesta ja luonteesta.Väestötutkimustiedot viittaavat siihen, että runsaskannabiksen käyttö on satunnaisen käytön yleisyyteenverrattuna melko harvinaista.
However, the widespread use ofcannabis means that considerable numbers of people maybe using the drug intensively — at least for some part oftheir life.
Kannabiksen käyttö onkuitenkin niin yleistä, että saattaa olla paljonkin ihmisiä,jotka käyttävät sitä runsaasti – ainakin jossakin vaiheessaelämäänsä.
Estimates would suggest that intensive use may affectbetween 0.5%and 2%of the adult population and between1%and 3%of young adults.
• perheen ja muiden yhteiskunnallisten tukiverkostojen(perhe, ystävät, sosiaalipalvelut, koulu) hoitoonohjaamien henkilöiden määrä on kasvussa
The prevalence among youngmales is likely to be substantially higher.
• yhteiskunnalliset ja koulutukseen liittyvät ongelmat ovatjoissakin maissa lisääntymässä, joskin tietoja on heikostisaatavilla tällä alalla.
It is difficult to drawfrom the survey evidence a clear picture of the number ofusers experiencing problems with or becoming dependenton cannabis.
Tutkimustuloksista onvaikea päätellä, kuinka monelle käyttäjälle kannabisaiheuttaa ongelmia tai riippuvuutta.
Although the effects of cannabis dependenceor abuse are less severe than those of other drugs, this maynevertheless have a considerable public health impactbecause of the scale of use and the fact that many of those
Vaikkakannabisriippuvuuden ja kannabiksen väärinkäytönvaikutukset ovat lievempiä kuin muiden huumeiden, senkäytöllä saattaa olla huomattavia kansanterveydellisiävaikutuksia.
In summary, there remains a critical need for research toprovide an understanding of the relationship betweendifferent patterns of cannabis use and the development ofproblems.
Hoidontarpeen lisääntymistä tarkasteltaessa ilmenee, ettäsiihen vaikuttaa hoitoon ohjaamisen käytäntöjenmuuttuminen ja että merkittävä osa hoitoon ohjatuistavaikuttaisi olevan muita kuin huumeita runsaasti käyttäviähenkilöitä.
The extent to which cannabis users experienceproblems and the nature of the problems that may be foundstill remain poorly understood.
Ainakin joissakin maissa hoidontarpeessaolevissa henkilöissä on kuitenkin huomattavan paljon niitä,jotka käyttävät kannabista runsaasti.
Methodological tools arerequired to assess problems at the population level.
Tämän ryhmänongelmia ei vielä ymmärretä kovin hyvin, ja niitä ontutkittava kiireisesti.
Suchinformation is a prerequisite to the development, targetingand implementation of effective public health responses tocannabis use in Europe.
Tällaiset tiedot ovat välttämättömiä, jottakannabiksen käyttöön Euroopassa voitaisiin kehittää,kohdistaa ja soveltaa tehokkaita kansanterveydellisiätoimenpiteitä.
Selectedissue 3Co-morbidity
Erityiskysymys 3Sairauksien yhteisesiintyminen
Determining the aetiology of comorbidity results in achicken and egg discussion: what came first? Existingresearch about the causal relations between psychiatric andsubstance disorders is inconclusive.
Sairauksien yhteisesiintymisen etiologian määritteleminenjohtaa kana vai muna -väittelyyn: kumpi oli ensin?Tutkimuksissa ei ole saatu varmuutta psyykkisten häiriöidenja päihdehäiriöiden välisestä syysuhteesta.
The symptoms of mentaldisorder and addiction problems interact and mutuallyinfluence each other.
Psyykkistenhäiriöiden ja riippuvuusongelmien oireet ovat yhteydessä javuorovaikutuksessa toisiinsa.
The co-occurrence of psychiatric illness and substancedisorders, commonly termed comorbidity or dualdiagnosis, is not a new phenomenon.
Psyykkisten häiriöiden ja päihdehäiriöiden päällekkäisyyseli sairauksien yhteisesiintyminen tai kaksoisdiagnoosi, eiole mikään uusi ilmiö.
