natgillin/translations-raw huggingface dataset:
In terms of the current implementation of the PDU indicator across the EU, countries have adapted the definition to cover the practicalities of their local situation and the position is therefore heterogeneous.
Huumeiden ongelmakäytön indikaattoria käytetään EU:ssa nykyään siten, että maat ovat mukauttaneet määritelmän kattamaan paikallisen tilanteen käytännön olot, joten se on epäyhtenäinen.
Nine countries essentially follow the EMCDDA definition as it stands, 11 countries estimate only the number of opioid (or heroin) users and a further four countries do not exclude problem cannabis users although cannabis users in general form only a very small part of their estimates (criteria for including cannabis users being quite strict in terms of counting only dependent or very intensive use).
Yhdeksän maata noudattaa pääasiallisesti EMCDDA:n määritelmää sellaisenaan, 11 maata arvioi ainoastaan opioidien (heroiinin) käyttäjiä, ja neljä maata laskee mukaan kannabiksen ongelmakäyttäjät, vaikka heidän osuutensa arvioissa on yleensä hyvin pieni (kannabiksen käyttäjien sisällytysperusteet ovat hyvin tiukat, ja ne kattavat vain riippuvuuden tai erittäin runsaan käytön).
Other stimulants all clients
Kaikki asiakkaat
Other drugs
Muut huumausaineet
Earlier in this report a separate estimate of heroin use and injecting in Europe was provided for the first time.
Tässä raportissa on esitetty ensimmäisen kerran erilliset arviot heroiinin käytöstä ja injektiokäytöstä Euroopassa.
In addition, we note the increase in treatment availability for opioid problems, with estimates of over half a million opioid substitution treatments in Europe.
Lisäksi on havaittu opioidiongelmien hoidon saatavuuden lisääntyneen, ja Euroopassa arvioidaan olevan yli puoli miljoonaa henkilöä opioidikorvaushoidossa.
This suggests that the proportion of heroin users and injectors having or having had contact with treatment services may be quite large in many countries.
Tämä viittaa siihen, että hoitopalveluihin yhteydessä olevien tai olleiden heroiininkäyttäjien ja injektiokäyttäjien osuus saattaa olla melko korkea useissa maissa.
The EMCDDA is currently exploring with its national technical groups what value can be added by bringing together information on treatment demand, treatment availability, and estimates of heroin use and injecting drug use.
EMCDDA tutkii parhaillaan kansallisten teknisten ryhmien kanssa, toisiko hoidon kysyntää, hoidon saatavuutta sekä heroiinin käytön ja injektiokäytön arvioita koskevien tietojen kokoaminen yhteen jotakin lisäarvoa.
A further step in developing our ability to understand better the European drug problem is to explore the extent to which intensive drug use can be incorporated into the monitoring exercise, beyond PDU monitoring.
Euroopan huumeongelmaa voidaan ymmärtää paremmin tutkimalla, missä määrin seurannalla voidaan kattaa runsas huumeidenkäyttö huumeiden ongelmakäytön seurannan lisäksi.
The extent to which intensive drug use, however it is defined, is associated with dependence and levels and types of problems requires further elaboration, and, for example, Kandel and Davis (1992) estimated that in the USA around one third of daily all these approaches measurement is grounded in the idea that a percentage of problem drug users are ‘administratively visible’ as they are in contact with a range of treatment, legal and emergency, and social services, and from this visible minority the size of the population can be estimated if the percentage is known.
Runsaan huumeidenkäytön – miten ikinä se määritelläänkin – yhteyttä riippuvuuteen sekä ongelmien vakavuusasteeseen ja muotoihin on käsiteltävä tarkemmin, ja esimerkiksi Kandel ja Davis (1992) arvioivat,
Annual report 2006: the state of the drugs problem in Europe of problematic and dependent use are included, these complexities increase further and very few robust data exist at a European level to permit informed analysis.
Jos ongelmakäytön ja riippuvuuden käsitteet otetaan mukaan, asia käy yhä monimutkaisemmaksi, ja Euroopassa on vain vähän vankkaa tietoa, joka mahdollistaa tarkan analysoinnin.
