natgillin/translations-raw huggingface dataset:
It is useful for targeting prevention activities and monitoring recruitment of new users, as required by the EU drugs strategy and action plan.
Tätä mittaria voidaan käyttää ehkäisytoiminnan kohdentamisessa ja uusien käyttäjien seurannassa EU:n huumausainestrategian ja toimintasuunnitelman mukaisesti.
Information on circumstances associated with incidence, and changes in it, are particularly relevant to prevention work.
Uusien käyttäjien ilmaantumiseen liittyviä olosuhteita ja niissä tapahtuvia muutoksia koskeva tieto on erityisen tärkeä osa huumeiden käytön ennaltaehkäisyä.
The action plan also calls on the EMCDDA to help measure progress in meeting targets and objectives.
Toimintasuunnitelmassa myös odotetaan EHNVS:n avustavan arvioitaessa tavoitteiden saavuttamisessa tapahtunutta edistymistä.
For this first target, the agency is using indicators of drug-use prevalence — a set of standards allowing countries to measure the phenomenon in a comparable way.
Tätä varten seurantakeskus käyttää huumeiden käytön esiintyvyyden mittareita. Nämä perustuvat standardoituihin mittaustapoihin, joiden avulla maat voivat arvioida kyseistä ilmiötä vertailukelpoisesti.
This is part of a package of five harmonised epidemiological indicators developed
Mittarit ovat osa EHNVS:n kehittämästä viiden epidemiologisen indikaattorin
What is the most useful indicator for monitoring the prevalence of drug use in the general population?
Mikä on hyödyllisin mittari huumeiden käytön levinneisyyden seurantaan koko väestössä?
What is the value of using school surveys to monitor drug use among young people?
Mikä on koululaistutkimusten arvo nuorten huumeiden käytön seurannassa?
Is 'under 18' an appropriate cut­off point for monitoring prevalence and recruitment of new users among young people?
Onko alle 18-vuotiaat sopiva ikäryhmäraja, kun seurataan huumeiden käytön esiintyvyyttä ja uusien käyttäjien ilmaantumista nuorten keskuudessa?
Can prevalence indicators tell us how many people who try drugs continue to use them?
Voivatko esiintyvyyden mittarit ilmaista, kuinka monet niistä, jotka kokeilevat huumeita, myös jatkavat huumeiden käyttöä?
'Information and its evaluation lie at the core of an effective EU drugs strategy.
"EU:n tehokkaan huumausainestrategian perustana on tieto ja sen arviointi.
Indicators of prevalence and incidence of drug use are vital if policy­makers are to frame action that will really make a difference, especially in protecting our vulnerable young people against drug­related harms.'
Huumeiden käytön esiintyvyyden ja uusien käyttäjien ilmaantumisen mittarit ovat ensiarvoisen tärkeitä päätöksentekijöille sellaisten toimenpiteiden suunnittelemisessa, joiden avulla voimme todella saada aikaan tuloksia erityisesti suojellessamme huumehaitoille alttiita nuoriamme."
Are some people at a higher risk of continued, or more intensive, drug use than others?
Onko joillakin ihmisillä muita suurempi riski jatkuvaan tai intensiivisempään huumeiden käyttöön?
How do such questions relate to drug­prevention policy?
Miten tällaiset kysymykset liittyvät ennalta ehkäisevään huumepolitiikkaan?
Indicators of prevalence and incidence — overview or about 10 million people, are current users (in the last month) [2] (see Figure 1).
Esiintyvyyden ja uusien käyttäjien ilmaantuvuuden mittarit - yleiskatsaus arvioida tarkkaan siirtymäjaksoa nuoruudesta aikuisuuteen ja sitä, mitä silloin tapahtuu.
'Trying to formulate an effective policy on drugs without accurate estimates of prevalence and incidence is like sailing a ship without a rudder.'
"Tehokkaan huumepolitiikan määrittely ilman tarkkoja huumeiden käytön esiintyvyyttä ja uusien käyttäjien määrän ilmaantuvuutta koskevia tietoja on kuin purjehtimista ilman peräsintä."
Lifetime prevalence is a cumulative indicator of the total number of people who have ever tried drugs, including many in the distant past.
Joskus huumeita käyttäneet (elinikäiskäyttö) on kumulatiivinen mittari, joka merkitsee kaikkien niiden henkilöiden lukumäärää, jotka ovat joskus käyttäneet tai kokeilleet huumeita.
