natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For opiate abuse, the pharmacological intervention of choice has been substitution treatment with methadone, and in more recent years buprenorphine.
Tällaiset potilaat kokevat lisävaikeuksia myös sen johdosta, miten psykiatriset tai päihdehuoltoyksiköt suhtautuvat heihin.
Pharmacological agents that block the effects of morphine and heroin, for example naltrexone, are rarely used.
Joissakin maissa päihdehuollon yksiköt eivät ota hoitaakseen päihteidenkäyttäjiä, joilla on psykiatrisia häiriöitä.
Strong empirical evidence supports the use of these pharmacological substances, but there is no pharmacological treatment for cocaine, amphetamine, hallucinogenic drugs or cannabis at present.
Psykiatriset yksiköt taas saattavat suhtautua päihteidenkäyttäjiin epäilevästi jopa siinä määrin, että ne eivät ota hoitaakseen henkilöitä, jotka ovat jatkuvassa korvaushoidossa.
Treating clients with comorbidity requires cooperation and coordination between services that are involved in their treatment, especially psychiatric and drug services, but also health and social services.
Oheissairauksista kärsivien asiakkaiden hoito edellyttää yhteistyötä ja koordinointia heidän hoitoonsa osallistuvien yksiköiden välillä.
For the treatment of problem drug users with comorbidity in prison, the authorities must also be involved.
Kyseessä ovat varsinkin psykiatriset palvelut ja päihdehuollon yksiköt mutta myös terveys- ja sosiaalipalvelut.
Where residential treatment or prison is part of the intervention, in order to secure a stable and continuous treatment package, it is important to organise the treatment as a chain with few disruptions in the links between various agencies.
Hoidettaessa oheissairauksista kärsiviä päihteiden ongelmakäyttäjiä vankilassa myös vankilaviranomaisten on oltava mukana. Jos vakaan ja jatkuvan hoitopaketin turvaamisen osana on laitoshoito tai vankeus, on tärkeää järjestää hoito ketjuna, jossa eri viranomaisten yhteyksissä ei ole monia katkoja.
Studies support the treatment of opiate dependence by methadone maintenance in combination with manualised (a treatment following a manual) behavioural approaches targeting the drug problem, including cognitive behavioural treatment, relapse-prevention, contingency training, as well as more elaborated short-term psychotherapies like family therapy, behavioural therapy and psychodynamic therapy.
Tutkimukset tukevat opiaattiriippuvuuden hoitoa metadoniylläpitohoidolla yhdessä käyttäytymiseen liittyvien hoitoohjelmien kanssa, jotka kohdistuvat huumeongelmaan. Hoito-ohjelmiin kuuluvat kognitiivis-behavioristinen hoito, retkahdusten ehkäiseminen, epävarmuuden sietokyvyn vahvistaminen ja pidemmälle kehitetyt lyhytaikaisen psykoterapian muodot, kuten perheterapia, käyttäytymisterapia ja psykodynaaminen terapia.
For cocaine dependence, only the manualised behavioural interventions targeting the drug problem have a proven, although low, effect.
Kokaiiniriippuvuuden osalta vain käyttäytymiseen vaikuttavilla, huumeongelmaan kohdistetuilla hoitoohjelmilla on osoittautunut olevan vaikutusta, joskin se on vähäistä.
For cannabis abuse, family therapy has an effect on the abuse in teenagers with an intact family network.
Perheterapialla on vaikutusta teini-ikäisten kannabiksen väärinkäyttöön, kun perheverkosto on ehjä.
Clients with comorbidity often suffer from ‘multi-morbidity’, since there are severe somatic illnesses as well as social, housing and employment problems associated with comorbidity.
Oheissairauksista kärsivät asiakkaat ovat usein moniongelmaisia, koska heillä on vakavien ruumiillisten sairauksien lisäksi oheissairauksiin liittyviä sosiaalisia sekä asumis- ja työllisyysongelmia.
Drug use often implies a failure to comply with a pharmacological treatment schedule, thus increasing the problem of handling psychotic or depressive episodes.
Päihteiden käyttö aiheuttaa usein sen, että potilas ei noudata lääkehoito-ohjelmaa, ja vaikeuttaa siten psykoottisten tai masennukseen liittyvien vaiheiden hoitoa.