Nonetheless, it is likely that some countries have a sizeable population of chronic problem drug users, who are difficult to classify by primary substance and who may be experiencing problems due to their use of both licit and illicit substances.
Joissakin maissa on kuitenkin todennäköisesti paljon kroonisia huumeiden ongelmakäyttäjiä, joita on vaikea luokitella pääasiallisen huumeen mukaan tai joilla voi olla sekä laillisten että laittomien päihteiden käyttöön liittyviä ongelmia.
Addressing this problem requires developing a better understanding of the patterns of polydrug use and applying this to improve national and European-level reporting.
Tämän ongelman käsittely edellyttää huumeiden sekakäytön muotojen yhä parempaa ymmärtämistä ja sen soveltamista kansallisen ja Euroopan tason raportoinnin parantamiseksi.
Poly-substitution cannabis users could be considered to be dependent.
että Yhdysvalloissa noin kolmasosaa kannabiksen käyttäjistä voidaan pitää riippuvaisina.
The way forward in this area requires the formalising of the concept of frequent, intensive use of cannabis and other illicit drugs as a specific target for monitoring.
Ennen kuin tässä voidaan edetä, on kannabiksen ja muiden laittomien huumausaineiden toistuvan tai runsaan käytön käsite vahvistettava virallisesti erityisenä seurantakohteena.
Frequent or intensive use can be measured in survey data to complement its estimation through indirect statistical methods.
Toistuvaa tai runsasta käyttöä voidaan mitata tutkimuksissa siitä epäsuorilla tilastomenetelmillä tehtyjen arvioiden täydentämiseksi.
Currently, survey data provide a useful window on different patterns of cannabis use, but these are largely restricted behavioural and frequency of use measures.
Tutkimustiedot tarjoavat nykyään hyödyllistä tietoa kannabiksen erilaisista käyttötavoista, mutta ne ovat hyvin rajallisia käyttäytymisen ja käyttötiheyden mittareita.
Survey data are likely to be important if we are to develop robust estimates of the number of users of drugs such as cannabis who could be described as dependent or harmful users, at least by self-report.
Tutkimustiedot ovat todennäköisesti tärkeitä, kun halutaan vankkoja arvioita kannabiksen kaltaisten huumeiden sellaisten käyttäjien määristä, joita voidaan pitää riippuvaisina käyttäjinä tai haittakäyttäjinä ainakin heidän omien ilmoitustensa perusteella.
Within the general concept of multiple drug use, several specific meanings of the term must be considered.
Monien huumeiden yleinen käytön käsite kattaa useita termin erityismerkityksiä.
At one extreme, there is the use of several substances in an intensive and chaotic way, simultaneously or consecutively, in many cases each drug substituting for another according to availability.
Yhdessä ääripäässä on monien aineiden runsas ja kaoottinen käyttö samanaikaisesti tai perättäin, ja usein huume korvataan toisella sen mukaan, mitä on saatavilla.
For instance, this is the case with problem users who use different opioids, as well as pharmaceuticals, cocaine, amphetamines and alcohol.
Tämä koskee esimerkiksi ongelmakäyttäjiä, jotka käyttävät erilaisia opioideja sekä lääkkeitä, kokaiinia, amfetamiineja ja alkoholia.
This move to defining frequent, intensive use more formally for a range of drugs would also assist the development of research tools to assess levels of problems and dependence related to different levels and patterns of cannabis consumption.
Siirtyminen monien huumeiden osalta toistuvan runsaan käytön viralliseen määritelmään tukisi myös sellaisten tutkimusvälineiden kehittämistä, joilla arvioidaan kannabiksen kulutuksen eri asteisiin ja muotoihin liittyvien ongelmien sekä riippuvuuden astetta.
A number of European countries are working on developing methodological tools for measuring both intensive use and levels of dependence and problems, and the EMCDDA is promoting collaboration in this area of work.
Useat Euroopan maat ovat kehittämässä metodologisia välineitä runsaan käytön sekä riippuvuuden ja ongelmien asteen mittaamiseen, ja EMCDDA edistää yhteistyötä tällä alalla.
