natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Estimates of cocaine use (last year prevalence) now place the drug slightly ahead of amphetamine and ecstasy as Europe’s second most used illicit drug.
Kokaiini on käyttöä (viimeksi kuluneen vuoden aikana käyttäneitä) koskevissa arvioissa Euroopan toiseksi eniten käytetty laiton huume ennen amfetamiinia ja ekstaasia.
However, the general picture is one of stabilisation in levels of use after a period in which users of the drug increased considerably in number.
Käyttö näyttää kuitenkin yleisesti ottaen tasaantuneen, sen jälkeen kun käyttäjämäärässä oli havaittu huomattavaa kasvua.
The large increases in cocaine prevalence experienced by Spain and the United Kingdom from the mid to late 1990s seem to have stabilised since 2000 or 2001.
Kokaiinin levinneisyys lisääntyi selvästi Espanjassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1990luvun jälkipuoliskolla, mutta käyttö näyttää tasaantuneen vuoden 2000 tai 2001 jälkeen.
Elsewhere, while some moderate increases in levels of cocaine use have been noted in a few countries, dramatic increases are not being reported.
Kokaiinin käyttö on lisääntynyt hieman muutamassa maassa, mutta muualla ei ole tapahtunut suuria muutoksia.
Overall, the cocaine situation remains very heterogeneous in Europe and significant cocaine use is restricted to a few, mainly western European, countries.
Kokonaistilanne on Euroopassa edelleenkin hyvin vaihteleva, ja merkittävä kokaiinin käyttö rajoittuu muutamaan maahan, lähinnä Länsi-Eurooppaan.
It would be wrong to conclude that the signs of stabilisation in use of cocaine will necessarily result in a stabilisation in the extent of problems attributed to use of this drug.
Olisi harhaanjohtavaa päätellä, että kokaiinin käytön tasaantuminen näkyisi välttämättä myös siihen liittyvien ongelmien tasaantumisena.
In Europe, cocaine use is at historically high levels, and studies suggest that it is a common pattern for increases in problems relating to a drug to lag some years behind increases in prevalence.
Kokaiinin käyttö on Euroopassa yleisempää kuin koskaan, ja tutkimusten mukaan huumeeseen liittyvien ongelmien kasvu näkyy yleensä muutaman vuoden viiveellä käytön lisäännyttyä.
This is because it takes time for intensive and regular patterns of drug use to develop and for problems to become visible.
Tämä johtuu siitä, että runsaan ja säännöllisen käytön kehittyminen sekä ongelmien ilmaantuminen vievät oman aikansa.
This may be beginning to happen in those European countries where cocaine use is now well established.
Näin saattaa olla tapahtumassa niissä Euroopan maissa, joissa kokaiinin käyttö on nyt vakiintunutta.
In both the Netherlands and Spain, at least one in four treatment demands is now reported to be cocaine related, and overall in Europe new treatment demands for cocaine roughly doubled between 1999 and 2004.
Vähintään neljäsosa hoidontarpeesta Espanjassa ja Alankomaissa liittyy nykyisin kokaiinin käyttöön, ja kokaiinin takia hoitoon ensimmäisen kerran hakeutuneiden määrä suunnilleen kaksinkertaistui Euroopassa vuosina 1999–2004.
Although the use of crack cocaine remains very limited in Europe, reports of problems from some cities suggest that the situation may be deteriorating.
Tiedot crackkokaiinin käytöstä Euroopassa ovat edelleen hyvin niukkoja, mutta tiettyjen kaupunkien ongelmien perusteella tilanne saattaa olla huononemassa.
Lifetime prevalence: almost 10 million or around 3 % of European adults
Amfetamiinit Ainakin kerran käyttäneet: noin 10 miljoonaa eli noin kolme prosenttia aikuisista eurooppalaisista Viimeksi kuluneen vuoden aikana käyttäneet: 2 miljoonaa eli viidesosa ainakin kerran käyttäneistä aikuisista Viimeksi kuluneiden 30 päivän aikana käyttäneet: alle 1 miljoona eurooppalaista Maakohtainen vaihtelu viimeksi kuluneen vuoden aikana käyttäneillä:kokonaisvaihtelu 0,0–1,4 prosenttiatyypillinen vaihtelu 0,2–1,1 prosenttia (16 maata)
Almost 7 000 acute drug deaths, with opioids being found in around 70 % of them (2003 data)
Opioidit Opioidien ongelmakäyttö: 1–8 tapausta tuhatta aikuista (15–64-vuotiaat) kohti Lähes 7 000 äkillistä huumekuolemaa, joista noin 70 prosentissa esiintyi opioideja (vuoden 2003 tiedot)Pääasiallinen huume noin 60 prosentilla kaikista huumehoitoon hakeutuneista Yli puoli miljoonaa opioidien käyttäjää sai korvaushoitoa vuonna 2003.
