natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Indeed, both ‘international’and ‘national’ drugs strategies refer to very ‘generalobjectives’, such as ‘reducing the risks for drug users’ or‘aim of a drug-free society’, as well as to ‘operationalobjectives’, such as ‘increasing the number of treatmentslots’ or ‘establishing a drug coordination agency’.
Kansainvälisissä ja ”kansallisissahuumausainestrategioissa” asetetaan ”yleisiä tavoitteita”,kuten ”huumeidenkäyttäjille aiheutuvien riskienvähentäminen” tai ”huumeeton yhteiskunta”, sekä”toiminnallisia tavoitteita”, kuten ”hoitopaikkojenlisääminen” tai ”huumekoordinointiviraston perustaminen”.Sekä ”yleisissä” että ”toiminnallisissa” tavoitteissakannattaisi asettaa erityistavoitteita.
Both‘general’ and ‘operational’ objectives could benefit from thesetting out of specific aims.
Ensiksi mainitut yleisettavoitteet ovat tärkeitä kansallisen huumepolitiikanperustana määrittämään suuntaa, joskin niitä on vaikeamitata.
The former are important as abasis of national drugs policy, identifying a direction butare difficult to measure; the latter indicate the delivery ofqualitative and quantitative initiatives, implying that theyshould be easier to measure.
Toiminnalliset tavoitteet puolestaan osoittavatlaadullisten ja määrällisten aloitteiden toteutumisenedellyttäen, että niitä pitäisi olla helpompi mitata.
From the data reviewed, it appears that ‘national drugsstrategies’ generally take evaluation to mean measuringimplementation — progress, achievements, even failures —and eventually making some judgment of it, rather thanevaluating the impact on the overall drug situation. This isan important conclusion.
Asiantuntijat ja ammattilaiset huomauttavat, ettätavoitteiden on oltava selkeitä, yksiselitteisiä ja mitattavissaolevia ja että niissä on samalla erotettava toisistaan jaliitettävä toisiinsa ”yleiset tavoitteet” ja ”toiminnallisettavoitteet”, jotta strategiaa voidaan arvioida tieteellisesti.”Toiminnalliset tavoitteet” onkin nähtävä keinona ”yleistentavoitteiden” vahvistamiseen.
Most countries that have faced thedrug problem for many decades are now able (or willing)to put in place, through monitoring systems, a basis formeasuring the drugs phenomenon and the effects of theirefforts.
Tavoitteiden saavuttamisenmittaamista varten olisi sitten kehitettävätulosindikaattoreita.
Thus, drugs policies can be considered to be moreaccountable than ever before, which itself is an importantachievement.
Nykyisin vain muutama kansallinenhuumausainestrategia kuuluu tähän ryhmään.
Experts and professionals warn that, in order to evaluate astrategy scientifically, the objectives must be spelled out in aclear, unambiguous, measurable way, distinguishing, butlinking, ‘general’ and ‘operational objectives’.
Tutkittujen tietojen perusteella näyttää siltä, että arvioinnillatarkoitetaan ”kansallisissa huumausainestrategioissa”yleensä täytäntöönpanon – edistymisen, saavutusten, jopaepäonnistumisten – mittaamista ja lopulta jonkinlaisenarvion esittämistä siitä, eikä siinä niinkään arvioidavaikutusta yleiseen huumetilanteeseen.
Indeed,‘operational objectives’ must be seen as a way of firmingup ‘general objectives’.
Tämä on tärkeäpäätelmä. Useimmat maat, joissa on monenvuosikymmenen ajan ollut huumeongelma, ovat nyt valmiita(tai halukkaita) luomaan seurantajärjestelmien avullaperustan huumeilmiön ja omien toimiensa vaikutustenmittaamiselle.
Performance indicators should thenbe set to measure the achievement of the objectives.Currently, only a few national drugs strategies can beincluded in this category.
Huumepolitiikkaa voidaan siis pitäävastuullisempana kuin koskaan, mikä on jo sinänsämerkittävä saavutus.
A few countries have gone further, announcing that, inaddition to the development of monitoring systems, they willconduct an evaluation of the implementation of the‘national drugs strategy’, by which they mean a scientificstudy to assess the worthiness or otherwise of all or part ofthe strategy.
