natgillin/translations-raw huggingface dataset:
If neurobiological research leads to the development of new treatment approaches, they will join and hopefully complement existing treatments.
Mikäli neurobiologinen tutkimus johtaa uusien hoitomallien kehittämiseen, ne yhdistetään nykyisiin hoitoihin, joita ne toivottavasti myös täydentävät.
Patients will need to be given information on different treatment options, and the costs and benefits of any new therapy should be carefully considered along with its potential efficacy.
Potilaille on annettava tietoa eri hoitovaihtoehdoista, ja jokaisen uuden hoitomuodon kustannukset ja hyödyt sekä mahdollinen teho on arvioitava tarkasti.
Treatments that are invasive or dangerous are difficult to justify if safer options already exist.
Invasiivisia tai vaarallisia hoitoja on vaikea perustella, jos käytössä on jo turvallisempia vaihtoehtoja.
Important ethical considerations will surely arise if patients are denied free choices over which treatment they can pursue: these issues are likely to be particularly important for treatments offered within the criminal justice system where some degree of coercion may be present.
On vakava eettinen ongelma, jos potilaat eivät saa itse vaikuttaa siihen, minkälaista hoitoa heille annetaan. Erityisen tärkeitä nämä kysymykset ovat rikosoikeusjärjestelmän piirissä, jossa esiintyy jonkin verran hoitoon pakottamista.
A generally accepted ethical principle is that care available in prison settings should be equivalent to that available to the wider community.
Yleisesti hyväksytyn eettisen periaatteen mukaan vankilaympäristössä tulisi tarjota samaa hoitoa kuin laajemmassa yhteisössä.
Ethical concerns would arise if new therapies were disproportionately targeted on those in custody and other treatments of proven efficacy denied.
Olisi eettisesti arveluttavaa antaa vangeille suhteettoman paljon uusia hoitoja ja evätä heiltä muut, jo tehokkaiksi osoittautuneet hoidot.
Drugs in focus is a series of policy briefings published by the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA) in Lisbon. The briefings a reproduced regularly in the 23 official languages of the European Union plus Norwegian and Turkish.
Teemana huumeet -julkaisut ovat Lissabonissa toimivan Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus EMCDDA:n tilannekatsaussarja, jonka osia ilmestyy kolmesti vuodessa Euroopan unionin 23 virallisella kielellä sekä norjaksi ja turkiksi.
Original language: English.
Alkuperäiskieli on englanti.
Any item may be reproduced provided the source is acknowledged.
Julkaisut ovat jäljennettävissä edellyttäen, että lähde mainitaan.
For free subscriptions, please specify your requirements via e-mail: publications@emcdda.europa.eu
Ilmaistilausten yhteydessä pyydetään ilmoittamaan tilauksen haluttu kokoonpano sähköpostiosoitteeseen publications@emcdda.europa.eu
Conclusions and policy considerations
Päätelmiä ja huumepoliittisia näkökohtia
The efficacy of novel immunological approaches and neurological techniques will require detailed scrutiny.
Uusien immunologisten menetelmien ja neurologisten tekniikoiden tehokkuutta on arvioitava tarkasti.
Some approaches in this area may be used in ways that raise important ethical and social concerns which could offset, or even be greater than potential benefits.
Jotkin hoitomallit nostavat esiin merkittäviä eettisiä ja sosiaalisia ongelmia, jotka voivat kompensoida saatavia etuja tai jopa ylittää ne.
Neurobiological research provides support for a ‘medical model’ of addiction.
Neurotiede voi auttaa ymmärtämään paremmin riippuvuutta ja johtaa mahdollisesti sitä kautta uusien hoitomuotojen kehittämiseen.
However, many drug issues concern the non-dependent use of illicit substances and the question of which approaches are appropriate to encourage addicted individuals into treatment — particularly those who may not want to be treated — is a critical one.
Alalla tehtävää tutkimusta on edelleen tarpeen tukea. Samalla olisi tarkasteltava, miten eurooppalaista tutkimusta voitaisiin edistää ja parhaiten organisoida.
The assumption that repeated consumption of drugs of abuse induces long-term modifications in cerebral neurotransmission presents a strong argument for research aimed at characterising these modifications and finding ways to reverse them.