However, in recentyears the issue has gained momentum in the political andprofessional discussion as it has become apparent that alarge and probably growing number of people areaffected.
Se on kuitenkin viime vuosinanoussut pintaan poliittisissa ja alan ammattilaistenkeskusteluissa, kun on käynyt ilmi, että se koskee suurta jatodennäköisesti kasvavaa määrää ihmisiä.
In this chapter the focus will be on the coexistenceof psychiatric and personality disorders and the use of illicitdrugs.
Tässä luvussakeskitytään psyykkisten häiriöiden japersoonallisuushäiriöiden esiintymiseen laittomienhuumeiden käytön yhteydessä.
In fact, it is often appropriate to speak aboutmultimorbidity, as affected individuals often also suffer fromsomatic illnesses, e.g. human immunodeficiency virus (HIV)or hepatitis C virus infection, as well as social disorders,such as family problems, unemployment, incarceration orhomelessness.
Usein onkin syytä puhuamonidiagnoosista, sillä tällaiset henkilöt kärsivät usein myössomaattisista sairauksista, kuten HIV- tai C-hepatiittitartunnasta, ja sosiaalisista ongelmista, kutenperheongelmista, työttömyydestä, vankeudesta taikodittomuudesta.
Care and treatment services are usuallyinadequately equipped to deal with the diagnostic andtreatment needs of this client group, disregarding and/orbeing incapable of coping with the totality of the client’sproblems. The result is frequently a ‘revolving door’situation, with individuals in great need of treatment beingreferred from one service to another while all the time theirsituation deteriorates.
Hoitopalveluilla ei yleensä olevoimavaroja tämän asiakasryhmän diagnosointiin jahoidontarpeen täyttämiseen, eivätkä ne välitä kaikistaasiakkaan ongelmista ja/tai kykene käsittelemään niitä.Tämän seurauksena ajaudutaan usein”pyöröovitilanteeseen”, jossa hoitoa kipeästi tarvitsevatihmiset ohjataan yhdeltä palveluluukulta toiselle, samallakun heidän tilansa heikkenee koko ajan.
Note that the specific relationship between cannabis useand psychiatric disorders is considered in more depth in theselected issue on cannabis (p. 82).
Kannabiksen käytön ja psyykkisten häiriöiden välistäsuhdetta tarkastellaan yksityiskohtaisesti kannabistakoskevan erityiskysymyksen yhteydessä (s. 82).
Drug use can also be perceived as a component orsymptom of a psychiatric or personality disorder and as anattempt to self-medicate (e.g. Williams et al., 1990; Murrayet al., 2003).
Huumeidenkäyttö voidaan nähdä myös psyykkisen häiriöntai persoonallisuushäiriön osana tai oireena sekäitselääkityksen yrityksenä (esim. Williams et al., 1990;Murray et al., 2003).
The fact that substance use alleviatesdistressing symptoms encourages the development ofaddiction.
Se, että päihteiden käyttö lievittäätuskallisia oireita, edistää riippuvuuden kehittymistä.
Once the drug use is discontinued, e.g. throughwithdrawal or substitution treatment, the symptoms mayreappear.
Oireetsaattavat palata sen jälkeen, kun huumeidenkäyttö onlopetettu esimerkiksi vieroitushoidon tai korvaushoidonavulla.
Acute drug-induced psychoses occur particularlyin users of cocaine, amphetamines and hallucinogens andusually subside relatively quickly.
Akuutteja huumeiden aiheuttamia psykoosejaesiintyy erityisesti kokaiinin, amfetamiinin jahallusinogeenien käyttäjillä, ja ne menevät yleensä ohimelko nopeasti.
It may, however, be verydifficult to differentiate between symptoms due to substanceintoxication and unrelated psychotic episodes.
Päihtymyksestä johtuvia oireita saattaakuitenkin olla hyvin vaikea erottaa päihteistäriippumattoman psykoottisen kohtauksen oireista.