By definition, such use cannot be reversed.
Tähän määrään sisältyy monia, jotka ovat käyttäneet huumeita kauan sitten.
This means that lifetime prevalence in the general population cannot fall quickly, no matter how many people stop using drugs or are prevented from starting.
Tämä tarkoittaa sitä, että joskus huumeita käyttäneiden osuus koko väestössä ei voi laskea nopeasti, vaikka miten monet lopettaisivat huumeiden käytön tai pidättäytyisivät kokeilemasta niitä.
So any sharp fall is likely to be due to methodological factors — such as changes in social attitudes or different survey questions — rather than a fall in prevalence.
Niinpä mahdolliset jyrkät laskut johtuvat todennäköisesti pikemminkin metodologisista tekijöistä ­ kuten sosiaalisten asenteiden muutoksista tai kyselytutkimusten erilaisista kysymyksistä ­kuin käytön esiintyvyyden vähenemisestä.
School surveys are commonly used for a specific picture of drug use and related factors among children [3].
Koululaistutkimuksia käytetään yleensä tarkan kuvan saamiseksi lasten huumeiden käytöstä ja siihen liittyvistä tekijöistä [3].
A typical survey might conclude that 25 % of schoolchildren aged 15-16 had tried illegal drugs.
Tyypillisen koululaistutkimuksen lopputuloksena voisi olla, että 25 % 15­16­vuotiaista koululaisista on kokeillut laittomia huumeita.
At first glance, this is not so different from the population as a whole. But, at this age, drugs are more likely to have been experienced recently.
Ensi silmäyksellä tämä ei paljonkaan eroa koko väestöä koskevista tuloksista, mutta tässä iässä huumeiden käytön kokeilu on todennäköisesti tapahtunut äskettäin.
Young people need to be surveyed beyond 18
Se antaa aihetta priorisoida toimia, jotka pyrkivät vähentämään huumeiden esiintyvyyttä ja uusien tapausten ilmaantumista alle 18­vuotiaiden parissa.
Older people, who were young before the growth in drug use over the last 30 years, pass the upper age limit of the defined population, say 15-64, and are replaced by younger generations with higher rates of use.
Sen sijaan, että ainakin kerran huumeita kokeilleiden määrä vähenisi, se pikemminkin lisääntyy vuosi vuodelta riippumatta viimeaikaisen huumeiden käytön suuntauksista.
As noted above, school surveys show rapid rises in drug experience during adolescence. They may also indicate an average age of 15 — or younger — at which schoolchildren first use drugs.
Vanhemmat henkilöt, jotka olivat nuoria ennen viimeisten 30 vuoden aikana tapahtunutta huumeiden käytön yleistymistä, ylittävät tutkimusten 15­64­vuotiaan kohdeväestön ylemmän ikärajan.
This appears to confirm the youthfulness of drug users and suggests that the priority should be to reduce prevalence and incidence in the under-18s.
He korvautuvat nuoremmilla ikäluokilla, joissa huumeiden käytön osuus on korkeampi.
Furthermore, surveys covering a wider age range usually show minimal levels of drug experience at around age 11 or 12, which can rise to over 40 % by 18.
Tämän lisäksi suuret ikäryhmät kattavissa tutkimuksissa 11­12­vuotiaiden huumeiden käytön kokemukset ovat yleensä vähäisiä mutta voivat olla yli 40 % 18­vuotiaiden osalta.
This means that monitoring adolescent drug use is very sensitive to age: over a 12-month period up to around 10 % may use drugs, mainly cannabis, for the first time.
Tämä tarkoittaa sitä, että nuorten huumeiden käytön seuranta on erittäin riippuvaista iästä: 12 kuukauden ajanjaksona huumeita, lähinnä kannabista, ensi kertaa kokeilleiden osuus saattaa nousta 10 %: ¡in kaikista nuorista.
In this group, lifetime prevalence can be a useful measure, since the age gradient reflects the rate at which drug experience increases during adolescence (see Figure 2).
Tässä ikäryhmässä ainakin kerran huumeita käyttäneet voi olla käyttökelpoinen mittari, koska ¡kägradientti heijastaa nuorten huumekokeilujen osuuksien kasvua (katso kuva 2).
But, even here, current prevalence is still lower than lifetime experience, and only a minority report regular or frequent use.
