natgillin/translations-raw huggingface dataset:
The number of clients entering drug treatment for primary cocaine use has been increasing in Europe for several years, though the trend is strongly influenced by a few countries (Spain, Italy, Netherlands, United Kingdom).
Näin on erityisesti niissä maissa, joissa on paljon kokaiinin pääasialliseksi huumeekseen ilmoittavia asiakkaita, varsinkin Italiassa, jossa sukupuolten välinen suhde on 6:1 ja käyttäjien keski-ikä 34 vuotta.
Based on 17 reporting countries, the number of cocaine clients entering treatment increased from about 37¢000 in 2003 to 52¢000 in 2008, while their proportion grew from 17¢% to 19¢% of all clients.
Ensisijaisesti kokaiinia käyttävät ilmoittavat aloittaneensa pääasiallisen huumeensa käytön ensisijaisesti muita huumeita käyttäviin verrattuna hieman vanhempana (22,3-vuotiaana, 87prosenttia ennen 30 vuoden ikää).
Among clients entering drug treatment for the first time, the number of cocaine
Kokaiinin ensimmäisen käyttökerran ja ensimmäisen hoitoon hakeutumisen välinen aika on noin yhdeksän vuotta.
In 2008, about 10¢000 clients are reported to have entered outpatient treatment for primary use of crack cocaine, representing 16¢% of all cocaine clients and 3¢% of all drug clients entering outpatient treatment.
Useimmat kokaiiniasiakkaat nuuskaavat (63 prosenttia) tai polttavat (31 prosenttia) sitä, ja vain alle 3 prosenttia
Most crack clients (about 7¢500) are reported by the United Kingdom, where they account for 42¢% of the cocaine clients and 5.6¢% of all drug clients.
Euroopassa kokaiini- ja crackkokaiiniriippuvuuden hoitoa antavat yleensä siihen erikoistuneet avohoitopalvelut.
The Netherlands also reports that crack clients made up a sizeable proportion of all treatment entrants in 2008¢(96).
Koska tehokasta lääkehoitoa ei ole tällä hetkellä olemassa, ilmoittaa käyttävänsä sitä suonensisäisesti (94
91) See Table PDU-103 (part ii) in the 2010 statistical bulletin.92) See Figure TDI-2 and Tables TDI-5 (part i) and (part ii) and TDI-24 in the 2010 statistical bulletin; data for Spain refer to 2007.
92) Katso vuoden 2010 tilastotiedotteen kuvio TDI-2 ja taulukot TDI-5 (osa i) sekä (osa ii) ja TDI-24. Espanjaa koskevat tiedot ovat vuodelta 2007.
93) See Figures TDI-1 and TDI-3 in the 2010 statistical bulletin.94) See Table TDI-17 (part iv) in the 2010 statistical bulletin.95) See Table TDI-18 (part ii) in the 2010 statistical bulletin.
93) Katso vuoden 2010 tilastotiedotteen taulukot TDI-1 ja TDI-3.94) Katso vuoden 2010 tilastotiedotteen taulukko TDI-17 (osa iv).95) Katso vuoden 2010 tilastotiedotteen taulukko TDI-18 (osa ii).
From 2008, the Netherlands considers cocaine clients reporting ‘smoking’ as the route of administration as crack users.
) Vuodesta 2008 alkaen Alankomaat luokittelee crackin käyttäjiksi ne kokaiiniasiakkaat, jotka ilmoittavat polttamisen ensisijaiseksi käyttötavaksi.
This has led to a marked increase on the numbers reported in previous years.
Tämän vuoksi viime vuosia koskevat luvut ovat suurentuneet merkittävästi.
Insufficient identification of crack clients may also exist in other countries.
Myös muissa maissa crack-asiakkaiden määrittäminen voi olla puutteellista.)
Overall, two main groups of cocaine clients have been identified in treatment: socially integrated individuals using powder cocaine; and a more marginalised group of clients, using cocaine, often crack cocaine, in combination with opioids.
Kokaiinirokotetta on ensimmäisen kerran testattu eläinkokeissa 1990-luvun alussa.
The first group typically reports snorting the drug, and sometimes consuming it in conjunction with other substances such as alcohol or cannabis, but not with opioids.
Kun rokote on annettu, elimistö alkaa sen ansiosta tuottaa vasta-aineita, jotka sitoutuvat verenkierrossa kokaiinimolekyyleihin.
Some members of this group are referred to treatment by the criminal justice system.
