natgillin/translations-raw huggingface dataset:
See Figure GPS-10 in the 2007 statistical bulletin.)
Ks. kaavio GPS-10 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.
Chapter 3: Cannabis region.
Seuraavasta ESPAD-kyselystä odotetaan tietoja ensi vuodeksi.
In Sweden the situation appeared stable and slight decreases were noted in the other four surveys.
Ruotsissa tilanne vaikutti vakaalta, ja neljässä muussa kyselyssä oli havaittu vähäistä kasvua.
Cannabis: treatment demand data (41)
koskevat tiedot (41)
Among school students
Koululaisten keskuudessa
Among the total of 326 000 treatment demands reported in 2005 (data available from 21 countries), cannabis was the primary reason for entering treatment in about 20 % of all cases, making it the next most commonly reported drug after heroin.
Hoitoon hakeutuneita oli vuonna 2005 yhteensä 326 000, ja heistä noin 20 prosenttia ilmoitti pääasialliseksi huumeeksi kannabiksen, mikä tekee siitä toiseksi yleisimmin ilmoitetun huumeen heroiinin jälkeen (tietoja saatiin 21 maasta).
The greatest demand for treatment for primary
Pääasiallisesti kannabikseen liittyvä hoidon kysyntä on suurin
42 cannabis use is usually in outpatient settings (
42 avohoidossa (
Another useful window on cannabis patterns and trends is provided by school survey data, which show levels of cannabis use increasing in many EU countries during the late 1990s and early 2000s.
Huumeklinikoiden asiakkaiden ilmoitetaan usein olevan päähuumeen lisäksi muidenkin huumeiden ongelmakäyttäjiä.
Drug clinic clients are often reported as problematically using other drugs along with the primary drug for which they seek treatment; this is less often the case for cannabis users, who are the clients most often reported as using only one substance (cannabis).
Tämä koskee harvemmin kannabiksen käyttäjiä, joiden ilmoitetaan useimmin käyttävän vain yhtä päihdettä (kannabista).
Some, though, do use cannabis in combination with other drugs, most often alcohol (37 %) and amphetamines or ecstasy (28 %).
Jotkut toki käyttävät kannabiksen lisäksi muitakin päihteitä, useimmiten alkoholia (37 %) sekä amfetamiineja tai ekstaasia (28 %).
After alcohol (38 %), cannabis is reported as the second most frequently cited secondary substance by those receiving treatment (43).
Kannabis on alkoholin jälkeen (38 %) toiseksi yleisin toissijainen päihde hoidossa olevilla potilailla (43).
Overall, the general picture emerging from the school survey data reflects that found in adult surveys.
Yleisesti ottaen koululaiskyselyihin pohjautuva kokonaiskuva vastaa pitkälti sitä kuvaa, joka tulee esiin aikuisille tehdyistä kyselyistä.
The highest rates of lifetime prevalence of cannabis use among school students aged 15–16 years in Europe are reported by Belgium, the Czech Republic, Ireland, Spain, France and the United Kingdom: all report rates between 30 % and 44 % and Germany, Italy, the Netherlands, Slovenia and Slovakia report rates above 25%.
Eniten kannabista ainakin kerran käyttäneitä 15–16-vuotiaita koululaisia on Belgiassa, Tšekissä, Irlannissa, Espanjassa, Ranskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jotka kaikki raportoivat näiden koululaisten osuudeksi 30–40 prosenttia. Saksa, Italia, Alankomaat, Slovenia ja Slovakia ilmoittavat osuudeksi yli 25 prosenttia.
As a point of contrast, Greece, Cyprus, Romania, Sweden, Turkey and Norway all report lifetime prevalence estimates lower than 10%. %.
Sen sijaan Kreikka, Kypros, Romania, Ruotsi, Turkki ja Norja arvioivat kannabista ainakin kerran käyttäneiden osuuden olevan alle 10 prosenttia.
In all countries (except Lithuania), among new clients, the proportion reported as seeking treatment for primary cannabis use is higher than the corresponding proportion among all clients (45).
Noin 130 000:sta huumehoitoon ensimmäistä kertaa hakeutuneesta henkilöstä 29 prosenttia oli kannabiksen käyttäjiä, mikä on vain hieman vähemmän kuin heroiinin
Analysis of data from the first three rounds of the ESPAD (European schools project on alcohol and other drugs) survey (1996–2003) showed marked geographical differences in trends in lifetime prevalence of cannabis use among school students aged 15–16 years.