HIV infection and several types of hepatitis are common, as are a vast number of ailments; neglect of personal somatic health is the rule.
HIV-infektio ja monet hepatiitin muodot ovat yleisiä, kuten myös monet muut vaivat; henkilökohtaisen ruumiillisen terveyden laiminlyönti on tavallista.
An underrated problem is bad dental health, which increases the risk of primary and secondary infections and severely damages the self-image of the person.
Yksi aliarvioitu ongelma on hampaiden huono kunto, joka lisää primaaristen ja sekundaaristen infektioiden riskiä ja vahingoittaa vakavasti henkilön kuvaa itsestään.
Social problems such as isolation and homelessness aggravate the situation for these persons.
Sosiaaliset ongelmat, kuten eristäytyminen ja asunnottomuus, vaikeuttavat näiden henkilöiden tilannetta.
Particular attention should be paid to the prison population.
Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä vankeihin.
Psychiatric illness and drug use are both much more prevalent in prisons than among the general population
Psykiatriset sairaudet ja päihteiden käyttö ovat paljon yleisempiä vankiloissa kuin koko väestössä samoin kuin näiden
Only more elaborated psychotherapeutic interventions had a medium positive effect on retention in drug treatment.
Vain pidemmälle kehitetyillä psykoterapeuttisilla toimenpiteillä oli keskimäärin myönteinen vaikutus huumehoitoon sitoutumiseen.
Case management is a working method to assist and coordinate clients´ way through the treatment system and enable individualised care.
Palveluohjaus on toimiva menetelmä autettaessa ja koordinoitaessa asiakkaiden tietä hoitojärjestelmässä, ja se mahdollistaa yksilöllisen hoidon.
It is acknowledged as a particularly effective method with comorbid patients, who have great difficulties in coping with a complex reality.
Se on tunnustettu erityisen tehokkaaksi menetelmäksi oheissairauksista kärsiville potilaille, joilla on suuria vaikeuksia suoriutua monimutkaisesta todellisuudesta.
management needs investing in human and organisational resources but is in the end cost-effective.
organisatorisiin ja henkilöresursseihin, mutta se on kokonaisuudessaan kustannustehokasta.
Training treatment staff to deal with comorbidity research.
Loppuunpalamisen ongelmat ovat yleisiä niillä, jotka työskentelevät oheissairauksista kärsivien päihteidenkäyttäjien parissa.
For more extensive treatment planning, more refined psychiatric assessments including SCID, CIDI, MINI and various psychological tests must be applied.
Laajemmassa hoidon suunnittelussa on käytettävä pidemmälle kehitettyjä psykiatrisia arviointikeinoja, kuten SCID, CIDI ja MINI, sekä erilaisia psykologisia testejä.
The impact of toxic substances on the clinical picture must be determined, since many drugs may induce alterations in perception and judgment similar to those caused by a mental disorder.
Toksisten aineiden vaikutus kliiniseen kuvaan on määritettävä, koska monet päihteet voivat aiheuttaa samanlaisia muutoksia havainto- ja arvostelukykyyn kuin mielenterveyshäiriöt aiheuttavat.
Dealing with comorbid clients presents staff with many problems.
Oheissairauksista kärsivien potilaiden kanssa työskentely merkitsee henkilöstölle monia ongelmia.
Disruptive and aggressive behaviour of clients, particularly of those with the more ‘dramatic’ types of personality disorders, along with their emotional instability often makes them difficult to manage.
Asiakkaiden häiritsevä ja aggressiivinen käytös, varsinkin kun kyseessä ovat ”dramaattiset” persoonallisuushäiriön muodot, sekä heidän tunne-elämänsä epävakaus aiheuttavat usein sen, että heidän kanssaan on vaikea tulla toimeen.
Training in specific interventions to reduce drug use and/or to develop specific skills are among the more promising methods.
Lupaavimpiin menetelmiin kuuluu koulutus sellaisten työmenetelmien osalta, joilla vähennetään päihteiden käyttöä ja/tai kehitetään erityistaitoja.
If training includes the whole staff, manualised interventions are effective in increasing the general level of therapeutic competence.
Jos koulutusta annetaan koko henkilöstölle, hoitoohjelmien mukaiset toimenpiteet ovat tehokkaita lisäämään terapiataitoja kaikilla tasoilla.