Tällöin elimistössä luontaisesti olevat entsyymit alkavat muuttaa niitä inaktiivisiksi molekyyleiksi.
The second group often reports injecting drugs, uses both cocaine and opioids, sometimes smokes crack and presents precarious health and social conditions.
kokaiiniasiakkaille tarjotaan psykososiaalista hoitoa, kuten neuvontaa sekä kognitiivista käyttäytymisterapiaa.
In this group, which includes former heroin users re-entering drug treatment for cocaine use, the identification of the primary drug can be difficult (NTA, 2010)¢(97).
Joissain maissa on laadittu ohjeistukset kokaiiniongelmien hoitoon (esimerkiksi Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta).
Treatment and harm reduction
Ensimmäinen satunnaistettu ja kontrolloitu tutkimus rokotteesta tehtiin Yhdysvalloissa.
Two recent studies investigated the effectiveness of psychosocial treatment provided to powder cocaine (NTA, 2010) and crack cocaine users (Marsden et al., 2009) in English treatment centres.
Siihen osallistui 115parhaillaan opioidikorvaushoidossa olevaa henkilöä.
Both compared changes in drug use before and after six months of treatment (or earlier in case of discharge).
Tutkimus osoitti, että rokotteen saaneet henkilöt, joille kehittyi riittävä vastaainetaso, pysyivät erossa huumeista.
In the first study, 61¢% of powder cocaine users (1 864¢out of¢3¢075) had stopped using the drug and a¢further¢11¢%¢had significantly reduced their use.
Kuitenkin vain noin neljälle kymmenestä (38 prosenttia) rokotetusta opioidien käyttäjästä kehittyi sellainen vastaainetaso, joka mahdollisti kokaiinista pidättymisen kahden kuukauden ajan (Martell ym., 2009).
In the second study, 52¢% of crack cocaine users (3¢941 out of 7¢636) were abstinent after six months of treatment.
Samanlaisia tuloksia saatiin myös myöhemmin tehdystä tutkimuksesta.
Less positively, it was found that opioid substitution treatment was not as effective with clients using heroin and crack cocaine as with those using only heroin.
Se käsitti kymmenen miespuolista kokaiininkäyttäjää, jotka käyttivät ainetta polttamalla ja olivat aineesta riippuvaisia eivätkä olleet hakeutuneet huumehoitoon.
This finding confirms the detrimental effects of concomitant cocaine or crack cocaine use on the outcomes of substitution treatment, and underlines the need to develop new strategies to treat combined heroin and cocaine or crack cocaine dependence.
Nykyisiä kokaiiniongelmien hoitokäytäntöjä Ranskassa tarkastelleen laadullisen tutkimuksen mukaan tiettyjä lääkkeitä, esimerkiksi metyylifenidaattia, modafiniilia tai topiramaattia, määrättiin päihteen himon vähentämiseksi tai korvaustarkoituksiin, vaikka niiden tehokkuudesta on vain vähän näyttöä (Escots ja Suderie, 2009).
Recent studies for the treatment of cocaine dependence
Tanskassa, Irlannissa, Italiassa ja Itävallassa on sen vuoksi otettu käyttöön tälle käyttäjäryhmälle kohdistettuja erikoisohjelmia.
Over 50 different drugs have been evaluated for treating cocaine dependence.
Kokaiiniriippuvuuden hoitoon on tutkittu yli 50:tä erilaista lääkettä.
Not one has yet been found to be clearly effective, and neither the European Medicines Agency nor the American Food and Drug Administration has approved any drug for the treatment of cocaine dependence (Kleber et al., 2007).
Yksikään niistä ei ole osoittautunut selvästi tehokkaaksi, eivätkä Euroopan lääkevirasto ja Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto (FDA) ole hyväksyneet yhtään lääkeainetta kokaiiniriippuvuuden hoitoon (Kleber ym., 2007).
However, more than 100 ongoing randomised controlled trials are registered to test new substances, sometimes in association with psychological interventions.
On kuitenkin rekisteröity yli 100 meneillään olevaa satunnaistettua ja kontrolloitua tutkimusta, joissa on tarkoitus testata uusia lääkeaineita, joskus psykologisten hoitotoimien osana.
In Europe, treatment for dependence on cocaine and crack cocaine is generally provided in specialist outpatient treatment services.
Disulfraami on lääkeaine, joka vaikuttaa alkoholin metaboliaan, ja sen käyttö vähensi kokaiininkäyttöä myös alkoholismista kärsivillä potilailla.