Viimeaikainen käyttö on myös tässä ikäryhmässä alhaisempi kuin joskus huumeita kokeilleiden osuus, ja vain pieni vähemmistö ilmoittaa käyttävänsä huumeita jatkuvasti.
Therefore, while valuable for other purposes, lifetime prevalence should not be used to monitor the target of reducing drug-use prevalence in the general population.
Kun seurataan väestön huumeiden käytön esiintyvyyden vähentämistavoitteiden saavuttamista, huumeiden elinikäiskäyttöä ­sinänsä tärkeää mittaria ­ ei edellä olevan perusteella tulisi käyttää mittana.
A more appropriate indicator is one that more closely reflects current levels of use — for example, in the last year or month.
Viimeaikaista huumeiden käyttöä tarkemmin kuvaavat mittarit, esimerkiksi viime vuoden tai kuukauden tasoa kuvaavat, sopivat paremmin tähän tarkoitukseen.
But appearances can be misleading.
Vaikutelmat voivat kuitenkin olla vääriä.
By limiting the age range, school surveys by definition exclude any drug use or initiation outside this range.
Koululaistutkimukset, joissa ikäryhmä on rajoitettu, sulkevat määritelmän mukaisesti tutkimuksesta pois kaiken tämän ikäryhmän ulkopuolella tapahtuvan huumeiden käytön tai sen aloittamisen.
Inevitably, this gives an artificially low age for when recruitment of new users typically occurs.
Tästä seuraa, että ensi kertaa huumeita käyttäneiden ikä on keinotekoisen alhainen.
Surveys of the wider population show that the average age of first use, even of cannabis, is usually around 18, and that the highest prevalence rates are often after young people leave school — for example, among 20 to 24-year-olds. This is especially true of drugs other than
Laajempaa väestöä koskevien tutkimusten mukaan ensi kertaa huumeita käytetään keskimäärin 18­vuotiaina, myös kannabista, ja nuoret käyttävät huumeita eniten koulun
A further caveat is that, after 15 or 16, a diminishing proportion of students are covered by school surveys.
On myös huomattava, että koululaistutkimusten kattama ryhmä pienenee nuorten täytettyä 15 tai 16 vuotta.
Population surveys suggest that roughly 50 million people in the EU have tried an illicit drug at some point in their lives.
Tämän takia koululaistutkimuksilla on vaikea
Figure 2 — 'Age gradient'
Kuva 2. "Ikägradientti"
Schematic representation of increasing lifetime prevalence of illegal drug use with age during adolescence
Tämä tarkoittaa sitä, että noin 20 % eli joka viides EU:n 15­64­vuotiaista on ainakin kerran kokeillut huumeita.
May-June 2002
Touko­kesäkuu 2002
different
Taulukko.
This suggests that, however useful school surveys may be, the under-18 cut-off point is too low for monitoring trends in prevalence and incidence of drug use among young people in the EU.
Huumeiden ongelmakäytön riskitekijät - eroavat huumeiden käyttöön sinänsä vaikuttavista riskitekijöistä lopettamisen jälkeen, esimerkiksi 20-24-vuotiaina.
A cut-off point of under 25 would be more appropriate.
Tämä koskee erityisesti muita huumeita kuin kannabista, esimerkiksi ekstaasia, kokaiinia tai heroiinia.
Age — increasing use until mid-20s, then decreasing Gender — usually higher in males, though not always much difference Outgoing lifestyles — bars, discos, parties
Huumeiden käyttöön liittyvät riskitekijät: ikä - käyttö lisääntyy noin 25-vuotiaaksi asti ja vähenee sitten sukupuoli - tavallisesti yleisempää miesten keskuudessa, joskaan ero ei aina ole suuri elämäntyyli, jossa käydään paljon ulkona - baarit, diskot, juhlat
Precocity — younger-than-average initiation into 'adult' behaviour in general: sex, smoking, drinking and drugs
Tämä osoittaa sen, että olivatpa koulututkimukset miten käyttökelpoisia hyvänsä, 18-vuotiaiden kohdalle vedetty raja huumeiden käytön levinneisyyden ja uusien tapausten ilmaantumisen seurannassa EU:ssa on liian alhainen.