Several of the cognitive-behavioural methods have been implemented and found to be effective.
Monia kognitiivis-behavioristisia menetelmiä on toteutettu ja niiden on havaittu olevan tehokkaita.
Effective organisation is the key to maintaining the quality of treatment
Tehokas organisointi on avain hoidon laadun ylläpitämiseen
The introduction of assessment instruments like ASI and quality management systems is also important for feedback and for correcting misconceptions.
ASI:n kaltaisten arviointivälineiden ja laadunhallintajärjestelmien käyttöönotto on tärkeää myös palautteen ja väärinkäsitysten oikaisemisen kannalta.
Studies have found that the staff severely underestimate the prognosis of the patients, since patients with repeated and unsuccessful treatment admissions (‘revolving-door patients’), while not representing a valid picture of treatment outcome, might induce a pessimistic attitude.
Tutkimuksissa on havaittu, että henkilöstö aliarvioi vakavasti potilaiden ennusteen, koska potilaat, joita otetaan hoitoon toistuvasti ja joiden hoitokerrat epäonnistuvat, voivat aiheuttaa pessimistisen asenteen, vaikka he eivät annakaan edustavaa kuvaa hoidon tuloksellisuudesta.
Documentation and systematic follow-ups are often the only way to correct such prejudices.
Dokumentointi ja järjestelmällinen seuranta ovat usein ainoa tapa korjata tällaiset ennakkoluulot.
A multi-disciplinary comprehension of how to deal with patients with different patterns of comorbidity is vital for all levels of treatment staff.
Monialainen kokonaiskäsitys siitä, miten erilaisista oheissairauksista kärsiviä potilaita tulisi hoitaa, on erittäin tärkeää hoitohenkilöstön kaikilla tasoilla.
Often, however, staff are specialised and feel competent only within the limits of their profession.
Henkilöstön jäsenet ovat kuitenkin usein erikoistuneita, ja he tuntevat olevansa päteviä vain oman ammattinsa puitteissa.
The patients´ difficulties in regulating self-esteem, consequently manifested by acting-out, inability to postpone impulses and handle drug craving often make staff members feel frustrated and unappreciated.
Potilaiden itsetuntoon liittyvät vaikeudet, jotka ilmenevät roolikäyttäytymisenä sekä kyvyttömyytenä pidättäytyä mielijohteista ja vastustaa päihdehimoa, saavat usein henkilöstön jäsenet tuntemaan itsensä turhautuneiksi ja vähän arvostetuiksi.
An effective treatment organisation is essential to maintain the quality in the clinical management of patients.
Tehokas hoito-organisaatio on oleellisen tärkeä laatutason ylläpidossa potilaiden kliinisessä hoidossa.
A consolidated and integrated structure may decrease the negative impact of the personality disorders on the treatment climate.
Kiinteä ja integroitu rakenne saattaa vähentää persoonallisuushäiriöiden kielteistä vaikutusta hoitoilmapiiriin.
The quality of the leadership, work satisfaction, security and development among staff are all factors conveyed to the patients more or less subliminally.
Johtamisen laatu, työtyytyväisyys, henkilöstön turvallisuus ja sen kehittäminen ovat kaikki tekijöitä, jotka välittyvät potilaille enemmän tai vähemmän tiedostamattomasti.
Organisational interventions to decrease staff turnover easily go hand in hand with efforts directed at increasing competence and fostering a realistic and positive attitude to possible improvement in the staff and in the patients.
Organisatoriset toimenpiteet, joilla vähennetään henkilöstön vaihtuvuutta, kulkevat helposti käsi kädessä sellaisten toimenpiteiden kanssa, joilla on tarkoitus lisätä taitoja ja edistää realistisen ja myönteisen asennoitumisen kehittymistä henkilöstössä ja potilaiden keskuudessa.
This, by itself, will reduce costs.
Tämä itsessään vähentää kustannuksia.
Burnout problems are common in staff members working with drug users with co-
Se on monikäyttöinen väline, jota voidaan käyttää diagnosoinnissa, hoidossa, seurannassa ja tutkimuksessa.
