natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Treatment demands among opioid users, for example, may give an indication of patterns of use in the wider population.
Esimerkiksi opioidien käyttäjien hoidon kysyntä voi heijastaa käyttötapojen kehitystä koko väestössä.
The proportion of injectors among all primary heroin users entering drug treatment (2001–05) shows marked differences in levels of injecting between countries.
Injektiokäyttäjien osuus kaikista pääasiassa heroiinin takia huumehoitoon hakeutuneista käyttäjistä (vuosina 2001–2005) osoittaa, että maiden välillä on suuria eroja injektiokäytön yleisyydessä.
Overall, these data suggest that injecting may be becoming less popular, with declines observed by Denmark, Ireland, Greece, Hungary, the United Kingdom and Turkey.
Näiden tietojen perusteella injektiokäytön suosio on yleisesti laskemassa ja on vähentynyt Tanskassa, Irlannissa, Kreikassa, Unkarissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Turkissa.
In some countries (Spain, the Netherlands, Portugal), a relatively small proportion of treated heroin users now inject.
Joissakin maissa (Espanja,
Most available estimates of injecting drug use are derived from either fatal overdose rates or data on infectious diseases (such as HIV).
Useimmat saatavilla olevat arviot huumeiden injektiokäytöstä perustuvat yliannostuskuolemien määrään tai tartuntatauteja (esim. hiv) koskeviin tietoihin.
Considerable variation is reported between countries, with national estimates typically ranging between 0.5 and six cases per 1 000 population aged 15–64, in the period 2001–05.
Maiden välillä on suuria eroja: maakohtaiset arviot vuosilta 2001–2005 vaihtelevat yleensä 0,5 tapauksesta 6 tapaukseen tuhatta 15–64-vuotiasta kohti.
An exception is Estonia, where a much higher estimate of 15 cases per 1 000 has been reported.
Poikkeuksena on Viro, jonka arvio on erittäin korkea, 15 tapausta tuhatta 15–64-vuotiasta kohti.
Of the other countries able to provide data, the highest estimates have been reported from the Czech Republic, Slovakia, Finland and the United Kingdom, at between four and five cases per 1 000 population aged 15–64, and the lowest figures from Cyprus, Hungary and the Netherlands, at under one case per 1 000.
Tietoja toimittaneista maista korkeimpia arvioita esittävät Tšekki, Slovakia, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta, jotka ilmoittavat 4–5 tapausta tuhatta 15–64-vuotiasta kohti. Alhaisimmat arviot tulevat Kyprokselta, Unkarista ja Alankomaista, joissa injektiokäyttäjiä on alle yksi tuhatta asukasta kohti.
Figure 9: Estimates from national and subnational studies of the prevalence of injecting drug use (rate per 1 000 population aged 15–64), 2001–05
Kaavio 9: Kansallisiin ja alueellisiin tutkimuksiin perustuvat arviot huumeiden injektiokäytön levinneisyydestä vuosina 2001–2005 (osuus tuhannesta 15–64-vuotiaasta)
UnitedKingdom (
Yhdistynytkuningaskunta (
(1) English regional estimates for 2004/05.NB: Black square = sample with national coverage; blue triangle = sample with subnational coverage.
(1) Englannin alueelliset arviot koskevat vuosia 2004/2005.Huom. Musta neliö = kansallisesti kattava otanta; sininen kolmio = alueellisesti kattava otanta.
The pattern of subnational prevalence estimates depends much on availability and location of studies within a country.
Alueellisiin arvioihin vaikuttavat suuresti maassa tehtyjen tutkimusten määrä ja kohteet.
Target groups may vary slightly owing to different studies’ methods and data sources; therefore, comparisons should be made with caution.
Kohderyhmissä voi olla pientä vaihtelua erilaisten menetelmien ja tietolähteiden takia, joten vertailuja on tehtävä varoen.
For more details see Tables PDU-1, PDU-2 and PDU-3 in the 2007 statistical bulletin.
Lisätietoja, ks. taulukot PDU-1, PDU-2 ja PDU-3 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.Lähteet: Kansalliset yhteyspisteet.
Prescribing practice for substitution treatment in Europe seen everywhere, for example in several of the new Member States, injection appears to remain the predominant mode of heroin administration.