Urban settings — higher for illegal drugs but not for alcohol, tobacco, medicines, solvents; less so for cannabis in countries with longer histories of use
varhaiskypsyys - vihkiytyminen aikuisten maailman käyttäytymismalleihin keskimääräistä nuorempana: seksi, tupakointi, alkoholinkäyttö ja huumeet enemmän rahaa käytettävissä (joissakin tutkimuksissa myös työttömyyden havaittiin olevan riskitekijä)
High levels of drug use in young people prompt the question: how far is this a passing phase, and to what extent do people continue to use drugs or not? This is answered best by monitoring groups of young people over several years, but a very rough indication can be obtained by comparing current use of different drugs in a population with the total who have ever used them in their lifetime (i.e. the continuation rate).
4 Huumeiden käyttöä jatkavan vähemmistön seuranta kaupunkiympäristö - suurempi riskitekijä laittomien huumeiden osalta mutta ei alkoholin, tupakan, lääkkeiden ja liuottimien osalta ja pienempi kannabiksen osalta maissa, joissa sen käytöllä on pitkät perinteet alueet, joilla huumeiden käyttö on yleistä ja joissa huumeita on helposti saatavilla myönteinen kuva huumeista vertaisryhmän keskuudessa alkoholin tai tupakan käyttö vanhempien päihteiden käyttö.
• Individual characteristics — including genetic, metabolic and personality • Disrupted/dysfunctional upbringing/family • Low socioeconomic status/social marginalisation/unemployment
Riskitekijät, jotka liittyvät huumeiden ongelmakäyttöön: yksilölliset ominaisuudet - esimerkiksi geneettiset, aineenvaihduntaan tai persoonallisuuteen liittyvät ominaisuudet
• Other social and psychological problems — early school difficulties, low selfesteem, depression
Huumeiden käytön yleisyys nuorten keskuudessa herättää kysymyksen siitä, missä määrin kyseessä on ohimenevä vaihe ja onko tiettyjen huumeiden käytön jatkaminen yleisempää kuin muiden.
• Early age of first use — especially in conjunction with other school problems
Tähän voidaan parhaiten vastata monivuotisen nuorten ikäryhmien seurannan avulla, mutta hyvin karkea arvio voidaan saada vertaamalla eri huumeiden viimeaikaisen käytön osuutta suhteessa niiden elinikäiskäytön osuuteen (käytön jatkamisaste).
• Repeated exposure to drug availability — especially in vulnerable groups with other risk factors
keskeytynyt tai häiriintynyt kasvatus tai perhe alhainen sosiaalis-taloudellinen asema tai syrjäytyneisyys tai työttömyys muut sosiaaliset ja psykologiset ongelmat - varhaiset koulunkäyntivaikeudet, alhainen itsetunto, masennus ensimmäinen kokeilu hyvin nuorena - erityisesti yhdessä muiden koulunkäyntivaikeuksien kanssa toistuva altistuminen huumeiden käytölle - erityisesti muillekin riskeille alttiissa ryhmissä selkeän ja asianmukaisen tiedon puute terveysriskeistä.
All drug-use surveys find current levels of use much lower than those of lifetime experience.
Kaikkien huumeiden käyttöä koskevien tutkimusten mukaan viime aikoina huumeita käyttäneiden osuus on paljon alempi kuin joskus elämässään huumeita kokeilleiden osuus.
Some studies [4] suggest the highest continuation rates are for cigarettes — over half who ever smoke continue — and especially alcohol where the figure is over three-quarters.
Jotkin tutkimukset [4] viittaavat siihen, että käyttöään jatkavien osuus on korkein savukkeiden osalta - yli puolet joskus polttaneista jatkavat - ja varsinkin alkoholin osalta, jonka suhteen osuus on yli kolme neljännestä.
Continuation rates for illegal drugs are considerably lower — for example, 20 % or less.
Laittomien huumeiden käyttöä jatkaneiden osuus on huomattavasti pienempi, esimerkiksi 20 % tai vähemmän.
per person across the board — or to target heavy drinkers or specific risks such as drink-driving.
Joko pyritään vähentämään kulutusta henkilöä kohti tai kohdentamaan toimintaa ongelmakäyttäjiin tai erityisiin riskeihin, esimerkiksi rattijuoppouteen.
peer-group behaviour and lifestyles, as well as availability and opportunity (see table).
huumekokeiluista ja ajoittaisesta huumeiden käytöstä liittyy tiiviisti uteliaisuuteen, vertaisryhmän käyttäytymiseen ja elämäntapoihin sekä huumeiden saatavuuteen ja tilaisuuksiin käyttää niitä.