An important step forward in quality of documentation is the introduction of the Addiction Severity Index (ASI), a multifunctional instrument that can be used in diagnostics, treatment, follow-up and
Sekä potilaiden että henkilöstön jäsenten hyvinvointia ja hoidon kokonaislaatua ajatellen on erittäin tärkeää, että lisätään koko henkilöstön kykyä ymmärtää niitä erityisiä ja erilaisia ongelmia, jotka liittyvät persoonallisuushäiriöistä kärsivien potilaiden hoitoon ja jotka eroavat psykoottisista häiriöistä johtuvista ongelmista.
Overlap of the three dominating diagnostic syndromes in patients with comorbid drug-use disorders
Kolmen yleisimmän diagnostisen oireyhtymän päällekkäisyys potilailla, joilla on päihteiden käytön lisäksi muita oheissairauksia
Depression and anxiety disorders
Masennus ja ahdistushäiriöt
Personality disorders
Persoonallisuus- häiriöt
Psychotic disorders
Psykoottiset häiriöt
In some cases, psychiatric disorders are chronic diseases that need longterm treatment or care.
Joissakin tapauksissa psykiatriset häiriöt ovat kroonisia sairauksia, jotka vaativat pitkäaikaista hoitoa.
Integration of treatment services, multiprofessional teams and sheltered living are some of the interventions that have been shown to be effective.
Hoitopalvelujen integrointi, eri ammatteja edustavista henkilöistä koostuvat ryhmät ja tukiasuminen ovat tehokkaiksi havaittuja toimenpiteitä.
In addition, patients with mainly personality disorders benefit from longterm social reintegration interventions.
Lisäksi potilaat, joilla on pääasiassa persoonallisuushäiriöitä, hyötyvät pitkäaikaisista sosiaalisen integroinnin toimenpiteistä.
The social networks of these people are always very weak and they have a general lack of ordinary life skills, like relating to other persons, keeping routines and appointments, seeking and keeping jobs, social skills, daily life skills, housekeeping and managing money.
Näiden henkilöiden sosiaaliset verkostot ovat aina hyvin heikkoja, ja heiltä yleensä puuttuvat sellaiset tavalliset elämäntaidot kuin suhtautuminen muihin ihmisiin, rutiineista ja sovituista tapaamisajoista kiinni pitäminen, työn hakeminen ja säilyttäminen, sosiaaliset taidot sekä päivittäiseen elämään kuuluvat taidot, taloudenpito ja rahankäyttö.
A coordination of community services and continuity in the treatment chain, combined with a case-management approach, increases effectiveness and is more cost-efficient than disparate and uncoordinated treatment efforts.
Yhdyskuntapalvelujen ja hoitoketjun jatkuvuuden koordinointi yhdessä palveluohjauksen kanssa lisää tehokkuutta, ja se on kustannustehokkaampaa kuin erilliset, koordinoimattomat hoidon toimenpiteet.
Comorbidity – drug use and mental disorders:policy considerations
Johtopäätökset Oheissairaudet – toimintalinjoja koskevat näkökohdat
Comorbid patients often have many mental, physical and social problems, which have to be identified and diagnosed.
Oheissairauksista kärsivillä potilailla on usein monia mielenterveydellisiä, fyysisiä ja sosiaalisia ongelmia, jotka on havaittava ja diagnosoitava.
Treatment is effective if delivered according to evidencebased practice, planned and managed individually.
Hoito on tehokasta, jos se annetaan näyttöön perustuvan käytännön mukaisesti ja suunnitellaan ja toteutetaan yksilöllisesti.
Coordinated, integrated and flexible treatment services based on scientific evidence and with regular monitoring will reduce staff turnover and be cost-efficient.
Koordinoidut, integroidut ja joustavat hoitopalvelut, jotka perustuvat tieteelliseen näyttöön ja joita seurataan säännöllisesti, vähentävät henkilöstön vaihtuvuutta, ja ne ovat kustannustehokkaita.
Aftercare and social reintegration efforts are important in order to avoid relapse and renewed need for cost-intensive care.
Jälkihoito ja sosiaalinen integrointi ovat tärkeitä, jotta vältettäisiin potilaan hoitoon liittyvät retkahdukset ja uusi kalliin hoidon tarve.
Comorbid patients need carefully coordinated and integrated services in order for treatment to be successful.