Muutamassa maassa on menty vielä pitemmälle, sillä neovat ilmoittaneet toteuttavansa seurantajärjestelmienkehittämisen lisäksi ”kansallisen huumausainestrategian”täytäntöönpanon arvioinnin, jolla ne tarkoittavat kokostrategian tai sen osan hyödyllisyyttä arvioivaa tieteellistätutkimusta.
However, so far no signs of scientificevaluation of impact associated with overall national drugsstrategies are apparent.
Toistaiseksi ei ole kuitenkaan saatu merkkejäkansallisten huumausainestrategioiden vaikutuksentieteellisestä arvioinnista.
Generally, countries that take a more structured approachto drug policy, i.e. which have a written, objective-driven,overall ‘national drugs strategy’, a central coordinationmechanism with, ultimately, a national coordinator and asolid monitoring system, report the existence of a moresophisticated evaluation process (Figure 25).
Vain harvassa kansallisessa strategiassa mainitaankustannus-hyötyanalyysi tai kustannus-vaikuttavuusanalyysi,mutta Espanjan strategiassa todetaan, että kansallisenstrategian arvioinnissa pyritään mittaamaan myös julkisenpolitiikan tehokkuutta. Vaikka määrärahat ja kustannuksetovat julkishallinnon huolenaihe huumausaineiden alalla(tämä todettiin viimevuotisessa vuosiraportissa, EMCDDA,2003b), yleensä tiedot julkisten toimenpiteidenkokonaiskustannuksista tällä alalla puuttuvat.
It seems that
Tällaista
Although budgets and costs are a concernfor public administrations, in the field of drugs (as identifiedin the last annual report, EMCDDA, 2003b) there is ageneral lack of knowledge of the global cost of publicinterventions in this area.
Maissa, joissa on omaksuttu jäsennetty lähestymistapahuumepolitiikkaan eli joissa on kirjallinen, tavoitekeskeinen,
Figure 25:Main characteristics of a structured drug policy approach
Kaavio 25: Jäsennetyn huumepolitiikan tärkeimmät ominaispiirteet
Drugs strategy the existence of a more structured approach, in itself a signof a financial and political commitment, is a prerequisite fora more developed evaluation approach to a national drugsstrategy.
”Huumausainestrategia” kirjallinen,tavoitehakuinen,ajoitettu, kattava yleinen ”kansallinen huumausainestrategia”, keskitettykoordinointimekanismi sekä kansallinen koordinaattori javankka seurantajärjestelmä, on yleensä kehittynytarviointiprosessi (kaavio 25).
This hypothesis should, of course, be confirmed byfurther research.
Näyttää siltä, että jäsennettylähestymistapa on paitsi merkki taloudellisesta japoliittisesta sitoutumisesta myös edellytys kansallistahuumausainestrategiaa koskevan arvioinnin kehittämiselle.Tämä hypoteesi pitää vielä vahvistaa lisätutkimuksissa.
Central coordination
Keskitetty koordinointi
Financial and political commitment feasible indicators, data systematised, quality controlled power of decision,accountability,leadership, access toinformation, financialautonomy
Taloudellinenja poliittinensitoutuminen käyttökelpoisetindikaattorit,systematisoidut tiedot,valvottu laatu päätösvalta,vastuuvelvollisuus,johtajuus, tietoihinpääsy, taloudellinenriippumattomuus
The spread of a culture of monitoring and assessment hasadded to the knowledge of the drugs problem in the EU,and consequently the scene is set for more informeddecisions.
Seurannan ja arvioinnin yleistyminen on lisännyt tietämystähuumeongelmasta EU:n alueella, mikä mahdollistaa tietoonperustuvien päätösten tekemisen.
Evaluation is now firmly recognised in currentdrugs strategies as a critical element of accountability,performance and financial prudence.
Arviointi tunnustetaannykyisissä huumausainestrategioissa vastuuvelvollisuuden,tuloksellisuuden ja taloudellisen varovaisuuden olennaiseksiosaksi.
Many projects andspecific interventions in the field of drugs already containan element of evaluation and, if extended to all major drugpolicy interventions, this will gradually contribute to themeasurement of the effectiveness of European nationaldrugs strategies.
Arviointi sisältyy jo moniin hankkeisiin jaerityistoimiin huumausaineiden alalla. Jos se ulotetaankaikkiin merkittäviin huumepoliittisiin toimenpiteisiin,Euroopan kansallisten huumausainestrategioidenvaikuttavuuden mittausta voidaan vähitellen parantaa.