Krausz (1996) suggests four categories of dual diagnosis:
Krausz (1996)ehdottaa neljää kaksoisdiagnoosin luokkaa:
• a primary diagnosis of a mental illness, with asubsequent (dual) diagnosis of substance misuse thatadversely affects mental health;
• päädiagnoosina mielisairaus, jota seuraa (kaksois-)diagnoosi päihteiden väärinkäytöstä, joka vaikuttaakielteisesti mielenterveyteen
• a primary diagnosis of drug dependence withpsychiatric complications leading to mental illness;
• päädiagnoosina huumeriippuvuus, johon liittyvätpsyykkiset komplikaatiot johtavat mielisairauteen
• concurrent diagnoses of substance misuse andpsychiatric disorders;
• päihteiden väärinkäytön ja psyykkisten häiriöidensamanaikaiset diagnoosit
Co-morbidity, or dual diagnosis, is defined by the World Health Organization (WHO) as the ‘co-occurrence in thesame individual of a psychoactive substance use disorderand another psychiatric disorder’ (WHO, 1995).
Maailman terveysjärjestö (WHO) määrittelee sairauksien”yhteisesiintymisen tai kaksoisdiagnoosin siten, ettähenkilöllä on samanaikaisesti psykoaktiivisen aineenkäyttöä koskeva häiriö ja muu psyykkinen häiriö” (WHO,1995).
Accordingto the United Nations Office on Drugs and Crime(UNODC), a person with dual diagnosis is a ‘persondiagnosed as having an alcohol or drug abuse problem inaddition to some other diagnosis, usually psychiatric, e.g.mood disorder, schizophrenia’ (UNODCCP, 2000).
Yhdistyneiden Kansakuntien huumeiden jarikollisuuden torjunnan toimiston (UNODC) mukaankaksoisdiagnoosipotilas on ”henkilö, jolla on diagnosoitualkoholi- tai huumeongelma sekä jokin toinen sairaus,yleensä psyykkinen sairaus, kuten mielialahäiriö taiskitsofrenia” (UNODCCP, 2000).
In otherwords, comorbidity in this context refers to the temporalcoexistence of two or more psychiatric or personalitydisorders, one of which is problematic substance use.
kaksoisdiagnoosina päihteiden väärinkäyttö jamielialahäiriö, joiden molempien taustalla ontraumaattinen kokemus, kuten posttraumaattinenstressireaktio.
Selected issue 3: Comorbidity
Erityiskysymys 3: Sairauksien yhteisesiintyminen
Similarly, the Swedish national report differentiates betweenpsychiatric patients suffering from comorbidity and drugdependent clients with personality disorders that areaggravated by drug use and which are not alwaysadequately diagnosed.
Samaten Ruotsin kansallisessa raportissa erotetaantoisistaan sairauksien yhteisesiintymisestä kärsivätpsykiatriset potilaat ja huumeriippuvaiset asiakkaat, joillaon huumeidenkäytön pahentamia persoonallisuushäiriöitä,joita ei aina diagnosoida oikein.
It is possible thatsome individuals with depression may self-medicate withopiates and benzodiazepines: clients in treatmentprogrammes have lower depression scores than clients inlow-threshold services (Rooney et al., 1999) or at initiationof treatment (McIntosh and Ritson, 2001).
Jotkut masennuksesta kärsivät henkilötsaattavat lääkitä itseään opiaateilla ja bentsodiatsepiineilla:hoito-ohjelmiin osallistuvien asiakkaiden masennustaso onalhaisempi kuin asiakkaiden, jotka osallistuvat matalankynnyksen palveluihin (Rooney et al., 1999) tai joiden hoitoon vasta alkamassa (McIntosh ja Ritson, 2001).
Morel (1999) distinguishes non-specific psychiatricdisorders found among drug addicts from complicationsspecifically connected with drug use. Disorders often foundamong drug users include:
Morel (1999) tekee eron huumeriippuvaisilla esiintyvientarkemmin määrittelemättömien psyykkisten häiriöiden sekähuumeidenkäyttöön liittyvien komplikaatioiden välillä.Huumeidenkäyttäjillä esiintyy usein muun muassa seuraaviahäiriöitä:
• sleep disorders, resulting from depression, anxietydisorder or psychosis;
• unihäiriöt, jotka johtuvat masennuksesta,ahdistuneisuushäiriöstä tai psykoosista
A survey in Norway (sample size= 2359) found that ahigh proportion of drug users have experienced severefamily problems during childhood and youth.