This pattern of use seems to exist among some chronic users, possibly among marginalised groups, possibly among people with psychiatric conditions. In many recording systems in Europe, these cases will be attributed to opioids.
Tätä käyttötapaa vaikuttaisi esiintyvän joidenkin kroonisten käyttäjien keskuudessa ja mahdollisesti myös syrjäytyneiden ryhmien ja psyykkisistä sairauksista kärsivien henkilöiden keskuudessa.
As such, these individuals will fall within the definition and monitoring of problem drug users.
Monissa Euroopan kirjausjärjestelmissä nämä tapaukset yhdistetään opioideihin.
A complication of identifying intensive use as an indicator of those who are likely to be most at risk of becoming dependent or experiencing problems is that the notion of what constitutes intensive use is to some extent drug specific.
Vaikeutena runsaan käytön määrittelemisessä sellaisten henkilöiden indikaattoriksi, joilla on suurin riski kehittää riippuvuus tai kohdata ongelmia, on se, että runsaan käytön käsite on jossain määrin huumekohtainen.
Although problem opioid use is strongly characterised by daily patterns of use, this is often not the case for stimulant drugs.
Vaikka opioidien ongelmakäytölle on ominaista huumeen päivittäinen käyttö, sama ei usein koske piristeitä.
With these drugs, binge consumption is often more common, use escalating for short periods and then decreasing, often with the users switching to other drugs or alcohol to alleviate the adverse consequences of abstaining.
Niitä käytetään yleensä paljon lyhyen ajan sisällä ja sen jälkeen vähemmän, ja niiden käyttäjät lievittävät usein vieroitusoireita muilla huumausaineilla tai alkoholilla.
Both pharmacological and contextual factors may be important in influencing patterns of intensive drug use, but it is clear that behavioural measures of intensive use will need to be sensitive to different patterns of drug use associated with different types of drug.
Sekä farmakologiset tekijät että ympäristötekijät saattavat vaikuttaa merkittävästi runsaan huumeidenkäytön muotoihin, mutta runsaan käytön käyttäytymisen mittareissa on selkeästi otettava huomioon erilaisiin huumeisiin liittyvät erilaiset käyttötavat.
The challenge of reporting polydrug use problems
Tällaiset henkilöt kuuluvat huumeiden ongelmakäyttäjien määritelmän ja seurannan piiriin.
There is a second group of users who take several substances in a systematic way simultaneously, wanting the effects of the pharmacological combination, for instance speedballing — the simultaneous use of heroin and cocaine by injection.
Toinen käyttäjäryhmä haluaa saada aikaan huumeiden yhdistetyn vaikutuksen ottamalla useita aineita järjestelmällisesti samanaikaisesti esimerkiksi yhdistettynä heroiini- ja kokaiiniruiskeena eli ”speedballina”.
For good practical and methodological reasons most reporting on drug use describes each substance separately.
Käytännön ja metodologisista syistä huumeidenkäyttöä koskevassa raportoinnissa ilmoitetaan useimmiten kukin aine erikseen.
This provides the conceptual clarity necessary to facilitate reporting based on the behavioural measures available, but it ignores the fact that individual drug users will often have consumed or be consuming a range of both illicit and licit substances and these users may also be experiencing problems with more than one drug.
Tällä tavalla saadaan tarvittava käsitteellinen selkeys käyttäytymismittareihin perustuvan raportoinnin helpottamiseksi, mutta siinä sivuutetaan se seikka, että yksittäiset huumeidenkäyttäjät ovat usein käyttäneet tai käyttävät monenlaisia sekä laittomia että laillisia aineita ja että näillä käyttäjillä voi olla ongelmia useamman kuin yhden päihteen kanssa.
They may substitute one drug type for another or may change their drug of choice over time or may use them complementarily.
He saattavat korvata yhden huumeen toisella, vaihtaa pääasiallista huumetta ajan mittaan tai käyttää useita huumeita samanaikaisesti.
A second drug with a functional or pharmacological rationale is not confined to simultaneous use but may also be used consecutively, as a replacement or as a complementary drug.