Teoria toistuvan huumeidenkäytön aiheuttamista pitkäaikaisista muutoksista aivojen neurotransmissiossa on vahva peruste tutkimukselle, jossa pyritään määrittämään nämä muutokset ja löytämään keinoja niiden ehkäisemiseksi.
New methodologies such as neuroimaging and genetic research may help to better understand variations in vulnerability to addiction, even if social factors are also clearly important.
Uudet menetelmät, esimerkiksi hermoston kuvantaminen ja geenitutkimus, voivat auttaa ymmärtämään paremmin riippuvuusalttiudessa havaittuja yksilöllisiä eroja, vaikka sosiaalisetkin tekijät ovat luonnollisesti tärkeitä.
However, the extent to which this can be used in practice remains questionable.
On kuitenkin kyseenalaista, kuinka paljon näitä menetelmiä voidaan hyödyntää käytännössä.
A major challenge for policy will be to find ways to educate the public about the neurobiological basis of addiction, whilst acknowledging that individual and social choices also impact on drug use and addiction.
Yksi keskeinen poliittinen haaste on löytää tapoja valistaa kansalaisia riippuvuuden neurobiologisista syistä, samalla kun myönnetään henkilökohtaisten ja sosiaalisten valintojen vaikuttavan niin ikään huumeidenkäyttöön ja huumeriippuvuuteen.
Web information
Verkkotiedotus
United Nations General Assembly (1948), United Nations Universal Declaration on Human Rights, United Nations, Helsinki http://www.unhchr.ch/udhr/lang/eng.pdf
Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokous (1948), YK:n yleismaailmallinen ihmisoikeuksien julistus, Yhdistyneet Kansakunnat, Helsinki http://www.unhchr.ch/udhr/lang/fin.htm
UNAIDS (2006), International Guidelines on HIV/AIDS and Human Rights (consolidated version), Office of the United Nations High Commissioner for Human Rights and the Joint United Nations Programme on HIV/AIDS, Geneva http://data.unaids.org/Publications/IRC-pub07/jc1252-internguidelines_en.pdf
UNAIDS (2006), HIViä/AIDSia sekä ihmisoikeuksia koskeva kansainvälinen ohjeistus (konsolidoitu versio), YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimisto ja YK:n HIV/AIDS-ohjelma, Geneve http://data.unaids.org/Publications/IRC-pub07/jc1252-internguidelines_en.pdf
OFFICIAL PUBLISHER: Office for Official Publications of the European Communities © European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction, 2009 DIRECTOR: Wolfgang Götz AUTHOR: Jean-Pol Tassin, Director of Research, Inserm, Collège de France EDITOR: Marie-Christine Ashby GRAPHIC CONCEPTION: Dutton Merryfield Ltd, United Kingdom Printed in Luxembourg
VIRALLINEN JULKAISIJA: Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto © Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus, 2009 JOHTAJA: Wolfgang Götz KIRJOITTAJA: Tri Jean-Pol Tassin, Director of research, Inserm, Collège de France TOIMITTAJA: Marie-Christine Ashby GRAAFINEN SUUNNITTELU: Dutton Merryfield Ltd, United Kingdom Printed in Luxembourg
Briefing of the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction
Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen tilannekatsaus
Responding to drug driving in Europe
Huumaantuneena ajamisen ehkäiseminen Euroopassa
Until then, this policy briefing summarises the key issues facing policymakers and describes developments across Europe that may assist decision-making on the topic.
Tässä vaiheessa ja tässä tilannekatsauksessa esitetään tiivistelmä keskeisistä päätöksiä edellyttävistä kysymyksistä ja kuvataan Euroopan eri kehityssuuntia; näistä voi olla apua asiaa koskevassa päätöksenteossa.
and benzodiazepines are generally impairing; of the opioids, heroin can impair severely, methadone less so, and buprenorphine even less.
opioideista heroiini voi heikentää suorituskykyä merkittävästi, metadoni vähemmän ja buprenorfiini vieläkin vähemmän.
The data for stimulant drugs such as cocaine, amphetamines and ecstasy are more mixed, but suggest that high doses are associated with impairment.
Kokaiinin, amfetamiinin ja ekstaasin kaltaisia piristäviä huumeita koskevat tiedot eivät ole yhtä yksiselitteisiä, mutta niistä käy ilmi, että suuret annokset heikentävät suorituskykyä.
