natgillin/translations-raw huggingface dataset:
One intervention in Portugal which combined the delivery of naltrexone and psychotherapy found that afterthree months there were notable improvements in sociodemographic and psychological variables as well as inrisk behaviour (Costa, 2000).
Viihdekäyttäjät Muutamissa maissa (Espanjassa, Ranskassa ja Italiassa)joukkoviestimissä on käynnistetty laajamittaiset kampanjat, joiden tarkoituksena on varoittaa huumeiden sekakäytöstä viihdeympäristössä.
The patients’satisfaction was fair but as manyas 50% reported severe discomfort in the first month following the intervention.
Italiassa kampanja sai tukeanuorisolle suunnatuissa tilaisuuksissa käynnistetyiltä paikallisilta aloitteilta.
Six months after discharge onethird of the patients had not consumed hard drugs (Tretter et al., 2001).
Erityisiä aineita ei aina mainita eikäkäytön seuraamuksista kerrota selkeästi.
Although some withdrawal treatment interventions havebeen subject to evaluation, more in-depth knowledge isneeded on the pros and cons of the different modalitiesand on which type of withdrawal treatment should beused for which type of patient.
Toisissa maissa(Belgiassa, Saksassa, Alankomaissa, Itävallassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa) terveysvaroitukset ja neuvotvälitetään huumetyöntekijöiden, vertaisryhmien tai omaapuryhmien kautta.
In the EU action plan on drugs (2000–04), the third strategy target is ‘to increase substantially the number of successfully treated addicts’.
Euroopan unionin huumeiden vastaisen toimintasuunnitelman (2000–2004) kolmas strateginen tavoite on ”lisätä merkittävästi onnistuneesti hoidettujen huumausaineiden väärinkäyttäjien määrää”.
Noaggregated data exist at European level to directly measure the level of achievement of this objective.
Euroopan tasolla ei oleyhteen kerättyjä tietoja, joista voitaisiin suoraan mitata,missä määrin kyseinen tavoite on saavutettu.
However, many evaluations havebeen carried out across Europe exploring if and whattype of treatment works.
Ympäri Eurooppaa on kuitenkin arvioitu, onko hoito toimivaa jaminkälainen hoito tehoaa.
Findings on successful treatment are presented here according to the type of treatment intervention: withdrawal treatment, drugfree treatment and medically assisted treatment.
Tässä luvussa esitelläänonnistuneita hoitoja hoitotyyppien mukaan.
The successcriteria vary between the different types of treatment andare also related to social reintegration and rehabilitationafter treatment.
Hoitotyypitovat vieroitushoito, huumeeton hoito ja lääkehoito.Onnistumisen kriteerit vaihtelevat eri hoitotyypeissä, jaonnistuminen riippuu myös hoidon jälkeisestä kuntoutuksesta ja sopeutumisesta yhteiskuntaan.
Withdrawal treatment
Vieroitushoito
Drugfree treatment applies physic-social techniques inits aim for the client to become, first, abstinent and, then,long-term free of drug craving.
Pillerien testaushankkeiden avulla voidaan tiedottaakäyttäjille pillereiden sisältämistä vaarallisista tai odottamattomista aineista paikan päällä, aikakauslehdissä,julisteissa tai Internetin välityksellä.
The primary success criterion used for drugfree treatment is the completion oftreatment as planned drug free, although others such asimprovements in psychological, social and economicwell-being are also essential.
Esimerkiksi elokuussa 2000 Itävallan ChEck iT! löysi useita ekstaasina kaupattuja pillereitä, jotka sisälsivät PMA:ta tai PMMA:ta, javaroitti asiasta välittömästi paikan päällä sekä Internetinvälityksellä (Kriener et al., 2001).
Important ‘spin-off’effectsare a reduction in crime and risk behaviour as well as animprovement in the health and general welfare of theclient.
Marraskuussa 2001Alankomaiden huumeiden tiedotus- ja valvontajärjestelmän (DIMS:n) kautta varoitettiin nopeasti atropiinia sisältävistä pillereistä.
Withdrawal treatment, or detoxification, is generally considered the first step in a complete treatment process.
Vieroitushoitoa pidetään yleisesti koko hoitoprosessinensimmäisenä askeleena.
Thisintervention aims, firstly, at arriving at a stage where theclient is physically drug free and no longer craves for illegal drugs and, secondly, at transferring or referring theclient to drugfree treatment.