Kolmen ensimmäisen, vuodet 1996–2003 kattavan ESPAD-kyselyn (Euroopan kouluissa tehty alkoholia ja muita päihteitä koskeva hanke) tietojen analyysissä ilmeni merkittäviä maantieteellisiä eroja kannabista ainakin kerran käyttäneiden 15–16-vuotiaiden koululaisten osuuksissa.
Countries can be categorised into three geographical groups.
Maat voidaan jakaa kolmeen maantieteelliseen ryhmään.
Only four countries (Italy, Poland, Sweden, the United Kingdom) reported new data from national school surveys in 2005, and Belgium reported a survey from the Flanders
käyttäjien osuus (35 %, tietoja on saatu 22 maasta) (
) The analysis of the general distribution and the trends is based on the data on clients demanding treatment in all treatment centres; the analysis of the profile of clients and the patterns of drug use is mainly based on the data from outpatient treatment centres. )
) Ks. kaavio GPS-4 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.) Analyysi perustuu yleisen jakauman ja suuntausten osalta kaikkiin hoitokeskuksista hoitoa hakeneisiin asiakkaisiin, asiakkaiden profiilin ja käyttötapojen osalta avohoitokeskuksista hoitoa hakeneisiin asiakkaisiin. )
See Figure TDI-2 in the 2007 statistical bulletin.)
Ks. kaavio TDI-2 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.)
See Tables TDI-22 and TDI-23 (part i) and (part iv) in the 2007 statistical bulletin.)
Ks. taulukot TDI-22 ja TDI-23 (osa i) ja (osa iv) vuoden 2007 tilastotiedotteessa.)
See Figure TDI-2 in the 2007 statistical bulletin.)
Ks. kaavio TDI-2 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.
Figure 4: Trends in pattern of use of treatment services (1999–2005) — principal drug for which clients ask treatment as a percentage of all requests
Kaavio 4: Suuntaukset hoitopalvelujen käytössä (1999–2005) – hoitoon tulevien asiakkaiden päähuumeen prosenttiosuus hoitopyyntöjen kokonaismäärästä
Missing data were interpolated for each country by maintaining the average EU trend in the available data for each year.
Puuttuvat tiedot on interpoloitu kunkin maan osalta säilyttämällä kultakin vuodelta saatavilla oleviin tietoihin perustuva EU:n keskimääräinen suuntaus.
For more information and detailed notes see Figure TDI-3 in the 2007 statistical bulletin.Sources: Reitox national focal points.
Lisätietoja ja yksityiskohtaisempia lukuja, ks. kaavio TDI-3 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.Lähteet: Reitoxin kansalliset yhteyspisteet.
cannabis clients is between 5 % and 20 % and in seven it is between 21 % and 29%.
Kannabiksesta johtuvan hoidon kysynnän lisääntymiseen ei vaikuta olevan mitään yksinkertaista selitystä.
Similarly, among new treatment demands, there are considerable variations between countries, with cannabis being cited by less than 10 % of new clients in Bulgaria, Lithuania, Luxembourg, Poland and Romania and by more than 50 % in Denmark, Germany, France and Hungary (46).
On edelleen epäselvää, missä määrin hoidon kysynnän kasvu johtuu kannabiksen runsaan käytön ja siihen liittyvien ongelmien yleistymisestä sekä riskien entistä paremmasta tiedostamisesta.
Whatever the explanatory factors that have led to increases in demand for cannabis treatment, the characteristics of those who end up seeking treatment are of interest, although it cannot be suggested that this tiny fraction of the cannabis-using population is representative.
Hoidon kysyntää koskevien lukujen kasvuun ovat saattaneet vaikuttaa muutkin tekijät, kuten se, että kannabispotilaita hoitavien avohoitokeskusten – joihin kannabishoito keskittyy – tietojen kattavuus on parantunut, ja mahdollisesti se, että kannabiksen ongelmakäytön diagnosointi ja raportointi ovat lisääntyneet.
Looking at the profile of people entering outpatient treatment for a primary cannabis use, the most common characteristics are being young, male, still in education as opposed to employed or unemployed, and living with their parents as opposed to having their own accommodation (47).
