natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Cannabis remains the most frequently used illicit drug, with lifetime prevalence rates among prisoners ranging between 4 % and 86 %, compared with lifetime prevalence rates of 3–57 % for cocaine, 2–59 % for amphetamines and 4–60 % for heroin (2).
Kannabis on edelleen yleisimmin käytetty laiton huume, ja sitä on käyttänyt ainakin kerran 4–86 prosenttia vangeista, kun vastaava luku on kokaiinin kohdalla 3–57 prosenttia, amfetamiinien kohdalla 2–59 prosenttia ja heroiinin kohdalla 4–60 prosenttia. (2)
Regular drug use or dependence prior to imprisonment is reported by 8–73 % of inmates, while the lifetime prevalence of
Vangeista 8–73 prosenttia ilmoittaa käyttäneensä huumeita säännöllisesti tai olleensa riippuvainen niistä ennen vankilaan joutumista, ja 7–38 prosenttia vangeista on käyttänyt huumeita
(4) See Tables DUP-3 and DUP-4 in the 2006 statistical bulletin.
Katso taulukot DUP-3 ja DUP-4 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.
drug injection among the prison population is 7–38 % (3
suonensisäisesti ainakin kerran elämässään. (3
) See Figure PDU-6 (part i) in the 2006 statistical bulletin.
) Katso kaavio PDU-6 (osa i) vuoden 2006 tilastotiedotteessa.
Figure 9: Trends in the prevalence of problem opioid use, 1995–2004 (rate per 1 000 population aged 15–64) available, have been reported by Luxembourg and Austria, with a rate of about six cases per 1 000 population aged 15–64.
Kaavio 9: Suuntaukset opioidien ongelmakäytön levinneisyydessä vuosina 1995–2004 (osuus tuhannesta 15–64-vuotiaasta)
Estimates for the 18–64 age group.Computed from data for the 15–54 age group.
Arviot koskevat 18–64-vuotiaiden ryhmää.Laskettu 15–54-vuotiaiden ryhmän tietojen perusteella.
Time series are combined where methods are similar over the time span.
Aikasarjoja on yhdistetty tapauksissa, joissa menetelmät ovat pysyneet samankaltaisina tarkastelujaksolla.
For more information see Tables PDU-1, PDU-2 and PDU-3 in the 2006 statistical bulletin.Sources: National focal points.
Lisätietoja, katso taulukot PDU-1, PDU-2 ja PDU-3 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.Lähteet: Kansalliset seurantakeskukset.
Injecting drug users (IDUs) are at very high risk of experiencing adverse consequences such as serious infectious diseases or overdoses.
Seuraamalla injektiokäyttäjien osuutta hoitoon hakeutuvista heroiininkäyttäjistä saadaan tärkeää lisätietoa, joka tukee huumeiden injektiokäytön levinneisyyden seurantaa kokonaisväestössä.
It is therefore important to consider drug injection separately.
On kuitenkin tärkeää muistaa, etteivät osuudet välttämättä heijasta suuntauksia kaikkien huumeiden injektiokäytön levinneisyydessä.
Despite their importance for public health, few countries provide estimates of injecting drug use at national
Esimerkiksi maissa, joissa piristeiden käyttäjien osuus on korkea (Tšekissä, Slovakiassa, Suomessa ja Ruotsissa), injektiokäyttäjien osuus heroiinia käyttävistä ei välttämättä kuvasta kokonaistilannetta.
The proportion of IDUs among primary heroin users entering drug treatment again suggests marked differences in levels of injecting drug use between countries as well as varying trends over time (173).
asiakkaista saatavilla olevat tiedot viittaavat siihen, että opioidien ongelmakäyttö saattaa yleisesti katsoen olla hitaasti vähenemässä, ja siksi levinneisyyslukujen odotetaan laskevan lähitulevaisuudessa.
In some countries (Spain, the Netherlands and Portugal), a relatively small proportion of treated heroin users inject, whereas in other countries injection appears to be still the main form of heroin use.
Huumeiden injektiokäyttäjillä on erittäin suuri haittavaikutusten riski, kuten vakavien tartuntatautien tai yliannostuksen riski.
In some EU-15 Member States from which data are available (Denmark, Greece, Spain, France, Italy and the United Kingdom), rates of injecting among heroin users in treatment have declined.
Siksi huumeiden injektiokäyttöä on syytä tarkastella erikseen.