Cocaine is often found in the toxicological analysis of deaths attributed to opioid drugs, and in a number of countries concurrent cocaine use has become a recognised problem for those treating heroin problems.
Kokaiinia havaitaan usein opioidien aiheuttamien huumekuolemien toksikologisissa analyyseissä, ja monessa maassa kokaiinin rinnakkaiskäytöstä on tullut tunnustettu ongelma heroiiniongelmista kärsivien hoidossa.
Although data are limited, in the 2005 national reports over 400 deaths were identified as being causally related to cocaine use, and cocaine-related deaths appeared to be increasing in all highprevalence countries.
Tiedot ovat niukkoja, mutta vuoden 2005 kansallisissa raporteissa kokaiinin käytöllä oli syy-yhteys yli 400 kuolemaan ja kokaiiniin liittyvät kuolemat näyttivät olevan kasvussa kaikissa maissa, joissa kokaiinin levinneisyys on korkea.
This figure is almost certainly an underestimate and the impact of cocaine use as a contributor to deaths due to cardiovascular problems remains unknown.
Tämä luku on lähes varmasti arvioitu liian pieneksi, eikä kokaiinin käytön vaikutusta sydän- ja verisuoniongelmien aiheuttamiin kuolemiin tiedetä.
The message is clear: if Europe is to avoid experiencing an increase in the public health costs associated with the use of this drug, any stabilisation in overall use of cocaine should not mask the need for both a better identification and understanding of cocaine-related problems and the need for investment in the development of effective responses.
Viesti on selkeä: jotta tämän huumeen käyttöön liittyvät kansanterveydelliset kustannukset saataisiin pidettyä kurissa Euroopassa, kokaiinin käytön yleinen tasaantuminen ei saisi peittää tarvetta parantaa siihen liittyvien ongelmien tunnistamista ja ymmärtämistä eikä tarvetta panostaa tehokkaiden ratkaisujen kehittämiseen.
Annual report 2006: the state of the drugs problem in Europe
Vuosiraportti 2006: Huumeongelma Euroopassa
Drug use in Europe cheaper than ever before data suggest that in Europe as a whole the cost of buying drugs has fallen.
Huumeidenkäyttö on Euroopassa halvempaa kuin koskaan koko Euroopassa.
For most countries, the predominant five-year trend has been a decline in street price for cannabis, heroin, amphetamine, ecstasy and cocaine (see graphic below).
Useimmissa maissa vallitseva viiden vuoden suuntaus on ollut kannabiksen, heroiinin, amfetamiinin, ekstaasin ja kokaiinin katukauppahintojen lasku (katso alla oleva graafinen esitys).
Although historical data on street prices are largely lacking and difficult to interpret when available, worryingly this recent trend accords with the suggestion that prices may have been declining over the longer term.
Katukauppahinnoista ei ole olemassa paljonkaan aikasarjoja, ja saatavilla olevia aikasarjoja on vaikea tulkita, mutta viimeaikainen suuntaus on sikäli huolestuttava, että sen mukaan hinnat ovat saattaneet olla laskussa jo pitkään.
For example, information available from some of the highprevalence countries suggests that cocaine and ecstasy were considerably more expensive in the late 1980s and early 1990s than they are today.
Muutamista maista, joissa levinneisyys on korkea, on esimerkiksi saatu sellaisia tietoja, että kokaiini ja ekstaasi olivat huomattavasti kalliimpia 1980-luvun lopussa ja 1990luvun alussa kuin ne ovat nykyisin.
In this report, for the first time, a five-year analysis of the street prices of illicit drugs is included, corrected for inflation to allow a more accurate assessment of changes in the street price of illicit drugs over time.