Lisäksi on aihetta pohtia kahden muun mahdollisen syyn merkitystä: hoidon tarjonta on monipuolistunut (esimerkiksi Ranskassa avattiin vuoden 2004 lopulla kaksi kannabishoitokeskusta), ja rikosoikeusjärjestelmä ohjaa yhä useampia hoitoon.
Compared to the other drug clients, people entering treatment for primary cannabis use have the highest proportion of males and the youngest age (mean age 24.5 years).
Tilastoista ilmenee, että rikosoikeusjärjestelmän hoitoon ohjaamien henkilöiden päähuume on useimmiten kannabis.
Those entering treatment for the first time are even younger than all cannabis clients (mean age 23.8); correspondingly 67 % and 80 % of those aged 15–19 or younger than 15 years are new cannabis clients.
Tietojen puutteellinen saatavuus vaikeuttaa suuntausten hahmottamista, mutta kannabiksesta johtuvan hoidontarpeen pääsuuntaukset ovat selvillä. Vuosina 1999–2005 sekä kaikkien että ensimmäistä kertaa kannabiksen takia hoitoon hakeutuneiden määrä noin kolminkertaistui.
However, in the last three years, indications of an increase in the age of new cannabis clients are reported (48).
Tuoreimpien tietojen perusteella kasvusuuntaus vaikuttaa kuitenkin olevan tasaantumassa.
Overall, cannabis clients can be divided into three groups: those who use it occasionally (34 %), those using it once to several times a week (27 %) and those using it daily (39 %).
Kaikissa maissa (paitsi Liettuassa) pääasiallisesti kannabiksen takia hoitoon hakeutuvien osuus kaikista hoitoon ensimmäistä kertaa hakeutuvista on suurempi kuin heidän osuutensa kaikista hoitoa saavista henkilöistä (45).
The increase in the demand for cannabis treatment does not appear to have a simple explanation.
Kannabikseen liittyvän hoidon kysynnän kasvun taustalla olevista tekijöistä riippumatta hoitoon hakeutuvien henkilöiden ominaispiirteet ovat kiinnostavia, vaikka tätä pientä osaa kannabiksen käyttäjien joukosta ei voidakaan pitää edustavana.
The extent to which increased demand for treatment is a result of increases in the prevalence of intensive cannabis and related problems in the population, and an increased perception of the risks remains unclear.
Muihin huumeasiakkaisiin verrattuna henkilöissä, jotka tulevat hoitoon pääasiallisesti kannabiksen takia, on eniten miehiä ja nuoria (keski-ikä 24,5 vuotta).
Other factors might have also contributed to it, including better data coverage of outpatient treatment agencies seeing cannabis clients, which are typically the centres for cannabis treatment demand, and possibly more diagnosis and reporting on problematic cannabis use.
Hoitoon ensimmäistä kertaa hakeutuvat ovat vielä nuorempia kuin kannabisasiakkaat yleensä (keski-ikä 23,8 vuotta), ja 15–19-vuotiaista heitä on 67 prosenttia ja alle 15-vuotiaista 80 prosenttia.
Contributions from two other possible causes should also be considered: the diversification of the treatment offer, for example the opening of cannabis treatment centres in France in late 2004, and the increase in the number of referrals from the criminal justice system.
Viimeksi kuluneiden kolmen vuoden aikana on kuitenkin näkynyt merkkejä ensimmäistä kertaa hoitoon hakeutuvien kannabiksen käyttäjien keski-iän noususta (48).
In the first case, in response to increasing demand for cannabis treatment, several countries
Kannabisasiakkaat voidaan yleisesti ottaen jakaa kolmeen ryhmään: satunnaisesti käyttäviin (34 %),
It is likely that these differences in reported use of the drug among cannabis clients are the result of different referral routes into treatment, and speculation might be that the increase in referrals from the criminal justice system may be associated with some of those with low consumption levels reported as entering treatment.
Pääasiallisesti kannabiksen takia hoitoon hakeutuneiden osuus kasvoi vuosina 1999–2005 kaikissa tietoja raportoineissa maissa (kaavio 4). Maiden välillä on kuitenkin kiinnostavia eroja siten, että kannabiksen mainitsi alle 5 prosenttia kaikista henkilöistä, jotka saivat hoitoa Bulgariassa, Liettuassa, Puolassa ja Romaniassa, kun vastaava osuus oli yli 30 prosenttia Ranskassa ja Unkarissa.