Norjassa tehdyssä tutkimuksessa (n=2359) todettiin, ettäsuurella osalla huumeidenkäyttäjistä on ollut vaikeitaperheongelmia lapsuudessa tai nuoruusiässä.
Some 70%had experienced learning and behavioural problems inschool, 38%had been the victim of bullying and 21%hadreceived psychiatric treatment during childhood andadolescence (Lauritzen et al., 1997). Female drug userswith psychiatric comorbidity have often been the victims oftraumatic sexual abuse (e.g. Beutel, 1999).
Heistä70prosentilla oli ollut oppimis- ja käyttäytymisongelmiakoulussa, 38 prosenttia oli joutunut koulukiusaamisenuhriksi ja 21 prosenttia oli saanut psykiatrista hoitoalapsuudessa tai nuoruusiässä (Lauritzen et al., 1997).Naispuoliset huumeidenkäyttäjät, joilla on psyykkistensairauksien yhteisesiintymistä, ovat usein joutuneettraumaattisen seksuaalisen hyväksikäytön uhriksi (esim.Beutel, 1999).
aggressive and violent behaviour, indicating antisocial,psychopathic, schizophrenic or paranoid personalitydisorders.
Huumeidenkäyttöön liittyviin ongelmiin kuuluvat muunmuassa:
Problems specifically linked to drug use include:
• hallusinogeenien tai amfetamiinin aiheuttamat psykoosit
• confusion syndromes.
• sekavuusoireyhtymät.
Routine assessment for psychiatric and personality disordersdoes not always form part of the standard diagnosticprocedures performed at the commencement of treatment indrug services.
Huumehoitopalveluissa hoidon alussa suoritettavaanperusdiagnosointiin ei aina kuulu psyykkisten häiriöiden japersoonallisuushäiriöiden rutiininomaista arviointia.
Except in some particularly aware and/orspecialised services, mental symptoms and disorders arerarely explored in drug treatment services.
Joitakinerityisen valveutuneita ja/tai erikoistuneita palveluja lukuunottamatta psyykkisiä oireita ja häiriöitä tutkitaan vainharvoin huumehoitopalvelussa.
Recent neuropsychological and neurobiological studies andthe advent of techniques that enable brain processes to bevisualised have made it possible to hypothesise about theinteractions between mental and physical trauma, braindevelopment, drug effects, stress and mental development.The reward system is essential in the development ofaddiction, and addiction is linked to structural changesandadaptation of the brain at micro and macro levels(Nestler,2001).
Viimeaikaisten neuropsykologisten ja neurobiologistentutkimusten sekä sellaisten tekniikoiden ilmaantumisen, joillaaivojen toimintaa voidaan visualisoida, avulla on voituesittää oletuksia psyykkisten ja fyysisten traumojen, aivojenkehittymisen, huumeiden vaikutusten, stressin ja psyykkisenkehityksen välisistä vuorovaikutuksista.Palkitsemisjärjestelmä on olennainen riippuvuudenkehittymisen kannalta, ja riippuvuuteen liittyy rakenteellisiamuutoksia ja aivojen mukautumista mikro- ja makrotasolla(Nestler, 2001).
In any case, comorbidity is notoriously difficult todiagnose.
Sairauksien yhteisesiintymistä on joka tapauksessatunnetusti vaikea diagnosoida.
Drug addiction and the disruptive behaviour itcauses often dominates the clinical picture and disguisespsychiatric symptoms. In addition, substance abuse cancause psychiatric symptoms that are barely distinguishablefrom those of psychiatric disorders (Berthel, 2003), whilesubstance withdrawal or acute intoxication can also mimicalmost any such disorder (Liappas, 2001).
Huumeriippuvuus ja senaiheuttama häiriökäyttäytyminen hallitsevat usein kliinistätaudinkuvaa ja peittävät psyykkisiä oireita.Päihderiippuvuus voi myös aiheuttaa psyykkisiä oireita,joita on vaikea erottaa psyykkisten häiriöiden oireista(Berthel, 2003), ja vieroitustila tai akuutti päihtymystilasaattaa muistuttaa lähes mitä vain psyykkistä häiriötä(Liappas, 2001).
