natgillin/translations-raw huggingface dataset:
8), enlarged in particular by the Secretary of Confédération général du travail or his delegate, and by a decree of 4 June 1937 replacing this committeeby an ‘vocational retraining committee’ consisting of a representative of the general confederation ofemployers and of the CGT from the two sides of industry, as well as an employer and worker member of the Conseil supérieur du travail.
Sitä laajennettiinerityisesti CGT :n sihteeriin tai hänen valtuuttamaansa henkilöön. Asetusta muutettiin myös 4. kesäkuuta1937 annetulla asetuksella, jossa tämä komitea korvataan «ammatillisen uudelleensijoittamisenkomitealla (comité de reclassement professionnel)», joka koostui työnantaja- ja palkansaajajärjestöjen
(b) public authorities (départements, communes, public establishments, unemploymentfunds);
(b) julkisyhteisöt (departementit, kunnat, julkisoikeudelliset laitokset, työttömyyskassat)
(c) technical training institutions;
(c) teknilliset oppilaitokset
(d) employers’ or workers’ associations;
(d) työnantaja- tai palkansaajajärjestöt
(e) associations whose objects were retraining.
(e) yhdistykset, joiden tarkoituksena on ammatillinen uudelleenkoulutus.
One of the conditions to be satisfied in order to qualify for accreditation was ‘to indicate theoccupations for which the training for the unemployed is to be given’.
Yksi toimiluvan saamisen ehdoista oli niiden ammattien ilmoittaminen, joita työttömilleopetettaisiin.
In spite of highunemployment, there was still a considerable shortage of labour in certain occupations andtrades, especially in industrial concerns working for national defence.
Työttömyydestä huolimatta työvoimapula oli edelleen huomattava tietyissäammateissa, varsinkin puolustusvoimien hyväksi toimivilla aloilla.
Over the course of the years, the authorities concentrated their efforts on the vocationalretraining centres working towards this end and providing training for a workforce that was no longer to be just ‘specialist’ but ‘skilled’ (15
Valtiovallan toimenpiteet keskittyivät vuosien kuluessa ammatillisen uudelleensijoittamisenkeskuksiin, joiden toiminta oli tämänsuuntaista ja joiden kouluttama työvoima ei ollut enäävain «erikoistunutta» vaan myös «ammattitaitoista» (15).
) authorised ‘the Minister for National Defence and War, the Minister for the National Navyand the Minister for Aviation. . . to subsidise, out of the appropriations earmarked forarmaments expenditure, those vocational retraining centres . . . giving evidence that they havesupplied skilled labour to factories working for national defence’.
Niinpä 14. kesäkuuta 1938 annettu asetus (16) valtuuttaa «puolustus- ja sotaministeriön, laivastoministeriön ja ilmailuministeriön… antamaan avustusta asevarustelukuluihin tarkoitetuista määrärahoista ammatillisenuudelleensijoittamisen keskuksille … jotka osoittavat tarjonneensa ammattitaitoista työvoimaa tehtaisiin, jotka toimivat kansallisen puolustuksen hyväksi».
This thinking is even more explicit in a Decree-Law of 12 November 1938 ‘on the vocationalretraining of the unemployed and worker advancement’ (17), adopted in implementation of the
Tämä suuntaus on vielä selvempi 12. marraskuuta 1938 annetussa asetuksessa, joka liittyytyöttömien ammatilliseen uudelleensijoittamiseen ja työntekijöiden ammattitaidon kehittämiseen» (17).
Law of 5 October 1938 ‘giving the Government the powers to bring about an immediaterevival in the country’s economic and financial position’.
Asetus perustuu 5. lokakuuta 1938 annettuun lakiin, joka «suohallitukselle valtuudet toteuttaa maan taloudellisen tilanteen välitön elvytys».
A report to the President of the Republic preceding that legislation states that while these‘bodies can be used to instruct the unemployed . . . in a new trade in which there is a shortageof manpower’, they have ‘. . . also and above all . . . the mission of securing for our industryand more specifically for the industry working for national defence those specialists whom itneeds’ (18).
