natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The authors attributed thesedifferences to the lower prevalence of drug use in Greece:‘the more limited the extent of socially unacceptablebehaviour, the more likely it is that socially deviantindividuals are involved in it’ (Kokkevi and Facy, 1995).
Tutkimuksen kohteena olleissa väestöissä,diagnostisissa kriteereissä, käytetyissä välineissä jadiagnosoinnin ajankohdissa on huomattavia eroja. Edellämainituista syistä on todennäköistä, että useissa tapauksissaon tapahtunut alidiagnosointia.
In a review of international studies on psychopathology indrug-dependent subjects, Fridell (1991, 1996) outlined aclinical picture of comorbidity in drug addiction that hasbeen confirmed by his own studies in Lund, Sweden.
Huumeriippuvaisten henkilöiden psykopatologiasta tehtyjenkansainvälisten tutkimusten katsauksessa Fridell (1991,1996)esitti sairauksien yhteisesiintymisestähuumeriippuvuuden yhteydessä kliinisen taudinkuvan, jokaon vahvistettu hänen omissa tutkimuksissaan Lundissa,Ruotsissa.
Threemain groups of disorders could be identified: personalitydisorders (65–85%), depression and anxiety states(30–50%), and psychoses (15%).
Häiriöt voitaisiin luokitella kolmeen pääryhmään:persoonallisuushäiriöt (65–85%), masennus- jaahdistuneisuustilat (30–50%) sekä psykoosit (15%).Hoidetuista huumeriippuvaisista tehtyjen kuudentutkimuksen katsauksessa Verheul (2001) havaitsi, ettäepäsosiaalinen (23%), rajatila- (18%) ja paranoidinen(10%) persoonallisuushäiriö olivat erityisen yleisiä.
Verheul (2001), in hisoverview of six studies of treated addicts, found thatantisocial (23%), borderline (18%) and paranoid (10%)personality disorders were particularly prevalent.
Tutkimuksen tekijät esittivät erojensyyksi huumeidenkäytön alhaisemman levinneisyyden Kreikassa: ”mitä vähemmän sosiaalisesti tuomittavaakäyttäytymistä esiintyy, sitä todennäköisemmin sosiaalisestipoikkeavat henkilöt osallistuvat siihen” (Kokkevi ja Facy,1995).
A Norwegian study examined gender differences betweenpoly-substance abusers (of whom 85%were heroin users)and pure alcoholics.
Norjalaisessa tutkimuksessa tarkasteltiin sukupuolierojapäihteiden sekakäyttäjien (joista 85% käytti heroiinia) jaalkoholistien välillä.
The sample included a very highproportion of subjects with psychiatric and personalitydisorders (93%).
Otoksessa oli hyvin suuri osahenkilöitä, joilla oli psyykkisiä ja persoonallisuushäiriöitä(93%).
Overall, women had significantly higherlevels of major depression, simple phobia and borderlinepersonality disorder than men.