However, in most of the new Member States, at least where data exist, a large proportion of heroin users entering treatment are injectors.
Vain muutamat maat tarjoavat kansallisia tai paikallisia arvioita huumeiden injektiokäytöstä sen
or subnational level (172
172 kansanterveydellisestä tärkeydestä huolimatta. (
Treatment demand data (174) are not categorised by primary drug, given the scarcity of data, although the trends in the proportion of IDUs among treated heroin users (see below) are of course specific for heroin injecting.
Hoidon kysyntää koskevat tiedot (174)
Most available estimates of injecting drug use are derived from either fatal overdose rates or data on infectious diseases (such as HIV).
Useimmat injektiokäytöstä saatavilla olevat arviot perustuvat joko yliannostuskuolemien määrään tai tartuntatauteja (kuten HIV:tä) koskeviin tietoihin.
Since 2000, the highest national prevalence rates of injecting drug use, among the countries where estimates are noted that the treatment demand indicator does not cover all people in opioid treatment, which is a considerably greater number, only clients requesting treatment during the reported year.
Arviot vaihtelevat suuresti maiden välillä: kansalliset arviot ovat vuodesta 2000 lähtien
) See Figure PDU-7 in the 2006 statistical bulletin.)
) Katso kaavio PDU-7 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.)
See Figure PDU-3 (part i) in the 2006 statistical bulletin.)
Katso kaavio PDU-3 (osa i) vuoden 2006 tilastotiedotteessa.)
See footnote (70).)
Katso alaviite 70.
Chapter 6: Opioid use and drug injection a small group of opioid users (less than 7 %) are younger
Luku 6: Opioidien käyttö ja huumeiden injektiokäyttö
17 9 than 20 when they first seek help (
1 75 puolet (53 %) näistä asiakkaista oli injektiokäyttäjiä. (
18 0 treatment for heroin use (
1 78 kokaiiniin liittyvät hoitopyynnöt ovat lisääntyneet. (
The proportion of clients seeking treatment for heroin use varies between countries.
Heroiinin käytön takia hoitoon hakeutuvien asiakkaiden osuus vaihtelee maiden välillä.
Based on the most recent data available, countries can be classified into three groups according to the proportion of drug users seeking treatment who report problem use of heroin, as follows:
Tuoreimpien saatavilla olevien tietojen perusteella maat voidaan jakaa kolmeen ryhmään sen mukaan, kuinka suurella osuudella hoitoon hakeutuvista huumeidenkäyttäjistä on heroiiniongelma:
11–12 in Sofia, Bulgaria, but, in general, demand for treatment for heroin appears to be rare among the young.
Lähes kaikki hoitoon hakeutuvat opioidien käyttäjät ovat yli 20-vuotiaita, ja lähes puolet heistä on yli 30-vuotiaita.
• below 50 % — the Czech Republic, Denmark, Hungary, the Netherlands, Poland, Slovakia, Finland, Sweden;
• alle 50 prosenttia: Tšekki, Tanska, Unkari, Alankomaat, Puola, Slovakia, Suomi, Ruotsi
• 50–70 % — Germany, Spain, France, Ireland, Cyprus, Latvia, Portugal, United Kingdom, Romania;
Sofiassa Bulgariassa on raportoitu 11- ja 12-vuotiaista lapsista, mutta yleisesti katsoen vaikuttaa siltä, että heroiiniin liittyvä hoidon kysyntä on harvinaista nuorten keskuudessa.
Opioid clients are reported to be marginalised in society, with low levels of education, high unemployment rates and often unstable accommodation; Spain reports that 17–18 % of opioid clients are homeless.
• 50–70 prosenttia: Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, Kypros, Latvia, Portugali, Yhdistynyt kuningaskunta, Romania
• over 70 % — Greece, Italy, Lithuania, Luxembourg,
• yli 70 prosenttia: Kreikka, Italia, Liettua, Luxemburg,
Most opioid clients report having used these drugs for the first time between the age of 15 and 24 years, with around
Raporttien mukaan opioidiasiakkaat ovat syrjäytyneitä, he ovat heikosti koulutettuja, heidän työttömyysasteensa on korkea ja heidän asuinolonsa ovat usein epävakaat.
50 % of clients first using the drug before the age of 20 (
Espanja raportoi, että 17–18 prosenttia opioidiasiakkaista on kodittomia.