Sitä edeltävässä tasavallan presidentille annetussa raportissa todetaan, että jos työttömätvoivat oppia näissä laitoksissa uuden ammatin, jonka taitajista on pulaa, laitosten tehtävänä onmyös - ja ennen kaikkea - tarjota maan teollisuudelle, varsinkin puolustusvoimien hyväksitoimiville aloille, näillä aloilla tarvittavaa ammattitaitoista työvoimaa (18).
This legislation, linking the objective of rearmament and vocational retraining, is alsoimportant on another count: for the first time in France it introduced the idea of ‘furthertraining’ (perfectionnement professionnel), laying the foundations for the diversification of thefunctions of vocational training and, as a result, its target groups.
Tämä teksti, jossa uudelleenvarustelun ja ammatillisen uudelleensijoittamisen tavoitteetliitetään yhteen, on tärkeä myös toisessa mielessä. Siinä tehdään ensimmäistä kertaa edustajista, työnantajien liiton ja CGT:n edustajasta sekä Conseil supérieur du travail –neuvostontyönantajien ja palkansaajien edustajasta.
)The distinction is clearly made by article 1, para. 4, of the Decree-Law of 12 November 1938 (see below):‘vocational retraining will have the main aim of providing factories working for national defence, and inparticular for aviation, with the semi-skilled or skilled manpower they require for their proper operation’.
)Tämä ero on esitetty selvästi 12. marraskuuta 1938 (ks. jäljempänä) annetun asetuksen 1 pykälän 4kohdassa: «ammatillisen uudelleensijoittamisen päätarkoituksena on tarjota puolustusvoimien hyväksitoimiville tehtaille, varsinkin ilmailualan tehtaille, ammattitaitoista tai erikoistunutta työvoimaa, jota netarvitsevat voidakseen toimia täysipainoisesti».
Provision is made to increase the credits for this purpose so that newcentres can be set up (para. 5).
Myös määrärahojen lisäämisestä tähän tarkoitukseen määrätään, mikä salliiuusien keskusten perustamisen (5 kohta).
It stressed that, ‘due to the inadequate numbers of skilled manpower to meet the needs ofnational defence industries, it is vital to plan for the training of skilled workers throughappropriate vocational education to be imparted to those workers who appear best suited toreceive it’.
Raportissa korostetaan, että koska puolustusvoimiin liittyvien alojen tarvitsemaaammattitaitoista työvoimaa ei ole tarpeeksi, on välttämätöntä järjestää ammattitaitoistentyöntekijöiden koulutus antamalla sellaista koulutusta työntekijöille, jotka vaikuttavatsopivimmilta saamaan sitä.
It calls this vocational improvement operation that it wishes to encourage anddevelop ‘promotion ouvrière’ – worker advancement.
Siinä säädetään «täydennyskoulutuskursseista, joiden tarkoitus ontyöntekijöiden ammattitaidon kehittäminen» (19).
The same concept is to be found afterthe war in an edict of 1948 establishing ‘improvement courses leading to workeradvancement’ (19), which was soon to be superseded by the concept of ‘promotion du travail’and ‘promotion supérieure du travail’ (20) – ‘advancement of work’ and ‘further advancementof work’.
Tämän ilmauksen sijasta aletaan pian käyttää termiä «työvoiman ammattitaidon kehittäminen» (promotion du travail) ja «työvoimanammattitaidon korkeampi kehittäminen» (promotion supérieure du travail) (20).
The ‘advancement’ thus offered to ‘workers’ in employment was an essential condition for theimplementation of a system of ‘Jobrotation’ in which the absence of an employee for thepurpose of training is paired with the employment of an unemployed person, an arrangementwhich was to be introduced the following year by the decree of 6 May 1939.
Ammattitaidon kehittäminen, joka oli avoinna myös työssäkäyville työntekijöille, olivälttämätön ehto sellaisen työvuorottelujärjestelmän toteuttamiselle, jossa yhdistyipalkansaajan lähteminen koulutukseen ja työttömän työllistäminen. Tämä järjestelmä syntyiseuraavana vuonna 6. toukokuuta 1939 annetun asetuksen perusteella.