Oheissairauksista kärsivät potilaat tarvitsevat huolellisesti koordinoituja ja integroituja palveluja, jotta hoito tuottaisi tuloksia.
Case management is a particularly effective approach for these patients.
Palveluohjaus on erityisen tehokas keino näiden potilaiden hoidossa.
Hallucinogenic mushrooms: the challenge of responding to naturally occurring substances in an electronic age
Hallusinogeeniset sienet – luontoperäisten huumaavien aineiden haaste sähköisen viestinnän aikakaudella
Over the past decade media interest in the use of hallucinogenic mushrooms appears to have been driven by open marketing of these mushrooms and by the legal changes made in some countries to prohibit this trade.
Tiedotusvälineiden mielenkiinto hallusinogeenisia eli aistiharhoja aiheuttavia sieniä kohtaan näyttää kasvaneen viimeisten kymmenen vuoden aikana, kun näiden sienten avoin kauppa on yleistynyt, ja joissakin maissa on muutettu lainsäädäntöä kaupan kieltämiseksi.
Nearly all of the psilocybin-containing mushrooms are small brown or tan mushrooms that could be mistaken for a number of nonpsychoactive, inedible, or poisonous mushrooms in the wild.
Lähes kaikki psilosybiinia sisältävät sienet ovat pieniä ruskeita tai kellanruskeita sieniä, jotka muistuttavat luonnossa erehdyttävästi monia ei-psykoaktiivisia, syömäkelvottomia tai myrkyllisiä sieniä.
and other media, forensic analysis, practice and research.
laajemmalle. Tässä työssä voidaan käyttää monenlaisia tietolähteitä, kuten Internetissä ja muissa tiedotusvälineissä julkaistuja raportteja sekä rikosteknisiä analyyseja, käytäntöjä ja tutkimuksia.
In this policy briefing, information on the use of hallucinogenic mushrooms is reviewed and policy lessons drawn.
Tässä tiedotteessa tarkastellaan hallusinogeenisten sienten käyttöä ja käsitellään eri menettelytavoista saatuja kokemuksia.
Factors are identified that served both to encourage and shape the trend in the use of hallucinogenic mushrooms during the late 1990s and early 2000s and also those that acted as barriers to more widespread diffusion.
Tiedotteessa tuodaan esiin tekijöitä, jotka ovat lisänneet hallusinogeenisten sienten käyttöä ja vaikuttaneet siihen 1990luvun lopussa sekä 2000-luvun alussa ja jotka ovat estäneet käytön leviämisen laajemmalle.
Standard epidemiological methods for monitoring drug use can be slow to identify emerging trends and it is recognised that they need to be complimented by more sensitive methods.
Hallusinogeenit ovat kemiallisesti hajanainen huumausaineiden luokka.
The challenge is to identify new drug fashions, which tend to start within small subpopulations or in limited geographical areas, and assess their potential for more widespread diffusion.
Niille on ominaista se, että ne vääristävät aistihavaintoja ja vaikuttavat voimakkaasti ihmisen
Psilocybin and psilocin (or psilotsin) are controlled at the highest level internationally, but some countries experienced a lack of legal clarity with regard to mushrooms containing these substances.
Psilosybiinia ja psilosiinia valvotaan kansainvälisesti korkeimmalla tasolla, mutta joissakin maissa näitä aineita sisältäviin sieniin sovellettava lainsäädäntö on ollut epäselvää.
This confusion has been exploited by mushroom retailers and has presented obstacles to the development of mechanisms to control supply.
Sienikauppiaat ovat hyödyntäneet tätä epäselvää tilannetta, ja epäselvyydet ovat myös estäneet kehittämästä mekanismeja tarjonnan valvomiseksi.
The hallucinogens are a chemically diverse class of drugs that are characterised by their ability to produce distortions in sensations and to markedly alter mood and thought processes.
Uusia trendejä saattaa olla hidasta havaita tavallisilla, huumeidenkäytön seuraamiseen tarkoitetuilla epidemiologisilla menetelmillä.
Naturally occurring hallucinogens can be found in over 100 species of
Lisäksi on havaittu, että niitä on täydennettävä menetelmillä, joilla trendit havaitaan herkemmin.