There are differences between countries in the frequency of cannabis use, with half of the countries reporting more than 30 % of clients as daily cannabis users and the other half with less than 30%.
Muista maista kannabisasiakkaiden osuus oli 5–20 prosenttia 12 maassa ja 21–29 prosenttia seitsemässä maassa.
The Netherlands, Denmark and Spain have the highest proportions of regular users among clients in treatment, while Hungary, Germany and Italy report the highest proportion of occasional users (49). In addition, as discussed below,
Myös hoitoon ensimmäistä kertaa hakeutuvissa on huomattavia eroja maiden välillä siten, että heistä kannabiksen mainitsee alle 10 prosenttia Bulgariassa, Liettuassa, Luxemburgissa, Puolassa ja Romaniassa ja yli 50 prosenttia Tanskassa, Saksassa, Ranskassa ja Unkarissa (46).
) See Tables TDI-5 (part ii) and TDI-4 (part ii) in the 2007 statistical bulletin.)
) Ks. taulukot TDI-3 (osa iii) ja TDI-5 (osa ii) vuoden 2007 tilastotiedotteessa.)
See Tables TDI-13, TDI-14 and TDI-21 (part i) and (part ii) in the 2007 statistical bulletin. )
Ks. taulukot TDI-5 (osa ii) ja TDI-4 (osa ii) vuoden 2007 tilastotiedotteessa.)
See Table TDI-10 (part i), (part ii) and (part ix) in the 2007, 2006 and 2005 statistical bulletins.)
Ks. taulukot TDI-13, TDI-14 ja TDI-21 (osa i) ja (osa ii) vuoden 2007 tilastotiedotteessa. )
See Table TDI-18 (part iii) and (part iv) in the 2007 statistical bulletin.
Ks. taulukot TDI-10 (osa i), (osa ii) ja (osa ix) vuoden 2007, 2006 ja 2005 tilastotiedotteissa.
Chapter 3: Cannabis mixing with older, problematic users of other drugs.
Luku 3: Kannabis kerran tai useampia kertoja viikossa käyttäviin (27 %) ja päivittäin käyttäviin (39 %) asiakkaisiin.
Although the extent to which this is a problem remains unclear, it remains an important question for planning services in this area.
Vaikka tämän ongelman tosiasiallisuudesta ei ole varmuutta, se on tärkeä kysymys, jota on pohdittava alan palvelujen suunnittelun yhteydessä.
the focus of responses to intensive cannabis use may be on prevention rather than treatment, and such differences in national practice may affect overall levels of reporting; this may in part explain why some high-prevalence countries report relatively low cannabis treatment figures.
Lisäksi, kuten edellä jo esitettiin, kannabiksen runsaaseen käyttöön kohdistuvissa toimissa saattaa olla pääpaino ehkäisyssä hoidon sijaan, ja tällaiset erot kansallisissa käytännöissä voivat vaikuttaa raportointiin yleisesti. Tämä saattaa osaksi selittää, miksi jotkin maat, joissa kannabiksen käyttö on yleistä, raportoivat kannabishoidon osalta melko alhaisia lukuja.
Responding to cannabis problems
Kannabikseen liittyvien ongelmien torjunta
Data on cannabis treatment has to be seen in the context of what constitutes cannabis treatment in Europe, which currently covers a broad continuum of measures that range from brief interventions to treatment in residential settings.
Kannabiksenkäyttöön liittyvää hoitoa koskevia tietoja on tulkittava sen pohjalta, mitä tällä hoidolla tarkoitetaan Euroopassa. Se kattaa nykyään laajan valikoiman toimenpiteitä aina lyhyestä interventiosta laitoshoitoon.
In some of the programmes, the orientation is as much towards prevention and harm reduction as towards the treatment of drug problems.
Joissakin ohjelmissa keskitytään yhtä paljon ehkäisevään toimintaan ja haittojen vähentämiseen kuin huumeongelmien hoitoon.
France provides an example of a specialised service for cannabis users where 250 cannabis consultation centres have been created in 2005.
Kannabiksen käyttäjien erityispalvelusta löytyy esimerkki Ranskasta, jossa perustettiin 250 kannabikseen liittyvää neuvontakeskusta vuonna 2005.
These centres are now seeing an estimated 2 900 clients per month with around a third of the clients (31 %) being self-referred, or referred by a third person (31 %) and just over a third being referred by court decision (38 %).
