natgillin/translations-raw huggingface dataset:
• the Pompidou Group of the Council of Europe, the United Nations Office on Drugs and Crime, the WHO Regional Office for Europe, Interpol, the World Customs Organisation, the Swedish Council for Information on Alcohol and other Drugs (CAN), and the Centre for the Epidemiological Monitoring of AIDS;
• Euroopan neuvoston Pompidou-ryhmä, Yhdistyneiden Kansakuntien huumeiden ja rikollisuuden torjunnan toimisto, WHO:n Euroopan aluetoimisto, Interpol, Maailman tullijärjestö, Centralförbundet för alkohol och narkotikaupplysning (CAN) ja Euroopan aidsin epidemiologinen seurantakeskus
• the Translation Centre for Bodies of the European Union and the Office for Official Publications of the European Communities;
• Euroopan unionin elinten käännöskeskus ja Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto
Reitox national focal points
Reitoxin kansalliset koordinointikeskukset
The network is comprised of national focal points in the EU Member States, Norway, the candidate countries and at the European Commission.
Se koostuu kansallisista koordinointikeskuksista EU:n jäsenvaltioissa, Norjassa, jäsenehdokasvaltioissa ja Euroopan komissiossa.
Under the responsibility of their governments, the focal points are the national authorities providing drug information to the EMCDDA.
Koordinointikeskukset ovat kansallisia viranomaisia, joista maan hallitus on vastuussa ja jotka toimittavat huumeita koskevaa tietoa EMCDDA:lle.
The contact details of the national focal points may be found at:http://www.emcdda.europa.eu/?nnodeid=1596
Kansallisten koordinointikeskusten yhteystiedot ovat osoitteessa http://www.emcdda.europa.eu/?nnodeid=1596.
This annual report is based on information provided to the EMCDDA by the EU Member States and candidate countries and Norway (participating in the work of the EMCDDA since 2001) in the form of a national report.
Tämä vuosiraportti perustuu tietoihin, joita seurantakeskus on saanut EU:n jäsenvaltioilta, jäsenehdokasvaltioilta ja Norjalta (joka on osallistunut seurantakeskuksen työhön vuodesta 2001) kansallisen raportin muodossa.
The statistical data reported here relate to the year 2004 (or the last year available).
Tässä esitetyt tilastotiedot koskevat vuotta 2004 (tai viimeisintä vuotta, jolta tietoja on saatavissa).
Graphics and tables in this report may reflect a subset of EU countries: the selection is made on the basis of those countries from which data are available for the period of interest.
Raportin graafiset esitykset ja taulukot saattavat kuvata vain joidenkin EU-maiden tilannetta: ne on valittu sillä perusteella, mistä maista tietoja on ollut saatavissa kyseiseltä ajanjaksolta.
An online version of the annual report is available in 23 languages and may be found at http://annualreport.emcdda.europa.eu
Vuosiraportista on olemassa 23 kielellä julkaistu online-versio Internet-osoitteessa http://annualreport.emcdda.europa.eu.
The 2006 statistical bulletin (http://stats06.emcdda.europa.eu) presents the full set of source tables on which the statistical analysis in the annual report is based.
Vuoden 2006 tilastotiedotteessa (http://stats06.emcdda.europa.eu) esitetään kaikki lähdetaulukot, joihin vuosiraportin tilastollinen analyysi perustuu.
It also provides further details on the methodology used and over 100 additional statistical graphs.
Se sisältää myös lisätietoja käytetyistä menetelmistä ja yli sata muuta tilastokaaviota.
Country data profiles (http://dataprofiles06.emcdda.europa.eu) provide a top-level, graphical summary of key aspects of the drug situation for each country.
Maakohtaiset tietoprofiilit (http://dataprofiles06.emcdda.europa.eu) tarjoavat korkeatasoisen graafisen yhteenvedon kunkin maan huumetilanteen tärkeimmistä näkökohdista.
• European drug policies: extended beyond illicit drugs?
• huumepolitiikka Euroopassa: kattaako se muutakin kuin laittomat huumausaineet?
• A gender perspective on drug use and responding to drug problems
• huumeidenkäyttö ja huumeongelmien käsittely sukupuolinäkökulmasta
• Developments in drug use within recreational settings
• huumeiden viihdekäytön kehitys.