A new measure to combat unemployment: the replacementof ‘workers’ in training by unemployed persons (Decree of 6May 1939)
Uusi toimenpide työttömyyden torjunnassa: koulutuksessaolevien työntekijöiden korvaaminen työttömillä(6. toukokuuta 1939 annettu asetus)
Out of a concern ‘to step up the redeployment of the unemployed’, this decree, which alsocovers unemployment benefit and unemployment insurance schemes as well as theemployment and placement of the unemployed, devotes a specific chapter to various ‘specialmeasures for worker advancement institutions and centres for the vocational retraining of theunemployed’ (21).
Tarkoituksena lisätä työttömien uudelleensijoittamista tämä asetus, joka muuten koskeetyöttömien työllistämisen ja uudelleensijoittamisen lisäksi myös työttömyystukea jatyöttömyysvakuutusta, sisältää osaston, jossa on erityissäännöksiä työntekijöidenammattitaidon kehittämisen laitoksista sekä työttömien ammatillisen uudelleensijoittamisenkeskuksista (21),
We shall consider here only those associated with the development of worker advancementinstitutions.
Tässä käsitellään ainoastaan niitä, jotka liittyvät työntekijöiden ammattitaidon kehittämiseksiperustettujen laitosten kehittämiseen.
‘Set up by an industrial establishment which has already rationally organisedapprenticeship or by a centre for the vocational retraining of the unemployed’, theseinstitutions must ‘have as their aim to provide for the progressive training of the workersrequired for production’ (22).
«Tällaisen laitoksen, riippumatta siitä, onko se sellaisenteollisuuslaitoksen perustama, joka on jo järjestänyt ammattiopetusta järkevällä tavalla, taityöttömien ammatillisen uudelleensijoittamisen keskuksen perustama, tarkoituksena on oltavaasteittain etenevän koulutuksen takaaminen työntekijöille, joita tarvitaan tuotannossa» (22).
)Edict of 15 April 1948 (Journal officiel of 16 April 1948, p. 3763).
)15. huhtikuuta 1948 tehty päätös (Journal officiel, 16. huhtikuuta 1948, s. 3763).
)See in particular Law No 59-960 of 31 July 1959 on social advancement.
)Ks. erityisesti 31. heinäkuuta 1959 annettu laki n:o 59-960, joka liittyy sosiaaliseen kehittämiseen.
Regarding this question, see Terrot, Noël. Histoire de l’éducation des adultes: la part de l’éducation des adultes dans la formation destravailleurs: 1789-1971. Paris: Edilig, 1983, pp. 190-195.
Tästäasiasta ks. Terrot, Noël. Histoire de l’éducation des adultes: la part de l'éducation des adultes dans laformation des travailleurs: 1789-1971.
of those set up by an industrial establishment, moreover, they ‘must operate during the establishment’s normal working hours (24) and be installed on premises clearly separate fromthe production workshops’ (25) – a provision that is still in force in France in the field ofcontinuing vocational training.
Kun laitoson teollisuusyrityksen perustama, sen on lisäksi toimittava yrityksen normaalina aukioloaikana (24) – tämä säännös on edelleenkin voimassa Ranskassa ammatillisenkoulutuksen alalla – ja sijaittava tiloissa, jotka on selkeästi erotettu tuotantotiloista (25).
But the chief merit of this decree was to create the conditions for the development of‘Jobrotation’ practices, as they would be called today.
Tämän asetuksen suuri ansio on kuitenkin se, että siinä on luotu mahdollisuudettyövuorottelukäytännön kehittämiselle sellaisena kuin se nyt määriteltäisiin.
It offered financial incentives forenterprises to promote such practices.
Siinä säädetääntaloudellisista kannustimista, joiden tarkoituksena on saada yritykset suosimaantyövuorottelua.
These related both to training leave for an employee andto the recruitment of an unemployed person to take his place, who would where possible havereceived prior training in a centre for the vocational retraining of the unemployed (althoughthe decree does not make this compulsory).
Nämä kannustimet koskevat sekä palkansaajan menemistä ammatilliseentäydennyskoulutukseen että työttömän palkkaamista hänen tilalleen.
The factors taken into account for the purpose of payment of subsidies by the State to workeradvancement institutions (26) included the payment to the enterprises concerned of an
Tarvittaessa sijaiseksivoidaan palkata työtön, joka on saanut koulutusta työttömille tarkoitetussauudelleenkoulutuskeskuksessa – asetuksen teksti ei velvoita tähän.