Toiminnallisesta tai farmakologisesta syystä valittua toissijaista huumetta ei käytetä yksinomaan samanaikaisesti, vaan sitä käytetään myös korvaavana tai täydentävänä huumeena.
For example, benzodiazepine can be used to reduce withdrawal symptoms when opioids are not available.
Esimerkiksi bentsodiatsepiinia voidaan käyttää vieroitusoireiden lieventämiseen, kun opioideja ei ole
Chapter 8: Improving the monitoring of problem consumption and multiple drug consumption
Luku 8: Huumeiden ongelma- ja sekakäytön seurannan parantaminen saatavilla.
The potentiating effect of one drug on another is sometimes considerable, and here the licit drugs and medicines — such as alcohol, nicotine and antidepressants — have to be considered in conjunction with the controlled psychoactive substances.
Tietoja on saatavilla huumeiden yliannostusten toksikologisista raporteista ja hoitopalvelujen käyttäjien omista ilmoituksista.
The risk level will depend on the dosage level of both substances. Concerns exist about a number of pharmacological pairings: alcohol and cocaine increase cardiovascular toxicity; alcohol or depressant drugs, when taken with opioids, lead to an increased risk of overdose; and opioids or cocaine taken with ecstasy or amphetamines also result in additional acute toxicity.
Nämä lähteet valaisevat jonkin verran huumeiden sekakäyttöä, mutta tiedot ovat usein vähäisiä, ja niiden edustavuuteen on kiinnitettävä huomiota.
However, survey data often poorly report on some forms of drug use and, even where there are data, work needs to be done to develop comparable reporting standards.
Yhden huumausaineen toista ainetta vahvistava vaikutus on joskus huomattava, ja tässä yhteydessä on tarkasteltava valvottujen psykoaktiivisten aineiden ohella laillisia päihteitä ja lääkkeitä – kuten alkoholia, nikotiinia ja masennuslääkkeitä.
An example of the extent of polydrug use data available from population surveys can be seen in a recent technical report of the EMCDDA (2005b).
Riskin taso riippuu kunkin aineen annoksesta.
Taking the example of data from Spain, Figure 15 shows that use of one drug results in an increased tendency, compared to that of the general population, to have used another and that this varies according to the drug considered. For example, among heroin users, the use of cocaine is relatively common, but use of other drugs is less apparent for cocaine users.
Useat farmakologiset yhdistelmät ovat huolestuttavia: alkoholin ja kokaiinin yhdistelmä on vaarallinen sydämelle ja verisuonille, alkoholin tai masennuslääkkeiden yhdistäminen opioideihin kasvattaa yliannostuksen riskiä, ja opioidien tai kokaiinin yhdistäminen ekstaasiin tai amfetamiineihin lisää akuuttia toksisuutta.
Limits of the data available on polydrug use
Huumeiden sekakäytöstä saatavien tietojen vähyys
Developing an operational definition of polydrug use: a question of timing?
Saatavilla olevien tietojen puutteellisuus rajoittaa raportointia huumeiden sekakäytön monista näkökohdista.
The absence of available data limits reporting on many aspects of polydrug use.
Tutkimustuloksista ilmenee useamman kuin kahden huumausaineen merkittävä käyttö samalla ajanjaksolla.
Data are available from toxicological reports from drug overdoses and self-reports from those attending treatment services.
Niissä kuitenkin esitetään usein heikosti tietyt huumeidenkäytön muodot, ja silloinkin kun tietoja esitetään, vertailukelpoisia raportointistandardeja on vielä kehitettävä.
While these sources allow some insights into polydrug use, the information available is often limited and the representativeness of the data needs to be considered.
EMCDDA:n tuoreessa teknisessä raportissa (2005b) esitetään esimerkki huumeiden sekakäytöstä väestötutkimuksista saatavien tietojen laajuudessa.
Consideration needs to be given to what time periods are selected for assessing and reporting on polydrug use.
Kaaviossa 15 esitetään Espanjan toimittamien tietojen pohjalta, että kokonaisväestöön verrattuna yhden huumausaineen käyttö lisää toisen aineen käytön todennäköisyyttä ja että tämä vaihtelee huumausaineen mukaan.