Vieroitushoidon tavoitteena onensinnäkin saavuttaa vaihe, jossa asiakas on päässyt fyysisesti irti huumeista ja jossa elimistö ei vaadi laittomiahuumausaineita. Toiseksi asiakas pyritään siirtämään/saattamaan huumeettomaan hoitoon.
In Sweden and Finland, thisprocess is a prerequisite for starting methadone treatment.
Suomessa ja Ruotsissa vieroitushoito on ennakkoedellytys metadonihoidon aloittamiselle.
Evaluation results fluctuate greatly, but generally 30 to 50% ofclients entering drugfree treatment complete it successfully.
Huumeiden sekakäyttäjille viihdeympäristössä tarjottavahoito on käytännöllisesti katsoen olematonta.
ADanish study concluded that, depending on thekind of drugfree treatment interventions, successfulcompletion rates spanned from 17 to 58% of the clientsentering treatment (Pedersen, 2000).
Yhtenäsyynä voisi olla se, että suurimmalla osalla huumehoitoyksikköjä on valmius hoitaa opiaattien käyttäjiä ja vai-kea-asteisia riippuvuusongelmia.
Evaluations of withdrawal treatment have been carriedout across the Member States and Norway but nevertheless, globally, it is the least evaluated type of treatmentintervention.
Vieroitushoitoa on arvioitu jäsenvaltioissa ja Norjassa,mutta vieroitushoito on kuitenkin maailmanlaajuisestikaikkein vähiten arvioitu hoitomuoto.
Overall, withdrawal treatment withmedicaments such as Naltrexone, clonidine, lofexidineand buprenorphine have proved effective in decreasingwithdrawal signs and symptoms, although the effect ondifferent kinds of withdrawal symptom varies betweenmedicaments (Greenstein et al., 1997).
Yleisesti ottaenlääkkeiden, kuten naltreksonin, klonidiinin, lofeksidiininja buprenorfiinin, avulla annettava vieroitushoito on osoittautunut tehokkaaksi vieroitusoireiden vähentäjäksi, vaikka eri lääkeaineiden vaikutukset vieroitusoireisiin vaihtelevat (Greenstein et al., 1997).
Methadone iswidely used for treating withdrawal symptoms althoughresearch findings suggest that methadone’s strength liesin maintenance therapy.
Metadonia käytetään laajalti vieroitusoireiden lievittämiseen, vaikka tutkimustulosten mukaan metadoni on tehokasta ylläpitoterapiassa.
Withdrawal treatment with no use of medicaments, alsoknown as ‘cold turkey’, exists although its extent is notreally known.
Vieroitushoito ilman lääkkeitä on myös käytössä, muttakäytön laajuutta ei todellisuudessa tunneta.
Another widely acknowledged notion is that treatmentduration is closely linked to treatment outcome or, inother words, the longer the time spent in drugfree treatment the better.
Huumeiden sekakäyttäjät käyttävät erilaisia rituaaleja jasosiaalista säännöstelyä saavuttaakseen tavoitellun vaikutuksen ja vähentääkseen samalla vaaroja.
Selected issues staying in drugfree inpatient treatment for 90 daysachieved better outcomes — in terms of abstinence fromopiates, stimulants and in the reduction of injecting druguse — one year after discharge than those who left earlier (Gossop et al., 1998).
taa suoraan tuloksiin (Sonntag, D. ja Künzel J., 2000).Joissakin tutkimuksissa on yritetty yksilöidä kynnystä,jonka jälkeen onnistuneen hoidon tulokset todennäköisesti kasvavat.
This is confirmed by a Greekstudy which found that those clients who left treatmentwithin the first three months only decreased heroin consumption after discharge by 11% compared with 76%for those who stayed at least a year (Kethea, 2001).
Tulos vahvistui Kreikassa toteutetussa tutkimuksessa, jossa havaittiin,että ensimmäisen kolmen kuukauden aikana hoidon jättävät asiakkaan vähensivät heroiinin käyttöä vain 11 prosenttia hoidon loppumisen jälkeen, kun taas vähintäänvuoden ajan hoitoon osallistuneet vähensivät huumeidenkäyttöä 76 prosenttia (KETHEA, 2001).
Agonist medicaments (e.g.methadone) activate the opiate receptors in the brainand antagonistic medicaments (e.g. naltrexone) limit oreliminate the effect of other illicit drugs taken.