Tähän raporttiin sisältyy ensimmäisen kerran viisivuotisanalyysi laittomien huumeiden inflaatiokorjatuista hinnoista katukaupassa. Siitä saadaan entistä tarkempi arvio katukauppahintojen muutoksista ajan kuluessa.
Data on street prices are difficult both to collect and to interpret.
Katukauppahintoja koskevia tietoja on vaikea kerätä ja tulkita.
The purity, quantity and variety of the substance bought all influence price, as do geographical factors such as living in a big city or on a regular drug transit route.
Ostetun huumeen puhtaus, määrä ja laji vaikuttavat hintaan, samoin maantieteelliset tekijät, kuten asuminen suurkaupungissa tai säännöllisen kauttakulkureitin varrella.
Drug prices also vary considerably between countries and are subject to fluctuations over time that reflect disruptions in supply.
Huumeiden hinnat vaihtelevat suuresti myös maiden välillä, ja niissä näkyvät tarjonnan vaihtelun ajalliset heilahtelut.
Despite these distortions in the data, across most drug types the available
Tästä vääristymästä huolimatta useimmista huumelajeista saadut tiedot viittaavat siihen, että huumeiden ostohinnat ovat laskeneet
Trends in retail prices of drugs in Europe, 1999–2004
Huumeiden katukauppahintojen suuntauksia Euroopassa, 1999–2004
Sources: Price data: Reitox national focal points.Infl ation and population data: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/
Ratkaisuja Euroopan entistä monimutkaisempaan huumeongelmaan jossa huomattava tietoaineisto tukee palvelujen kehittämistä ja kohdentamista.
Responding to a more complex European drug problem appropriate intervention for problem heroin use is matched by a growing need to develop the same clarity on how we respond to a more heterogeneous European drug problem.
Nykyisin ollaan yhä yksimielisempiä siitä, millainen politiikka on todennäköisesti toimiva ratkaisu heroiinin ongelmakäyttöön, ja meidän onkin seuraavaksi selvitettävä, miten voisimme puuttua Euroopan entistä monimutkaisempaan huumeongelmaan.
The need better to define and understand polydrug use
Sekakäytön määritelmää ja käsittelyä on parannettava
A common theme running through this report is the increasing need to develop responses that are sensitive to the complex and multifaceted nature of today’s drug problem.
Usean psykoaktiivisen aineen käyttöön liittyviin ongelmiin on löydettävä entistä parempia ratkaisuja.
When prevention, treatment or harm reduction activities are considered, there is a need to better understand what constitutes good practice and evidence-based action.
Palvelujen kehittämisen tarve tiedostetaan yhä selvemmin etenkin huumeiden sekakäytön osalta.
Among the total of approximately 380 000 treatment demands reported in 2004, cannabis was the primary reason for referral to treatment in about 15 % of all cases, making it the next most commonly reported drug after heroin.
Käsitteen määritelmä on silti edelleen epäselvä, ja lähes kaikkia huumeidenkäyttäjiä voidaan tietyssä mielessä pitää sekakäyttäjinä.
Treatment services are also dealing with more stimulant and polydrug problems, including a considerable overlap of illicit drug and alcohol problems.
Sekakäyttö on myös merkittävä haaste huumeiden seurantajärjestelmille, jotka perustuvat yleensä yksittäisen indeksihuumeen käyttöä koskeviin käyttäytymismittareihin.
However, at the population level we do not know enough about the public health implications of regular and persistent use of these types of drugs, nor about the likely intervention needs of those who use them.
Huumeiden sekakäytön eri lajien kuvaamiseen onkin välttämättä kehitettävä entistä parempi käsitekehys, jotta voimme ymmärtää tällaisen käyttäytymisen seurauksia.
The growing consensus that exists to guide policy on what is likely to constitute
Tämänvuotisessa raportissa esitellään kattavasti analyyttiset kysymykset, jotka on
A key issue is the need to respond to problems caused by the use of multiple psychoactive substances.
Yleisenä teemana tässä raportissa on kasvava tarve kehittää nykyiseen huumeongelmaan ratkaisuja, joissa otetaan huomioon ongelman monitahoisuus.
Polydrug use is becoming increasingly recognised as a key area for service development.