With no effective pharmacotherapy currently available, cocaine clients are provided with psychosocial treatment such as counselling and cognitivebehavioural therapies.
Käytön vähenemisen arvellaan johtuvan siitä, että lääke vähentää alkoholiin liittyvää estojen poistumista ja arvostelukyvyn heikkenemistä.
Some countries provide guidelines for the treatment of cocaine problems (e.g. Germany, United Kingdom).
Tuoreissa tutkimuksissa disulfraamilla on havaittu olevan myös suora vaikutus kokaiinin metaboliaan.
Guidelines in the United Kingdom recommend, depending on the client’s needs, three to 20¢treatment sessions that aim at resolving ambivalence about change, improving recognition of and controlling cocaine-use cues and urges, reducing cocainerelated harm and preventing relapse (NTA, 2006).
Koska näyttö on laadullisesti rajallista, on ehdotettu, että lääkäreiden on punnittava disulfraamin mahdollisia hyötyjä ja haittavaikutuksia lääkkeen määräämistä harkitessaan (Pani ym., 2010).
A cocaine vaccine was first tested in the early 1990s in animal studies.
Muutamien kouristuksia ehkäisevien lääkeaineiden käyttöä tarkasteltiin 15 tutkimuksessa, joihin osallistui 1066 potilasta (Minozzi ym., 2009).
Once administered, it induces the production of antibodies that bind to cocaine molecules in the bloodstream and, thereby, allow naturally occurring enzymes to convert them into inactive molecules.
Lääkehoito ei ollut lumelääkettä merkittävästi parempi potilaiden hoidossa pysymisen, haittavaikutusten määrän ja tyypin vähentämisen tai kokaiininkäytön vähentämisen kannalta.
Pharmacotherapy is generally used in Europe to provide relief for symptoms of cocaine dependence, particularly anxiety.
Psykoosilääkkeitä puolestaan arvioitiin seitsemässä tutkimuksessa, joihin osallistui 293 potilasta
The first randomised controlled trial of the vaccine was conducted in the United States, and involved 115 subjects undergoing opioid substitution treatment. The study found that subjects who received the vaccine and obtained an appropriate level of antibodies remained abstinent.
Viime aikoina on tehty kaksi tutkimusta, joissa tarkasteltiin jauhemaisen kokaiinin (NTA, 2010) ja crack-kokaiinin (Marsden ym., 2009) käyttäjille annetun psykososiaalisen hoidon tehokkuutta Englannin hoitokeskuksissa.
However, only about four in 10 (38¢%) vaccinated opioid users reached a level of antibodies that provided a¢two-month cocaine blockade (Martell et al., 2009).
Molemmissa tutkimuksissa vertailtiin muutoksia huumeen käytössä ennen hoidon aloittamista ja kuusi kuukautta sen jälkeen (tai aiemmin, jos hoito oli lopetettu).
Similar results were observed in a later study covering 10¢male cocaine users who smoked the drug, were dependent and not seeking drug treatment.
Ensimmäisessä tutkimuksessa 61 prosenttia jauhemaisen kokaiinin käyttäjistä (1864 henkilöä 3075:stä) oli lopettanut päihteen käyttämisen ja 11 prosenttia oli vähentänyt sitä merkittävästi.
Public drug treatment facilities in Europe are mostly oriented towards the needs of opioid users, and socially integrated powder cocaine users may be reluctant to present for treatment due to the perceived stigma.
Toisessa tutkimuksessa 52 prosenttia crack-kokaiinin käyttäjistä (3941 henkilöä 7636:sta) oli pysynyt päihteettömänä kuusi kuukautta hoidon jälkeen.
Denmark, Ireland, Italy and Austria have therefore developed specific programmes for this population.
Tutkimuksessa kylläkin havaittiin, että opioidikorvaushoito ei ollut heroiinia ja crack-kokaiinia käyttävien osalta yhtä tehokasta kuin vain heroiinia käyttävillä.
A¢common feature is that treatment can be provided outside regular opening hours to accommodate work commitments and provide discretion.
Tämä tulos vahvistaa sen, että kokaiinin tai crack-kokaiinin käytöllä yhdessä heroiinin kanssa on haitallisia vaikutuksia korvaushoidon tuloksiin.
) See Tables TDI-10, TDI-11 (part iii), TDI-21 and TDI-103 (part ii) in the 2010 statistical bulletin.