Yet, an objective measure for impairment for each drug, similar to the blood alcohol concentration, remains elusive.
Veren alkoholipitoisuuden mittaamiseen verrattavaa objektiivista toimenpidettä, jolla testataan huumausaineiden aiheuttamaa ajokyvyn heikkenemistä, ei kuitenkaan ole vielä käytettävissä.
Reducing the loss of life caused by driving under the influence of psychoactive substances requires measures that are based on a scientific understanding of this complex phenomenon.
Psykoaktiivisten aineiden vaikutuksen alaisena ajamiseen liittyvien kuolemantapausten vähentäminen edellyttää toimenpiteitä, jotka perustuvat tämän monimutkaisen ilmiön tieteelliseen ymmärtämiseen.
The challenge to legislators is to design sound and effective laws that can be enforced, and that give a clear message to the public.
Lainsäätäjien haasteena on laatia järkeviä ja tehokkaita lakeja, jotka voidaan panna täytäntöön ja jotka sisältävät selvän sanoman kansalaisille.
Many of the accidents and deaths that occur on European roads are caused by drivers whose performance is impaired by a psychoactive substance.
Kuljettajat, joiden suorituskyky on heikentynyt psykoaktiivisten aineiden käytön takia, aiheuttavat monia onnettomuuksia ja kuolemantapauksia Euroopan teillä.
Alcohol alone is estimated to account for up to 10 000 road deaths a year in the European Union, one quarter of all road deaths.
Pelkästään alkoholin arvioidaan aiheuttavan Euroopan unionissa jopa 10 000 tiekuolemaa vuodessa. Tämä vastaa yhtä neljännesosaa kaikista tiekuolemista.
No comparable figures are available for road accidents related to illicit drugs and psychoactive medicines, though these have been receiving increasing attention over the past decade.
Vastaavia lukuja ei ole saatavilla laittomiin huumeisiin ja psykoaktiivisiin aineisiin liittyvistä tieonnettomuuksista, vaikka näihin on kiinnitetty yhä enemmän huomiota viimeisen vuosikymmenen aikana.
Studies on the effects of psychoactive substances on driving performance suggest that while both illicit and therapeutic drugs can affect driving, the effects and their extent can vary greatly from substance to substance.
Psykoaktiivisten aineiden vaikutuksista ajokykyyn tehdyt tutkimukset osoittavat, että vaikka laittomat ja sairauksien hoitoon käytettävät huumausaineet voivat vaikuttaa ajokykyyn, aineiden vaikutukset ja vaikutusten laajuus voivat vaihdella suuresti aineen mukaan.
The latest research suggests that cannabis can reduce performance
Viimeisimpien tutkimusten mukaan kannabis voi heikentää suoritusta.
The complex issue of drug driving is currently being investigated by DRUID, a major EU project that began in 2006 and will continue until 2010.
Huumaantuneena ajamisen monitahoista ongelmaa tutkitaan parhaillaan EU:n mittavassa DRUID-hankkeessa, joka käynnistettiin vuonna 2006 ja joka päättyy vuonna 2010.
DRUID aims to provide a solid basis for harmonised, EU-wide regulations for driving under the influence of alcohol, drugs and medicine.
DRUIDin tavoitteena on luoda vankka perusta alkoholin, huumausaineiden ja lääkkeiden vaikutuksen alaisena ajamista koskevalle yhdenmukaistetulle ja EU:n laajuiselle sääntelylle.
Driving under the influence: Depending on the country’s laws, this may refer to a driver who has: a measured reduction of cognitive or psychomotor skills, impulsivity; or more than a defined amount of drug in the blood, expected to produce such effects at that level; or any trace of drugs in the blood.
Huumaantuneena ajaminen: Maan laeista riippuen käsitteellä voidaan viitata kuljettajaan, jonka kognitiiviset tai psykomotoriset taidot ovat todistetusti heikentyneet, joka on impulsiivinen tai jolla on veressä enemmän kuin tietty määrä huumausainetta, jonka odotetaan aiheuttavan tällaisia vaikutuksia kyseisellä pitoisuudella.
Various psychoactive medicines, which might or might not be legally prescribed and consumed, can impair driving skills.