Ehkäisyyn, hoitoon ja haittojen vähentämiseen tähtäävissä toimissa on ymmärrettävä yhä selvemmin, mikä on hyvää käytäntöä ja tietoaineistoon pohjautuvaa toimintaa.
However, definition of the concept remains elusive, and in some respects nearly all those who use drugs can be considered polydrug users.
Yhteensä noin 380 000:n hoitoon hakeutumisen joukossa vuonna 2004 kannabis on ilmoitettu pääasialliseksi huumeeksi noin 15 prosentissa tapauksista, mikä tekee siitä toiseksi yleisimmin ilmoitetun huumeen heroiinin jälkeen.
Polydrug use also poses considerable challenges to drug monitoring systems, which tend to be based on behavioural measures of the use of an individual index drug.
Hoitopalveluissa keskitytään myös yhä enemmän piristeisiin ja huumeiden sekakäyttöön liittyviin ongelmiin, jotka ovat usein päällekkäisiä laittomiin huumeisiin ja alkoholiin liittyvien ongelmien kanssa.
There is therefore a critical need to develop a better conceptual framework for describing different types of polydrug use as a first step to understanding the implications of this behaviour.
Väestötasolla näiden huumeiden säännöllisen ja pitkäaikaisen käytön kansanterveydellisistä vaikutuksista tai niiden käyttäjien todennäköisestä hoidontarpeesta ei kuitenkaan tiedetä tarpeeksi.
This year’s report devotes space to presenting the analytical issues that must be addressed if Europe is to meet the challenge of better understanding the needs of the increasing number of individuals whose problems stem from the use of a range of drugs rather than a dependency on a single substance.
Huumeongelmiin kehitettävistä ratkaisuista on Euroopassa saatu eniten näyttöä laittomien opioidien käytön ongelmassa,
Commentary — the drug problem in Europe
kokeiluluonteista, eikä ongelmista ole juuri ilmoitettu.
Back to the future: anticipating threats and challenges
Paluu tulevaisuuteen: uhkien ja haasteiden ennakointi
In this year’s report, as always, an attempt is made to identify emerging trends to anticipate future problems.
Kuten ennenkin, myös tämänvuotisessa raportissa pyritään havaitsemaan uusia suuntauksia, jotta voitaisiin ennakoida tulevia ongelmia.
Such analysis is by definition speculative and must be made with caution.
Tällaiset analyysit ovat väistämättä epävarmoja, joten niitä on tehtävä varoen.
A drug clearly associated with severe public health problems is methamphetamine.
Metamfetamiini on huume, johon liittyy selvästi vakavia kansanterveydellisiä ongelmia.
While globally methamphetamine problems continue to grow, within Europe the drug remains restricted to a few countries with long-established problems.
Metamfetamiinin aiheuttamat ongelmat kasvavat koko ajan maailmanlaajuisesti, mutta Euroopassa huumeen käyttö rajoittuu muutamaan maahan, joissa ongelmia on esiintynyt jo pitkään.
Although the available information does not permit us to draw any firm conclusion on trends, more countries are reporting seizures or use of the drug, clearly emphasising the need for more intensive monitoring of those population groups most at risk.
Saatavilla olevista tiedoista ei voida tehdä varmoja päätelmiä suuntauksista, mutta tätä huumetta on takavarikoitu tai käytetty yhä useammassa maassa, joten seurantaa on selvästikin tehostettava riskialtteimmissa väestöryhmissä.
In 2006, the EMCDDA published a technical paper on hallucinogenic mushrooms, and this issue is again summarised in our annual reporting.
EMCDDA julkaisi vuonna 2006 teknisen asiakirjan hallusinogeenisista sienistä, ja tätä kysymystä käsitellään lyhyesti myös vuosiraportissa.
The availability and use of hallucinogenic mushrooms appears to have been increasing since the late 1990s but to a large extent has passed unnoticed.
Hallusinogeenisten sienien saatavuus ja käyttö näyttävät lisääntyneen 1990luvun loppupuolelta lähtien, mutta tämä on jäänyt suurelta osin huomaamatta.
For the most part, use of this type of drug appears to be experimental and reports of problems remain rare.
Tällaisten huumeiden käyttö on useimmiten
Psilocybin and psilocin, two of the psychoactive substances found in hallucinogenic mushrooms, are controlled by an international convention.