The selected issues are available in print and online (http://issues06.emcdda.europa.eu) in English only.
Katsaukset näihin valittuihin aiheisiin ovat saatavilla painetussa muodossa ja online-muodossa (http://issues06.emcdda.europa.eu) vain englanniksi.
The national reports of the Reitox focal points give a detailed description and analysis of the drug problem in each country and are available on the EMCDDA website (http://www.emcdda.europa.eu/?nnodeid=435).
Reitox-koordinointikeskusten kansallisissa raporteissa esitetään yksityiskohtainen kuvaus ja analyysi huumeongelmasta kussakin maassa. Ne ovat saatavissa seurantakeskuksen verkkosivustolta (http://www.emcdda.europa.eu/?nnodeid=435).
A continuing trend, again evident in the new information reported this year, is for changes to national drug laws to emphasise more strongly a distinction between offences of drug possession for personal use and those involving trafficking and supply.
Uusi eurooppalainen koordinoinnin ja yhteistyön kehys erotetaan yhä selvemmin toisistaan huumeiden hallussapitoon omaa käyttöä varten liittyvät rikokset sekä huumausainekauppaan ja huumeiden tarjontaan liittyvät rikokset.
Generally, there is a shift towards increased penalties for the latter and a reduced emphasis on custodial sentences for the former.
Viimeksi mainituista rikoksista määrättävät rangaistukset ovat yleensä lisääntymässä, kun taas ensiksi mainituista rikoksista määrättäviä vapausrangaistuksia on vähennetty.
This development is in line with a greater emphasis overall across Europe on widening the opportunities for drug treatment and on giving more attention to interventions that divert those with drug problems away from the criminal justice system towards treatment and rehabilitation options.
Tällainen kehitys liittyy siihen, että kaikkialla Euroopassa korostetaan yhä enemmän hoitomahdollisuuksien laajentamista ja siirtymistä interventioihin, joiden avulla huumeongelmista kärsivät voidaan ohjata rikosoikeudellisen järjestelmän piiristä hoitoon ja kuntoutukseen.
For those countries that have made a legal distinction with respect to the possession of drugs for use rather than supply, the question arises whether there is an explicit need to legislate on what quantities of drugs constitute a threshold for personal use.
Niissä maissa, joiden lainsäädännössä erotetaan toisistaan huumeiden hallussapito käyttöä ja tarjontaa varten, on nyt pohdittava, onko laissa säädettävä erikseen oman käytön alarajana pidettävästä huumausainemäärästä.
Here no consensus currently prevails and different approaches have been adopted across Europe, ranging from the issuing of general operational guidelines through to specification of legal limits.
Tästä ei ole päästy vielä yksimielisyyteen, vaan Euroopassa sovelletaan erilaisia lähestymistapoja, jotka vaihtelevat yleisten toimintaohjeiden antamisesta lakisääteisten rajojen määrittämiseen.
Heroin use: an important part of a bigger picture
Heroiinin käyttö: merkittävä osa laajempaa kuvaa
Although defining national drug policies remains the prerogative of individual European Member States, there is now strong agreement on the benefits that can accrue from working together at the European level.
Kansallisen huumepolitiikan määrittely kuuluu edelleen yksittäisille jäsenvaltioille, mutta nykyisin ollaan varsin yksimielisiä Euroopan tasolla tehtävän yhteistyön eduista.
This can be seen in a number of recent developments that support coordination and cooperation activities.
Tämä näkyy useissa viimeaikaisissa toimenpiteissä, joilla tuetaan koordinointia ja yhteistyötä.
Among these developments are the coming into force in 2005 of two new EC regulations on precursors and a Council decision on new drugs.
Näistä on syytä mainita kahden uuden huumausaineiden lähtöaineita koskevan EY:n asetuksen ja uusia huumausaineita koskevan neuvoston päätöksen voimaantulo vuonna 2005.
In addition, measures against drug trafficking are strengthened by new legal instruments to address money laundering and confiscation of assets.
Huumausainekaupan torjuntaa vahvistetaan lisäksi rahanpesua ja varojen takavarikointia koskevilla uusilla säädöksillä.