Potilaat olivat kohtalaisen tyytyväisiä hoitoon, mutta jopa 50 prosenttia ilmoitti hoitoa seuranneen ensimmäisen kuukauden aikana esiintyneestävakavasta levottomuudesta.
The aimof medically assisted treatment can be abstinence butmay also be to maintain the client in long-term medicaltreatment.
Kuusi kuukautta hoidon jälkeen kolmasosa potilaista ei ollut käyttänyt kovia huumeita (Tretter et al., 2001).
Whether the end goal be to achieve abstinence or to reduce the harmful effects of drug addiction,common interim goals include: reducing the consumption of illegal drugs and the risk of infectious diseases;improving the mental and physical state of the client;and reducing drugrelated crime.
Vaikka joitakin vieroitushoitoja on arvioitu, tarvitaan yhäsyvällisempää tietoa eri menetelmien hyödyistä ja haitoista sekä siitä, minkätyyppistä vieroitushoitoa kuhunkinpotilaaseen olisi sovellettava.
Regarding the issue of long-term effectiveness, an Austrian study concluded that a treatment scheme with a focuson social and psychotherapy interventions markedlyincreased the social competence and the subjective satisfaction of the clients, which results in their long-termstability (Wirth, 2001).
Pitkän aikavälin tehokkuudesta saatiin tietoa Itävallassatoteutetussa tutkimuksessa, jonka mukaan hoitojärjestelmä, jonka pääpaino on hoidon sosiaalisessa puolessa japsykoterapiassa, lisäsi huomattavasti asiakkaiden sosiaalisia taitoja ja henkilökohtaista tyytyväisyyttä, joidenansiosta asiakkaat pysyvät pitkään tasapainossa (Wirth,2001).
Methadone maintenance is the most widely diffused typeof medically assisted treatment.
Huumeettomassa hoidossa käytetään psykososiaalisiatekniikoita, ja tarkoituksena on saada potilas ensin pidättäytymään huumeiden käytöstä ja vapautumaan pitkälläaikavälillä kokonaan huumeriippuvuudesta.
As ‘maintenance’implies, the objective of this type of intervention treatment is not abstinence but to keep the client in maintenance treatment thereby reducing criminal activity andrisk behaviour (and consequently the risk of the acquiring infectious diseases), as well as improving health andsocial functioning.
Jotta huumeeton hoito onnistuu, hoito on ensinnäkin toteutettavakokonaan ilman huumeita, kuten se on suunniteltukin.Myös muut tekijät, kuten psykologisen, sosiaalisen jataloudellisen hyvinvoinnin parantuminen, ovat oleellisia.Tärkeitä oheisvaikutuksia ovat rikollisuuden ja riskikäyttäytymisen vähentäminen sekä asiakkaan terveyden jayleisen hyvinvoinnin kohentaminen.
Medically assisted treatment has been widely evaluatedacross Europe and has generally proved effective inachieving goals such as reducing the consumption ofillegal drugs, risk behaviour and crime.
Arvioinnin tulokset vaihtelevat hyvin paljon, mutta yleensä30–50 prosenttia huumeettoman hoidon aloittavistaasiakkaista käy hoidon läpi kokonaisuudessaan onnistuneesti.
In particular,medically assisted treatment interventions withmethadone have been evaluated and found effective inrelation to these goals (Lowinson et al., 1997; EMCDDA,2000), although buprenorphine has proved effective too.One structured literature review of buprenorphine trialsfound that its main strength was in lowering the risk ofoverdosing and lowering the level of parallel illicit druguse (Berglund et al., 2001).
Tanskassa toteutetussa tutkimuksessa kävi ilmi,että hoidon aloittaneista 17–58 prosenttia kävi huumeettoman hoidon loppuun onnistuneesti ja että onnistuminen vaihteli hoitotyypin mukaisesti.
For both methadone andbuprenorphine, sufficient dosages have shown to beimperative to ensuring positive outcomes.
Yleisesti ollaan myös yhtä mieltä siitä, että hoidon kestoliittyy läheisesti hoidon tulokseen, toisin sanoen mitäkauemmin huumeeton hoito kestää, sitä parempi.
The National Treatment Outcome Research Study (NTORS)was established in 1994 at the request of the British Minister of Health to assess the effectiveness of drug misuse treatment services in the United Kingdom.