Naisilla oli yleisesti ottaen huomattavasti enemmänvakavaa masennusta, fobioita ja rajatilahäiriöitä kuin
The relapse rate among drug users who
Suomessa samanaikaisten huume- ja
Table 7: Prevalence of comorbidity in treatment settings in various countries of the EU
Taulukko 7: Sairauksien yhteisesiintymisen levinneisyys hoitoympäristöissä eri EU-maissa
Population
Väestö n
Prevalence of comorbidity (%)
Sairauksien yhteisesiintymisen levinneisyys (%)
Psychiatric hospitals and psychiatric services in general hospitals
Psykiatriset sairaalat japsykiatriset palveluttavallisissa sairaaloissa
Schizoid, paranoid, schizotypal: 86%Depression: 50%Personality disorders: 43%
Skitsoidi, paranoidi,skitsotyyppinen: 86%Masennus: 50 %Persoonallisuushäiriöt: 43 %
Czech Republic
Hoitoyhteisöt
Czech national
Tšekin kansallinen
Residential clients (2001–02) report (
Laitoshoidossa olevatasiakkaat (2001–2002)
Personality disorders: 14%Depression: 7%Neurotic disorders: 6%Eating disorders: 5%
Persoonallisuushäiriöt: 14 %Masennus: 7 %Neuroottiset häiriöt: 6 %Syömishäiriöt: 5 %
Treatment centres
Hoitokeskukset
Opiate addicts
Opiaattiriippuvaiset
Stress and somatoform disorders: 43%Affective disorders: 32%Phobias: 32%Depressive episodes: 16%
Stressi- ja somatoformisethäiriöt: 43 %Mielialahäiriöt: 32 %Fobiat: 32 %Masennusjaksot: 16 %
Opioid-dependent men
Vankila ja hoitopalvelut
Prison and treatment services
Opiaattiriippuvaiset miehet
Anxiety: 32%Affective disorders: 25%Schizophrenia: 6%
Ahdistuneisuus: 32 %Mielialahäiriöt: 25 %Skitsofrenia: 6 %
Methadone service
Metadonihoitopalvelut
Spanish national
Espanjan kansallinen
Opiate-dependent persons report (
Opiaattiriippuvaiset henkilöt raportti (
Borderline: 7%Antisocial disorders: 6%Social phobia: 6%Depression: 5%
Rajatilahäiriöt: 7 %Epäsosiaaliset häiriöt: 6 %Sosiaalinen fobia: 6 %Masennus: 5 %
Methadone service
Opiaattiriippuvaiset henkilöt
Anxiety: 4%Depression: 3%Behavioural disorders: 3%Eating disorders: 2%
Ahdistuneisuus: 4 %Masennus: 3 %Käyttäytymishäiriöt: 3 %Syömishäiriöt: 2 %
Inpatient acute psychiatric services
Akuutin hoidonpsykiatriset laitospalvelut
Depression: 21%Schizophrenia and other psychoses: 11%Personality disorders: 19%
Masennus: 21 %Skitsofrenia ja muut psykoosit:11 %Persoonallisuushäiriöt: 19 %
Patients previously in contact with psychiatric services excluding detoxification (1996–2002)
Potilaat, jotka ovat olleetaiemmin yhteydessäpsykiatrisiin palveluihinkatkaisuhoitoa lukuunottamatta (1996–2002)
Dutch population n.a.
Maan koko väestö tes tes
Depression: 29%Social phobia: 29%Bipolar disorders: 24%Dysthymia: 22%
Masennus: 29 %Sosiaalinen fobia: 29 %Kaksisuuntainenmielialahäiriö: 24 %Dystymia: 22 %
Austrian national
Itävallan kansallinen
Different treatment services (review) report (
Erilaiset hoitopalvelut(katsaus) raportti (
Personality disorders, antisocial disorders, borderline, narcissism
Persoonallisuushäiriöt,epäsosiaaliset häiriöt,rajatilahäiriöt, narsismi
> 73 Portuguese national
> 73 Portugalin kansallinen
Xabregas CAT Treatment Centre report (
Xabregas CAT–hoitokeskus raportti (
Obsessive–compulsive disorders: 73%Depression: 72%Somatisation: 60%Paranoid ideation: 58%
Obsessiivis-kompulsiivinenhäiriö: 73 %Masennus: 72 %Somatisaatio: 60 %Paranoia: 58 %
Hospitals
Sairaalat
Drugrelated hospital treatment periods (2002)
Huumeisiin liittyvätsairaalahoitojaksot (2002)
Paranoid ideation: 58%Psychotic disorders: 32%Mood disorders: 28%Neurotic disorders: 10%Personality disorders: 29%
Paranoia: 58 %Mielisairaudet 32 %Mielialahäiriöt 28 %Neuroottiset häiriöt 10 %Persoonallisuushäiriöt 29 %
Patients on detoxication ward (1977–95)
Katkaisuhoito-osastonpotilaat (1977–1995)
Antisocial disorders: 23%Any psychosis: 14%Depressive disorders: 11%
Epäsosiaalisuus: 23 %Jokin psykoosi: 14 %Masennushäiriö: 11 %
Drugdependent patients, 90% opiate-addicted
Yhdistynytkuningaskunta
Community and residential addiction treatment services
Huumeriippuvaisetpotilaat, 90 %opiaattiriippuvaisia
Psychoticism Anxiety Depression Paranoia
Psykoottisuus Ahdistuneisuus Masennus Paranoia
Data in this table refer to different timeframes (e.g. lifetime or last year’s diagnoses).n.a.: data not available.More details on this study can be found in the online version of the annual report in Table 12 OL: Comorbidity country tables.