Hallucinogenic mushrooms, commonly known as ‘magic mushrooms’: Species containing psilocybin and psilocin are the mushrooms most commonly used for their psychoactive properties, and are the main subject of this policy briefing.
Hallusinogeeniset eli aistiharhoja aiheuttavat sienet, joita kutsutaan myös ”taikasieniksi”: Tämä tiedote koskee ennen kaikkea sienilajeja, jotka sisältävät psilosybiinia ja psilosiinia ja joita käytetään useimmiten niiden psykoaktiivisten ominaisuuksien vuoksi.
Other species of hallucinogenic mushrooms such as the fly agaric contain muscimol and ibotenic acid as the main active ingredients.
Muissa aistiharhoja aiheuttavissa sienilajeissa, kuten kärpässienissä, tärkeimmät vaikuttavat aineet ovat muskimoli ja iboteenihappo.
The muscimol-containing species are themselves toxic and are closely related to highly toxic species.
Muskimolia sisältävät lajit ovat myrkyllisiä ja läheistä sukua erittäin myrkyllisille lajeille.
Smart shops: Shops specialising in the sale of ‘natural’ psychoactive substances as well as related literature and paraphernalia.
Smart shop -kaupat: Liikkeitä, joissa myydään ”luonnollisia” psykoaktiivisia aineita, niitä koskevaa kirjallisuutta sekä niiden käyttöön tarvittavia välineitä.
The number of fatal and nonfatal emergencies from hallucinogenic mushrooms reported is very low.
Niiden käyttöön liittyy ennemminkin mielenterveysvaaroja.
Use of hallucinogenic mushrooms is more commonly linked to mental health risks and a significant proportion of those who use hallucinogenic mushrooms may experience a panic attack.
Huomattavan moni hallusinogeenisia sieniä käyttävistä henkilöistä voi saada paniikkikohtauksen.
Use of hallucinogenic mushrooms is more common among young people who have used other illegal drugs than among young people who have not.
Hallusinogeenisten sienten käyttö on yleisempää myös muita laittomia huumausaineita käyttäneiden nuorten kuin muiden nuorten keskuudessa.
As young people attending music festivals and electronic dance events report higher levels of drug use than the general or school populations, users of hallucinogenic mushrooms are likely to be found in these settings.
Koska musiikkifestivaaleilla ja konemusiikkitapahtumissa käyvien nuorten on todettu käyttävän yleisväestöä ja koululaisia enemmän huumeita, on todennäköistä, että näihin tapahtumiin osallistuu myös hallusinogeenisten sienten käyttäjiä.
Inherent characteristics associated with the use of hallucinogenic mushrooms (e.g. nausea, panic attacks and unpredictable effects) and social constraints on young experimenters (e.g. need for a safe environment to reduce risks) may act as barriers to regular or frequent use.
Hallusinogeenisten sienten käytön vaikutukset (esimerkiksi pahoinvointi, paniikkikohtaukset ja ennakoimattomat vaikutukset) sekä nuorten kokeilukäyttöön liittyvät sosiaaliset rajoitteet (esimerkiksi tarve löytää turvallinen ympäristö riskien pienentämiseksi) saattavat ehkäistä säännöllistä tai usein toistuvaa käyttöä.
The sale of hallucinogenic mushrooms by smart shops and market stalls in the Netherlands and the United Kingdom appears to have played an important role in facilitating their use.
Hallusinogeenisten sienten myynti smart shop -kaupoissa ja torikojuissa näyttää helpottaneen merkittävästi niiden käyttöä Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
These retailers have provided easy access to hallucinogenic mushrooms during the late 1990s and early 2000s.
1990luvun lopulla ja 2000-luvun alussa hallusinogeenisia sieniä sai helposti tällaisilta kauppiailta.
In a recent internet search 39 online shops that sell hallucinogenic mushrooms products were identified.
Hiljattain tehdyssä Internet-tutkimuksessa löydettiin 39 verkkokauppaa, jotka myivät aistiharhoja aiheuttaviin sieniin liittyviä tuotteita.
Many of these shops target an international customer base by offering different language versions and international shipping options.
Monet näistä kaupoista myyvät tuotteitaan kansainvälisesti: niiden verkkosivut ovat luettavissa eri kielillä, ja niillä tarjotaan myös lähetysvaihtoehtoja ulkomaille.