Tulos painottaa myös tarvetta kehittää uusia strategioita heroiini- ja kokaiini- tai crackkokaiiniriippuvuuden hoitoon.
The reduction was attributed to the diminution of alcohol-related disinhibition and impaired judgement. Recent studies have also found a direct impact of disulfiram on the metabolism of cocaine.
Yleisesti ottaen tutkimukset olivat liian suppeita mahdollisten vaikutusten vahvistamiseksi, mutta käytettävissä olevat tulokset eivät tue näiden lääkeaineiden käyttöä kokaiiniriippuvuuden hoidossa.
However, given the limited quality of the evidence, it was suggested that clinicians should balance possible benefits against the potential adverse effects of disulfiram (Pani et al., 2010).
arvioinnissa havaittiin, että huomiota on alettu kiinnittää enemmän kokaiiniin liittyvien haittojen määrittämiseen kuin niiden vähentämiseen tähtäävien toimenpiteiden kehittämiseen (Grund ym., 2010).
A recent review of harm-reduction interventions for stimulant users concluded that more attention had been given to specifying cocainerelated harms than to developing interventions to reduce them (Grund et al., 2010).
Opioidikorvaushoidossa olevien potilaiden osalta havaittiin, että bupropionin, dekstroamfetamiinin ja modafiniilin käyttö edistää kokaiinista erossa pysymistä lumelääkkeeseen verrattuna (Castells ym., 2010).
The use of a number of anticonvulsant agents was assessed in 15 studies covering 1 066 patients (Minozzi et al., 2009).
Lääkkeettömien hoitomuotojen osalta joistakin psykososiaalisista toimenpiteistä saatiin myönteisiä tuloksia.
The drugs were not significantly better than the placebo in keeping patients in treatment, reducing the number and type of side effects or reducing cocaine use. Antipsychotic agents were assessed in seven studies covering 293 patients (Amato et al., 2009).
Esimerkiksi hoidon keskeyttäneiden määrä väheni, kokaiininkäyttö väheni ja hoitoon osallistuminen lisääntyi etenkin, jos samalla hyödynnettiin myös palkitsemiseen ja rankaisemiseen perustuvaa kuponkimenetelmää (Knapp ym., 2007).
The studies were generally too small to confirm possible effects, but the available results do not support the use of these drugs in the treatment of cocaine dependence.
Useissa meneillään olevissa tutkimuksissa tutkitaan kannustamiseen perustuvien toimenpiteiden vaikutuksia; joissakin tapauksissa ne on liitetty käyttäytymisterapiaan ja lääkehoitoon.
Among patients undergoing opioid substitution treatment, it was found that the use of bupropion, dextroamphetamine and modafinil are associated with higher rates of sustained cocaine abstinence than are achieved with a placebo (Castells et al., 2010).
Korva-akupunktiohoidosta ei saatu merkittäviä tuloksia (Gates ym., 2006).
Member States usually provide cocaine injectors with the same services and facilities as are provided to opioid users, including recommendations for safer use, training for safer injecting and needle and syringe programmes.
Jäsenvaltiot tarjoavat kokaiinia suonensisäisesti käyttäville yleensä samat palvelut ja valmiudet kuin opioidien käyttäjille: turvallisen käytön suositukset, koulutus turvallista pistämistä varten ja neulan- ja ruiskunvaihtoohjelmat.
However, cocaine injecting is associated with increased risks of equipment sharing and with frequent injection, which can lead to vein collapse and to injecting in higher-risk parts of the body (e.g. legs, hands, feet and groin).
Kokaiinin suonensisäiseen käyttöön voi kuitenkin liittyä suurempi tarvikkeiden yhteiskäytön riski ja suurempi pistämistiheys, mistä voi seurata suonen kokoonpainumista ja pistämistä kehon riskialttiimpiin osiin (sääriin, käsiin, jalkoihin, nivusiin).
Therefore, safer use recommendations should be adapted to these specific risks and one-for-one syringe exchange policies should be avoided.
Siksi turvallista käyttöä koskevat suositukset olisi mukautettava näitä erityisriskejä vastaaviksi, ja yksi yhdestä -periaatteella toimivia vaihto-ohjelmia olisi vältettävä.
Due to the potential high frequency of injecting, the supply of sterile equipment to injectors should not be restricted (van Beek et al., 2001).
Koska pistäminen voi olla hyvin tiheää, steriilien välineiden toimittamista kokaiinia suonensisäisesti käyttäville ei tulisi rajoittaa (van Beek ym., 2001). Muutamissa maissa (esim.