Alankomaat, Portugali) enää pieni osa huumehoidossa olevista heroiinin käyttäjistä on injektiokäyttäjiä. Tilanne ei kuitenkaan ole sama kaikkialla: esimerkiksi useissa uusissa jäsenvaltioissa injektointi on yhä yleisin heroiinin käyttötapa.
It should be noted that trends in injecting in non-heroin users may be different.
On huomattava, että muita huumeita kuin heroiinia käyttävissä ryhmissä injektiokäytön suuntaukset voivat olla erilaisia.
Treatment of opioid dependence
Opioidiriippuvuuden hoito
Over the past 15 years, the provision of treatment for heroin dependence has seen large increases in the EU.
Heroiiniriippuvaisille tarjotut hoitopalvelut ovat EU:ssa lisääntyneet huomattavasti 15 viime vuoden aikana.
According to available data, this is mainly due to a more than sevenfold increase of substitution treatment provision in the EU-15 Member States, since 1993.
Saatavilla olevien tietojen mukaan tähän on syynä pääasiassa korvaushoidon tarjonnan kasvaminen yli seitsenkertaiseksi 15 jäsenvaltion EU:ssa vuoteen 1993 verrattuna.
With the exception of five countries (the Czech Republic, France, Latvia, Finland, Sweden), methadone is by far the most commonly used drug for substitution purposes, accounting for around 72 % of all substitution treatments (121).
Muutamaa maata (Tšekki, Ranska, Latvia, Suomi ja Ruotsi) lukuun ottamatta ylivoimaisesti yleisin korvaushoidossa käytetty aine on metadoni (noin 72 % kaikista korvaushoidoista) (121). Metadonihoitoa annetaan yleensä
In general, methadone treatment is based around specialist outpatient centres, but in some countries it may also be delivered in general practice settings or, when patients have been stabilised, in community-based care settings.
Korvaushoitojen tehosta heroiiniriippuvuuden tai muihin opioideihin liittyvien riippuvuuksien hoidossa on nyt olemassa melko vankkaa näyttöä, jota hoidon tuloksia koskevien selvitysten ja kontrolloitujen tutkimusten tiedot tukevat (ks. Gossop, 2006).
Positive effects have been shown in reducing the use of illicit drugs, health risk behaviours and criminality and improved social functioning.
Korvaushoidon myönteisiä vaikutuksia ovat laittomien huumeiden käytön, terveydellisesti riskialttiin käyttäytymisen ja rikollisuuden väheneminen sekä sosiaalisen toimintakyvyn paraneminen.
Substitution treatment programmes usually include, as well as a prescribing element, other interventions to support behavioural change.
Tavallisesti korvaushoito-ohjelmiin sisältyy lääkehoidon lisäksi muitakin interventioita, jotka tukevat käyttäytymisen muutosta.
Generally, the consensus in this area is that it is good practice to integrate programmes into the wider framework of medical care and social assistance.
Näiden erikoistuneissa avohoitokeskuksissa, mutta muutamissa maissa sitä annetaan myös yleislääkärien vastaanotoilla ja potilaan tilan vakiinnuttua yhteisökeskeisissä hoito-ohjelmissa.
) See Tables HSR-7, HSR-9 and HSR-11 in the 2007 statistical bulletin.
) Ks. taulukot HSR-7, HSR-9 ja HSR-11 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.
Quality assurance and substitution treatment
Laadunvalvonta ja korvaushoito annoksen ottamista valvotaan, mutta joissakin maissa, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa, myös apteekeilla on tärkeä rooli korvaushoitolääkkeiden jakelussa, ja niiden kotiin vieminen saatetaan sallia.
In recent years, there has been interest across the EU in additional pharmacological agents for treating drug dependence, and the use of buprenorphine, in particular, has become more common.
EU:ssa on ilmennyt viime vuosina kiinnostusta myös muiden farmakologisten aineiden käyttöön huumeriippuvuuden hoidossa, ja erityisesti buprenorfiinin käyttö on yleistynyt.
In 2005, Slovenia and in May 2006, Malta joined the group of European countries licensing buprenorphine maintenance treatment at specialised units (122), and currently Bulgaria, Hungary,
Slovenia liittyi vuonna 2005 ja Malta toukokuussa 2006 niiden EU-maiden joukkoon, joissa buprenorfiiniylläpitohoito on muuttunut luvalliseksi erikoistuneissa hoitoyksiköissä (122);
The effectiveness of any service will depend on the quality of the care provided.