Yhdistyneen kuningaskunnan terveysministerin aloitteesta perustettiin vuonna 1994 kansallinen hoitotulostutkimus (”National Treatment Outcome Research Study”,NTORS), jonka tarkoituksena on arvioida huumeidenväärinkäyttäjille tarjottavia hoitopalveluja Yhdistyneessäkuningaskunnassa.
NTORS recruited1075 clients for the project in 1995 and followed them forfive consecutive years.
Hoitotulostutkimukseen otettiinmukaan 1075 asiakasta vuonna 1995 ja asiakkaita seurattiin viiden peräkkäisen vuoden ajan.
Arandom stratified sample of 650clients was selected and followed in four different treatment modalities: inpatient, residential rehabilitation,methadone reduction or methadone maintenance.
Tutkimuksen pääasiallisena havaintona todettiin, että hoidon läpikäyneet henkilötedistyivät tuloksissaan: huumeita käytettiin entistävähemmän, suonensisäinen käyttö harveni, yhteistenneulojen käyttö väheni, ja mielenterveys kohentui.
Themain finding of the study is that treated individuals do improve on outcome parameters such as drugs intake, injection frequency, needle sharing and psychological health.The total aggregated cohort showed statistically significantimprovements in heroin intake — around 75% had regular heroin use at intake compared to around 40% four tofive years on.
Kokonaiskohortissa havaittiin tilastollisesti merkittävää edistymistä heroiinin takia hoitoon hakeutuneilla: noin 75 prosenttia käytti heroiinia hoitoon hakeutuessaan ja neljänviiden vuoden jälkeen enää noin 40 prosenttia.
Regular use of non-prescribed methadonehad gone down from around 30% at intake to under 10%and needle sharing had decreased from around 20% at intake to around 5%.
Ilmanlääkärin määräystä metadonia säännöllisesti käyttävienmäärä väheni: kun hoitoon tulijoista metadonia käytti 30prosenttia, neljän viiden vuoden jälkeen heitä oli enääalle kymmenen prosenttia.
Scorings on psychological health alsoshowed statistically significant improvement between thestate at intake and the state four to five years on.
Mielenterveyden arvioinnissa havaittiin tilastollisesti merkittävääedistystä, kun vertailtiin tilanteita hoitoon ottamisen hetkellä ja neljän viiden vuoden kuluttua.
Despite these apparent ‘successes’, some countries consider that neither methadone nor buprenorphine have sufficiently improved the general welfare of particularly deprived street addicts and have sought other alternatives.
2002 Vuosiraportti Euroopan unionin ja Norjan huumeongelmasta fiini ole parantanut riittävästi erityisesti kadulla eläviennarkomaanien yleistä hyvinvointia, joten muita vaihtoehtoja on etsitty.
Drugfree treatment has been evaluated across Europeapplying different methodologies, and substantialinsights have been gained especially over the lastdecade.
Huumeetonta hoitoa on arvioitu ympäri Eurooppaa erimenetelmiä soveltaen ja erityisesti viimeisen vuosikymmenen aikana on saatu paljon tietoa asiasta.
However, there are still areas where furtherresearch is needed to respond to phenomena that haverecently emerged.
Jotkin alatkaipaavat kuitenkin edelleen lisätutkimusta, jotta vastikään havaittuihin ilmiöihin voidaan vastata.
One example is on the efficiency ofdrug-free treatment for predominant cocaine users andamphetamine users as well as other specific sub-popula-tions.
Yhtenä esimerkkinä voitaisiin mainita huumeettoman hoidontehokkuus pääasiassa kokaiinin ja amfetamiinin käyttäjillä sekä muilla erityisillä alaryhmillä.
Furthermore, there are few large-scale studies onhow many remain drug free in a longer-term perspectiveafter the successful completion of treatment.
Lisäksi on vainmuutamia laaja-alaisia tutkimuksia siitä, kuinka monipitäytyy erossa huumeista pitkällä aikavälillä kokonaisuudessaan onnistuneen hoidon jälkeen.
Medically assisted treatment (which includes substitutiontreatment) uses agonist or antagonistic medicaments in
Agonistit (esimerkiksi metadoni) aktivoivat opiaattien reseptoreja aivoissa, ja antagonistit (esimerkiksi naltreksoni) vähentävät tai poistavat nautitun huumeen vaikutuksia.