Furthermore,depression and anxiety can be viewed as inherentsymptoms of the intoxication–withdrawal cycle; symptomsthat used to be alleviated by drugs become manifest in thecourse of abstinence or substitution treatment.
Lisäksi masennusta ja ahdistuneisuuttasaatetaan pitää päihtymykseen tai vieroitukseen kuuluvinaoireina; oireet, joita huumeet ovat lievittäneet, ilmaantuvatpäihteettömän ajanjakson tai korvaushoidon aikana.
Other theories link specific drugs to specific mentaldisorders, e.g. it has been postulated that heroin couldreduce stress, alleviate pain and abolish menacing voices inschizophrenic and borderline schizophrenic patients;however, patients with severe mental illnesses do not useheroin.
Muissa teorioissa on liitetty tiettyjä huumeita tiettyihinpsyykkisiin häiriöihin, heroiinin on esimerkiksi oletettuvoivan vähentää stressiä, lieventää kipua ja vaimentaauhkaavia ääniä skitsofreniaa ja rajatilaskitsofreniaasairastavilla potilailla. Vakavista psyykkisistä häiriöistäkärsivät potilaat eivät kuitenkaan käytä heroiinia.
Cocaine, it is suggested, could lighten depressivestates, allow behavioural disinhibition and permitnarcissistic personalities to act out grandiosity.
Kokaiininon esitetty voivan lieventää masennusta, poistaa estojakäyttäytymiseltä ja antaa narsistisen persoonallisuudenkäyttäytyä mahtailevasti.
Cannabiscould relieve tension and ecstasy ease social inhibitions(Verheul, 2001; Berthel, 2003).
Kannabis voisi puolestaanlieventää jännitettä ja ekstaasi voisi poistaa sosiaalisiaestoja (Verheul, 2001; Berthel, 2003).
The 2002 Irish national report specifically examineddepression among drug users, based on the results ofseveral studies, and concluded that there is a strongassociation between problem drug use, in particular use ofopiates and benzodiazepines, and high rates of depression.German research into the relationship between substancedisorders, depression and suicide concluded that the risk ofsuicide is greatly increased in those with a depressive
Irlannin vuoden 2002 kansallisessa raportissa tarkasteltiinuseiden tutkimusten tulosten pohjalta masennuksenesiintymistä huumeidenkäyttäjien keskuudessa ja todettiin,että huumeiden, etenkin opiaattien ja bentsodiatsepiinien,ongelmakäytön ja korkean masennustason välillä on vahvayhteys. Saksalaisessa tutkimuksessa päihdehäiriöiden,
A widerange of standardised and validated instruments are nowavailable to measure psychiatric symptoms and personalitydisorder, as are various instruments that assess the level ofdrug use patterns and addiction. The addiction severity index(ASI) is a multifunctional instrument that can be used indiagnosis, treatment planning and follow-up, and research.The ASI has the advantage of being multidimensional,measuring past and current problems in seven areas: healthstatus, employment and self-support, alcohol use, drug use,legal status, family and social relationships and psychiatricsymptoms (Krausz, 1999a; Öjehagen and Schaar, 2003).
Myös menetelmien kehittyminen on parantanut sekäpsyykkisten häiriöiden että päihdehäiriöiden diagnosointia.Psyykkisten oireiden ja persoonallisuushäiriöidenmittaamiseen samoin kuin huumeiden käyttötapojen jariippuvuuden tason arviointiinkin on nykyään useitastandardoituja ja hyväksyttyjä välineitä.Päihderiippuvuuden vakavuuden mittaamiseen käytettävä Addiction Severity Index (ASI) on monipuolinen väline, jotavoidaan käyttää diagnosoinnissa, hoidon suunnittelussa jaseurannassa sekä tutkimuksessa.
The Spanish national report notes that the observedincrease in comorbidity might partly be due to an increasein dependence on psychostimulants.
Luvut vastaavathuumeidenkäytössä tapahtunutta kasvua, joskaan mitäänsuoraa syy-yhteyttä ei ole esitetty.
Institute has developed and tested protocols for the diagnosisand treatment of addicted clients with attentiondeficit/hyperactivity disorder (ADHD) (Eland and Van de Glint, 2001).