Clean crack pipes are also provided in some countries by lowthreshold agencies (Spain, France).
Espanjassa ja Ranskassa) joissakin matalan kynnyksen keskuksissa tarjotaan myös puhtaita crack-piippuja.
Harm-reduction interventions targeting powder cocaine users in recreational settings focus mainly on raising awareness.
Crack-kokaiinin ja kokaiinin ongelmakäyttäjille suunnatut haittojen vähentämistoimet ovat uusi toiminta-alue monissa jäsenvaltioissa.
Programmes offer advice and information to young people on the risks associated with alcohol and drug use in general, usually including material on the risks of cocaine use.
Yksi syy tämän alan toimenpiteiden vähäiseen tarjontaan, varsinkin crack-kokaiinin käyttäjille, voi olla se, että keskeisiltä työntekijöiltä puuttuu tietoa tästä huumausaineesta, kohderyhmästä ja heidän tarpeistaan.
Apart from awareness raising, harm-reduction options for this target group, which constitutes the vast majority of cocaine users in Europe, are almost non-existent.
Äskettäisessä piristeiden käyttäjille tarkoitettujen haittoja vähentävien toimenpiteiden
Among non-pharmacological interventions, some psychosocial interventions provided positive results in reducing drop-out rates, reducing cocaine use and improving attendance, in particular when provided along with contingency management with vouchers (Knapp.¢et al., 2007).
Viihdeympäristöissä kokaiininkäyttäjille kohdennetut haittoja vähentävät toimet painottuvat pääasiassa tietoisuuden lisäämiseen.
Several ongoing studies are further investigating the effects of incentives-based interventions, in some cases in association with behavioural therapy and pharmacological interventions.
Ohjelmissa tarjotaan nuorille neuvontaa ja tietoa alkoholin ja huumeiden käyttöön yleisesti liittyvistä riskeistä sekä materiaalia kokaiininkäyttöön liittyvistä riskeistä.
Finally, treatment with auricular acupuncture did not provide significant results (Gates et al., 2006).
Tietoisuuden lisäämistä lukuun ottamatta tälle kohderyhmälle, johon valtaosa kokaiininkäyttäjistä Euroopassa kuitenkin kuuluu, tarkoitetut haittojen vähentämiseen tähtäävät toimet puuttuvat lähes tyystin.
Chapter 6Opioid use and drug injection
Luku 6Opioidien käyttö ja huumeiden suonensisäinen käyttö
Introduction estimated levels of about 750 tonnes in 2007 and 2008 (UNODC, 2010b).
Johdanto vuonna 2009. Uusimpien arvioiden mukaan heroiinin mahdollinen tuotanto maailmassa on vähentynyt 657 tonniin vuosien 2007–2008 arvioiduista määristä (750 tonnia) (UNODC, 2010b).
Heroin arrives in Europe mainly by two trafficking routes. The historically important Balkan route brings heroin produced in Afghanistan through Pakistan, Iran and Turkey, and then through other transit or destination countries (Albania, Hungary, Bulgaria, Czech Republic, the former Yugoslav republics, Romania, Slovakia, Austria, Italy).
Heroiini saapuu Eurooppaan pääasiassa kahta merkittävää salakuljetusreittiä pitkin: historiallisesti merkittävää Balkanin reittiä ja sen useita sivuhaaroja pitkin kuljettuaan ensin Pakistanin, Iranin ja Turkin läpi, sekä muiden läpikulku- tai kohdemaiden kautta (Albania, Unkari, Bulgaria, Tšekki, entiset Jugoslavian tasavallat, Romania, Slovakia, Itävalta, Italia).
Heroin also enters Europe by the ‘silk route’ via central Asia and Russia, and then through Belarus, Poland and Ukraine to, among others, Scandinavian countries via Lithuania (INCB, 2010b).
Heroiinia kuljetetaan Eurooppaan myös ”silkkitietä” pitkin Keski-Aasian ja Venäjän sekä Valko-Venäjän, Puolan ja Ukrainan kautta Liettuaan ja sieltä esimerkiksi Skandinavian maihin (INCB,
Heroin use, particularly injecting the drug, has been closely associated with public health and social problems in Europe since the 1970s.
Heroiinin ja erityisesti sen suonensisäinen käyttö on yhdistetty tiiviisti huumausaineiden ongelmakäyttöön Euroopassa 1970-luvulta lähtien.
Today, this drug still accounts for the greatest share of morbidity and mortality related to drug use in the European Union.