Palvelujen tehokkuus on suoraan riippuvaista tarjotun hoidon laadusta.
Concerns have been expressed that some substitution treatment programmes are of poor quality, with the focus of activities too much on prescribing and not sufficient attention paid to providing a more comprehensive package of social and medical support.
Korvaushoito-ohjelmia on arvosteltu niiden heikosta laadusta ja siitä, että ohjelmissa keskitytään vain lääkehoitoon kiinnittämättä tarpeeksi huomiota sosiaalisen ja terveydenhoidollisen tuen kattavuuteen.
Criticisms made also include: the lack of adequate clinical monitoring; poor prescribing practices leading to diversion of drugs onto the illicit market; and, that low-dose treatment programmes are not in line with the clinical evidence on effectiveness (Loth et al., 2007; Schifano et al., 2006; Strang et al., 2005).
Heikkouksina on mainittu myös asianmukaisen kliinisen seurannan puute; heikot lääkkeiden määräämiskäytännöt, jotka johtavat lääkkeiden kulkeutumiseen laittomille markkinoille; ja se, että matalan annoksen hoito-ohjelmien tehosta ei ole kliinistä näyttöä (Loth et al., 2007; Schifano et al., 2006; Strang et al., 2005).
Many countries have taken these concerns seriously, and Denmark, Germany and the United Kingdom all report that reviews are under way with the objective of improving the quality of care provided.
Monet maat ovat ottaneet nämä huolenaiheet vakavasti, ja Tanskassa, Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa hoidon laadun parantamiseksi on tekeillä arviointeja, joiden tavoitteena on parantaa hoidon laatua.
Similarly, Denmark has recently completed a three-year project to document the impact of wider psychosocial support in substitution treatment and to test quality assurance processes.
Tanska sai äskettäin valmiiksi kolmivuotisen hankkeen, jossa dokumentoitiin laajemman psykososiaalisen tuen vaikutusta korvaushoitoon ja testattiin laadunvalvontaprosesseja.
One reason for interest in the use of buprenorphine is that it is arguably a more suitable pharmaceutical option than methadone for use in community practice.
Yksi syy kiinnostukseen buprenorfiinin käyttöä kohtaan on, että se on todennäköisesti metadonia sopivampi lääkevaihtoehto yhteisökeskeiseen hoitoon.
This issue is a complex one and is discussed in detail in the 2005 selected issue on buprenorphine.
Tämä kysymys on kuitenkin hyvin ongelmallinen, ja sitä on käsitelty tarkemmin vuoden 2005 erityiskysymyksessä buprenorfiinista.
In most countries buprenorphine can only be prescribed by trained, accredited physicians and is subject to regulation appropriate to its controlled status under the international conventions (Schedule III of the 1971 UN Convention on Psychotropic Substances).
Useimmissa maissa buprenorfiinia voivat määrätä ainoastaan koulutetut, valtuutetut erikoislääkärit, ja se on valvottu aine, jota säännellään kansainvälisillä yleissopimuksilla (vuonna 1988 tehdyn psykotrooppisia aineita koskevan YK:n yleissopimuksen luettelo III).
In Germany, two recent studies have examined substitution therapy practice and looked at possibilities for improving care (COBRA) and explored quality assurance issues resulting in a new manual for medical practitioners (ASTO).
Saksassa on tehty äskettäin kaksikin tutkimusta, joista toisessa (COBRA) tarkasteltiin korvaushoidon käytäntöjä ja mahdollisuuksia hoidon parantamiseen. Toisen, laadunvalvontaa käsitelleen tutkimuksen (ASTO) perusteella laadittiin uusi käsikirja terveydenhuollon ammattilaisille.
In the United Kingdom, an audit was recently undertaken in England to analyse prescribing and clinical management practices and assess the extent to which they are in line with existing clinical guidelines.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa toteutettiin hiljattain seurantatarkastus, jossa analysoitiin lääkkeiden määräämiseen ja kliiniseen hoitoon liittyviä käytäntöjä ja arvioitiin, ovatko ne nykyisten kliinisten ohjeiden mukaisia.