Tämän taulukon tiedot viittaavat eripituisiin ajanjaksoihin (esimerkiksi elinaikaiseen tai viimeisen aikana tehtyyn diagnoosiin). tes = tietoja ei ole saatavilla.Lisätietoja tästä tutkimuksesta on taulukossa vuosiraportin online-versiossa taulukossa 12 OL: Taulukot sairauksien yhteisesiintyvyydestä maittain.
Annual report 2004: the state of the drugs problem in the European Union and Norway have served prison sentences is high, and there isincreasing recognition that incarceration can contribute to aworsening of mental health problems.
Vuosiraportti 2004: Huumeongelma Euroopan unionissa ja Norjassa miehillä.
The situation is evenmore dramatic in longterm and high-security prisons.
Epäsosiaalisen persoonallisuushäiriönyhteisesiintyminen oli yleisintä miespuolisten päihteidensekakäyttäjien keskuudessa (Landheim et al., 2003).
In Sweden, between 72%and 84%of adults incompulsory drug treatment were found to suffer frompsychiatric problems in addition to being substance abusers(Gerdner, 2004). Of 46 substance-dependent girls incompulsory care for children and young people, two thirdshad psychiatric diagnoses or personality disorders (Janssonand Fridell, 2003).
Levinneisyys – vankilat ja pakkohoito oireina, tai päinvastoin, vieroitus- tai päihtymystilattulkitaan virheellisesti psyykkiseksi sairaudeksi.Mielenterveysalan työntekijät ovat liian usein taipuvaisialähettämään sairauksien yhteisesiintymisestä kärsivätpotilaat riippuvuushoitoon, ja riippuvuushoidon alantyöntekijät lähettävät heidät oitis takaisin – tai päinvastoin.Hoidon jatkuvuus on mahdotonta näissä oloissa.
from drug treatment because of their mental problems. In Spain, for example, most psychiatric services exclude clientswith substance disorders and their staff members have noappropriate training.
Silloinkin,kun sairauksien yhteisesiintyminen on diagnosoitu, sitä eiusein oteta huomioon myöhemmissä hoitotoimenpiteissä(Krausz et al., 1999).
A survey among Austrianpsychotherapists revealed that only some are willing toadmit drug-addicted patients as clients (Springer, 2003).From Italy it is reported that there are no clear rules for thereferral of clients from drug treatment services to mentalhealth services and that there is resistance in mental healthservices because of lack of expertise.
Sama pätee potilaisiin, joilladiagnosoidaan psykiatrisessa hoidossa päihdeongelma jajotka eivät yleensä saa mitään hoitoa siihen (Weaver et al.,2003).
In Norway, referralfrom lowthreshold drug services to psychiatric treatment isreported to be difficult.
Näistä yleistyksistä huolimatta jotkin psykiatrisetpalvelut ja huumehoitopalvelut saavuttavat erinomaisiatuloksia sairauksien yhteisesiintymisestä kärsivien potilaidenkanssa.
In Greece, 54%of drug-treatment programmes do notadmit drug users with psychiatric disorders.
Vuonna 1999Wienin poliisin pidätyskeskuksessa olleista huumeidenongelmakäyttäjistä 23 prosentilla oli psyykkisiä ongelmia(Dialog, 2000).
In drug-freeresidential treatment in Slovenia, and also in othercountries, treatment programmes require patients to bedrug-free as a condition for admission.