Heroiini aiheuttaa edelleen suurimman osan huumausaineista johtuvasta sairastuvuudesta ja kuolleisuudesta Euroopan unionissa.
A decline in heroin use and associated problems has been observed during the late 1990s and the early years of the present century, though more recent data suggest that, in some countries, the trend may have changed direction.
Heroiinin käytön ja siihen liittyvien ongelmien on havaittu vähentyneen 1990-luvun lopun ja 2000luvun alun aikana, mutta tuoreet tiedot viittaavat siihen, että suuntaus on voinut kääntyä eräissä maissa.
In addition, reports of the use of synthetic opioids, such as fentanyl, and the injection of stimulant drugs, such as cocaine or amphetamines, reflect the increasingly multifaceted nature of problem drug use in Europe.
Lisäksi synteettisten opioidien, kuten fentanyylin, ja stimuloivien huumeiden, kuten kokaiinin tai amfetamiinien, suonensisäisestä käytöstä kertovat raportit osoittavat, että huumausaineiden ongelmakäyttö muuttuu yhä monisyisemmäksi Euroopassa.
Supply and availability
Taulukko 9: Heroiinin tuotanto, takavarikot, hinta ja puhtaus
Table 9: Production, seizures, price and purity of heroin
Tarjonta ja saatavuus
Production and seizures
Tuoranto ja takavarikot
Global quantity seized (tonnes)Heroin Morphine
Maailmassa takavarikoitu määrä (tonnia) Heroiini Morfiini
Quantity seized (tonnes)EU and Norway (Including Croatia and Turkey)
Takavarikoitu määrä (tonnia)EU ja Norja(mukaan luettuina Kroatia ja Turkki)
Price and purity in Europe (
Hinta ja puhtaus Euroopassa (
Mean retail price (EUR per gram)
Keskihinta katukaupassa (euroa grammalta)Vaihteluväli
Mean purity (%)Range
Vaihteluväli (
Since few countries report the retail price and the purity of white heroin, the data are not presented in the table.
Koska vain muutamat maat ovat ilmoittaneet valkoisen heroiinin katukauppahinnan ja puhtauden, tietoja ei esitetä taulukossa.
They can be consulted in Tables PPP-2 and PPP-6 in the 2010 statistical bulletin.Range of the middle half of the reported mean price or purity.Data are for 2008 except the global production estimate (2009).UNODC (2010b) for global values, Reitox national focal points for European data.
Niihin voi tutustua vuoden 2010 tilastotiedotteen taulukoissa PPP-2 ja PPP-6.Ilmoitettujen keskihintojen tai keskimääräisen puhtauden keskialueen vaihtelu.Tiedot ovat vuodelta 2008 maailmanlaajuisen tuotannon arviota lukuun ottamatta (2009).Maailmanlaajuiset tiedot: UNODC (2010b); Euroopan tiedot: Reitoxin kansalliset yhteyspisteet.
The other producing countries are Myanmar, which mainly supplies markets in east and south-east Asia, Pakistan and Laos, followed by Mexico and Colombia, which are considered the largest suppliers of heroin to the United States (UNODC, 2009).
Muita tuottajamaita ovat Myanmar, josta ainetta toimitetaan pääasiassa Itä- ja Kaakkois-Aasiaan, Pakistan ja Laos sekä Meksiko ja Kolumbia, joita pidetään Yhdysvaltojen suurimpina heroiinintoimittajina (UNODC, 2009).
Global opium production is estimated to have decreased from a peak in 2007, mainly due to a decline in Afghan production, which has fallen from 8¢200 tonnes to 6¢900¢tonnes in 2009.
Maailmanlaajuisen oopiumintuotannon arvioidaan laskeneen huippuvuodesta 2007 pääosin Afganistanin tuotannon vähennyttyä 8200tonnista noin 6900 tonniin
199¢300¢litres in 2008, with the largest quantities seized reported by Slovenia (86¢100 litres) and Hungary (63¢600 litres).
Kuvio 9: Arvio Euroopan unionissa, Kroatiassa, Norjassa ja Turkissa takavarikoidun heroiinin määristä
The overall trend in the quantity of heroin intercepted in Turkey differs from that observed in the European Union (Figure 9).
Euroopan unionissa Alankomaat ja jossain määrin myös Belgia ovat merkittävässä asemassa toissijaisina jakelukeskuksina.
EU, Croatia and Norway
EU, Kroatia ja Norja