Selectedissue 2Cannabis problems in context — understanding the increase in European treatment demands
Erityiskysymys 2Kannabisongelman taustaa – miksi hoidontarve kasvaa Euroopassa?
Introduction context, the aim of which is to facilitate a more informeddebate on the potential public health impact of this mostcommon of all forms of illicit drug use.
Johdanto paraneminen sekä itse huumeen muuttuva luonne. Näitänäkökohtia tarkastellaan tässä kannabisongelmien taustaakoskevassa erityiskysymyksessä, jonka kautta on tarkoitustarjota tietoja keskusteluun tämän laittomanhuumeidenkäytön yleisimmän muodon mahdollisistakansanterveydellisistä vaikutuksista.
The legislative context: legal status of cannabis in Europe
Lainsäädännölliset puitteet: kannabiksenoikeudellinen asema Euroopassa
The legal penalties that should apply to those who usecannabis remain an issue of some controversy in the EU (and the Member States diverge considerably in theirapproach to this question.
), ja jäsenvaltioiden lähestymistavoissa on huomattavia eroja.
The term ‘cannabis’ is used to define various products thatare obtained from the cannabis or hemp plant (Cannabis sativa L.), an annual species native to central Asia that nowgrows in many temperate and tropical parts of the world.The numerous varieties of Cannabis sativaexhibit acorrespondingly wide range of different biological andchemical characteristics.
Termiä ”kannabis” käytetään kuvaamaan erilaisia tuotteita,joita saadaan hampusta (Cannabis sativa L.), Keski-Amerikasta peräisin olevasta yksivuotisesta kasvista, jokakasvaa nykyään eri puolilla lauhkeaa vyöhykettä ja useillatrooppisilla alueilla. Cannabis sativa-lajin lukuisillakasveilla on hyvin moninaisia biologisia ja kemiallisiaominaisuuksia.
Three forms of illicit cannabis arefound on the European drug market: ‘herbal cannabis’,consisting of the dried flowering tops, stems and leaves ofthe plant; ‘cannabis resin’, the dried brown or blackresinous secretions of the flowering tops, usually sold in theform of compressed blocks but sometimes also found as apowder; and, by far the least common, ‘cannabis oil’,which is a sticky viscous liquid.
Euroopan huumemarkkinoilla löytyy kolmealaittoman kannabiksen muotoa: ”kannabisruohoa”, jokakoostuu kasvin kuivatuista latvoista, varsista ja lehdistä,”kannabishartsia”, joka on kukkivan latvan ruskeaa taimustaa hartsimaista eritettä kuivattuna ja jota myydäänyleensä puristettuina harkkoina mutta toisinaan myösjauheena, sekä näistä selkeästi harvinaisempaa”kannabisöljyä”, joka on tahmeaa nestettä.
Cannabis extracts are classified as narcotic drugs under Schedules I and IV of the 1961 United Nations Single Convention on Narcotic Drugs (152).
Kannabisuutteet luokitellaan Yhdistyneiden Kansakuntienvuoden 1961 huumausaineyleissopimuksen (152) I ja IVlistassa huumausaineiksi.
The convention requiresmeasures to be adopted to ensure that a wide range ofactivities — including the possession of narcotic drugs —are punishable.
Yleissopimuksessa vaaditaantoteuttamaan toimenpiteitä, joilla varmistetaan, ettämonenlaiset toimet – kuten huumausaineiden hallussapito –ovat rangaistavia.
However, Member States have to interpretand apply the convention taking into account their owncircumstances, and Article 36.1.b allows for the possibilityfor options of ‘treatment, education, after-care,rehabilitation and social reintegration’.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin otettavayleissopimuksen tulkitsemisessa ja soveltamisessa huomioonomat olosuhteensa, ja 36 artiklan 1 kohdan b alakohdassasallitaan vaihtoehdoiksi ”hoito, koulutus, kuntoutus jayhteiskuntaan sopeuttaminen”.
Cannabis has a long history of use by man, and at timeshas been used by different societies as an important sourceof fibre for cloth and rope, an aid to religious ritual, aherbal medicine and an intoxicant.
Ihmisen kannabiksen käytöllä on pitkä historia.
Worldwide, cannabis isnow the most commonly produced, trafficked and consumedillicit drug (UNODC, 2003a).