Vankilatuomioita kärsineethuumeidenkäyttäjät sortuvat usein uudelleen huumeisiin, javankeuden uskotaan yhä laajemmin voivan pahentaamielenterveysongelmia.
In the case of dualdiagnosis patients, this presents a serious obstacle, ascomplete abstinence would require the termination of othertreatments, which is not always possible.
Tilanne on vielä kärjistyneempihuipputurvallisissa vankiloissa ja vankiloissa, joissa vangitsuorittavat pitkiä tuomioita.
The international literature describes three service deliverymodels for the treatment of co-morbidity:
Sairauksien yhteisesiintymisen hoidon esteitä
The paradigms of thetwo specialties are quite different: one is based on thedisciplines of medicine and science, the other onpsychosocial methods and theories.
Lisäksi psykiatriset palvelut suhtautuvat usein epäilevästitunnistamiinsa huumeidenkäyttäjiin ja saattavat kieltäytyäottamasta heitä vastaan.
Thesedifferent points of departure often prevent a global,integrated perception.
Samoin voi käydäkorvaushoidossa oleville huumeidenkäyttäjille, joiden tila onvakaa.
Psychiatric and substancedisorders are treated consecutively and there is littlecommunication between the services.
Asiakkailta saatetaan toisaalta evätä huumehoitosiksi, että heillä on mielenterveysongelmia.
Patients usuallyreceive treatment for the most serious problems first,and, once this treatment is completed, they are treatedfor their other problems.
Esimerkiksi Espanjassa useimmat psykiatriset palvelut eivät ota vastaanasiakkaita, joilla on päihdehäiriöitä, eikä niidenhenkilöstöllä ole asianmukaista koulutusta.
However, this model may alsolead to patients being passed between services, with noservice being able to meet their needs.
Itävaltalaistenpsykoterapeuttien parissa tehdyssä tutkimuksessa tuli esiin,että vain osa heistä ottaa asiakkaakseen huumeriippuvaisiapotilaita (Springer, 2003).
2.Parallel treatment.Treatment of the two differentdisorders is undertaken at the same time, with drug andmental health services liaising to provide servicesconcurrently.
Italiasta on raportoitu, etteipotilaiden ohjaamiseen huumehoitopalveluistamielenterveyspalveluihin ole selkeitä ohjeita ja ettämielenterveyspalvelut suhtautuvat asiaan vastahakoisesti,koska niillä ei ole riittävästi asiantuntemusta.
The two treatment needs are often met withdifferent therapeutic approaches and the medical modelof psychiatry may conflict with the psychosocialorientation of drug services.
Norjassaasiakkaiden ohjaamisen matalan kynnyksenhuumehoitopalveluista psykiatriseen hoitoon on raportoituolevan vaikeaa.
As discussed above, both psychiatric teams and substanceservices regularly fail to identify significant numbers ofpatients with co-morbidity. When patients with dualdiagnosis seek treatment, their acute psychiatric syndromesare often mistaken for substance-induced symptoms or,conversely, withdrawal or intoxication phenomena aremisinterpreted as psychiatric illness.
Kreikassa 54 prosenttiin huumehoito-ohjelmista ei otetahuumeidenkäyttäjiä, joilla on psyykkisiä häiriöitä.Sloveniassa ja muissakin maissa annettavassalääkkeettömässä laitoshoidossa hoito-ohjelmiin pääsynedellytyksenä on, etteivät potilaat käytä mitäänlääkeaineita.
Continuity ofcare is impossible under such circumstances. Even when comorbidity is diagnosed, it is often considered no further inthe subsequent treatment interventions (Krausz et al.,1999).
Tämä on vakava estekaksoisdiagnoosipotilaille, sillä täydellinen päihteettömyysedellyttäisi muiden hoitojen lopettamista, mikä ei aina olemahdollista.