Laillisesti tai laittomasti määrätyt ja käytetyt erilaiset psykoaktiiviset lääkkeet voivat heikentää ajokykyä.
But, few countries have reliable statistics on the prevalence of driving under the influence of drugs.
Huumaantuneena ajamiseen liittyvät onnettomuudet saavat usein paljon huomiota tiedotusvälineissä.
Currently, police experience considerable difficulty with the accurate and rapid identification of drug driving at the roadside.
Nykyisin poliisilla on suuria vaikeuksia tunnistaa täsmällisesti ja nopeasti huumaantuneena ajaminen tienvarsitarkastuksissa.
Many of the studies have small samples and it is often difficult to generalise from their results.
Monissa tutkimuksissa on pienet otokset, ja niiden tuloksista on usein vaikea tehdä yleistyksiä.
The effectiveness of information campaigns to prevent drug driving is open to question.
On kyseenalaista, ehkäisevätkö tiedotuskampanjat tehokkaasti huumaantuneena ajamista.
Key audiences may not be hearing the message, or they may be ignoring it.
Viesti ei ehkä saavuta tärkeimpiä kohdeyleisöjä, tai nämä eivät välitä siitä.
Extent of drug driving is not studied in many European countries
Huumaantuneena ajamisen laajuutta ei ole tutkittu monissakaan Euroopan maissa koskevat uudet nollatoleranssilait, sen jälkeen kun havaittiin, että heikentynyttä ajokykyä oli erittäin vaikea todistaa.
The number of people sampled has ranged from under 50 to over 10 000, with more than one third of the studies reporting on fewer than 500 individuals.
Belgiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa sen sijaan on nimenomaisesti kielletty huumaantuneena ajamista koskevien testitulosten käyttö muun rikoksen näyttönä.
Studies on drug prevalence in drivers published between 1999 and 2007 provide data for only 13 of the 27 EU Member States and Norway.
Vuosina 1999–2007 julkaistuissa kuljettajien huumeidenkäytön yleisyyttä käsittelevissä tutkimuksissa on tietoa ainoastaan 13:sta EU:n jäsenvaltiosta ja Norjasta, kun jäsenvaltioita yhteensä on 27.
medicines and illicit drugs, others do. In Finland and Sweden, new zero-tolerance laws for illicit drugs were passed following the experience that the offence of impaired driving was extremely difficult to prove.
Kansallinen lainsäädäntö tai käytännöt voivat myös rajoittaa esiintyvyyttä koskevien tutkimusten laajuutta ja vertailukelpoisuutta.
However, Belgium and the United Kingdom specifically prohibit use of a test result for drug driving as evidence for any other offence.
Esimerkiksi huumeidenkäytön satunnaisotantaan perustuvat tienvarsitutkimukset eivät ole sallittuja useimmissa maissa.
For example, random roadside tests for drugs are not permitted in most countries. In some countries, tests are only carried out for illicit drugs, and the prevalence of psychoactive medicines cannot be ascertained.
Joissakin maissa testejä suoritetaan ainoastaan laittomien huumausaineiden osalta, eikä psykoaktiivisten lääkkeiden esiintyvyyttä voida osoittaa.
Random roadside surveys of drivers, which can give a representative picture of the entire driving population, are available for three EU Member States and Norway.
Kuljettajia koskevia, satunnaisotantaan perustuvia tienvarsitutkimuksia, jotka voivat antaa edustavan kuvan kaikista kuljettajista, on saatavilla kolmen EU:n jäsenvaltion ja Norjan osalta.
Other surveys provide data on drug use among specific subsets of drivers.
Muissa tutkimuksissa annetaan tietoa huumeiden käytöstä tietyissä kuljettajaryhmissä.
While some studies considered only drivers involved in fatal accidents, others looked at sample groups of injured drivers, killed drivers, drivers involved in accidents, and drivers suspected of driving under the influence of alcohol or drugs.
Joissakin tutkimuksissa tarkasteltiin ainoastaan kuolemaan johtaneissa onnettomuuksissa osallisina olleita kuljettajia, toisissa tutkittiin loukkaantuneita kuljettajia, surmansa saaneita kuljettajia, onnettomuuksiin osallistuneita kuljettajia ja kuljettajia, joita epäiltiin juopuneena tai huumaantuneena ajamisesta.