Keskuksissa käy nykyään kuukausittain arviolta 2 900 asiakasta, joista noin kolmasosa (31 %) tulee oma-aloitteisesti, yhtä moni (31 %) kolmannen henkilön ohjaamana ja hieman useampi (38 %) tuomioistuimen päätöksellä.
Other examples of specific treatment programmes for cannabis users include the Maria Youth Centre in Sweden, which provides young problematic cannabis users with a counselling programme, followed by support sessions. And in Germany, a modular therapy of cannabis-related disorders for adolescents (Candis) has been developed at the Research Outpatient Department in Dresden since January 2006.
Muita esimerkkejä kannabiksen käyttäjille tarkoitetuista erityisistä hoito-ohjelmista ovat Ruotsin nuorisokeskus Marian nuorille kannabiksen ongelmakäyttäjille tarjoama neuvonta-ohjelma ja tuki-istunnot sekä Saksassa nuorille tarjottava kannabikseen liittyvien häiriöiden modulaarinen terapia (Candis), jota Dresdenin avohoitotutkimusyksikkö on kehittänyt tammikuusta 2006 lähtien.
Quasi-compulsory interventions
Puolipakolliset interventiot
Identifying those at risk and intervening early is recognised as an important component of all drug programmes, and teaching staff may be among the first to identify cannabis among their pupils.
Riskiryhmään kuuluvien henkilöiden tunnistaminen ja varhainen puuttuminen ongelmiin ovat tärkeä osa kaikkia huumeohjelmia, ja opetushenkilöstö saattaa ensimmäisenä havaita kannabiksenkäytön oppilaiden keskuudessa.
Germany, Italy and Poland all have developed programmes for teachers that help them respond to cannabis use and seek specialist help when this is appropriate.
Saksassa, Italiassa ja Puolassa on kehitetty opettajille ohjelmia, jotka auttavat heitä puuttumaan kannabiksen käyttöön ja hakemaan tarvittaessa asiantuntija-apua.
Despite a general move towards directing cannabis users coming into contact with the criminal justice system towards treatment and counselling services rather than penal sanctions, the availability and structure of these mechanisms differ substantially across Europe with few countries (Germany, France, Luxembourg, Austria, Sweden) reporting offering structured programmes or services.
Rikosoikeudellisten seuraamusten määräämisen sijaan rikosoikeusjärjestelmän kanssa tekemisiin joutuvia kannabiksen käyttäjiä pyritään yhä useammin ohjaamaan hoito- ja neuvontapalveluihin, mutta näiden mekanismien saatavuudessa ja rakenteissa on merkittäviä eroja Euroopan sisällä, ja vain muutama maa (Saksa, Ranska, Luxemburg, Itävalta, Ruotsi) on raportoinut suunnitelluista ohjelmista tai palveluista.
For cannabis users referred from court services, treatment interventions are not the only kind of response noted.
Interventiohoito ei ole ainoa tuomioistuimien hoitoonohjauksen muoto kannabiksen käyttäjille.
Occasional users are offered intensive courses in some countries, for example Germany, Austria and Luxembourg all report courses aimed at changing the beliefs and patterns of
Satunnaisille käyttäjille on joissakin maissa tarjolla intensiivikursseja, ja esimerkiksi Saksa, Luxemburg ja Itävalta ovat raportoineet kursseista, joilla pyritään murtamaan
No strong evidence base exists to inform cannabis treatment practice, and research studies in this area are limited and mainly based on American and Australian experiences.
Kannabikseen liittyvistä hoitokäytännöistä ei ole olemassa vankkaa näyttöä.
Generally, interventions appear to be based on brief-intervention approaches using a combination of motivational interviewing and cognitive-behavioural elements.
Alalla on tehty vain vähän tutkimustyötä, ja sekin on perustunut pääosin amerikkalaisiin ja australialaisiin kokemuksiin.
After receiving a positive pilot phase evaluation (Rigter, 2005), this project has been expanded into a multi-site, randomised controlled trial comparing MDFT to standard treatments for cannabis disorders.
Kannabisongelmien yleisimpiin käsittelytapoihin Euroopassa kuuluvat muun muassa lyhytaikaiset avohoitopalvelut, neuvonta, kouluissa toteutettavat ohjelmat ja ehkäisevä kenttätyö.