However, the development that is most central to shaping European collaboration and future actions on the drug issue is the new EU drug strategy for 2005–12 and its two accompanying action plans.
Tärkein edistysaskel Euroopan huumeongelmaan liittyvän yhteistyön ja toiminnan kannalta on kuitenkin EU:n uusi huumestrategia vuosiksi 2005–2012 ja sen kaksi toimintasuunnitelmaa.
In the first of these, around 100 planned specific actions are detailed by EU Member States to be implemented by 2008.
EU:n jäsenvaltiot täsmentävät ensimmäisessä toimintasuunnitelmassa noin sata erityistoimea, jotka toteutetaan vuoteen 2008 mennessä.
A continuous programme of evaluation is envisaged for the strategy, with annual progress reviews and impact assessments at the end of each of the two action plan periods.
Strategiaa varten on tarkoitus kehittää jatkuva arviointiohjelma, johon kuuluu vuotuisia tilannekatsauksia ja vaikutusten arviointeja kummankin toimintasuunnitelman kattaman ajanjakson päättyessä.
Data presented in this report show that across Europe as a whole the historical focus on heroin use and injecting as the central elements of the drug problem needs to be widened because of the increasing importance of polydrug use and stimulant use and the growing public health implications of widespread cannabis use.
Tässä raportissa esitetyt tiedot osoittavat, että Euroopassa perinteisesti vallinnutta käsitystä heroiinin käytöstä ja injektiokäytöstä huumeongelman keskeisinä osatekijöinä on laajennettava, koska huumeiden sekakäyttö ja piristeiden käyttö ovat yleistymässä ja koska kannabiksen käytön leviämisellä on yhä vakavampia kansanterveydellisiä seurauksia.
Nevertheless, in many countries opioids (largely heroin) remain the principal drugs for which clients seek treatment, accounting for about 60 % of all recorded treatment requests in 2004 — and among these clients just over half (53 %) reported injecting the drug.
Opioidit (lähinnä heroiini) ovat silti monessa maassa edelleen pääasiallisia huumeita, joiden takia asiakkaat hakeutuvat hoitoon, sillä niiden osuus kaikista vuonna 2004 ilmoitetuista hoitopyynnöistä oli noin 60 prosenttia – ja näistä asiakkaista hieman yli puolet (53 %) oli injektiokäyttäjiä.
Nearly 25 % of opioid treatment demands are made by individuals aged 35 years or more, with only 7 % of clients seeking treatment for the first time being aged under 20.
Strategiaa voidaan pitää osoituksena siitä, että Euroopassa ollaan yksimielisiä huumeongelman ratkaisemiseksi tarvittavista keinoista.
It should be noted that treatment demand data reflect the number of clients requesting treatment during the reported year and do not include people continuing in treatment; consequently the total number of clients in treatment is considerably higher.
Jäsenvaltiot ovat nimenomaisesti sitoutuneet tasapainoiseen lähestymistapaan, jossa yhdistyvät sekä tarjontaan että kysyntään liittyvät toimenpiteet, ja ne ymmärtävät, että toimien on oltava todistetusti tehokkaita ja että edistymistä on arvioitava järjestelmällisesti.
Across Europe as a whole, the substantial growth in drug substitution treatment that has occurred in recent years means that the treatment system
EU:n jäsenvaltioiden politiikassa on edelleen merkittäviä eroja, jotka johtuvat usein kansallisen huumetilanteen ja vastatoimien suunnittelun eroista.
The strategy can be seen as representing a European consensus on how the drug problem should be addressed.
Uusi huumestrategia osoittaa kuitenkin, että Euroopassa käytävää huumekeskustelua leimaa yhä useammin yksimielisyys yhteisestä toimintakehyksestä.
There is an explicit commitment to a balanced approach combining both supply- and demand-side measures, matched by an acceptance of the need to base actions on the evidence of effectiveness and, furthermore, to systematically evaluate progress.
Esimerkiksi ehkäisy, hoito ja haittojen vähentäminen sisältyvät lähes kaikkiin kysynnän vähentämistä koskeviin strategioihin, vaikka niiden painopisteet vaihtelevatkin eri jäsenvaltioissa.