However, the results of these various studies are not scientifically comparable.
Näiden eri tutkimusten tulokset eivät kuitenkaan ole tieteellisesti vertailukelpoisia keskenään.
A positive test for alcohol may override any requirement for drug testing, with resource limitations and prosecution requirements taking priority over any need for comprehensive data gathering.
Alkoholitestin positiivinen tulos voi johtaa siihen, että huumetestiä ei edellytetä lainkaan, sillä resurssien rajallisuus ja syytevaatimukset voivat olla tärkeämmät kuin laajaa tietojenkeruuta koskeva tarve.
This has been the case in Denmark, Estonia, Ireland and Portugal.
Näin on käynyt Tanskassa, Virossa, Irlannissa ja Portugalissa.
The French SAM study, one of the most extensive studies in recent years on the subject, was made possible by a change to the national Road Code obliging the police, in defined circumstances, to test all drivers for drugs.
Ranskalainen SAM-tutkimus, joka on yksi aihetta koskevista kattavimmista tutkimuksista viime vuosina, oli mahdollista suorittaa, koska kansallista tiesäännöstöä muutettiin siten, että poliisi velvoitettiin tietyissä olosuhteissa testaamaan kaikki kuljettajat huumeidenkäytön osalta.
Evidence of drug-taking may be detected in different biological samples, including blood, urine, saliva, sweat and even hair.
Huumeiden käyttöä koskeva näyttö voidaan saada biologisista näytteistä, mukaan lukien veri, virtsa, sylki, hiki ja jopa hiukset.
Blood is the ideal matrix for legal proof of impairment, but roadside screening by oral fluid (saliva) is desirable for convenience.
Heikentynyttä suorituskykyä koskevan oikeudellisen näytön osalta verinäyte on ihanteellinen, mutta tienvarsitarkastuksissa otettu sylkinäyte on suositeltava helppoussyistä.
Threshold levels for the drugs may be set at the lower limit of detection, or at levels where impairment may be expected to start.
Huumeiden käytölle voidaan asettaa entistä pienemmät toteamisrajat tai kynnysarvot voidaan asettaa tasolle, jolla suorituskyvyn voidaan odottaa alkavan heikentyä.
However, while some drugs, including cannabis and opioids, appear to have a dosedependent impairing effect, others such as amphetamines do not.
Vaikka joidenkin huumausaineiden, mukaan lukien kannabis ja opioidit, vaikutus suorituskykyyn näyttää olevan riippuvainen annostuksesta, muiden osalta, kuten amfetamiinin osalta, näin ei ole.
Tolerance and interactions with alcohol or other drugs complicate calculations further.
Toleranssi ja alkoholin tai muiden huumeiden yhteisvaikutus vaikeuttavat laskelmien laatimista entisestään.
In France, drivers found combining drugs with alcohol receive a higher penalty.
Ranskassa kuljettajat, jotka käyttävät huumeita ja alkoholia yhdessä, saavat ankarampia rangaistuksia.
Responding to psychoactive medicines
Reagoiminen psykoaktiivisiin lääkkeisiin
Generally, cannabis is the most common illicit substance detected, and benzodiazepines are the most commonly reported psychoactive medicines.
EMCDDA:n ja Euroopan komission liikenteen pääosaston tuella on laadittu uusi kansainvälinen ohjeisto tutkimusmallien standardoinnista.
Overall, the evidence points to much higher prevalences of both illicit and prescription drugs, often in combination with alcohol, among drivers involved in accidents or suspected of driving under the influence of drugs or alcohol.
Siinä otetaan huomioon eri maiden lainsäädäntöjen ja testausmenetelmien erot ja esitetään yli sata suositusta, jotka on jaettu käyttäytymistieteen, epidemiologian ja toksikologian alaan.
New international guidance for standardisation of study designs have been drawn up with the assistance of the EMCDDA and the European Commission’s DG Transport.
Yleensä kannabis on yleisin havaittu laiton aine, ja bentsodiatsepiinit ovat yleisimmin ilmoitetut psykoaktiiviset lääkkeet.
It takes into account differences between countries’ legislation and testing policies, providing over a hundred recommendations subdivided into the areas of behaviour, epidemiology, and toxicology.