Buprenorphine is marketed in the form of sublingual tablets, and although it is not considered a particularly attractive substance to inject, reports exist that tablets have been dissolved and injected.
Buprenorfiinia myydään kielen alle annettavina tabletteina, ja vaikka se ei juuri houkuttele injektiokäyttäjiä, heidän tiedetään liuottaneen tabletteja suonensisäiseen käyttöön.
The potential for misuse of buprenorphine is supported by reports from some countries of the diversion of the drug onto the illicit market.
Tietoja buprenorfiinin mahdollisesta väärinkäytöstä tukevat joidenkin maiden ilmoitukset aineen kulkeutumisesta laittomille markkinoille.
To deter illicit use of buprenorphine, a new formulation of the drug, in combination with naloxone, has been developed.
Buprenorfiinin väärinkäytön estämiseksi on nyt kehitetty uusi buprenorfiinin ja naloksonin yhdistelmävalmiste.
This formulation, Suboxone, received a European marketing authorisation in 2006.
Tämä Suboxone-niminen lääke sai myyntiluvan Euroopan unionin alueella vuonna 2006.
The availability of national clinical guidelines, standards and treatment protocols is important in ensuring the quality of substitution treatment.
Korvaushoidon laadun varmistamiseksi on nimittäin tärkeää, että käytettävissä on maakohtaisia kliinisiä ohjeita, normeja ja hoitomenetelmiä.
National clinical guidelines and treatment protocols are reported to be in preparation or being revised in Demark, Ireland, Hungary, Portugal, the United Kingdom and Norway, and Slovakia published guidance on methadone treatment administration in 2004.
Kansallisia kliinisiä ohjeita ja hoitomenetelmiä valmistellaan tai tarkistetaan parhaillaan Tanskassa, Irlannissa, Unkarissa, Portugalissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Norjassa. Slovakia julkaisi vuonna 2004 ohjeet metadonihoidon antamisesta.
In the Netherlands, maintenance treatment is now increasingly realised according to medical treatment standards, and administration of methadone is supervised during the first phase of treatment.
Alankomaissa ylläpitohoidon antamisessa noudatetaan nyt yhä useammin lääkinnällisiä hoitonormeja ja metadonin jakelua valvotaan ainakin hoidon alkuvaiheessa.
In Austria, two decrees laying down the framework of medically assisted treatment were drafted in 2005, with the aim to improve substitution treatment and include measures on supervised consumption as well as regulation of physicians operating in this area.
Itävallassa annettiin vuonna 2005 kaksi säädöstä, joissa vahvistettiin puitteet huumeriippuvuuden lääkehoidolle. Niiden tavoitteena on parantaa korvaushoitoa ja sisällyttää siihen valvottu lääkkeenanto sekä säännellä alalla toimivien lääkärien toimintaa.
A national monitoring system for reporting on clients in substitution treatment programmes also provides information useful for assessing the quality and availability of services.
Myös korvaushoito-ohjelmien asiakkaista raportointiin keskittyvät kansalliset seurantajärjestelmät tuottavat tietoja, joista on hyötyä palvelujen laadun ja saatavuuden arvioinnissa.
Currently, such schemes are reported to exist in 17 Member States, and national substitution registers are in preparation in Belgium and Luxembourg, while an expansion of the existing register to all health centres is being implemented in the Czech Republic.
Järjestelmiä on käytössä 17 jäsenvaltiossa, ja Belgiassa ja Luxemburgissa ollaan nyt perustamassa kansallisia korvaushoitorekistereitä. Tšekki puolestaan on laajentamassa nykyistä rekisteriään kattamaan kaikki terveyskeskukset.
In January 2007, the Netherlands introduced heroin assisted treatment as a possible option for treating opioid dependence, expanding the number of treatment places to around 1 000, and therefore joined the United Kingdom as one of the two European countries where this option is available.
Alankomaat otti tammikuussa 2007 käyttöön heroiinihoidon yhtenä opioidiriippuvuuden hoitovaihtoehtona ja lisäsi hoitopaikkojen määrää noin 1 000 paikkaan; Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat nyt ensimmäiset Euroopan maat, joissa tämä hoitovaihtoehto on saatavilla.