Important policy differences between European Member States still exist, often reflecting differences in the national drug situations and in the configuration of responses.
Tietyt toimintamallit aiheuttavat edelleen runsaasti keskustelua, mutta yleisesti ottaen huumeongelman ratkaisemiseksi tarvittavista keinoista vallitsee Euroopassa laaja yksimielisyys.
Nonetheless, the new drug strategy suggests that the European policy debate on drugs is increasingly characterised by agreement on a common framework for activities.
Tänä vuonna saadut tiedot vahvistavat jatkuvan suuntauksen, jonka mukaan kansallisessa huumelainsäädännössä
For example, virtually all demand reduction strategies include prevention, treatment and harm reduction elements, although the emphasis on each varies between Member States.
Lähes 25 prosenttia opioidihoitoon hakeutuneista on 35-vuotiaita tai sitä vanhempia, ja vain seitsemän prosenttia hoitoon ensimmäisen kerran hakeutuvista asiakkaista on alle 20-vuotiaita.
Some policy options continue to generate considerable debate — but in general this is against a background of broad agreement on the fundamentals that underpin the European response to the drug problem.
Korvaushoidon merkittävä lisääntyminen kaikkialla Euroopassa viime vuosina kertoo siitä, että hoitojärjestelmässä on yhä useampia ja yhä iäkkäämpiä heroiiniongelmista kärsiviä asiakkaita, jotka tarvitsevat hoitoa ja joiden hoitoon on käytettävä runsaasti resursseja todennäköisesti vielä vuosien ajan.
Annual report 2006: the state of the drugs problem in Europe includes an increasing, and ageing, population of people with heroin problems, who are likely to require care and remain major consumers of resources for many years to come.
Vuosiraportti 2006: Huumeongelma Euroopassa että injektiokäyttöä koskevien kansallisten tai alueellisten arvioiden saatavuus on heikko.
An important caveat here is that the availability of national or subnational estimates of drug injecting is poor. Moreover, studies of injecting in some regions have even reported slight increases recently.
Injektiokäytön on lisäksi havaittu lisääntyneen hieman viime aikoina tietyillä alueilla tehdyissä tutkimuksissa.
The most comprehensive picture of this behaviour comes from monitoring heroin users in treatment, among whom the proportion of injectors has declined dramatically in some countries, but not in others.
Kattavin kuva injektiokäytöstä saadaan seuraamalla hoidossa olevia heroiininkäyttäjiä, joiden keskuudessa injektiokäyttäjien osuus on laskenut jyrkästi joissakin maissa muttei kaikissa.
Notably, among the old Member States, Denmark, Greece, Spain, France, Italy and the United Kingdom all report declining rates of injecting among heroin users in treatment.
Vanhoista jäsenvaltioista Tanskassa, Kreikassa, Espanjassa, Ranskassa, Italiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa injektiokäyttö on laskenut hoidossa olevien heroiininkäyttäjien keskuudessa.
Heroin consumed in Europe is manufactured predominantly in Afghanistan.
Valtaosa Euroopassa kulutetusta heroiinista valmistetaan Afganistanissa.
Europe continues to account for the greatest quantities of heroin seized worldwide, and, as a result of an increase in seizures in south-eastern European countries (particularly Turkey), this region has surpassed western and central Europe in terms of volume intercepted.
Heroiinia takavarikoidaan Euroopassa edelleen eniten maailmassa, ja Kaakkois-Eurooppa on ohittanut Länsi- ja Keski-Euroopan takavarikkojen määrissä, koska takavarikot Kaakkois-Euroopan maissa (erityisesti Turkissa) ovat lisääntyneet.
This rising trend in heroin seizures not only underlines the value of coordinated action against trafficking at the wider European level but also raises important questions about the impact of increased heroin production on the European market.
Heroiinitakavarikkojen lisääntyminen on osoitus koordinoidun toiminnan merkityksestä salakuljetuksen torjunnassa Euroopassa yleensä, mutta se nostaa esille myös tärkeitä kysymyksiä kasvavan heroiinituotannon vaikutuksesta Euroopan markkinoihin.