Drug use could be seen as part of 'normal' growing-up — and, like other youthful behaviour, mostly attenuating or disappearing over time.
Huumeiden käytön voitaisiin katsoa olevan osa "normaalia" aikuiseksi kasvamista -ja, kuten muunkin nuorisolle tyypillisen käyttäytymisen, useimmiten vähenevän tai häviävän ajan kuluessa.
This means that most of those who use illegal drugs are either experimenting or doing it for a limited period when young.
Tämä merkitsee, että useimmat laittomia huumeita käyttävistä joko kokeilevat niitä tai käyttävät niitä lyhyen aikaa nuorena.
They discontinue for various reasons linked to 'growing up' — a regular job, marriage, children, financial responsibilities, etc.
He lopettavat käytön useista syistä, jotka liittyvät "aikuistumiseen" -säännölliseen työhön, avioliittoon, lapsiin, taloudelliseen vastuuseen ja niin edelleen.
However, if their social circumstances remain conducive to drug use, and with ready availability, use may be prolonged.
Jos heidän sosiaaliset olosuhteensa kuitenkin ovat huumeiden käytölle otolliset ja jos huumeita on helposti saatavilla, käyttö saattaa pitkittyä.
But the proportion that persists in regular or intensive drug use is relatively small.
Niiden suhteellinen määrä, jotka jatkavat säännöllistä tai intensiivistä huumeiden käyttöä, on kuitenkin jokseenkin pieni.
The prevalence of severe, problem drug use is not easily measured by surveys, so special estimation techniques are needed [5].
Kyselytutkimuksilla ei saada helposti mitatuksi intensiivistä huumeiden ongelmakäyttöä, jonka seurantaa varten tarvitaan erityisiä arviointimenetelmiä [5].
More intensive problem drug use tends to be associated with individual or family difficulties and adverse social and economic circumstances.
Intensiivisempi huumeiden ongelmakäyttö liittyy usein yksilön tai perheen vaikeuksiin sekä hankaliin sosiaalisiin ja taloudellisiin olosuhteisiin.
These are similar to factors often found linked to other social problems such as mental illness or criminality.
Nämä tekijät ovat samanlaisia kuin ne, joiden on usein havaittu liittyvän muihin sosiaalisiin ongelmiin, kuten mielenterveyshäiriöihin tai rikollisuuteen.
It can also be argued that if drug use becomes more common in the general population, the more likely it is that people with these other problems will become heavily involved in drugs.
Voidaan myös väittää, että jos huumeiden käyttö yleistyy koko väestössä, on aina todennäköisempää, että nämä muutenkin ongelmaiset ajautuvat myös huumeiden ongelmakäyttöön.
One approach on drugs is to aim to reduce drug use across the entire population, in particular among young people.
Huumeiden osalta voidaan pyrkiä vähentämään koko väestön ja erityisesti nuorten huumeiden käyttöä.
The rationale is to cut the number of people at risk of more intensive use and/or problems.
Tämän ajatuksen lähtökohtana on vähentää niiden lukumäärää, joilla on suurempi riski intensiivisempään käyttöön tai ongelmiin.
The other option is to place less emphasis on prevention of drug use per se — since most is of limited intensity and duration and, in any case, declines with age — and concentrate on highrisk groups and environments.
Toinen vaihtoehto on, että huumekokeilujen ja huumeiden käytön ehkäisylle sinänsä annetaan vähemmän painoa, koska huumeiden käyttö on kuitenkin intensiteetiltään ja kestoltaan rajallista ja vähenee joka tapauksessa iän mukana, ja sen sijaan keskitytään riskiryhmiin ja -ympäristöihin.
This would imply greater priority to innovative approaches to young people at risk and to tackling social exclusion, delinquency and reintegration of drug users into society.
Tämä tarkoittaisi sitä, että nuorten riskiryhmiin kohdistuvat innovatiiviset lähestymistavat asetettaisiin etusijalle ja panostettaisiin sosiaalisen syrjäytymisen ja nuorisorikollisuuden ehkäisyyn sekä huumeidenkäyttäjien kuntouttamiseen takaisin yhteiskuntaan.
Implications for drugprevention policy
Edellä mainittujen osa-alueiden välillä vallitseva tasapaino on riippuvainen paikallisista ja kansallisista olosuhteista, mutta selvää on, että eri mittarit kuvaavat "huumeiden käytön esiintyvyyden" kahta eri puolta.