Overall, the number of clients receiving heroin in Europe is very small, and treatment is usually reserved for particularly chronic cases where other therapeutic options have proved unsuccessful.
Heroiinihoitoa saavien asiakkaiden määrä Euroopassa on yleisesti hyvin pieni, ja hoito on tavallisesti varattu vain kroonisille tapauksille, joiden kohdalla muut hoitovaihtoehdot ovat osoittautuneet tuloksettomiksi.
The efficacy of heroin as a substitution agent has also been explored in experimental research in both Spain (March et al., 2006) and Germany (Naber and Haasen, 2006).
Heroiinin tehoa korvaushoitona on tutkittu myös Espanjassa (March et al., 2006) ja Saksassa (Naber ja Haasen, 2006) järjestetyissä hoitokokeiluissa.
Both studies reported positive treatment findings, suggesting that this approach may prove an appropriate treatment modality for socially excluded opioid users with severe problems who have responded poorly to other treatment options.
Niistä saatujen myönteisten tulosten perusteella heroiinihoito voi osoittautua tehokkaaksi hoitomenetelmäksi sosiaalisesti syrjäytyneille, vakavasti ongelmaisille opioidien käyttäjille, joilla muut hoitovaihtoehdot eivät ole tuottaneet tulosta.
Together with earlier work, these studies on heroin prescription have stimulated debate about the need for this treatment option to be more widely available.
Nämä tutkimukset ja aiemmat selvitykset heroiinin määräämisestä
) See Figure HSR-1 and Table HSR-8 in the 2007 statistical bulletin.
) Ks. kaavio HSR-1 ja taulukko HSR-8 vuoden 2007 tilastotiedotteessa.
Procedure for European marketing authorisation for medicinal products
Myyntiluvan myöntäminen lääkevalmisteille EU:n alueella
Information available from the treatment demand indicator (TDI) does not cover all people in drug treatment, which is a considerably greater number; only clients requesting treatment during the reported year are recorded, but a pilot project is currently being implemented in 2007, aiming to extend the European data collection to treatment clients in continuous treatment (123) and assess reporting coverage of national systems.
Hoidon kysynnän indikaattori ei kata kaikkia huumehoidossa olevia henkilöitä, joita on huomattavasti enemmän, vaan ainoastaan asiakkaat, jotka ovat hakeutuneet hoitoon raportointivuonna. Vuonna 2007 on kuitenkin käynnissä pilottihanke, jonka tavoitteena on laajentaa EU:n tiedonkeruu jatkuvassa hoidossa oleviin asiakkaisiin (123) ja arvioida, miten laajalti maakohtaisista järjestelmistä raportoidaan.
The European Medicines Agency (EMEA) is responsible for the scientific evaluation of applications for European marketing authorisation for medicinal products.
EU:ssa lääkevalmisteiden myyntilupahakemusten tieteellisestä arvioinnista vastaa Euroopan lääkevirasto (EMEA).
Medicines approved through the centralised procedure obtain a single marketing authorisation which is valid in all Member States of the European Union.
Keskitetyssä menettelyssä hyväksytyille valmisteille myönnetään myyntilupa, joka on voimassa kaikissa EU:n jäsenvaltioissa.
All authorised medicinal products are also monitored for safety.
Kaikkien hyväksyttyjen lääkevalmisteiden turvallisuutta valvotaan.
This is conducted through the EU network of national medicines agencies, in close cooperation with healthcare professionals and the pharmaceutical companies themselves.
Tämä tapahtuu EU:n laajuisen kansallisten lääkevirastojen verkoston kautta läheisessä yhteistyössä terveydenhoidon ammattilaisten ja itse lääkeyhtiöiden kanssa.
In many countries, opioids, mainly heroin, remain the principal drug for which clients seek treatment.
Opioidit (lähinnä heroiini) ovat monissa maissa edelleen pääasiallisia huumeita, joiden takia asiakkaat hakeutuvat hoitoon.
Of the total 326 000 treatment requests reported in 2005 under the treatment demand indicator, opioids were recorded as the principal drug in about 40 % of cases, with around 46 % of these clients reporting injecting the drug (124).