No clear trends are visible with respect to average purity; however, the five-year price trend (1999–2004) corrected for inflation is downwards in most countries.
Keskimääräisessä puhtausasteessa ei voida havaita selkeitä suuntauksia, mutta viiden vuoden (1999–2004) inflaatiokorjattu hinta on laskenut useimmissa maissa.
Nevertheless, although heroin is more readily available and cheaper in Europe, there is no evidence yet that this is influencing overall levels of consumption.
Heroiinia saa Euroopassa yhä helpommin ja edullisemmin, mutta toistaiseksi ei ole saatu näyttöä siitä, että tämä olisi vaikuttanut kokonaiskulutukseen.
Overall indicators would suggest that the incidence of new heroin use is still declining in Europe within what is probably a stable situation — with a significant proportion of those with opioid problems now receiving substitution treatment, at least in some countries.
Kokonaisindikaattoreiden perusteella uusien heroiininkäyttäjien määrä on yhä laskussa Euroopassa, ja tilanne näyttää varsin vakaalta, sillä merkittävä osuus opioidiriippuvaisista saa nykyisin korvaushoitoa ainakin tietyissä maissa.
Among those new to treatment, the numbers with a primary opioid problem have been decreasing in most countries.
Hoidon aloittaneissa merkittävästä opioidiriippuvuudesta kärsivien määrä on laskenut useimmissa maissa.
Nonetheless, this is an area where waves of epidemic use have been seen in the past, and therefore complacency must be avoided.
Tilanteessa on kuitenkin ennenkin tapahtunut äkillisiä muutoksia, joten liialliseen tyytyväisyyteen ei ole varaa.
The relationship between drug injecting and health problems is well known, and drug injectors have a high risk of overdose and serious infection as well as other health problems such as septicaemia and thrombosis.
Huumeiden injektiokäytön ja terveysongelmien välinen suhde on hyvin tiedossa, ja injektiokäyttäjillä on yliannostuksen ja vakavien infektioiden sekä muiden terveysongelmien, kuten verenmyrkytyksen ja verisuonitukosten, riski.
HIV infection is the health risk that has galvanised the European public health response to this form of drug use, and almost all countries now have interventions aimed at preventing new infections.
HIV-tartunta on terveysriski, jonka vuoksi Euroopassa on kansanterveysalalla erityisesti kiinnitetty huomiota tähän huumeidenkäytön muotoon, ja lähes kaikissa maissa onkin nyt interventioita uusien tartuntojen torjumiseksi.
For example, needle and syringe provision, once regarded as a controversial intervention, is available to some degree in virtually all Member States, although the coverage varies considerably between countries.
Esimerkiksi ennen kiistanalaisena pidettyjä neulojen ja ruiskujen vaihto-ohjelmia on nyt lähes kaikissa jäsenvaltioissa, vaikka niiden kattavuus vaihteleekin suuresti maiden välillä.
Most countries report low rates of newly diagnosed HIV infection attributable to drug injecting, and HIV infection rates among injectors are estimated to be below 5 %.
Useimmat maat ilmoittavat alhaisia määriä uusia diagnosoituja HIV-tartuntoja, jotka johtuvat huumeiden injektiokäytöstä, ja HIV-tartuntojen määrän arvioidaan olevan injektiokäyttäjillä alle viisi prosenttia.
In this year’s report, there are worrying indicators that the number of drugrelated deaths, which has generally declined since 2000, increased slightly in a majority of countries in 2004.
Tämänvuotisessa raportissa on huolestuttavia havaintoja siitä, että huumekuolemien määrä, joka on yleisesti ottaen laskenut vuodesta 2000, on hieman noussut useimmissa maissa vuonna 2004.
It is too early to judge whether these small changes herald a long-term shift, but it must be remembered that drugrelated deaths represent one of the major public health consequences of illicit drug use.
On vielä liian aikaista sanoa, ovatko nämä pienet muutokset osa laajempaa suuntausta pitkällä aikavälillä, mutta on muistettava, että huumekuolemat ovat huumeidenkäytön merkittävimpiä kansanterveydellisiä seurauksia.