Countries where a sizeable proportion of opioid clients are using substances other than heroin include Hungary, where the use of home-made opium poppy products is widespread, and Finland, where most opioid clients are misusing
Maihin, joissa merkittävä osa opioidiasiakkaista käyttää muita aineita kuin heroiinia, kuuluvat Unkari, jossa kotitekoisten oopiumunikkotuotteiden käyttö on yleistä, ja Suomi, jossa suurin osa opioidiasiakkaista on buprenorfiinin
Since the time lag between first use and first demand for treatment is generally between 5 and 10 years and the time between initiation and regular drug use is estimated to be 1.5–2.5 years (Finnish national report), it can be concluded that opioid clients typically experience 3–7 years of regular drug use before first seeking specialised treatment.
Opioidien käyttäjät – samoin kuin muidenkin huumeiden käyttäjät – suosivat avohoitoa, mutta opioidiasiakkaista hoidetaan kokaiini- ja kannabisasiakkaisiin verrattuna suurempi osuus laitoshoidossa.
Most opioid users, like users of other drugs, seek treatment in an outpatient setting; however, in comparison with cocaine and cannabis clients, a higher proportion of opioid clients are treated in inpatient centres.
Useimmat opioidiasiakkaat ilmoittavat käyttäneensä kyseisiä huumeita ensimmäisen kerran 15–24-vuotiaana, ja heistä noin 50 prosenttia on käyttänyt niitä ensimmäisen kerran alle 20-vuotiaana.
Across Europe, among new opioid clients seeking treatment in outpatient centres and for whom the route of administration is known, just over half are injecting the drug. In general, levels of injecting are higher among opioid users seeking treatment in the new Member States (above 60 %) than in the EU-15 Member States (below 60 %), with the exception of Italy and Finland, where the proportion of opioid injectors among clients is 74 % and 79.3 % respectively.
(181) Kun otetaan huomioon, että ensimmäisen käyttökerran ja ensimmäisen hoitoon hakeutumisen välinen viive on yleensä 5–10 vuotta ja että ensimmäisen kokeilun ja säännöllisen käytön välinen viive on noin 1,5–2,5 vuotta (Suomen kansallinen raportti), voidaan päätellä, että opioidiasiakkaat yleensä käyttävät huumetta säännöllisesti 3–7 vuotta, ennen kuin he hakeutuvat hoitoon ensimmäisen kerran.
Most countries with significant numbers of new heroin clients each year (except Germany, where the reporting base has been extended) report that there has been a decrease in the last 4–5 years, although not among clients who have previously been in treatment.
Useimmat maat, joissa on joka vuosi merkittävä määrä uusia heroiiniasiakkaita (paitsi Saksa, jossa raportointipohjaa on laajennettu), raportoivat määrän laskeneen viimeisten 4–5 vuoden aikana, joskaan lasku ei koske asiakkaita, jotka ovat olleet aikaisemmin hoidossa.
The number of repeat requests has generally not declined, and in most countries the total number of treatment demands for heroin has remained roughly stable.
Hoitoon uudelleen hakeutuvien määrä ei yleisesti katsoen ole laskenut, ja useimmissa maissa heroiiniin liittyvien hoitopyyntöjen kokonaismäärä on säilynyt jokseenkin ennallaan.
Notable exceptions are Germany and the United Kingdom, where total reported requests have increased.
Merkille pantavia poikkeuksia ovat Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta, joissa raportoitujen hoitopyyntöjen kokonaismäärä on kasvanut.
Overall, however, the percentage of treatment demands accounted for by heroin (all and new requests) has fallen; in the case of new demands it has declined from about two thirds to around 40 % between 1999 and 2004 in the face of increases in demands for cannabis and cocaine treatment (178).
Heroiiniin liittyvien hoitopyyntöjen (kaikkien ja uusien pyyntöjen) prosenttiosuus on kuitenkin yleisesti katsoen laskenut; uusien pyyntöjen osalta se on laskenut vuosina 1999–2004 noin kahdesta
The EU drug strategy 2005–12 places a high priority on improving the availability of and access to treatment and it calls on Member States to provide a comprehensive range of effective treatments.
Euroopan tasolla hieman yli puolet avohoitoon hakeutuvista uusista opioidiasiakkaista, joiden käyttötapa tunnetaan, käyttää huumetta suonensisäisesti.