The same is true of patients diagnosed withsubstance use problems in psychiatric care, who normallydo not receive any substance-related interventions (Weaveret al., 2003). These generalisations do not, of course,exclude the fact that some psychiatric and drug servicesachieve very good results with patients with co-morbidity.
Yksi sairauksien yhteisesiintymisen diagnosoinnin ja hoidontärkeimmistä esteistä on se, että psykiatrinen hoitohenkilöstöei yleensä tiedä kovin paljon huumehoidosta eikähuumehoitohenkilöstö tiedä kovin paljon psykiatriasta.Näiden kahden erityisalan lähtökohdat ovat melko erilaiset:yksi perustuu lääketieteeseen ja luonnontieteisiin, toinenperustuu psykososiaalisiin menetelmiin ja teorioihin.Mielenterveyspalvelujen tavoitteena on lisäksi ensisijaisestiihmisten ja väestön turvallisuuden ylläpitäminen, kun taaspäihderiippuvuuspalvelut odottavat asiakkaiden olevan–jossain määrin – motivoituneita ja osallistuvan hoitoon.Nämä erilaiset lähtökohdat tekevät usein kattavan jakokonaisvaltaisen lähestymistavan mahdottomaksi.
3.Integrated treatment.
Hoitorakenteet
Treatment is provided within apsychiatric or a drug treatment service or a special comorbidity programme or service. Cross-referral to otheragencies is avoided.
Kansainvälisessä kirjallisuudessa kuvaillaan kolme muotoa,joissa sairauksien yhteisesiintymisen hoitoa tarjotaan:
In addition, when identified, drug users are often met withsuspicion in psychiatric services, and may be refusedadmission, as may happen to users who are stable onsubstitution treatment.
Kuten edellä on todettu, huomattava määrä sairauksienyhteisesiintymisestä kärsiviä potilaita jää säännöllisestihuomaamatta sekä psykiatrisilta hoitopalveluilta ettäpäihdehoitopalveluilta.
The actuality of comorbidity treatment in the EU, asdescribed in the national reports, is not easily categorised
1.Perättäinen tai sarjoittainen hoito. Psyykkiset häiriöt japäihdehäiriöt hoidetaan perättäin, ja palvelujen välillä
Selected issue 3: Comorbidity persons because of the risk of combined addiction, e.g. toheroin and benzodiazepines, but this view is beginning tobe reconsidered (e.g. Popov, 2003).
Erityiskysymys 3: Sairauksien yhteisesiintyminen on vain vähän yhteydenpitoa.
In some cases, there isa tendency to prescribe psychopharmacological medicationindiscriminately to drug users, partly because of a lack oftime to conduct the necessary investigations.
Potilaat saavat yleensäensin hoitoa vakavimpaan ongelmaan, ja kun tämähoito on saatettu päätökseen, hoidetaan potilaan muutongelmat.
The Austriannational report points out that low compliance among drugusers makes pharmacological treatment of psychiatricconditions difficult and, in addition, the combined used ofnarcotic substances and medicines may, if not properlysupervised, lead to interactions between illicit andprescribed medicines or to neutralisation of the prescribedmedicine.
sellaisten vakavasti mielisairaiden henkilöiden osalta, joillaon päihdeongelmia, perustua psykiatriaan, ja niihin voisimahdollisesti osallistua ulkopuolisia huumeterapeutteja.Tanskassa on luotu virallisia yhteyksiä psykiatristensairaaloiden ja paikallisten huumehoitopalvelujen välille.Luxemburgissa ja Norjassa psykiatriset palvelut ovatottaneet käyttöön erityisiä toimenpiteitä, joilla pyritääntavoittamaan henkilöt, jotka ovat skitsofrenian varhaisessavaiheessa ja joista monilla on vakavia päihdeongelmia,sillä tutkimukset ovat osoittaneet, että hoidon aloittaminenvarhaisessa vaiheessa parantaa ennustetta.
Parallel treatment into these three groups.
2.Rinnakkainen hoito.
Integrated treatment is seen as themodel of excellence, but it is a standard that is difficult toachieve. Relevant research usually comes from outside Europe.