Yleisesti ottaen todisteet osoittavat, että sekä laittomien että laillisesti määrättyjen huumausaineiden käyttö – usein yhdessä alkoholin kanssa – on luultua yleisempää kuljettajilla, jotka ovat osallisina onnettomuuksissa tai joita epäillään huumausaineiden tai alkoholin vaikutuksen alaisena ajamisesta.
Where to draw the line — or lines?
Mihin vedetään raja – tai rajat?
The overall scarcity of information continues despite a recommendation made in 2002 by the European Commission’s expert working group on drugs, medicines and driving that all drivers involved in a fatal accident should be tested for alcohol and drug use.
Tiedon puute on yhä yleistä, vaikka Euroopan komission huumausaineiden ja lääkkeiden vaikutusta autolla ajamiseen käsittelevä työryhmä antoi vuonna 2002 suosituksen, jonka mukaan kaikki kuolemaan johtaneissa onnettomuuksissa osallisina olleet kuljettajat pitäisi testata alkoholin ja huumeiden käytön osalta.
Barriers to building up scientific evidence
Tieteellisten todisteiden hankkimisen esteet
Psychoactive medicines, such as painkillers (opioids), sedatives (benzodiazepines), antidepressants and antihistamines can have sometimes considerable effects on the capabilities of drivers.
Useimmat Euroopan maat soveltavat yhtä tai kahta lähestymistapaa huumaantuneena ajamisen määrittämiseen. Yhdessätoista maassa rangaistaan heikentyneestä ajokyvystä riippumatta siitä, aiheutuuko se laittomista huumausaineista vai lääkkeistä.
Results from studies suggest that drivers may be using these drugs either for medical reasons following prescription, or misusing them, sometimes together with illicit substances.
Yksitoista maata on omaksunut nollatoleranssipolitiikan, jonka mukaan autolla ajaminen huumausaineiden käytön jälkeen on rangaistavaa kaikissa tapauksissa.
Concern is also growing about the possible impact of the increasing numbers of drug users receiving opioid substitution treatment.
Seitsemässä maassa nämä lähestymistavat on yhdistetty ja huumaantuneena ajamiseen syyllistyneisiin kuljettajiin sovelletaan kaksivaiheista järjestelmää.
Most European countries take one of two approaches to defining the offence of driving under the influence of drugs.
Euroopassa on tehty yli 30 tutkimusta kuljettajien huumeidenkäytön yleisyydestä vuoden 1999 jälkeen.
Eleven countries only penalise impaired driving, whether caused by illicit drugs or medicines. Eleven other countries have adopted a ‘zero-tolerance’ policy, penalising any driving after drug-taking.
Näissä tutkimuksissa on kuitenkin käytetty erilaisia menetelmiä ja otettu näytteitä eri kuljettajaryhmistä, joten yleisten johtopäätösten tekeminen on ollut vaikeaa.
In seven countries, these two approaches are combined in a tiered response to drug driving offenders.
Näytteitä on otettu alle 50 henkilöltä ja yli 10 000 henkilöltä, ja reilussa kolmasosassa
Most countries’ laws penalise impairment from any drug, whether illicit or medicinal.
Useimpien maiden laeissa laittomien tai lääkkeenä käytettyjen huumeiden aiheuttama suorituskyvyn aleneminen on rangaistavaa.
In France, Austria and Portugal, some impairing psychoactive medicines such as benzodiazepines are not covered by the drug driving law, though they may be
Ranskassa, Itävallassa ja Portugalissa jotkin suorituskykyä alentavat psykoaktiiviset lääkkeet, kuten bentsodiatsepiinit, eivät kuulu huumaantuneena ajamista koskevan lain soveltamisalaan, vaikka ne voivatkin kuulua yleisten rikkomusten, kuten liikenneturvallisuutta vaarantavien rikkomusten, piiriin. Tšekin, Viron,
More than 30 studies on the prevalence of drugs among drivers have been carried out across Europe since 1999.
Jotkin nollatoleranssimaat eivät tee eroa psykoaktiivisten lääkkeiden ja laittomien huumausaineiden välillä, kun taas jotkin maat erottavat nämä toisistaan.
However, these studies have used various methods and sampled different groups of drivers, making it difficult to draw overall conclusions.
Suomessa ja Ruotsissa on annettu laittomia huumausaineita