Only 13 Member States report the availability of specialised treatment facilities for problematic cannabis users, suggesting that most cannabis users are seen in general drug programmes or generic health or youth services.
Interventiot näyttävät perustuvan yleensä lyhyen intervention lähestymistapaan, jossa yhdistyvät motivoivat haastattelut ja kognitiivinen käyttäytymisterapia.
In some countries (Germany, the United Kingdom) Internet-based brief interventions have been developed that allow cannabis consumers to audit their current use and self-identify problems.
Vaikka tehokkaista käytännöistä ei vallitsekaan yksimielisyyttä, tällainen lähestymistapa kannabiksen käyttöön liittyviä uskomuksia ja tottumuksia (50).
In Denmark, SMASH is an anonymous support and counselling project for young cannabis users, intended to reduce the harmful effects, provide information and support to help them stop smoking cannabis (52
Tanskan SMASH on nuorille kannabiksen käyttäjille suunnattu anonyymi tuki- ja neuvontahanke, jonka avulla pyritään vähentämään haitallisia vaikutuksia, tarjoamaan tietoa ja auttamaan kannabiksen polttamisen lopettamisessa (52).
The project is based around subscription to two SMS packages.
Hanke perustuu kahden tekstiviestipaketin tilaukseen.
The first of these (hashfacts) provides factual information about cannabis use and the second offers support and motivation to those attempting to stop taking drugs.
Niistä ensimmäinen (hashfacts) tarjoaa faktatietoa kannabiksen käytöstä, ja toinen tarjoaa tukea ja motivaatiota niille, jotka haluavat lopettaa huumeidenkäytön.
Young people can also receive personal coaching via text messages to help them stop or reduce their use of cannabis.
Nuoret voivat myös saada tekstiviestien välityksellä henkilökohtaista neuvontaa kannabiksen käytön lopettamisessa tai vähentämisessä.
A similar service exists in Ireland, although the emphasis is on information dissemination.
Irlannissa on samankaltainen palvelu, jossa paino on kuitenkin tiedonlevityksessä.
Drug use and related problems among very young people (under 15 years old) — EMCDDA 2007 selected issue young people receive drug treatment in Europe.
Euroopassa on lukuisia innovatiivisia ohjelmia, joissa pyritään hyödyntämään uusia viestintävälineitä kannabiksen käyttäjien tavoittamiseksi.
Drug treatment tailored to the needs of young people is the exception, but most of the European countries have identified the need for such programmes.
Joissakin maissa (Saksassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa) on kehitetty Internet-pohjaisia lyhyitä interventioita, joiden avulla kannabiksen käyttäjät voivat itse arvioida huumeidenkäyttöään ja tunnistaa ongelmia.
The selected issue on the use of drugs by very young Europeans (under the age of 15) finds that the prevalence of drug use among this age group is low and mainly reflects experimental use.
Erityiskysymyksessä arvioidaan kuitenkin, että noin 4 000 erittäin nuorta henkilöä saa huumehoitoa Euroopassa.
Regular use of drugs by very young people is rare, and it often concerns a highly problematic section of the population.
Huumehoitoa ei ole juurikaan mukautettu nuorten tarpeisiin, mutta useimmissa Euroopan maissa on havaittu tarve tällaisille ohjelmille.
The selected issue also looks at how recognition of the links between the consumption of licit and illicit psychoactive substances at a young age and substance dependence later in life has been worked into European public health policies.
Erityiskysymyksessä tarkastellaan myös, miten kansanterveyspolitiikassa on Euroopassa käsitelty yhteyttä nuorena tapahtuvan laillisten ja laittomien psykoaktiivisten aineiden käytön ja myöhemmän päihderiippuvuuden välillä.
The primary response to drug use among the under-15s largely centres on prevention or early intervention strategies.
Erittäin nuorten eurooppalaisten (alle 15-vuotiaiden) huumeidenkäyttöä koskevassa erityiskysymyksessä todetaan, että huumeidenkäyttö ei ole yleistä tässä ikäryhmässä ja että siinä on yleensä kyse kokeilusta.
Nevertheless, the selected issue estimates that around 4 000 very
Säännöllinen huumeidenkäyttö on hyvin harvinaista erittäin nuorten keskuudessa, ja sitä esiintyy yleensä moniongelmaisessa väestönosassa.