Historically, residential treatment represented an important setting for the treatment of problem opioid users. However, the increasing diversity of treatment options and, in particular, the considerable expansion of substitution treatment has meant that the relative importance of residential care has declined.
Injektiokäytön aste on yleisesti katsoen korkeampi niiden opioidien käyttäjien joukossa, jotka hakeutuvat hoitoon uusissa jäsenvaltioissa (yli 60 %), verrattuna EU-15-jäsenvaltioihin (alle 60 %) lukuun ottamatta Italiaa, jossa opioidien injektiokäyttäjien osuus asiakkaista on 74 prosenttia, ja Suomea, jossa heidän osuutensa on 79,3 prosenttia.
It has been previously reported that the population of clients requesting treatment for opioid use is an ageing one, and this trend continued in 2004.
Injektiokäyttäjien osuus opioidien käyttäjistä on alhaisin Alankomaissa (13 %) ja korkein Latviassa (86 %). (182)
) See Table TDI-5 in the 2006 statistical bulletin.)
) Katso kaavio TDI-2 ja taulukko TDI-5 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.)
See Table TDI-26 in the 2006 statistical bulletin; Reitox national reports.)
Katso taulukko TDI-26 vuoden 2006 tilastotiedotteessa; Reitoxin kansalliset raportit.)
See Table TDI-10 in the 2006 statistical bulletin.) www.communitycare.co.uk) See Table TDI-11 in the 2006 statistical bulletin.)
Katso taulukko TDI-10 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.) http://www.communitycare.co.uk.) Katso taulukko TDI-11 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.)
See Table TDI-17 in the 2006 statistical bulletin.
Katso taulukko TDI-17 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.
Annual report 2006: the state of the drugs problem in Europe limited.
Vuosiraportti 2006: Huumeongelma Euroopassa
In response to an EMCDDA questionnaire, experts in most (16) Member States indicated that substitution treatment is the principal form of treatment available.
Norjassa ja Bulgariassa, joskin on epäselvää, onko se hyväksytty virallisesti korvaushoitoon kaikissa niissä maissa, joissa sitä ilmoitetaan käytettävän.
However, in four countries (the Czech Republic, Hungary, Poland and Slovakia), drug-free treatment is reported to be more common, and in two countries, Spain and Sweden, a balance between medically assisted treatment and drug-free treatment options is reported.
Opioidien ongelmakäyttäjiä on perinteisesti hoidettu paljon laitosympäristössä. Hoitovaihtoehtojen monipuolistuminen ja etenkin korvaushoidon huomattava yleistyminen ovat kuitenkin johtaneet laitoshoidon suhteellisen osuuden vähenemiseen.
Long-term drug substitution is not the only purpose of opioid pharmacotherapy.
Opioidilääkehoitoa ei anneta yksinomaan pitkäkestoiseen korvaushoitoon.
Methadone and buprenorphine are also used to treat opioid withdrawal, when the therapeutic goal is to help the individual achieve abstinence by giving a reducing dose over a fixed period to help minimise the distress of withdrawal.
Metadonia ja buprenorfiinia käytetään myös opioidivieroitushoitoon, silloin kun hoidolla pyritään auttamaan henkilöä pääsemään eroon huumeista antamalla tiettynä ajanjaksona pienenevä annos vieroituksen aiheuttamien oireiden lievittämiseksi.
The opioid antagonist naltrexone, an aversive pharmacotherapy option for opioid dependence, is also sometimes used as an aid to prevent relapse, as it blocks the effects of heroin, although the evidence base for the use of this drug is still inconclusive.
Neljä maata (Tšekki, Unkari, Puola ja Slovakia) ilmoitti kuitenkin lääkkeettömän hoidon yleisemmäksi, ja kaksi maata (Espanja ja Ruotsi) ilmoitti lääkehoidon ja lääkkeettömän hoidon olevan yhtä yleisiä.
Some countries (Germany, Spain, the Netherlands and the United Kingdom) also have heroin prescription programmes, although the number of patients receiving this kind of treatment is very small compared with other forms of drug substitution (probably constituting less than 1 % of the total).
Joissakin maissa (Saksassa, Espanjassa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa) on myös heroiinin valvotun määräämisen ohjelmia, mutta tällaista hoitoa saavien potilaiden määrä on hyvin pieni verrattuna muihin lääkekorvaushoidon muotoihin (todennäköisesti alle prosentti kokonaismäärästä).