Lifetime prevalence rates are in general not likely to be very useful or relevant to public health issues compared with measures of more recent use.
Esimerkiksi heroiinin käyttäjien keskuudessa kokaiinin käyttö on melko tavallista, mutta muiden huumeiden käyttö ei ole kokaiinin käyttäjillä yhtä ilmeistä.
Figure 15: Use of drugs in the last year by different user groups in the general population aged 15–34
Kaavio 15: Huumeidenkäyttö viimeksi kuluneen vuoden aikana 15–34-vuotiaiden ikäryhmässä
Prevalenceofuseinlastyear(%)
Käytönlevinneisyysviimeksikuluneenavuonna(%)
0 General population
0 Kokonaisväestö
Cannabis users
Kannabiksen käyttäjät
Ecstasy users
Ekstaasin käyttäjät
Cocaine users
Kokaiinin käyttäjät
Heroin users
Heroiinin käyttäjät
Heroin
Lähde:
NB: Data for Spain 1999.
Espanjaa koskevat tiedot ovat vuodelta 1999.
See Figure GPS-34 in the 2006 statistical bulletin for more information.Source: EMCDDA (2005b).
Katso lisätietoja kaaviosta GPS-34 vuoden 2006 tilastotiedotteessa. EMCDDA (2005b).
Annual report 2006: the state of the drugs problem in Europe their consumption patterns over time.
Vuosiraportti 2006: Huumeongelma Euroopassa
No single reporting instrument can adequately encompass this complexity.
Huumeiden sekakäytön toimivan määritelmän kehittäminen: ajoituskysymyskö?
In practice, the multi-indicator approach adopted by the EMCDDA is intended to illuminate these different aspects of the drug phenomenon.
Huumeiden sekakäytön arviointiin ja raportointiin valittavia ajanjaksoja on syytä harkita.
Polydrug use could be usefully defined operationally as the frequent use of more than one substance over a minimum specified time period, for example one month.
Huumeidenkäyttäjät voidaan luokitella kliinisen määritelmän mukaan niihin, joilla on huumeongelma tai jotka ovat riippuvaisia huumeista, ja tutkimuksen kannalta molemmat näistä ryhmistä voidaan muodostaa jatkumoksi.
This does not distinguish the various types of use described above, but gives an overall picture of what might be a high-risk group.
Asiaa mutkistaa lisäksi se, että huumeidenkäyttäjät käyttävät usein monenlaisia aineita ja muuttavat käyttötapaa ajan mittaan.
The exception to discarding lifetime use in characterising polydrug behaviour is when dealing with the very young — pupils or students — in which case lifetime multiple use may more strongly reflect current use.
Tätä monimuotoisuutta ei voida kattaa kunnolla millään yksittäisellä raportointivälineellä.
The evidence, for example from ESPAD surveys, suggests that the more deviant/lowprevalence patterns of drug use among students (ecstasy, amphetamine, hallucinogens, cocaine, heroin) cluster among a few individuals.
EMCDDA:n noudattamalla usean indikaattorin lähestymistavalla on käytännössä tarkoitus valaista huumeilmiön erilaisia näkökohtia.
The PDU indicator, by focusing on a particular set of behaviours, provides a valuable window on some of the most detrimental and costly forms of drug use.
Huumeiden ongelmakäytön indikaattori, joka keskittyy tiettyihin käyttäytymismuotoihin, tarjoaa arvokasta tietoa joistakin huumeidenkäytön haitallisimmista ja kalleimmista muodoista.
As such, it is an important component in understanding the European drug problem as a whole.
Se on tärkeä tekijä, joka auttaa ymmärtämään Euroopan huumeongelman kokonaistilannetta.
However, a clear need now exists to complement the PDU indicator’s overall estimates with substance-specific component estimates in order to address Europe’s increasingly heterogeneous drug problem.
Huumeiden ongelmakäytön indikaattorin tarjoamia kokonaisarvioita on kuitenkin selvästi täydennettävä ainekohtaisilla arvioilla Euroopan yhä hajanaisemman huumeongelman käsittelemiseksi.