‘allowance equivalent to one half of the wages paid to workers admitted to courses at workeradvancement institutions’ (27).
Avustuksissa, joita valtio maksoi työntekijöiden ammattitaidon kehittämiseksi perustetuillelaitoksille, otettiin huomioon muun muassa (26) yrityksille maksetut korvaukset, joiden määrä oli puolet palkasta, jota maksettiin työntekijöiden ammattitaidon kehittämiseksi perustetuissalaitoksissa koulutuksessa oleville työntekijöille (27).
This meant that the State entered into a commitment to compensate one half of the cost of continuing to remunerate an employee while on training.
Tässä tapauksessa valtio sitoutui siis korvaamaan puolet kustannuksista, jotka aiheutuivat koulutettavana olevan työntekijänpalkasta.
The authorities also undertook to pay bonuses to employers ‘taking on unemployed persons toreplace workers allowed to take worker advancement courses’ (28), a strong incentive not toleave an employee’s job unfilled while he was on training leave.
Valtio sitoutui myös maksamaan lisiä yrityksille, jotka ottivat työhön työttömiä korvatakseenheillä niitä palkansaajia, jotka osallistuivat työntekijöiden ammattitaidon kehittämisenkursseille (28). Tämä kannusti yrityksiä olemaan jättämättä koulutuksessa olevien työntekijöiden työpaikkoja avoimiksi.
It should be pointed out that industrial establishments setting up worker advancementinstitutions were not, unlike establishments not having such facilities, required to replaceworkers permitted to take a course – who themselves continued to earn no less than the ratelaid down by collective agreement for their skill over the whole period of their training – withunemployed persons introduced, as a priority, by public placement agencies (29).
On huomattava, että niiden teollisuusyritysten, jotka olivat perustaneet työntekijöidenammattitaidon kehittämisen laitoksia, oli toisin kuin muiden yritysten korvattava netyöntekijät, jotka saivat osallistua kursseille – nämä saivat edelleen koko kurssin ajan palkkaa,joka ei saanut olla pienempi kuin heidän erikoisalalleen työehtosopimuksissa määrättypalkkataso.
Thesebonuses were paid so long as the workers being replaced by the unemployed persons wereallowed to attend the worker advancement institution course (30).
Heidät oli korvattava työttömillä, joita työnvälitysviranomaiset tarjosivat (29).
Its creation, completed by the Decree of 1939, was in fact staggered over almostfive years, from the establishment in 1935 of a specific training tool – the centres for the
)130 pykälä.)Paitsi työministeriön poikkeus sen neuvoteltua ammatillisen uudelleensijoittamisen komitean kanssa.
If this is not possible, the provision made must enable inspectors easily to ensure that workersaccepted for the course are not taking part in production work.
Jos tämä ei ole mahdollista, tilojen on oltava sellaiset, että valvontaviranomaiset voivat helpostitodeta, etteivät kursseille osallistuvat työntekijät osallistu tuotantoon.
)Cost of fitting out or renting workshops or classrooms, the purchase of machine tools, tooling or motors,depreciation of premises, motors and machines and other tooling, instructors and monitors, the purchase ofraw materials and fuel, etc.
)Muutostöiden kustannukset, tilojen vuokrat, työstökoneiden, työvälineiden tai moottorien hankinta;velanlyhennykset näiden ostoista, opettajien palkkaus, materiaalin, polttoaineiden ym. hankinta jne.
vocational retraining of the unemployed – to the diversification of their functions in 1938through ‘worker advancement’, thus creating the conditions for the emergence of‘Jobrotation’ practices, strongly encouraged by the authorities in 1939.
Sen luominen, joka saatettiin valmiiksi vuonna 1939 annetulla asetuksella,kesti itse asiassa mekein viisi vuotta eli vuodesta 1935, jolloin luotiin erityinen koulutuksenväline – työttömien ammatillisen uudelleensijoittamisen keskukset - niiden tehtävieneriyttämiseen vuonna 1938 työntekijöiden ammattitaidon kehittämisen kautta.
This pioneering measure, more of an incentive than an obligation, emerged in a context ofintensive rearmament, although it was never in fact really applied.