Psilosybiinia ja psilosiinia, jotka ovat hallusinogeenisissa sienissä esiintyviä psykoaktiivisia aineita, valvotaan kansainvälisellä yleissopimuksella.
However, the fact that mushrooms grow naturally in many countries poses a more complex issue for legislation, and they are treated differently across Europe.
Näitä sieniä kasvaa kuitenkin luonnossa monissa maissa, mikä aiheuttaa ongelmia lainsäätäjille, ja niihin suhtaudutaan Euroopassa eri tavalla.
More generally, vigilance on emerging substances that may pose a threat to public health and therefore require control is supported by a new Council decision (2005/387/JHA) on information exchange, risk assessment and control of new psychoactive substances.
Uusia psykoaktiivisia aineita koskevasta tietojenvaihdosta, riskinarvioinnista ja valvonnasta tehty neuvoston päätös 2005/387/YOS tukee yleisesti sellaisten uusien aineiden seurantaa, jotka voivat muodostaa uhan kansanterveydelle ja joita on siksi valvottava.
An example of the need for early-warning information in this area has been the rapid spread of mCPP (1-3-chlorophenyl piperazine) in 2005.
Esimerkkinä varhaisvaroitustietojen tarpeesta tällä alalla on ollut 1-(3-kloorifenyyli)piperatsiinin (mCPP) nopea leviäminen vuonna 2005.
The emergence of mCPP illustrates the fact that those involved in the production of illicit drugs are constantly looking for innovation in the form of new chemicals that can be introduced to the market — in this case probably to potentiate or modify the effects of MDMA (ecstasy).
Se osoittaa, että laittomien huumeiden tuottajat pyrkivät jatkuvasti kehittämään uusia kemikaaleja markkinoille – tässä tapauksessa luultavasti MDMA:n (ekstaasin) vaikutusten tehostamiseksi tai muuntamiseksi.
Such innovation requires a response as the potential for these substances to cause severe health problems is unknown.
Tällaiset uudet aineet edellyttävät toimia, sillä niiden mahdollisia vakavia terveysvaikutuksia ei vielä tiedetä.
The early-warning system put in place by the Council decision therefore represents an important mechanism to intervene in a process in which the health of young Europeans is put at risk by those who pursue profit by avoiding existing drug control mechanisms.
Neuvoston päätöksellä perustettu varhaisvaroitusjärjestelmä on siksi tärkeä keino puuttua kehitykseen, jossa huumeista hyötyvät tahot vaarantavat eurooppalaisten nuorten terveyden välttämällä nykyisiä huumeidenvalvontakeinoja.
Chapter 1Policies and laws
Luku 1Politiikka ja lainsäädäntö
National drug strategies
Kansalliset huumestrategiat
Table 2: Countries with drug strategies in preparation in 2005
Taulukko 2: Maat, joissa valmisteltiin huumestrategiaa vuonna 2005
During the reporting period, national drug strategies and action plans were adopted by five countries (Table 1).
Tarkastelujakson aikana kansallisia huumestrategioita ja toimintasuunnitelmia hyväksyttiin yhteensä viidessä maassa (taulukko 1).
Latvia adopted a national drug strategy for the first time, for the period 2005–08, while new national drug strategies and plans were adopted in the Czech Republic, Spain, Luxembourg and Romania.
Latvia laati vuosiksi 2005–2008 ensimmäisen kansallisen huumestrategiansa, ja Tšekissä, Espanjassa, Luxemburgissa ja Romaniassa hyväksyttiin uusia kansallisia strategioita ja toimintasuunnitelmia.
National strategic plan and action plan
Kansallinen strategia ja toimintasuunnitelma
In addition, Finland adopted a drug strategy for the prison administration (2005–06), and in the United Kingdom public service agreements (PSAs) set out new objectives and targets in the field of drug policy aimed at reducing the harm caused by illegal drugs to individuals, their families and the community.
Lisäksi Suomi hyväksyi vuosiksi 2005 ja 2006 vankeinhoidon huumestrategian, ja Yhdistyneen kuningaskunnan julkisen sektorin sopimuksissa (PSA) määriteltiin uusia huumepoliittisia tavoitteita, joiden tarkoituksena on vähentää laittomien huumausaineiden yksilöille, perheille ja koko yhteiskunnalle aiheuttamia haittoja.