This form of treatment remains controversial and is generally provided on a scientific trial basis for long-term users in whom other therapeutic options have failed.
Tämä hoitomuoto on yhä kiistanalainen, ja sitä tarjotaan yleensä tieteellisten kokeiden osana pitkäaikaisille käyttäjille, joilla muut hoitovaihtoehdot ovat epäonnistuneet.
Substitution therapy for opioid dependence (mainly treatment with methadone or buprenorphine) is in place in all EU Member States (183) as well as Bulgaria, Romania and Norway, and there is now a substantial European consensus that it is a beneficial approach to the treatment of problem opioid users, although in some countries it remains a sensitive topic (see Chapter 2).
Opioidiriippuvuuteen tarjotaan korvaushoitoa (pääasiallisesti metadonilla tai buprenorfiinilla) kaikissa EU:n jäsenvaltioissa (183) sekä Bulgariassa, Romaniassa ja Norjassa, ja Euroopassa vallitsee nykyään laaja yksimielisyys siitä, että korvaushoito on hyödyllinen ratkaisu opioidien ongelmakäyttäjien hoidossa, mutta aihe on edelleen arka joissakin maissa (katso luku 2).
The role of substitution treatment is becoming less controversial internationally; the UN system came to a joint position on substitution maintenance therapy in 2004 (WHO/UNODC/UNAIDS, 2004), and in June 2006 WHO included both methadone and buprenorphine in its model list of essential medicines.
Korvaushoidon kiistanalaisuus on vähenemässä kansainvälisellä tasolla; YK ilmaisi vuonna 2004 yhteisen kannan korvaushoidosta (WHO/UNODC/UNAIDS, 2004), ja WHO sisällytti kesäkuussa 2006 sekä metadonin että buprenorfiinin välttämättömien lääkkeiden malliluetteloonsa.
A recent review of the effectiveness of drug dependence treatment in preventing HIV transmission found that behavioural interventions can enhance the positive effects of substitution treatment on HIV prevention, whereas the effectiveness of psychological therapy alone is variable.
Hiljattain tehdyssä tutkimuksessa, jossa tarkasteltiin huumehoidon tehokkuutta HIV:n leviämisen ehkäisemisessä, todettiin, että käyttäytymiseen kohdistuvilla toimilla voidaan tehostaa korvaushoidon myönteistä vaikutusta HIV:n torjuntaan, kun taas psyykkinen hoito yksinään tehoaa vaihtelevasti.
Abstinence-based treatment showed good outcomes with regard to HIV prevention for those who remain in treatment for three months or more (Farrell et al., 2005).
Pidättäytymiseen pohjautuva hoito on tuottanut hyviä tuloksia HIV:n torjunnassa henkilöillä, jotka pysyvät hoidossa vähintään kolme kuukautta (Farrell et al., 2005).
Monitoring methadone provision
Metadonin käytön seuranta
Methadone is a controlled drug according to Schedule I of the 1961 Single Convention on Narcotic Drugs, and levels of domestic consumption are monitored annually by the INCB.
Metadoni on vuoden 1961 huumausaineyleissopimuksen I luettelon mukainen valvottu huumausaine, ja INCB seuraa sen kansallista kulutusta vuositasolla.
There is now a robust evidence base for the value of substitution programmes using drugs such as methadone or buprenorphine.
Metadonin tai buprenorfiinin kaltaisilla lääkkeillä annettavan korvaushoidon arvosta on nykyään vankkaa näyttöä.
Studies have shown that substitution therapy is associated with decreased use of illicit drugs, reduced rates of injecting, a reduction in behaviours associated with a high risk of spread of HIV or other infectious diseases, such as sharing of equipment, and improvements in both social functioning and general health.
Tutkimuksissa on osoitettu, että korvaushoito vähentää laittomien huumausaineiden käyttöä, injektiokäyttöä sekä HIV:n ja muiden tartuntatautien leviämisriskiä lisäävää käyttäytymistä, kuten välineiden jakamista, ja että se parantaa sosiaalista toimintakykyä ja yleistä terveydentilaa.
Research has also suggested that levels of criminal activity may be reduced and that sufficient provision of substitution treatment may have an impact on the number of drugrelated deaths.
Tutkimustulokset viittaavat myös rikollisen toiminnan mahdolliseen vähenemiseen ja siihen, että riittävän korvaushoidon tarjoaminen saattaa vaikuttaa huumekuolemien määrään.