Tämä edelläkävijänä toiminut järjestelmä, joka oli pikemminkin kannustava kuin pakottava,syntyi intensiivisen uudelleenvarustelun oloissa, eikä sitä kuitenkaan ole varsinaisestisovellettu.
The events triggered in theautumn of 1939 with the declaration of war initially disrupted greatly the adult vocationaltraining system that had gradually been established since 1935 and then, following the armistice of June 1940, to lead to its disappearance (31), nipping in the bud any trials of Jobrotation mechanisms which the legislation reviewed might have permitted.
Sodanjulistuksesta syksyllä 1939 lähtien nopeasti toisiaan seuraavat tapahtumathajottivat vuodesta 1935 lähtien asteittain luodut aikuisten ammattikoulutuksen puitteet jahävittivät ne kokonaan kesäkuun 1940 aselevon jälkeen (31). Näin mahdollistentyövuorottelukokeilujen mekanismit, joihin analysoidut säädökset olisivat antaneetmahdollisuuden, tuhottiin alkuunsa.
It was to be almost half a century before the authorities rediscovered the value of Jobrotation.The measures – and they are still in force – that they later adopted were to be influenced bydifferent concerns.
Vasta noin puolen vuosisadan päästä valtiovalta kiinnostui uudestaantyövuorottelujärjestelmästä. Sen toteuttamiin toimenpiteisiin – jotka ovat yhä voimassa –liittyi erilaisia huolenaiheita.
Some measures were designed to promote access to training by employees by offsetting orrelieving part of the cost to the employer of their replacement. (It is accepted that absence fortraining is often poorly received and on occasion hampered, in particular in small andmedium-sized enterprises, because of the disruptions it might entail.)
Joidenkin toimenpiteiden tarkoituksena on edistää palkansaajien pääsyä koulutukseen – useinyritykset, varsinkin pienet ja keskisuuret yritykset, suhtautuvat kielteisesti työntekijöidenlähtemiseen koulutukseen tai jopa estävät sen, koska se voi aiheuttaa häiriöitä.
This is the purpose ofone provision of Law No 84-130 of 24 January 1984 reforming vocational training (32), whichauthorised individual training leave management agencies to refund employers with aworkforce of under 50 for their payment of a temporary employment allowance to personsrecruited under a fixed-term contract to replace an employee absent on personal training leave(congé individuel de formation) (33).
Nämä edistävättoimenpiteet poistavat tai vähentävät työntekijän korvaamisesta aiheutuvia kustannuksia.Tällainen tavoite on ammatillisen koulutuksen uudistamisesta 24. tammikuuta 1984 annetunlain n:o 84-130 yhdellä säännöksellä (32).
Law No 91-1 of 3 January 1991, one of whose aims wasto increase employment through training in the workplace (34), provided for governmentpayment of a flat-rate grant to employers with a workforce of less than 50.
Se valtuuttaa yksilöllistä koulutusvapaata hoitavatelimet maksamaan työnantajille, joilla on alle 50 työntekijää, tukea, joka maksetaan sellaiselle määräaikaisella sopimuksella palkatulle työntekijälle, joka korvaa yksilöllisellekoulutusvapaalle lähteneen työntekijän (33).
This compensatedthem for wages paid to workers recruited by them or made available to them by temporaryemployment enterprises or groups of employers, to replace an employee who is absent fortraining under the plan or personal training leave (35).
Laissa n :o 91-1, joka annettiin 3.tammikuuta
The same Law included a provision (36) that goes back to the technique of pairing theemployee on training leave with the jobseeker recruited to replace him, as initiated by the Decree of 6 May 1939.
1991 ja jolla pyrittiin erityisesti työllisyyden edistämiseen yrityksissä annettavan koulutuksenavulla (34) säädetään, että valtio maksaa työnantajille, joilla on alle 50 palkansaajaa, kerta- avustusta korvauksena palkasta, jota yritys maksaa suoraan palkkaamilleen työntekijöille tai
)Art. L. 950-2-2 of the Labour Code.
)Työlain L. 950-2-2 pykälä.
The rate of this allowance is 6 % of the earnings received by theemployee during his fixed-term contract.
Tämän korvauksen määrä on 6 % työntekijän määräaikaisen sopimuksensaaikana saamasta palkasta.
administered by the public-sector employment agency, ANPE (37).Their primary aim is to givejobseekers the occupational skills with which they can obtain a job whose vacancy has beennotified to ANPE.