Se on olluterilaisissa yhteiskunnissa tärkeä kuidun lähde, josta onvalmistettu kangasta ja köyttä, ja sitä on käytettyuskonnollisissa rituaaleissa sekä lääkkeenä ja päihteenä.Kannabis on nykyään maailmanlaajuisesti yleisimmintuotettu, salakuljetettu ja kulutettu laiton huume (UNODC,2003a).
Despite both its long historyof use and its current popularity, our understanding of thepublic health impact of cannabis use remains limited.Recently, evidence of a potential association betweencannabis use, and especially intensive cannabis use, and arange of health and social problems has been growing.There is also increased concern about an apparent rise inthe number of cannabis users who are seeking help fromspecialist drug services.
Kannabiksen pitkästä käyttöhistoriasta janykyisestä suosiosta huolimatta sen kansanterveydellisistävaikutuksista ei tiedetä paljoakaan.
However, the extent and nature ofproblems found within populations of European cannabisconsumers remain unclear.
Kannabiksen käytönsekä etenkin runsaan kannabiksen käytön ja useidenterveydellisten ja sosiaalisten ongelmien mahdollisestakytköksestä on alettu viime aikoina saada yhä enemmännäyttöä.
Also unclear is the extent towhich statistical information on increasing demands fortreatment reflects changes in reporting and referral practiceas opposed to increases in the number of individualsrequiring help.
Myös huumehoitopalveluista apua hakevienkannabiksen käyttäjien määrä on kasvanut huolestuttavasti.Euroopan kannabista käyttävissä väestöryhmissä ilmenevienongelmien laajuudesta ja luonteesta ei kuitenkaan ole vieläselvyyttä.
To answer these questions we have to placecannabis treatment demands in the broader perspective ofchanging consumption patterns in Europe, the evolution anddevelopment of reporting systems and even a considerationof the changing nature of the drug itself.
Selvää ei ole myöskään se, missä määrinhoidontarpeen kasvua koskevat tilastotiedot heijastavatraportoinnin ja hoitoon ohjauksen käytännöissätapahtuneita muutoksia eivätkä hoitoa tarvitsevienhenkilöiden määrän kasvua.
These matters areaddressed in this selected issue on cannabis problems in
Jotta näihin kysymyksiinvoitaisiin vastata, kannabiksen käyttöön liittyväähoidontarvetta on tarkasteltava laajasti siten, että otetaanhuomioon käyttötavoissa Euroopassa tapahtuneetmuutokset, raportointijärjestelmien kehittyminen ja
What this means in practice is that, across the EU, handlingof cannabis offences is heterogeneous.
Käytännössä tämä tarkoittaa, että kannabisrikoksiakäsitellään eri tavoin eri puolilla Eurooppaa.
Some countries haveissued prosecutorial guidelines or legal codes that directhow certain types of cannabis offence should be dealt with,often recommending different legal pathways for what areconsidered minor or more serious offences.
Jotkin maatovat antaneet syytteeseenpanoa koskevia ohjeita taisääntöjä, jotka ohjaavat tiettyjen kannabisrikostenkäsittelyä.
And in somecountries a trend is emerging for therapeutic measures tobe implemented as an alternative to criminal prosecutionfor cases of use and possession of small quantities of drugswithout aggravating circumstances.
Niissä suositellaan usein erilaisia oikeudellisiatoimintatapoja vähäisinä ja vakavampina pidetyillerikoksille.
In addition, penal codesmay address problematic use by allowing (discretionary orcompulsory) suspension of prosecution provided theoffender undergoes counselling or treatment.
Joissakin maissa hoitotoimenpiteet ovatyleistymässä vaihtoehtona rikosoikeudellisellesyytteeseenpanolle sellaisissa tapauksissa, joissa on kysepienten huumemäärien käytöstä tai hallussapidosta ilmanraskauttavia asianhaaroja.
Althoughthese alternatives usually apply to users of all drugs, as aresult of changes in the last year, the laws or guidelines in Belgium and the United Kingdom now make specificmention of problematic cannabis users with the aim ofdirecting them towards assistance.
Rikoslaeissa saatetaan lisäksipuuttua ongelmakäyttöön siten, että syytteeseenpanoalykätään (harkinnanvaraisesti tai pakollisesti), josrikoksentekijä suostuu osallistumaan neuvontaan taihoitoon.