Even though the proportion of drugrelated deaths occurring in young people has been falling, supporting suggestions that new heroin injecting is declining, available city-based estimates of drugrelated mortality (overdose and other causes) suggest that currently 10–23 % of overall mortality among adults aged 15–49 can be attributed to opioid use.
Nuorten huumekuolemien osuus on ollut laskussa, joten uusien heroiinin injektiokäyttäjien määrä näyttäisi vähentyneen. Kaupungeista saadut arviot huumekuolleisuudesta (yliannostus ja muut syyt) viittaavat kuitenkin siihen, että 15–49-vuotiaiden kuolemista 10–23 prosenttia johtuu nykyisin opioidien käytöstä.
Injecting and injecting-related health problems: a constant companion
Injektiokäyttö ja siihen liittyvät terveysongelmat: ei yhtä ilman toista
In many countries, drug injecting is almost synonymous with heroin use, but there are exceptions, with a few EU countries reporting significant levels of stimulant injecting, mostly among heavy users of amphetamines.
Monissa maissa huumeiden injektiokäytöllä tarkoitetaan lähes aina heroiinin käyttöä, mutta poikkeuksiakin on, sillä muutamassa EU-maassa piristeiden injektiokäyttö on ollut merkittävää lähinnä amfetamiineja runsaasti käyttävien keskuudessa.
Mirroring to some extent the picture for heroin, overall the information
Injektiokäyttö on kuitenkin yleistä monissa uusissa jäsenvaltioissa. Tässä on toki muistettava,
A far more negative picture presents itself for rates of infection with the hepatitis C virus (HCV), which remain almost universally high among drug injectors.
Tilanne on selvästi huolestuttavampi C-hepatiittitartunnoissa (HCV), joiden määrä injektiokäyttäjien keskuudessa on pysynyt korkeana lähes kaikkialla.
Treating the HCV-related health problems among drug injectors and ex-injectors is likely to remain a major health cost for many years to come.
Entisten ja nykyisten injektiokäyttäjien C-hepatiittiin liittyvät terveysongelmat aiheuttavat todennäköisesti merkittäviä terveydenhoitokustannuksia vielä vuosien ajan.
In drawing the conclusion that drug injecting may be slowly declining and that Europe has responded well to the challenge posed by the epidemic spread of HIV in the 1990s, there is a real danger that this may lead to complacency about the health threats still posed by this behaviour.
Kun todetaan, että injektiokäyttö saattaa olla hitaasti laskemassa ja että Eurooppa on vastannut hyvin HIV:n epideemisen leviämisen haasteeseen 1990-luvulla, vaarana on, ettei tämän käyttömuodon terveydelle edelleen aiheuttamiin vaaroihin suhtauduta tarpeeksi vakavasti.
High levels of endemic HCV infection, continued transmission among drug injectors, with increased incidence observed in some groups, and a large high-risk group of injectors in some of the new Member States all speak of the need to continue to regard drug injection, and its associated health problems, as a major public health issue in Europe and a critical area for drug policy and research vigilance.
Endeemisten C-hepatiittitartuntojen suuri määrä, injektiokäyttäjien jatkuvat tartunnat ja tartuntojen lisääntyminen tietyissä ryhmissä sekä suuri injektiokäyttäjien riskiryhmä tietyissä uusissa jäsenvaltioissa merkitsevät, että injektiokäyttöä ja siihen liittyviä terveysongelmia on yhä pidettävä kansantaloudellisesti merkittävänä ongelmana Euroopassa sekä huumausainepolitiikan ja -tutkimuksen avainalueena.
Cocaine: signs of stability for Europe’s second most common illicit drug
Kokaiini: Euroopan toiseksi yleisimmän laittoman huumeen käyttö näyttää tasaantuneen
At a glance — estimates of drug use in Europe
Silmäys huumetilanteeseen – arvioita huumeidenkäytöstä Euroopassa
(Note that these estimates relate to the adult population and are the most recent estimates available.
(Huomaa, että arviot koskevat aikuisväestöä ja että ne ovat uusimpia saatavilla olevia arvioita.
For complete data and full methodological notes see the accompanying statistical bulletin.)
Kattavat tiedot ja metodologiset huomautukset ovat oheisessa tilastotiedotteessa.)