Tämä laki laajentaa «työharjoittelukausien» (stages d’accès à l’emploi)merkitystä, joita vastedes kutsutaan nimellä «stages d’accès à l’entreprise» ja joita hoitavattyövoimaviranomaiset, ANPE (37).
They may also enable employees to acquire further training to broaden theirskills or to offer the opportunity of acquiring a higher qualification while at the same timeoffering access to recruitment to a jobseeker, whether or not the beneficiary of a workplaceplacement opportunity, to replace the employee if he is promoted on completion oftraining (38).
Vaikka kausien ensimmäinen tavoite on antaatyönhakijalle sellainen ammattitaito, jonka perusteella hän voi saada työtarjouksen työvoimatoimiston kautta, ne voivat antaa palkansaajalle mahdollisuudentäydennyskoulutukseen hänen ammattitaitonsa parantamiseksi ja työllistää työnhakija - jokamahdollisesti saa myös koulutusta - koulutuksensa päätyttyä ylennetyn palkansaajanpaikalle (38).
The first two measures cited in fact leave the employer completely free to arrange to replacethe employee as it thinks fit: by direct recruitment, or by using the services of a temporaryemployment enterprise or of a group of employers.
Kaksi ensinmainittua toimenpidettä antavat työnantajalle mahdollisuuden korvata palkansaajahaluamallaan tavalla: suoraan rekrytoiminen, turvautuminen tilapäistä työvoimaa tarjoavanyrityksen palveluihin tai työnantajien ryhmittymään.
This is not, strictly speaking, Jobrotation.This is not the case which the third measure, covering permanent job integration, which is agenuine system under the auspices of the public-sector employment agency.
Niiden kohdalla ei voida oikeastaanpuhua työvuorottelusta, mutta kolmas toimenpide, joka tähtää kestävään liittymiseentyöelämään, muodostaa työvoimaviranomaisten suojeluksessa olevan järjestelmän.
France, then, does not lack legal instruments in the field of Jobrotation.
Ranskalta ei siis puutu oikeudellisia välineitä tässä asiassa.
Even so, Jobrotation is still very little used (39), doubtless a sign of the existence of obstacles to its developmentthat are more cultural and social than economic or technical.
Siitä huolimatta työvuorottelua käytetään Ranskassa kovin vähän (39), mikä epäilemättä johtuu pikemminkin kulttuurisista jasosiaalisista kuin taloudellisista tai teknisistä esteistä.
The Statecontributes all or part of the funding of the employee’s training and, where appropriate, of the jobseekerwho is to replace him under an agreement concluded with the beneficiary employer.
Valtioosallistuu kokonaan tai osittain palkansaajan koulutuksen rahoittamiseen ja tarvittaessa myös hänetkorvaamaan otetun työnhakijan.
If the employee intraining continues to be paid by his employer, ANPE also pays a flat-rate contribution of FRF 28 per hour’straining (EUR 4.27).
Tämä tapahtuu edunsaajayrityksen kanssa tehdyn sopimuksen puitteissa.Jos koulutukseen osallistuva työntekijä saa edelleen palkkaa yritykseltä, työvoimatoimisto maksaa hänellekuitenkin kertakorvauksena summan, joka vastaa 28 frangia koulutustunnilta (4,27 euroa).
)Leaving aside the very few employers that have embarked on substantial programmes in this field on theirown initiative, only two occupational sectors are seriously involved.
)Jos ei oteta huomioon niitä harvoja yrityksiä, jotka ovat oma-aloitteisesti toteuttaneet ohjelmia tässä asiassa,vain kaksi toimialaa on sitoutunut tähän.
One is the automobile repair and salessector (the reader is referred to the paper by D. Gelibert of ANFA at the same Agora).
Kyseessä ovat Commerce et de la Réparation automobile (tässäviittaan D. Gelibert in (ANFA) tiedonantoon), ja Plasturgie, jossa toteutettiin tärkeä ohjelma, jonka nimi on«Action de développement des compétences», joka tähtää alan yritysten operaattorientäydennyskoulutukseen ja heidän sijaistensa kouluttamiseen.