Kahden erillisen häiriön hoitoaloitetaan samanaikaisesti siten, että huumehoito- jamielenterveyspalvelut ovat yhteydessä keskenään jatarjoavat palveluja rinnakkain.
The Australian national comorbidity project(Commonwealth Department for Health and Ageing, 2003)has concluded from a literature review that approaches tothe management and care of comorbidity clients have notbeen studied systematically or evaluated rigorously, partlybecause of the difficulty of studying people with coexistingmental illness and substance abuse disorder, among otherreasons because of their irregular lifestyle.
Molempiinhoidontarpeisiin sovelletaan usein erilaisialähestymistapoja, ja psykiatrian lääketieteellinen mallisaattaa olla ristiriidassa huumehoitopalvelujenpsykososiaalisen suuntautumisen kanssa.
Sequential treatment
3.Kokonaisvaltainen hoito.
However, local working groups involvingrepresentatives of both drug services and mental healthservices are often an important medium of exchange,cooperation and networking.
Hoito tarjotaan psykiatrisessapalvelussa tai huumehoitopalvelussa tai erityisessäsairauksien yhteisesiintymiseen keskittyvässä ohjelmassatai palvelussa.
In France, Italy and the Netherlands official regulations or protocols oblige drugservices to maintain close liaison and preferably establishformal regional agreements with the psychiatric servicesconcerning procedures for referrals and clinical informationexchange (Olin and Plaisait, 2003). However, more than halfof Dutch dual diagnosis patients believe that such agreementsdo not result in improved care (Van Rooijen, 2001).
Ohjaamista muihin palveluihin vältetään.Hoitoon sisältyy motivaatioon ja käyttäytymiseenkohdistuvia toimenpiteitä, uudelleen sortumisenehkäisemistä, lääkehoitoa ja sosiaalisia näkökohtia(Abdulrahim, 2001).
Some experts, for example in Denmark (Andreason, 2002),the United Kingdom (Department of Health, 2002a) and Norway (Sosial- og helsedepartementet, 1999), believe thatthe treatment services, at least for the seriously mentally illwith substance use problems, should be based inpsychiatry, possibly involving external drug therapists.
Tšekin kansallisessa raportissa esitetään, ettäriippuvuusongelmia tulisi yleensä pitää kiireellisempinä kuinmielenterveysongelmia, sillä psyykkisiä häiriöitä onvaikeampaa hoitaa, kun riippuvuus vääristää kliinistätaudinkuva.
In Denmark, formalised bridges have been set up betweenpsychiatric hospitals and local drug services.
Kreikan rikosoikeusjärjestelmässämielenterveyshäiriöiden katsotaan kuitenkin menevänriippuvuuden edelle, ja rikolliset, joilla on sairauksienyhteisesiintymistä, otetaan psykiatriseen sairaalaan jokovankilassa tai yhteisössä (K. Matsa, henkilökohtainentiedonanto, 2004).
In Luxembourgand in Norway, specific measures have been initiated bypsychiatric services to reach individuals in the early stagesof schizophrenia, many of whom have serious substanceabuse problems, as research indicates that early treatmentimproves the prognosis.
Espanjassa huumeidenkäyttäjiähoidetaan yleensä huumehoitojärjestelmän piirissä, jaheidät ohjataan psykiatrisiin palveluihin ainoastaan, joshäiriöt ovat niin vakavia, että ne edellyttävätsairaalahoitoa.
In Luxembourg and Austria, drug treatment staff may followup their clients who have been referred to psychiatrichospitals.
Sairauksien yhteisesiintymisen hoitoa EU:ssa, siten kuin seon kuvailtu kansallisissa raporteissa, ei voida helpostiluokitella näihin kolmeen ryhmään.
United Kingdom guidelines stress thatprofessionals from both addiction and mental care servicesshould be involved in planning the care of a dual diagnosisclient in order to prioritise care pathways (Department of Health, 2002a).