Optimum outcomes depend on timely entry into the programme, sufficient duration and continuity of substitution treatment, and adequate doses of medication.
Hoidon onnistuminen edellyttää hoidon varhaista aloittamista, sen riittävän pitkää kestoa ja yhtäjaksoisuutta sekä lääkkeiden oikeaa annostelua.
According to the EMCDDA, as a minimum estimate from the EU Member States, Bulgaria, Romania and Norway more than 500 000 clients received substitution treatment during the year (see Table 4 in the 2005 annual report).
EMCDDA arvioi, että viime vuonna vähintään 500 000 potilasta sai korvaushoitoa EU:n jäsenvaltioissa, Bulgariassa, Romaniassa ja Norjassa (katso taulukko 4 vuoden 2005 vuosikertomuksesta).
Excluding the Czech Republic and France, where high-dose buprenorphine treatment (HDBT) is reported to be the most common option, more than 90 % of treatments in all other countries were with methadone.
Metadonia käytetään yli 90 prosentissa hoidoista kaikissa muissa maissa paitsi Tšekissä ja Ranskassa, joissa buprenorfiinihoito on yleisin vaihtoehto.
The EU and the USA together account for 85 % of the world’s methadone consumption, and methadone consumption in these countries has shown a steady increase over the last decade.
EU-maiden ja Yhdysvaltojen yhteenlaskettu osuus metadonin kulutuksesta maailmassa on 85 prosenttia, ja metadonin
) In Cyprus, the use of methadone in detoxification treatment is reported since 2004 and the beginning of a methadone maintenance treatment pilot project has been announced, but no cases in treatment have been reported.
) Kypros on ilmoittanut aloittaneensa vuonna 2004 metadonin käytön vieroitushoidossa ja käynnistäneensä metadonikorvaushoidon pilottihankkeen, mutta se ei ole raportoinut yhtään hoitotapausta.
In Turkey, methadone is officially registered for the treatment of opioid dependency, but no treatment cases have been reported.
Turkissa metadoni on rekisteröity virallisesti opioidiriippuvuuden hoitoon, mutta yhtään hoitotapausta ei ole raportoitu.
) See the selected issue on buprenorphine in the 2005 annual report.
) Katso buprenorfiinia koskeva erityiskysymys vuoden 2005 vuosiraportista.
Chapter 6: Opioid use and drug injection sharp increase in the United States since then.
Luku 6: Opioidien käyttö ja huumeiden injektiokäyttö
Currently, levels of methadone consumption in the EU are about half resulted in a rapid increase in consumption, from 31 kg in 1995 to 446 kg in 2004.
Esimerkiksi Ranskassa metadonikorvaushoidon laaja käyttöönotto vuonna 1995 johti kulutuksen nopeaan kasvuun 31 kilosta 446 kiloon vuosina 1995–2004.
As a rule, noticeable increases in consumption figures follow the introduction of this treatment option at national level.
kulutus on kasvanut näissä maissa tasaisesti viime vuosikymmenellä.
Recently, signs of a stabilisation in levels of methadone consumption can be observed in the statistics for Denmark, Spain, Malta, the Netherlands, and possibly Germany.
Kulutetut määrät vakiintuivat EU:ssa ja Yhdysvalloissa vuosina 1997–2000, mutta kulutus on sittemmin kasvanut voimakkaasti Yhdysvalloissa.
This matches reported trends in the number of clients in treatment (see Chapter 2).
EU:ssa käytetään nykyään noin puolet vähemmän metadonia kuin
) See Figure NSP-2 in the 2006 statistical bulletin.
) Katso kaavio NSP-2 vuoden 2006 tilastotiedotteessa.
Chapter 7Drug-related infectious diseases and drugrelated deaths
Luku 7Huumeisiin liittyvät tartuntataudit ja huumekuolemat
In Portugal, an apparent decline in newly diagnosed cases of HIV among IDUs recorded previously is called into question by the 2004 data, which reveal an incidence of HIV infection of
Tutkimuksissa on myös ilmennyt, että huumeidenkäytön ja riskialttiin seksuaalisen toiminnan välillä on yhteys, joten on entistä tärkeämpää kytkeä toisiinsa huumeidenkäyttöön liittyvät toimet ja sukupuoliterveyttä koskevat kansanterveysstrategiat.