)See European legal database on drugs (ELDD) website (http://eldd.emcdda.eu.int/trends/trends_cannabis.shtml).)See: http://www.incb.org/e/conv/1961/index.htm.
Vaikka vaihtoehtoja sovelletaankin yleensä kaikkiinhuumeisiin, Belgian ja Yhdistyneen kuningaskunnan laeissatai ohjeissa mainitaan – viime vuosina tapahtuneiden
Selected issue 2: Cannabis problems in context — understanding the increase in European treatment demands
Erityiskysymys 2: Kannabisongelman taustaa – miksi hoidontarve kasvaa Euroopassa?
Physical, psychological and developmental problems associated with cannabis use (153
Kannabiksen käyttöön liittyvät fyysiset, psyykkiset ja kehitysongelmat (153
In most Member States, cannabis is the illicit drug mostoften involved in reported drug law offences, which isunsurprising given that it is also the drug most commonly used (154).
Useimmissa jäsenvaltioissa kannabis on huumerikoksiinyleisimmin liittyvä laiton huume, mikä ei ole kovinyllättävää, kun otetaan huomioon, että se on myös yleisimmin käytetty huume (154).
However, in contrast to other drugs, such as heroin, there appears to be no strong association betweencannabis use and other types of offending.
Erona muihin huumeisiin, kuten heroiiniin, on kuitenkin se, ettei kannabiksen käytönja muiden rikosten välillä vaikuta olevan voimakastakytköstä.
Cannabis use and the measurementofproblems
Kannabiksen käyttö ja ongelmienmittaaminen
The national reports of the Member States point out that arise in the number of cannabis treatment demands probablyreflects an increased level of problems particularlyassociated with intensive cannabis use.
Jäsenvaltioiden kansallisissa raporteissa tuodaan esiin, ettäkannabiksen käyttöön liittyvän hoidontarpeen lisääntyminenkertoo todennäköisesti siitä, että runsaaseen kannabiksenkäyttöön liittyvät ongelmat ovat pahentuneet.
It should be noted,however, that systematic and comparable data on theproblems experienced by cannabis users are largelylacking.
On kuitenkinsyytä tuoda esiin, ettei kannabiksen käyttäjien kohtaamistaongelmista ole juurikaan saatavilla järjestelmällistä javertailukelpoista tietoa.
The scientific knowledge base in this area is stilldeveloping but does provide increasingly convincingevidence of an association between cannabis use and arange of problems, although the nature of the causallinkage is not always clear.
Tieteellistä tietopohjaa ollaan tälläalalla vielä kokoamassa, mutta kannabiksen käytön jauseiden ongelmien välisestä yhteydestä ollaan saamassayhä vakuuttavampaa näyttöä, joskin syy-yhteys on toisinaanepäselvä.
An overview of the literature onthe problems associated with cannabis use is availableonline (http://www.emcdda.eu.int/?nnodeid=4811).
Kannabiksen käyttöön liittyviä ongelmiakäsittelevästä kirjallisuudesta on saatavilla yleiskatsausonline-muodossa(http://www.emcdda.eu.int/?nnodeid=4811).
Although the agreed international diagnostic criteriaprovide useful guidance on the definitions of harmful druguse, abuse and dependent use, problems arise whencannabis is considered in the light of available Europeanevidence (155).
Sovitut kansainväliset diagnostiset kriteerit auttavatmäärittelemään huumeiden haitallista käyttöä,väärinkäyttöä ja riippuvaista käyttöä, mutta ongelmiailmenee, kun kannabista tarkastellaan Euroopassasaatavilla olevaa näyttöä vasten (155).
In particular, there is considerable variationin key measurement issues.
Etenkin keskeisissämittaukseen liittyvissä näkökohdissa on paljon vaihtelua.Esimerkiksi termien ”runsas käyttö”, ”säännöllinen käyttö”ja ”ongelmakäyttö” määritelmistä ei ole päästyyksimielisyyteen, mikä vaikeuttaa erilaisten tutkimustentulosten vertailua.
For example, there is littleconsensus regarding the definition of terms such as‘intensive use’, ‘regular use’ and ‘problematic use’, and thismakes comparing the findings of different studies difficult.Additionally, it is mostly in survey work that attempts havebeen made to measure ‘dependence’ or ‘abuse’ accordingto the ICD or DSM definitions at the population level; hereagain standardised tools that would allow convincingcomparison of data from different studies or acrosspopulations are currently lacking.