Irlannissa psykiatriseenlaitoshoitoon ensimmäistä kertaa otettujenhuumeidenkäyttäjien määrä lähes nelinkertaistui vuosina1990–2001.
Prevalence of comorbidity in treatment settings
Trimbos Instituut on kehittänyt ja testannut protokolliatarkkaavaisuuden ja ylivilkkauden häiriöstä (ADHD)kärsivien päihderiippuvaisten asiakkaiden diagnosointiin jahoitoon (Eland ja Van de Glint, 2001).
Although the studies presented in this review arenot comparable, they do give an indication of the situationin EU countries. There is considerable divergence in thepopulations studied, the diagnostic criteria selected, theinstruments used and the time of diagnosis.
Espanjan kansallisessa raportissa huomautetaan, ettäsairauksien yhteisesiintymisen lisääntyminen saattaa johtuaosittain siitä, että riippuvuus psykoaktiivisista piristeistä onlisääntynyt.
For reasonsdiscussed above, under-diagnosis is likely in many cases.
Sairauksien yhteisesiintymisen levinneisyyshoitoympäristöissä
Numerous studies have been carried out to measure theprevalence of psychiatric and personality disorders as wellas drug use patterns in the general population as well asamong psychiatric patients and drug users in and outsidetreatment services.
Useissa tutkimuksissa on pyritty mittaamaan psyykkistenhäiriöiden ja persoonallisuushäiriöiden sekä huumeidenkäyttötapojen levinneisyyttä väestön keskuudessa sekäpsykiatristen potilaiden ja huumeidenkäyttäjien keskuudessahoitopalveluissa ja niiden ulkopuolella.
The results, in terms of both numbersand diagnoses, vary greatly, depending on populationavailability and selection, sampling methods, diagnosticskills and competence, the validity and reliability of thediagnostic instruments used and the period of the study.
Tuloksissa on sekälukumäärien että diagnoosien osalta suurta vaihteluaperusjoukon käytettävyyden ja valintatavan,otantamenetelmien, diagnosointitaitojen ja -pätevyydensekä tutkimuksen aikana käytettyjen diagnosointivälineidenpätevyyden ja luotettavuuden mukaan.
In a review of different studies, Uchtenhagen and Zeiglgänsberger (2000) concluded that the most commonpsychiatric diagnosis among drug users is personalitydisorder, affecting 50–90%, followed by affective disorder(20–60%) and psychotic disorders (20%).
Erilaisten tutkimusten katsauksessa Uchtenhagen ja Zeiglgänsberger (2000) totesivat, että yleisin psykiatrinendiagnoosi huumeidenkäyttäjien keskuudessa onpersoonallisuushäiriö, joka on todettu 50–90 prosentilla, jaseuraavaksi yleisimmät ovat mielialahäiriö (20–60%) japsykoottiset häiriöt (20%).
Between 10 and50%of patients exhibit more than one psychiatric orpersonality comorbidity disorder.
Potilaista 1–50 prosentillaesiintyy samanaikaisesti useampi kuin yksi psyykkinenhäiriö tai persoonallisuushäiriö.
A comparative study in Greece and France found that,although the overall rates of psychopathology in opiateusers under treatment were quite similar in the twocountries, the psychopathological patterns varied: theprevalence of affective disorders was higher in French thanin Greek drug users (19%vs. 7%), whereas antisocialpersonality patterns were more prevalent in the Greeksample (20%vs. 7%).
Taulukossa 7 annetaan yksityiskohtaisia tietoja joistakinkansallisissa raporteissa esitetyistä selvityksistä, joitajäsenvaltioissa on tehty sairauksien yhteisesiintymisestäerilaisissa huumehoidon ja psykiatrisen hoidonympäristöissä. Päihdehäiriöiden käsittelystä psykiatrisissahoitoympäristöissä ei ole saatavilla yhtä paljon tietoa kuinpsyykkisten häiriöiden käsittelystä huumehoitoympäristöissä.Vaikka katsauksen kohteena olevat tutkimukset eivätolekaan vertailukelpoisia, ne antavat osviittaa tilanteesta EU-maissa.