Kaikista hoidon kysynnän indikaattorin mukaisista vuonna 2005 ilmoitetuista 326 000 hoitopyynnöstä 40 prosentissa opioidit olivat pääasiallisina huumeina, ja noin 46 prosenttia näistä asiakkaista oli injektiokäyttäjiä (124
The EMEA publishes a European public assessment report (EPAR) for every centrally authorised product that is granted a marketing authorisation; EPARs are published on the EMEA website (http://www.emea.europa.eu/) and a summary for the public is available in all official languages of the EU.
EMEA julkaisee jokaisesta myyntiluvan saaneesta lääkkeestä Euroopan julkisen arviointikertomuksen (EPAR); ne löytyvät EMEA:n Internet-sivustolta (http://www.emea.europa.eu/), ja niiden yhteenvedot ovat saatavilla kaikilla EU:nvirallisilla kielillä.
The EMEA also works in partnership with the EMCDDA and Europol in support of the work to detect new drug threats in Europe in the context of the Council decision (see Chapter 7).
EMEA tekee yhteistyötä EMCDDA:n ja Europolin kanssa tukeakseen niiden työtä huumausaineisiin liittyvien uusien uhkien havaitsemiseksi Euroopassa neuvoston päätöksen puitteissa (ks. luku 7).
Treatment data
Hoitoa koskevat tiedot
Some countries report a significant proportion of treatment demands relating to opioids other than heroin.
Joissakin maissa merkittävä määrä hoitoon hakeutuneista käyttää muita opioideja kuin heroiinia.
In Finland, other opioids, especially buprenorphine are reported to be a primary drug of use by 41 % of drug clients and in France 7.5 % of all clients are reported as using buprenorphine.
Suomessa 41 prosenttia asiakkaista ilmoittaa pääasialliseksi huumeeksi muut opioidit, erityisesti buprenorfiinin, ja Ranskassa 7,5 prosenttia kaikista asiakkaista käyttää buprenorfiinia.
In the United Kingdom and the Netherlands, around 4 % of clients are reported as primary methadone users.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Alankomaissa noin 4 prosenttia asiakkaista ilmoittaa pääasialliseksi huumeeksi metadonin.
In Spain, Latvia and Sweden, between 5 % and 7 % of drug clients are entering treatment for primary use of unspecified opioids other than heroin or methadone (125).
Espanjassa, Latviassa ja Ruotsissa noin 5–7 prosenttia huumehoitoasiakkaista hakeutuu hoitoon pääasiassa määrittelemättömien opioidien – siis muiden kuin heroiinin tai metadonin – takia (125).
And in Hungary, where the use of home-made opium poppy products has a long history, around 4 % of treatment requests are related to opium.
Unkarissa, jossa kotitekoisten oopiumunikkotuotteiden käytöllä on pitkät perinteet, noin 4 prosenttia hoitopyynnöistä liittyy oopiumiin.
The EMCDDA collects two types of information to describe treatment in Europe.
EMCDDA kerää kahdentyyppisiä tietoja hoitopalvelujen kuvaamiseksi EU:ssa.
The treatment demand indicator is based on the monitoring of characteristics of clients entering treatment across Europe.
Hoidon kysynnän indikaattori perustuu hoitoon hakeutuvien asiakkaiden ominaispiirteiden seurantaan koko Euroopassa.
In addition, Member States are asked to provide data that describes the overall structure and availability of services.
Lisäksi jäsenvaltioita pyydetään toimittamaan tietoja hoitopalvelujen yleisestä rakenteesta ja saatavuudesta.
Data from the treatment demand indicator
Hoidon kysynnän indikaattorista saadut tiedot
Most opioid users are reported by outpatient treatment units; however, in Sweden 71 % of opioid clients are reported by inpatient centres, indicating that services are differently structured in this country.
Useimmat ilmoitukset opioidien käyttäjistä tulevat avohoitoyksiköistä; Ruotsissa 71 prosenttia opioidiasiakkaita koskevista tiedoista raportoidaan kuitenkin hoitolaitoksista, mikä kertoo siitä, että hoitopalvelut on siellä järjestetty eri tavalla.
A small percentage (3 %) of inpatient treatment demands for opioid clients is also reported by the United Kingdom (126).
Pieni määrä (3 %) laitoshoitoon hakeutuneita opioidiasiakkaita koskevista ilmoituksista tulee Yhdistyneestä kuningaskunnasta (126).