During the reporting period, national drug strategies were under preparation in Italy, Austria, Poland, Portugal, Sweden and Norway (Table 2).
Kansallisia huumestrategioita oli tarkastelujakson aikana valmisteilla vielä Italiassa, Itävallassa, Portugalissa, Ruotsissa ja Norjassa (taulukko 2).
group recommended that ‘priorities and objectives should be defined more clearly by the governments’, that ‘a clear definition of the basic principles of a common drug policy should take place’ and that ‘a chronology of the chosen strategies should be identified’.
Asiantuntijaryhmä suositteli, että hallitukset määrittäisivät painopisteet ja tavoitteet nykyistä selkeämmin, että yhteiselle huumepolitiikalle muotoiltaisiin selkeät perusperiaatteet ja että valittujen strategioiden toteutusvaiheet asetettaisiin aikajärjestykseen.
The 2005–06 action plan in the Czech Republic follows a similar direction, specifying concrete goals and the activities needed to meet them, and setting out the responsibilities of individual ministers and the terms and indicators of fulfilment for each field.
Tšekin vuosiksi 2005 ja 2006 laatima toimintasuunnitelma on hyvin samansuuntainen, sillä siinä määritetään konkreettiset tavoitteet ja toimenpiteet niiden saavuttamiseksi sekä täsmennetään kunkin ministeriön vastuualueet ja toteutuksen aikarajat ja indikaattorit kullakin alalla.
Evaluation of national drug strategies
Kansallisten huumestrategioiden arviointi
Some countries, having first implemented national drug strategies and action plans some time ago (1998 onwards), are now reformulating their strategies or plans, placing greater emphasis on setting clearer and more feasible objectives.
Muutamat maat, jotka jo jokin aika sitten (vuodesta 1998 lähtien) ovat panneet täytäntöön ensimmäiset kansalliset strategiansa ja toimintasuunnitelmansa, muotoilevat niitä nyt uudelleen ja pyrkivät asettamaan niille entistä selkeämpiä ja toteutuskelpoisempia tavoitteita.
For example, Luxembourg reports that its new action plan 2005–09 is simple, clearly structured and output oriented, setting objectives for actions, identifying responsibilities and specifying budgets, anticipated outcomes and deadlines for outcome and evaluation.
Esimerkiksi Luxemburg ilmoitti laatineensa vuosiksi 2005–2009 yksinkertaisen, selkeärakenteisen ja tuloshakuisen toimintasuunnitelman, jossa asetetaan toimintatavoitteet, määrätään vastuutehtävät, määritetään budjetti sekä esitetään ennakoidut tulokset ja määräajat tulosten saavuttamiselle ja arvioinnille.
Table 1: Countries adopting new drug strategies in 2005
Taulukko 1: Maat, joissa hyväksyttiin uusi huumestrategia vuonna 2005
National drug strategy Action plan
Kansallinen huumestrategia Toimintasuunnitelma
National strategy and drug action plan
Kansallinen huumestrategia ja toimintasuunnitelma
During 2005, such a process was reported by Ireland, Luxembourg, Hungary and Romania.
Tällaisesta prosessista raportoivat vuoden 2005 kuluessa Irlanti, Luxemburg, Unkari ja Romania.
Evaluation of the implementation of the Hungarian strategy to combat the drug problem was undertaken externally by the Dutch Trimbos Institute, the first time that a country’s drug strategy has been assessed by foreign experts.
Unkarin huumeongelman torjuntastrategian toteutuksen arvioi hollantilainen Trimbos-instituutti, ja tämä oli ensimmäinen kerta, kun maan huumestrategian arviointi annettiin toimeksi ulkomaisille asiantuntijoille.
There are similarities with the 2004 evaluation of the 1999 Portuguese national drug strategy and the 2001–04 action plan, conducted externally by the Portuguese National Institute for Public Administration and internally by the Institute for Drugs and Addiction (IDT).
Arvioinnissa keskityttiin huumestrategian välituloksiin, joiden pohjalta annettiin joukko suosituksia tulevia huumestrategioita ja
Annual report 2006: the state of the drugs problem in Europe
Vuosiraportti 2006: Huumeongelma Euroopassa kuten tutkimuksessa ja koulutuksessa, kansainvälisessä yhteistyössä ja tarjonnan vähentämisessä.