Kokonaisvaltaistahoitoa pidetään ihanteellisena mallina, mutta se on vaikeatoteuttaa.
Under this model, one team handles the treatment of bothdisorders.
Asiaa koskevia tutkimuksia tehdään yleensä Euroopan ulkopuolella.
This has the advantage that the client is notconfronted with two contradictory messages. In somecountries, separate administrative systems (e.g. Spain) ordifferent finance systems (e.g. Germany) complicate suchintegration.
Toisessa katsauksessa todettiin löytyvän näyttöä siitä,että kaksoisdiagnoosipotilaiden kokonaisvaltainen hoitotuottaa hyviä tuloksia sekä mielenterveyden ettäpäihteidenkäytön alalla (Drake et al., 1998).Kokonaisvaltaista ja rinnakkaista hoitoa on verrattu vainyhdessä tutkimuksessa, mutta niiden välillä ei huomattumitään merkittäviä eroja, eikä yhdessäkään tutkimuksessaole verrattu kokonaisvaltaista ja perättäistä hoitoa.
The Czech national report suggests that addiction problemsshould usually be considered more urgent than mentalproblems, as it is more difficult to treat psychiatric disorderswhen addiction distorts the clinical picture. However,currently, 10–20%of Czech drug-treatment clients takemedication prescribed by a psychiatrist, something thatwould have been unimaginable some years ago.
Jotkut asiantuntijat ovat pitkään olleet sitä mieltä, etteihuumeriippuvaisille henkilöille pitäisi antaa mitäänlääkehoitoa, koska on olemassa riski, että he tulevatriippuvaisiksi molemmista, esimerkiksi heroiinista jabentsodiatsepiineista.
In Greece,too, medication for psychiatric symptoms is extremely rare indrug-treatment clients.
Tätä näkemystä ollaan kuitenkinkyseenalaistamassa (esim.
However, in the Greek criminal justicesystem, mental disorders are considered to prevail overaddiction and co-morbid offenders are admitted to apsychiatric hospital either in a prison or in the community (K. Matsa, personal communication, 2004).
Popov, 2003).Huumeidenkäyttäjille määrätään toisinaan psyykelääkkeitäsamalla tavalla kuin muillekin, mikä johtuu osittain siitä,ettei aika riitä tarpeellisiin tutkimuksiin.
In Spain, drugusers are normally cared for within the drug treatment systemand referrals to psychiatric services are made only whendisorders are so severe that hospitalisation is necessary.
Itävallankansallisessa raportissa tuodaan esiin, ettähuumeidenkäyttäjien heikko hoitomyöntyvyys vaikeuttaapsyykkisten häiriöiden lääkehoitoa, minkä lisäksihuumausaineiden ja lääkkeiden yhdistetty käyttö saattaa–jos sitä ei valvota asianmukaisesti – johtaa laittomienlääkkeiden ja reseptilääkkeiden yhteisvaikutuksiin taireseptilääkkeen tehottomuuteen.
It has long been the view of some professionals that allpharmacotherapy should be avoided in drug-addicted
Jotkut asiantuntijat esimerkiksi Tanskassa (Andreason,2002), Yhdistyneessä kuningaskunnassa (Department of Health, 2002a) ja Norjassa (Sosial- og helsedepartementet,1999), uskovat, että hoitopalvelujen pitäisi ainakin
The most common implementation of an integratedtreatment model is the employment of psychiatrists in drug
Käytännössä on melko harvinaista, että mielenterveys- jahuumehoitopalvelut jakaisivat vastuun asiakkaasta
Table 8: Integrated treatment services in various European countries
Taulukko 8: Kokonaisvaltaiset hoitopalvelut Euroopan eri maissa
Integrated treatment services
Kokonaisvaltaiset hoitopalvelut
Development of integrated services in the feasibility phase
Kokonaisvaltaisten palvelujen kehittäminen on toteutettavuustutkimusten vaiheessa.
First initiatives 20 years ago.
Ensimmäiset aloitteet 20 vuotta sitten.