Improving monitoring of the drug problem in Europe and improving the sensitivity to polydrug consumption
Euroopan huumeongelman seurannan ja huumeiden sekakäytön havaitsemisen parantaminen
Achieving a better understanding of the nature and scale of the European drug problem is one of the key tasks of the EMCDDA.
Yksi EMCDDA:n tärkeimmistä tehtävistä on lisätä Euroopan huumeongelman luonteen ja laajuuden ymmärtämistä.
Drug use is, however, a complicated issue encompassing a range of behaviours that are variably associated with several important public health and social problems.
Huumeidenkäyttö on kuitenkin monimutkainen asia, joka kattaa erilaisia käyttäytymistapoja, jotka liittyvät eri tavoin moniin tärkeisiin kansanterveydellisiin ja sosiaalisiin ongelmiin.
Drug users may be experiencing or be at risk of problems.
Huumeidenkäyttäjillä voi olla ongelmia tai riski kohdata ongelmia.
Drug users may be classified under clinical definitions of having a drug problem or being dependent, and in research terms both these categories can be elaborated into continuums.
Huumeiden käyttötavat vaihtelevat kokeilevasta, jaksoittaisesta ja satunnaisesta käytöstä säännölliseen, runsaaseen ja hallitsemattomaan käyttöön.
Given that many of the data sources available are based on behavioural reports of drug consumption, the concept of frequent or intensive use needs to be developed on this basis.
Monet käytettävissä olevat tiedonlähteet perustuvat huumeidenkäytön käyttäytymispainotteisiin raportteihin, joten toistuvan tai runsaan käytön käsite on määriteltävä tältä pohjalta.
This will widen the perspective for monitoring drug problems beyond that currently found in the PDU indicator.
Näin huumeongelman seurantaa voidaan laajentaa huumeiden ongelmakäytön indikaattorin ulkopuolelle.
Locating the PDU information alongside this broader information set will also represent a step forward in the EMCDDA’s efforts to improve its overall understanding of both the scale and the nature of drug problems in Europe.
Huumeiden ongelmakäytön indikaattorin tarjoamien tietojen asettaminen tämän laajemman tietosarjan rinnalle auttaa myös parantamaan Euroopan huumeongelman luonteen ja laajuuden ymmärtämistä EMCDDA:n tavoitteen mukaisesti.
In parallel, work needs to advance on developing reporting standards that enable patterns of polydrug use to be better described at the European level.
Samanaikaisesti on kehitettävä raportointistandardeja, joilla huumeiden sekakäytön muotoja voidaan kuvata nykyistä paremmin Euroopan tasolla.
The first steps in this direction include developing a more sophisticated conceptual framework for looking at different types of multiple drug consumption — including the adoption of appropriate temporal frameworks — and identifying appropriate data sources.
Ensimmäisiä askelia tähän suuntaan ovat tarkemman käsitekehyksen kehittäminen huumeiden sekakäytön eri muotojen tarkasteluun – mihin sisältyy tarkoituksenmukaisten aikakehysten käyttöönotto – ja sopivien tiedonlähteiden löytäminen.
EMCDDA (2005a), Annual report 2005: the state of the drugs problem in Europe, European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction, Lisbon.
EMCDDA (2005a), Vuosiraportti 2005: Huumeongelma Euroopassa, Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus, Lissabon.
Europol (2006), ‘Drugs 2006’ (communication to the EMCDDA of 16 January 2006, file no. 158448), Europol, The Hague.
Europol (2006), ”Drugs 2006” (tiedonanto EMCDDA:lle, 16.1.2006, asiakirja nro 158448), Europol, Haag.
INCB (2006a), Report of the International Narcotics Control Board for 2005, United Nations International Narcotics Control Board, New York.
INCB (2006a), Report of the International Narcotics Control Board for 2005, Yhdistyneiden Kansakuntien kansainvälinen huumausainetoimikunta, New York.
EMCDDA (2004a), 2004 annual report on the drugs problem in the European Union and Norway, European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction, Lisbon.
EMCDDA (2004a), Vuosiraportti 2004: Huumeongelma Euroopan unionissa ja Norjassa, Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus, Lissabon.