In February 2002, the findings of a Dutch randomisedcontrolled trial with co-prescription of heroin formethadone clients were published.
Helmikuussa 2002 Alankomaissa julkaistiin tuloksetsatunnaistetusta valvotusta kokeesta, jossa metadonihoitoon osallistuville asiakkaille määrättiin lisäksi heroiinia.Hoidon kohderyhmänä olivat vaikeasti huumeriippuvaiset keskimääräistä iäkkäämmät heroiinin käyttäjät, jotkaeivät olleet hyötyneet riittävästi metadonilla annettavastaylläpitohoidosta.
The target groups ofthe intervention were severely addicted, older, heroinusers who had not benefited sufficiently from methadonemaintenance treatment.
Kohderyhmän määrittelemiseksi asetettiin kriteerit ryhmään kuulumisesta ja sen ulkopuolellejäämisestä.
In order to define this targetgroup, a predefined set of inclusion and exclusion criteriawere established and subjects were selected from the localmethadone maintenance treatment registration system.
Kokeeseen osallistuvat valittiin paikallisestametadonilla annettavaan ylläpitohoitoon osallistuvienrekisteristä.
Atotal of 625 patients treated in six units located around the Netherlands were selected and randomly divided into anexperimental group and control group. First, the patients
Yhteensä valittiin 625 potilasta kuudesta hoitoyksiköstä eri puolilta Alankomaita ja potilaat jaettiinsatunnaisesti koeryhmään ja kontrolliryhmään.
2002 Annual report on the state of the drugs problem in the European Union and Norway knowledge needs to be gathered on how to keep clientsin treatment or, in other words, on which elements intreatment are crucial for increasing the retention rate.Identifying the ‘active ingredient’in any kind of treatment is a difficult task and it is essential to improve theperformance of treatment services, thereby improvingtreatment outcomes.
Ensimmäiseksi potilaat jaettiin huumeiden käyttömuodon mukaisesti polttaviin ja suonensisäisesti käyttäviin. Sitten potilaat jaettiin hoitomuodon mukaan kahteen ryhmään, joista toinen sai ainoastaan metadonia sekä toinen metadoniaja heroiinia yhdessä.
were divided according to their route of administration,inhaling or injecting, and then subdivided according tothe intervention — those receiving only methadone andthose receiving a combination of methadone and heroin.The main finding of the study was that for severely addicted, older, heroin users methadone plus heroin wasmore effective than treatment with methadone alone, irrespective of the route of administration.
Tutkimuksen pääasiallisena tuloksena todettiin, että vaikeasti huumeriippuvaisiin keskimääräistä iäkkäämpiin heroiinin käyttäjiin metadoni ja heroiini tehosivat paremmin yhdessä kuin metadoni yksinäänkäyttömuodosta huolimatta.
The study furthermore showed that at the end of the trial, 30% of the clientsin the experimental group no longer met the inclusion criteria (their general condition having improved considerably), whereas it was only 11% in the control group (vanden Brink et al., 2002).
Tutkimuksessa osoitettiinlisäksi, että kokeen lopussa 30 prosenttia koeryhmänasiakkaista ei enää täyttänyt ryhmään hyväksymiselle asetettuja kriteerejä (sillä asiakkaiden yleinen vointi oliparantunut huomattavasti), kun kontrolliryhmässä vastaava luku oli vain 11 prosenttia (van den Brink et al., 2002).
However, having the theoretical knowledge and insightis one thing and implementing it another. An example ofthis is the importance of accompanying psycho-socialinterventions in medically assisted treatment, whichmuch research has found to contribute to success butwhich nevertheless are still not adequately implementedin practice.
Metadonilla annettava ylläpitohoito on kaikkein yleisimmin käytetty lääkkeiden avulla tapahtuva huumehoito.Kuten sana ”ylläpito” viittaa, hoidon tarkoituksena ei olepäästä irti huumeista vaan pitää asiakas hoidossa, mikävähentää rikollista toimintaa samoin kuin riskikäyttäytymistä (ja samalla tartuntatautien vaaraa) sekä parantaaterveyttä ja sosiaalista toimintaa.
In recent years, much emphasis has been placed on expanding treatment services and this has to a rather largeextent been achieved.