Lisäksi enimmäkseen tutkimustyössä onyritetty mitata ICD:n tai DSM:n määritelmien mukaista”riippuvuutta” tai ”väärinkäyttöä” väestön tasolla, muttaniidenkään osalta ei ole käytössä standardoituja välineitä,joiden avulla voitaisiin verrata luotettavasti erilaisistatutkimuksista tai väestöstä kauttaaltaan saatuja tietoja.
It is important to distinguish between the acute (short-term)effects of cannabis and the longterm or chronic impact ofthe drug.
Kannabiksen akuuttien (lyhyen aikavälin) vaikutusten jakroonisten (pitkän aikavälin) vaikutusten välillä on syytätehdä ero.
A range of both positive and negative acuteeffects have been reported.
Kannabiksella on useita sekä myönteisiä ettäkielteisiä akuutteja vaikutuksia.
Negative effects include deficitsin attention and concentration difficulties, adverse effects onmotor function (reflexes, coordination), short-term memoryproblems, anxiety and panic attacks and depression.Positive effects include euphoria, relaxation and increasedsociability.
Kielteisiä vaikutuksia ovatmuun muassa tarkkaavaisuuden heikkeneminen jakeskittymisvaikeudet, haittavaikutukset motoriikkaan(reflekseihin, koordinaatioon), lyhytkestoisen muistinongelmat, ahdistus- ja paniikkikohtaukset sekä masennus.Myönteisiä vaikutuksia ovat muun muassa hyvänolon tunne,levollisuus ja seurallisuus.
The acute effects of the drug which arouse thegreatest concern are short-term drug-induced psychosis orsevere panic attacks, an increased risk of accidents,particularly when driving or in hazardous workenvironments, and, among young people, a negativeimpact on school performance (Hall et al., 2001).
Akuuteista vaikutuksistahuolestuttavimpia ovat huumeen aiheuttama lyhytkestoinenpsykoosi tai vakava paniikkikohtaus, lisääntynytonnettomuusriski etenkin autoilijoilla ja vaarallisissatyöympäristöissä, sekä kielteinen vaikutuskoulumenestykseen nuorilla (Hall et al., 2001).
However, some work in this area is under way.
Työt kuitenkin edistyvät tällä alalla.
Forexample, a current French study aims to better defineproblematic use and develop specific instruments tomeasure frequency of use, perceived risk and psychologicaland physical effects (Beck, 2003).
Esimerkiksi Ranskassaparhaillaan toteutettavassa tutkimuksessa pyritäänmäärittelemään ongelmakäyttö entistä paremmin jakehittämään erityisiä välineitä käyttötiheyden, mielletynriskin sekä psykologisten ja fyysisten vaikutustenmittaamiseen (Beck, 2003).
Understanding the chronic effects of cannabis is morecomplex for a number of reasons, not least because it isdifficult to separate the effects of cannabis from the effectsof chronic use of other illicit drugs, tobacco and alcohol.However, among the key concerns in this area are anincreased risk of lung cancer and other respiratory diseasesand an association with the development of long-termpsychiatric health problems, including depressive illness,psychosis and schizophrenia.
Nykyään käyttötiheyttä mitataan yleisimmin niiden päivienmääränä, joina huumetta on käytetty tiettynä ajanjaksona.Kannabiksen päivittäistä tai lähes päivittäistä käyttöäpidetään yleensä ”runsaan käytön” mittana.
An additional concern withchronic use is the possible development of dependentbehaviour. The extent to which the evidence suggests thatcannabis use is a risk factor, a causal factor or simplyassociated through some more complex relationship withthese problems is explored in the review available online.
Vaikkakannabiksen päivittäinen käyttö ei välttämättä tarkoitariippuvuutta, on todennäköistä, että huomattava osuuspäivittäisistä käyttäjistä täyttäisi riippuvuuden taiväärinkäytön standardinmukaiset diagnostiset kriteerit
To date, the most commonly used measure of intensity ofuse is the number of days on which the drug has been usedover a defined period.
Kannabiksen kroonisten vaikutusten selvittäminen onvaikeampaa monestakin syystä eikä vähiten siksi, ettäkannabiksen vaikutuksia on vaikea erottaa muidenlaittomien huumeiden, tupakan ja alkoholin kroonisenkäytön vaikutuksista.