Many studies [6] have sought to discover if some people are at higher risk of continued or more intensive drug use than others.
Monissa tutkimuksissa [6] on pyritty saamaan selville, onko joillakin ihmisillä suurempi riski jatkaa huumeiden käyttöä tai käyttää niitä intensiivisemmin.
Unsurprisingly, the picture is complex and not entirely consistent.
Ei ole yllättävää, että kuva asiasta on monimutkainen eikä täysin johdonmukainen.
The foregoing reflects two broad strategic options for drugprevention policy.
On kuitenkin viitteitä siitä (katso taulukko), että suuri osa nuorten
May-June 2002
Touko-kesäkuu 2002
The following conclusions could influence future policy considerations.
Seuraavat päätelmät voisivat vaikuttaa tuleviin pohdintoihin huumepolitiikasta.
Recent or current use should be employed to monitor levels of drug use in the general population, rather than lifetime prevalence.
Huumeiden käytön seurannassa väestötasolla olisi syytä käyttää mittareina äskettäistä tai viimeaikaista käyttöä elinikäiskäytön sijaan.
School surveys are useful for monitoring the development of the prevalence of drug-use experience among schoolchildren — provided they take into account that drug use increases sharply with age and that, after the age of 15 or 16, such surveys no longer cover important sections of the young population.
Koululaistutkimukset ovat käyttökelpoisia seurattaessa koululaisten huumekokeilujen ja käytön esiintyvyyden kehitystä - edellyttäen, että niissä otetaan huomioon huumeiden käytön iän mukana tapahtuva jyrkkä lisääntyminen ja että 15-16 ikävuoden jälkeen tehtyjen koululaistutkimusten ulkopuolelle jää merkittäviä nuorisoryhmiä.
It is more appropriate to focus on young people under 25 rather than limit surveys to the under-18s.
On asianmukaisempaa keskittyä alle 25-vuotiaisiin kuin alle 18-vuotiaisiin nuoriin.
The highest levels of drug use, as well as important rates of first use, are often observed after a person's 18th birthday.
Suurimmat huumeidenkäyttäjien osuudet, kuten myös merkittävä osa ensimmäisistä käyttökerroista, havaitaan usein yli 18-vuotiailla.
Only a minority continue to use drugs regularly later in life.
Vain vähemmistö huumeita joskus käyttäneistä jatkaa huumeiden säännöllistä käyttöä myöhemmin.
Most people who try drugs do so either experimentally or intermittently — or for a limited period of time.
Useimmat joskus elämänsä aikana huumeita käyttäneistä ovat tehneet niin kokeilunhalusta tai epäsäännöllisesti - tai lyhytaikaisesti. 5.
The relatively small proportion of drug users who continue to more intensive, problem use often manifest other personal or social problems that place them at higher risk.
Sillä suhteellisen pienellä huumeidenkäyttäjien joukolla, joka jatkaa ja päätyy intensiiviseen ongelmakäyttöön, on usein muita henkilökohtaisia tai sosiaalisia ongelmia, jotka ovat altistaneet heidät riski käytölle.
Drugprevention strategies and action depend on whether priority is given to reducing drug use across the board or focusing on the risk factors for continued and potential problem use.
Ennalta ehkäisevät huumestrategiat ja toiminta riippuvat siitä, annetaanko etusija huumeiden käytön vähentämiselle kokonaisväestön tasolla vai keskitytäänkö jatkuvaan käyttöön ja ongelmakäyttöön altistaviin riskitekijöihin.
Key sources
Päälähteet
Web information
Tiedot Internetissä
Drug demand and drug supply, Annual report 2001 (Chapter 1) http://annualreport.emcdda.org/ en/chap1/index.html
Huumeiden kysyntä ja tarjonta, Vuosiraportti 2001 (luku 1) http://annualreport.emcdda.org/ mu Iti media/Ann ual_Report_2001 / ar01_fi.pdf
[2] European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA) (2001), 2001 Annual report on the state of the drugs problem in the European Union, Office for Official Publications of the European Communities, Luxembourg, 2001, p. 9 (see also Reitox 2001 national reports and standard statistical tables).
[2] Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus (EHNVS) (2001), 2007 Vuosiraportti Euroopan unionin huumeongelmasta, Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, Luxemburg, 2001, luku 1 (katso myös Reitoxin kansalliset raportit 2001 ja vakiotaulukot).