Saksassa lääkeheroiinin määräämistä opiaateista riippuvaisille on kokeiltu, kehitelty ja hiottu viimeisten vuosienajan.
The challenge now is to widen thefan of treatment services and refine the interventionsthemselves, thereby increasing the ‘success’of these.
Kokeilu alkoi keväällä 2002, ja se kestää kolmevuotta.
In Germany, a trial with the prescription of medical heroinfor opiate addicts has been developed and refined over thepast couple of years.
Kokeilussa etsitään pääasiassa vastausta siihenkysymyksiin, voiko heroiinin määrääminen parantaa ja,jos voi, millä edellytyksillä se voi parantaa erittäin vaikeasti opiaateista riippuvaisten terveydentilaa ja mitäsosiaalisia sekä lainsäädännöllisiä näkökohtia asiaan liittyy.
The trial which began in spring 2002will last for three years with seven German cities participating.
Kokeiluun osallistuvat potilaat jaetaan satunnaisestikoeryhmään ja kontrolliryhmään.
The patients in the trial will be divided randomly into an experimental group and a control group.These groups will be further divided into two groups receiving different types of psycho-social intervention — onegroup ‘case management’and the other ‘psycho-educa-tion’.
Nämä ryhmät jaetaanedelleen kahteen ryhmään, joissa annetaan erilaista psykososiaalista hoitoa – ”tapaushallintaryhmä” ja ”psykologisen opetuksen ryhmä”.
The study is expected to provide further insights onpsycho-social intervention and its efficiency in the treatment of opioid addiction (http://www.heroinstudie.de/).
Kokeilun tarkoituksena on tuottaa lisää tietoa psykososiaalisista hoitotoimenpiteistä janiiden tehokkuudesta opiaattiriippuvuuden hoidossa(http://www.heroinstudie.de/).
The presence of drugs and drug use has fundamentallychanged the prison reality over the past two decadesand, nowadays, all countries in Europe experience majorproblems due to drugs and drugrelated infectious diseases in prisons.
Lääkehoitoa on arvioitu laajalti ympäri Eurooppaa, jayleensä hoito on osoittautunut tehokkaaksi ja saavuttanuttavoitteensa eli vähentänyt laittomien huumausaineidenkäyttöä, riskikäyttäytymistä ja rikoksia.
National routine information on drug use, patterns andconsequences amongst prisoners is rare.
Myös buprenorfiini on osoittautunuttehokkaaksi.
In Denmark, an alternative to a heroin project waslaunched for 2000–02 with the aim of initiating specialpilot projects for drug addicts in methadone treatment,involving massive psycho-social activities.
Näistä selvistä ”onnistumisista” huolimatta joissakinmaissa ollaan sitä mieltä, ettei metadoni eikä buprenor-
The qualitative and quantitative evaluation will study the extent towhich results can be achieved in the form of bettersocial, health-related and mental functioning, reductionof drug use, reduction of infectious diseases and crime,as well as an extension of network relations.
Tanskassa käynnistettiin heroiinihankkeelle vaihtoehto,johon varattiin erityiset varat vuosiksi 2000–2002.Tavoitteena oli aloittaa metadonihoitoon osallistuviennarkomaanien pilottihanke, johon kuuluu runsaasti psy-
Conclusions and future perspectives
Erityiskysymyksiä tunut.
Success depends on the purpose of a given treatment intervention and consequently that success should be assessed in accordance with the pre-established objectives.There is already a considerable wealth of research that,when comparing objectives with outcomes, has enabledinsight and knowledge to be gained on the effectivenessand/or success of various types of treatment.
Huumeiden käyttö vankiloissa kososiaalista toimintaa. Määrällisessä ja laadullisessaarvioinnissa tutkitaan, missä määrin saadaan tuloksia,joita ovat sosiaalisen toiminnan, fyysisen terveyden jamielenterveyden parantuminen, huumeiden käytönväheneminen, tartuntatautien ja rikollisuuden väheneminen sekä verkostosuhteiden lisääntyminen.
It is, for instance, an important outcome that retentionrates are crucial for treatment outcomes or ‘success’, but
Päätelmät ja tulevaisuudennäkymät
Prevalence of drug users in prison The prison population can be considered as a high riskgroup in terms of drug use.
Huumeet ja huumeiden käyttö ovat muuttaneet perusteellisesti vankiloiden arkipäivää viimeisten kahden vuosikymmenen kuluessa.